prop · G303103 · 1979-12-31 00:00:00 — Utgångspunkten bör vara att ökade kravpå förbättrad energihushållning och en energianvändning baserad på andrabränslen än olja kommer att ställas framöver. Utredaren bör lämna förslag fillstyrmedel för atl åstadkomma och underlätta en sådan utveckling. Utredaren bör utgå från att statsbidragen tillenergibesparande ålgärder i befintliga processer inom näringslivel successivtkommer att trappas ned och atl del därför kan finnas skäl att införa nya elleratl förstärka befintliga styrmedel för att få till stånd en bättreenergihushållning inom bl.a. befinllig industriell eller liknande verksamhet. Styrmedelav typen allmängiltiga normer, individuell prövning enligt lag samtinformation, rådgivning och utbildning bör behandlas av utredaren. Användningenav energibeskattningen för att åstadkomma en utveckling mot de energipolitiskamålen behandlas som jag tidigare nämnt i utredningen om beskaltning av energim.m. och bör därför inte tas upp i detta sammanhang. regleras kommunernas ansvar inomenergiområdet i lagen (1977:439) om energiplanering. Enligt lagenskall kommunen i sin planering främja hushållningen med energi samt verka fören säker och tillräcklig energitillförsel. Det innebär bl.a. att kommunen skallbeakta energihushållningen i egna anläggningar och byggnader. Ett liknande kravi en lagstiftning gällande näringslivet kan behöva införas. En sådan lag skullekunna utformas så att den skapar en grund för l.ex. överläggningar mellanmyndigheter och branscher om ålgärder för förbättrad energihushållning och fördirekta initiativ som kan behöva tas för alt l.ex. förmå ett industriföretagalt utnyttja en viss energisparande teknik eller att samarbeta med en kommunför att utnyttja spillvärme för uppvärmning av bostäder m.m. Utredaren böröverväga det närmare behovet oeh lämna förslag till utformningen av en sådanenergihushållningslag gällande näringslivet. En lag med denna inrikining börutformas så att den ger möjHghet till löpande anpassning av kraven på godenergihushållning efter vunna erfarenheter och ändrade omständigheter, t.ex.att nya tekniska metoder har framkommit. Utredaren bör se över de nuvarandereglerna om prövning enligt 136 a § BL av energihushållningen vid nyanläggningeller utbyggnad av viss industriell eller liknande verksamhet. Bl.a. börkriterierna för vilka anläggningstyper som bör prövas från energihushållningssynpunktövervägas. De förslag till förändring av prövningen som har lagts fram av Delll 1:18 Skr 1979/80:103 518 industriverket och liksom avremissinstanserna i yttranden över de tidigare nämnda rapporterna börövervägas, bl,a, alternativet att ge industriverket möjlighet all avgöra vissafrågor som är av belydelse från energihushållningssynpunkl men som inle är avsådan övergripande karaktär att det bör ankomma på regeringen atl beslutadärom. Om uiredaren finner att en särskild energihushållningslag bör komma tillstånd bör energihushållningsprövningen inordnas i denna lag. Det är härvidväsentligl atl samordningen belyses mellan prövning enligt en eventuell sådanenergihushållningslag och prövning enligt 136 a S BL av de aspekler som däkvarstår alt pröva enligt sistnämnda beslämmelse. Utredningen (I 1977:11) om omställbaraeldningsanläggningar m,m, har all överväga behovet av lagstiftning eller andraföreskrifter som ger vidgad möjlighel att föreskriva atl nya värmeproducerandeoch elproducerande anläggningar skall ulformas så att de kan eldas med fastabränslen, Uppdragel omfattar i viss utsträckning även befintliga anläggningar.Utredaren bör i nämnda frägor beakta resultatet av nyssnämnda utredningsarbele, Ulformningen av energilillförselsystemel för t,ex, enregion, slörre tätort eller ett större industriområde kan f,n, inte prövas avstaten på annat sätt än genom att de enskilda anläggningarna prövas efter handsom de kommer till stånd. Det innebär att det successivi kan byggas upp etlsystem som vid en övergripande bedömning och med hänsyn lill hela landelsenergiförsörjning inle är det mest lämpliga. Etl dylikt resultat kan ocksåuppstå genom bristande samordning mellan l.ex. olika tätorter ellerindustriföretag. Enligt lagen om energiplanering skall kommunernasamverka sinsemellan och med berörd industri för alt gemensamt lösa frågor somhar belydelse för hushållningen med energi eller för energitillförseln.Utredaren bör göra en kartläggning av hur denna samverkan bedriviis och medutgångspunkt därifrån överväga om en prövning bör införas för hela system förförsörjningen av energi till större regioner eller tätorter som l.ex. kanbehöva basera sin energiförsörjning på flera olika lyper av energiomvandlingsanläggningar.Även andra former av administrativa styrmedel för att åstadkomma deneftersträvade samordningen och få till stånd det energiförsörjningssystem somär mest lämpligt med hänsyn lill hela landets inlresse bör övervägas. Uiredaren bör redovi.sa de resursbehov och administrativakonsekvenser som blir följden av framlagda förslag. Möjligheten att genomavgifter finansiera prövning enligt en ev. energihushållningslag bör övervägas.Beträffande ev. organisatoriska konsekvenser bör samråd ske med den särskildauiredaren (I 1979:10) för översyn av myndighetsorganisationen inomenergiområdel, m.m. Arbetet bör bedrivas i nära kontakt med de myndigheter ochandra organ som är direkt berörda av del. Om utredarens förslag medför krav påföretag m.m. att lämna uppgifler om energianvändningsförhållanden bör samrådske med delegationen (B 1977:09) för företagens uppgiftslämnande. Med hänvisning till vad jag har anfört hemställer jag attregeringen bemyndigar mig alt tillkalla en särskild utredare med uppdrag alt utredafrågan om administrativa styrmedel för näringslivels energihushållning, m.m., atl besluta om sakkunniga, experler, sekreterare och annatbilräde åt kommittén. Vidare hemställer jag att regeringen föreskriver atl kostnaderna skall belasta fjortonde huvudtitelnskommilléanslag. 519 Kommittéer:Industridepartementet Delll 1:19 Regeringen ansluter sig lill föredragandens övervägandenoch bifaller hans hemställan, Försöksverksamhet för främjande av produktsökning ochteknikimport T,f, departementschefen, statsrådet , anför. Teknisk förnyelse inom industrin är en förutsätlning föratt vårt näringsliv skall kunna bevara och stärka sin konkurrensförmågagentemot omvärlden. Teknisk förnyelse är därmed också en förutsättning förforlsall välståndsutveckling och hög sysselsältningsnivå. Behovet av en ökadsatsning på förnyelse inom induslrin motiveras också av att den ekonomiskalivslängden för produkter och produktionsprocesser minskar. För att möta dessakrav har siatsmakterna som ett led i industripolitiken beslulat bl,a, omkrafligl ökat slöd till teknisk forskning och utvecklingsarbete (prop,1978/79:100, prop, 1978/79:123, NU 1978/79:59, rskr 1978/79:415), Alternativ till produktutveckling i företagen kan varaförvärv av tillverkningsrätter till produkter och förvärv av användningsrätterlill ny teknik, Det är härvid naturligt att blickarna främsl riktas motutlandet och del slora utbud av produkler och ny teknik som där finns atttillgå. Del är en allmän bedömning att den internationella licenshandeln medteknik kommer all öka och framför allt öka i betydelse iförhållande till varuhandeln. Insalser från samhällets sida har gjorls ,främsl på länsnivå, för att söka nya produkter fill företag i regioner medsysselsätlningsproblem. Norrbotlendelegalionen (I 1976:04) har sedan sintillkomst använt medel för detta ändamål. Även de arbetsgruppereller delegafioner som länsstyrelserna har tillsalt bl.a. på regeringensuppdrag och för atl behandlasysselsättningsproblem i regioner med strukturproblem inom slål-, varvssamttextil- och konfektionsindustri har produktsökning som en viktig arbetsuppgift.Sådan regional verksamhet pågår nu i 14 län. För att stödja och samordna arbetet på länsnivå har vissproduklsökning organiserats centralt. Denna verksamhet leds av en arbetsgruppinom industridepartementets delegation för etableringsfrågor. En referensgruppmed företrädare för styrelsen för teknisk utveckling (STU) och slalensindustriverk (SIND) följer arbetet. har beslutat all denna verksamhetskall fortsätta under /80 (prop. 1978/79:112, AU 1978/79:23,rksr 1978/79:435). Den centralt organiserade produktsökning som pågårbedrivs i korthet enligt följande. Sökandet bygger på företagens önskemål omnya produkter. Dessa kartläggs av de nämnda arbetsgrupperna i länen. Detprakliska arbetet handhas i flertalel län av utvecklingsfonden. Önskemål om nyaprodukter har anmälls av ca 600 företag i de 14 län som omfattas avverksamheten. På grundval av detta underlag bedrivs produklsökning främst iutlandet med anlitande av konsulter. DelH1:19 Skr 1979/80:103 520 De produklförslag som kommer fram genom delta sökandeeller genom annan konlakt stäms av mot företagens önskemål. Med ledning häravfördelas produktförslagen pä länen. Arbetsgrupperna i länen har därefler treveckor på sig för att undersöka företagens inlresse för förslagen. Produktförslagsom förelagen bedömer sakna intresse sänds tillbaka lill industridepartementetvarefter de efter avstämning mot andra företags önskemål eventuellt kan sändasvidare till ett nytt län osv. Även andra former av produklsökning pågår. För all sökaalternativ produktion till varven har en särskild utredare (I 1978:05)tillkallats. har tilldelats särskilda medel för att söka nyaprodukter lill de regioner i och medsysselsättningsproblem inom den statliga texliloch konfektionsindustrin. Vidarehar under senare är skapats en rad regionalt verksamma investmentbolag för atlpå olika sätl främja förelagsutveckling, l.ex. Regioninvesl i (prop,1976/77:125 bil, 12, NU 1976/77:34, rskr 1976/77:110 och prop, 1978/79:127, NU1978/79:42, rskr 1978/79:326), Dessulom kan regionalpolitiskt stöd i form avlån utgå lill förelag för s,k, immateriella investeringar i form avproduktanskaffning, marknadslansering osv, (prop, 1978/79:112, NU 1978/79:23, rskr1978/ 79:435), Genom de regionala utvecklingsfonderna kan lån erhållasför produktutveckling och marknadsföring. Dessa lån ger även möjlighet tillvisst stöd för att föra in nya produkter och ny teknik i företagen. Sedan den 1juli 1979 är det också möjligt atl lämna regionalpolitiskt stöd i form av lånför förvärv av tillverkningsrätter m,m. har beslutat att denna regionalpolitisktmotiverade produktsökning skall utvidgas i industripolifiskl syfte. Denpågående försöksverksamheten skall därför utvidgas till alt omfatta meragenerellt inriktad imporl av ny teknik och nya produkter även för förelagulanför de speciellt sysselsäUningshotade länen (prop, 1978/79:123, NU1978/79:59, rskr 1978/79:415). Chefen för har tidigare denna dag fåubemyndigande att fillkalla en särskild utredare för att uireda vissa frågor isamband med teknikhandel. Som framgår av denna redogörelse pågår eller förbereds enmängd aktiviteter som syftar till alt underiälla för företag att förvärvafärdiga produkter eller ny teknik från utlandet. För att bättre tillgodogörasig sakkunskap utifrån och åsladkomma så bred utvärdering som möjligt av denutvidgade verksamheten föreslår jag efter samråd med chefen förhandelsdepartementet och statsrådet alt en särskild kommitté tillkallas.Kommittén bör i samråd med den grupp inom industridepartementet som samordnarhittillsvarande försöksverksamhel utforma och bedriva den utvidgadeförsöksverksamheten. Därigenom uppnås en central samordning av verksamheten.Kommittén skall i sitt arbele utgå ifrån att verksamheten har såvälregionalpolitiska som industripolitiska motiv. Samhällets möjligheter att stimulera en sådanproduktsökning och teknikimport som kan sägas ha mer renodlatindustripolitiska motiv, dvs. som bidrar till förnyelse av svensk industri utanatt direkt ge nya arbetstillfällen i utsatta regioner, bör prövas av kommittén. När det gäller den fortsatta produktsökningen börkommitténs arbete avse en vidareulveckling och komplettering av den pågåendeverksamheten bl.a. mot bakgrund av de erfarenheter som har vunnits där. 1 frågaom den tillkommande verksamheten vill jag anföra följande. 521 Kommittéer: Industridepartementet Del II 1:19 Den nuvarande verksamheten bygger på en bred karlläggningav företagens önskemål i 14 län. Kommiitén bör vid behov kunna utvidgakarlläggningen lill ytterligare etl anlal län och med beaklande avhittillsvarande erfarenehler utveckla och förbällra kartläggningsmeloderna såatl en klarare bild än f.n. kan erhållas av förelagens önskemål. Det ligger isakens nalur all denna analys måste göras i nära samarbele med företagen.Kommittén bör också förbättra sökunderlaget genom analyser av vilka önskemålsom är särskilt intressanta med hänsyn lill pågående teknisk utveckling inomskilda industrisektorer, kommersiella förutsättningar m.m. Produktförslag samlas f.n. in genom konsulter, genometableringsdelega-tionens överläggningar med större företag, genom utnyttjandeav inlernationella informationssystem för teknikförmedling och genom enskilda.Kommittén bör ulvärdera de olika sökkanaler som används och i sinförsöksverksamhet även pröva andra sökmetoder. Den ulvidgade induslri-politisktmoliverade försöksverksamheien bör i försia hand inriktas mot sådana mindre ochmedelslora företag som är beredda atl aklivt dokumentera sitt inlresse av nyleknik och nya produkter genom atl satsa egna resurser i sökandel. Medel inomramen för det belopp som kommittén disponerar bör avsällas för ell lämpligtutformat slöd lill sådana företag. I den pågående försöksverksamheten granskas översiktligtde produklförslag som kommer in centralt. Det förutsätts att konsulternalevererar förslag som har en trolig marknad i och alt företagen medanlilande av utvecklingsfonderna eller annan expertis gör den egenlligaulvärderingen av förslagen. Kommiuén bör pröva om det finns anledning alt ändrapå denna uppläggning i samband med att verksamheten nu utvidgas. Den nuvarande försöksverksamheten har slor bredd både närdet gäller de företag som nya produkter söks för och i fråga om de länder därnya produkler söks. Resultatet av den fortsatla verksamhelen får visa omsökandet i framliden bör ha denna bredd eller om det bör koncenlreras medavseende på företag och/eller länder. Företagens önskemål om nya produkler och de produklförslagsom kommer in samlas i ADB-regisler. Del primära syflel med registren är attsnabbt kunna sammanföra önskemål om nya produkter med lämpliga produktförslag.ADB-registreringen ger emellertid också en enkel möjlighel till sådanastatistiska bearbetningar som behövs för resultatredovisningen, utvärdering ochuppföljning av den pågående försöksverksamheien. Kommittén bör följautvecklingen av det upprättade ADB-systemet, föreslå förbättringar ochkomplelleringar samt pröva möjligheterna atl vid behov utnyttja systemet t.ex.för förmedling av legouppdrag. Kommittén bör också pröva om del är rationelltatl ansluta systemet till något redan befintligt ADB-system med liknandeuppgifter. Kommillén bör ha slor frihet atl allt eflersom nyaresultat kommer fram modifiera inrikiningen av försöksverksamheten för atlbredda erfarenhets-underlaget. Därvid bör olika typer av verksamhet kunnabedrivas parallellt. STU utreder f.n. frågor rörande främsl de mindre ochmedelslora förelagens utnyttjande av ny teknik. Utredningen beräknas varafärdig under innevarande är och kommillén bör i tillämpliga delar utnyttjaulredningens resultat. Inom expertgruppen för forskning om regional utveckling(ERU) förbereds en analys av produktsökning som etl regionalpolilisklinstrument. Kommittén bör bedriva sin utvärdering av verksamhelen i närasamverkan med ERU. DelH1:20 Skr 1979/80:103 522 Kommittén skall hålla nära kontakt med den särskildautredare för leknikhandel som chefen för handelsdeparlemenlel avser tillsälta. Av vad jag nu har sagl framgår alt kommittén får delsamlade ansvaret för försöksverksamhel med såväl produklsökning somteknikimport. För alt utnyttja den kompelens och det kunnande som byggis uppvid den arbetsgrupp inom industridepartementet som centralt handhar den nuvarandeverksamheten bör de operativa delarna av kommitténs verksamhel där så befinnslämpligt genomföras av arbetsgruppen. Kommitténs överväganden när det gäller de organisaloriskaformerna för en eventuell framlida produklsökning och teknikimpori bör utgåifrån att verksamheten skall bedrivas i så effektiva former som möjligt.Anknytningen lill de regionala utvecklingsfonderna i länen är självklar. Menäven länsslyrelser och länsarbetsnämnder kan mol bakgrund av de regional- ocharbelsmarknadspolitiska medel som de förvaltar spela en viktig roll. Kommitténbör i nära samråd med den av chefen för handelsdeparlemenlel utsedda särskildeutredaren pröva möjligheterna all organisatoriskt anknyta den cenirala verksamhetentill elt befintligl organ bl.a. för att begränsa dess storiek. Kommittén skallvidare undersöka olika möjligheter att finansiera en eventuell permaneniproduktsökningsverksamhet. En utgångspunki bör därvid vara att verksamheten sålångt möjligt skall finansieras genom uppdragsiniäkter. Med hänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jagatt regeringen bemyndigar chefen för industridepartementet att lillkalla en kommillé med högsl nio ledamöier meduppdrag all bedriva och utvärdera försöksverksamhet med produktsökning ochteknikimport samt studera vissa frågor i anslutning till försöksverksamheten, att utse en av ledamöterna att vara ordförande, att besluta om sakkunniga, experler, sekreterare och annatbiträde åt kommiitén. Regeringen ansluter sig till föredragandens övervägandenoch bifaller hans hemställan. Utredning om behovet av officiell kontroll m.m. avvissa larmanordningar Departementschefen, statsrådet , anför. har den lekniska utvecklingen inomelektronikområdet tillsammans med de stigande kosinaderna för bevakning genombevakningspersonal medförl en stor ökning av antalet larmanordningar. Dettahar i sin lur medförl att uppmärksamheten alltmer riktats mot olikafrågeställningar kring sådana anordningar. I har saken bl.a.aktualiserats i molionen 1977/78:520 i vilken hemställdes all rik.sdagen hosregeringen skulle begära en prövning av möjligheterna att minska antalet falskalarm till polisen. 523 Kommittéer:Industridepartementet Del II 1:20 Motionen remitterades av justitieulskoltet tillrikspolisstyrelsen, postverket, bankinspektionen, statens provningsanslalt,, . , Bevaknings ABSecuritas, , , Flertalet remissinslanser delade motionärernas uppfallningom behovel av ålgärder för atl minska antalet falska larm till polisen,Remissinslansernas uppfallning om orsakerna till del stora anlalel falsklarmgick dock isär. En redovisning av remissvaren finns i juslilieulskotletsbetänkande JuU 1978/79:7, I molionen nämndes några länkbara ålgärder såsom angivandeav specificerade krav på larmanläggningarnas tekniska funklionssäkerhel ochperiodvis återkommande översyner. Remissinstanserna var i allmänhet posilivatill dessa förslag. Rikspolisslyrelsen anförde bl.a. atl del - förulomspecificerade krav på larmanläggningarnas lekniska beskaffenhet - bordeinrättas en statlig instans för provning och godkännande av larmanläggningarsamt ulformas regler för leveransbesiktning av installerade anläggningar. Justifieutskotlet delade motionärernas uppfallning all detär angelägel alt sälla in åtgärder för att minska antalet falska larm. I siltbetänkande framhöll utskottet att del f.n. saknas enhetliga regler för attgodkänna larmanläggningar och för rälien att ansluta sådana anläggningar tillpolisen. Utskottet ansåg därför alt det borde tas ett samlat grepp för attminska antalet falska larm till polisen. I enlighet med motionärernas önskemålborde en översyn göras av vilka åtgärder som kan vidtas i delta hänseende. 1della sammanhang borde prövas om det finns behov att föreskriva om provning ochgodkännande genom del allmännas försorg av anläggningar som förmedlar larm lillpolisen. Även andra metoder för atl minska anlalel falska larm borde övervägas,såsom utbildning av personal och kontrollbesiktning. Vid denna översyn bordeäven frågan om avgiftsbeläggning av larmanknytning till polisens larmcentralerprövas. beslöt atl som sin mening ge till känna vadutskotlel anfört (JuU 1978/79:7, rskr 1978/79:18). I betänkandet (SOU 1979:6) Polisen har polisutredninglagit upp frågan om de falska larmen. Ulredningen angav att det från något hållhar föreslagits atl de företag - ofta bevakningsföretag - som installerarlarmanordningar också borde få svara för kontrollen när larmen utlöses. Enmera generell lösning efter dessa linjer skulle dock enligt utredningens meningkunna komma i konflikt med principen att det faller på polisen att svara förden allmänna ordningen och säkerhelen. Del går nämligen inte atl bortse frånatt vart fionde eller tjugonde larm f.n. föranleds av etl allvarligt brott somkräver omedelbar polisinsats. När det gäller att stävja de falska larmen liggerdel därför nära till hands att ställa upp skärpta krav på anläggningarnasfunklionssäkerhel, på ålerkommande översyn och på en genomgång av deinstruktioner som gäller för personalen. erinrade härvid omden utredning som hade begäri och tillade atl det i ett längreperspektiv inte kan vara rimligl att polisen avgiftsfritt skall tillhandahålladen för samhällel dyrbara servicen som anslutning av enskilda larm lill poliseninnebär. Utredningen förordade därför att innehavaren av ett objekt somanslutits till en larmslation åläggs att beiala avgift enligt en taxa som iprincip kan länkas bygga pä antalet onödiga polisulryckningar till objektet ifråga. Utredningen framhöll också alt del ligger nära till hands alt ställaskärpta krav på bl.a. larmanläggningarnas funktionssäkerhet liksom Delll1:20 Skr 1979/80:103 524 krav på återkommande översyner. Även i andra sammanhang har larmfrågor aktualiserats.Flera organisationer och företag arbetar inom larmområdel med utveckling ochsludier. Slyrelsen för leknisk utveckling har arbetat med frågan om akutaåtgärder för alt minska antalet falsklarm. Statens provningsanslalt harlillsammans med , Telub bildat en samarbelsgrupp för all se över provningsnormer ochkvalitetskrav för larmanordningar. Inom samarbetsnämnden för lokal- ochulruslningsprogramkommiltéerna inom högskolesektorn har gjorts ensludie över behovel av säkerhetsskydd inom högskole- och museisektorn. AB Telubhar utfört omfattande provningar av utrustning för leknisk övervakning inomförsvaret. De problem som jag nu har berört aktualiserar frågan omvilka krav som bör slällas på larmanordningar samt vilka regler som bör gällaför installation m.m. av sådana. Dessa frågor bör göras lill föremål för ensamlad översyn. För della ändamål bör en särskild utredare tillkallas.Utredarens arbete bör i första hand begränsas lill sådana larmanordningar somär avsedda att hindra vålds- och egendomsbrott eller alt skydda mot obehörigtintrång. Arbelet bör ske med utgångspunki i nu gällande bestämmelser förinstallation och kontroll av sådana anordningar. Uiredaren börförutsättningslöst pröva behovet av officiella normer och krav samt behovel avofficiellt godkännande för larmanordningar och däri ingående komponenter samtbehovet av officiellt fastställda krav pä den personal som installerar sådanaanläggningar. Utredaren bör om denne finner det nödvändigl redovisa ell förslagtill grundläggande författningsreglering av dessa frågor. Utredaren bör vidbehandlingen av frågorna kunna anknyta det arbele som hiuills har bedrivitsinom området och som bl.a. redovisats vid justitieutskotlets remissbehandlingav motion 1977/78:520. Utredaren bör om förslag avges även avge förslag omfinansieringsform och därvid utgå från alt eventuell verksamhel, så långt sommöjligt, skall finansieras genom avgifter. Vid behandling av frågan har vissa särskiltakula problem kring falsklarm kommii fram. Sådana har också förts fram avpolisutredningen.