prop · G30324 · 1979-12-31 00:00:00 — Iavtalets artikel XVI föreskrivs en allmän notifikations- och konsultationspliktför sådana stödåtgärder som "direkt eller indirekt har till verkan att ökaexporten eller minska importen av en vara" på en avtalsslutande parts område.Härutöver har ett antal GATT-anslutna industriländer gjort ålaganden om förbudmot exportsubventioner för industrivaror. Dessa har exemplifierats i ensärskild lista, den s. k. Ett lands rätt att ta ututjämningstullar regleras i artikel VI, där det bl.a. föreskrivs att utjämningstull intefår påläggas med mindre subventioneringen "förorsakar eller hotar attförorsaka väsentlig skada på en befintlig industri eller avsevärt försenarupprättandet av inhemsk industri". Detta s.k. skadekriterium hartillämpats av flertalet GATT-medlemmar. lagstiftning på detta område hardock saknat skaderekvisil. För flertalet länder varden huvudsakliga målsättningen under förhandlingarna på detta område att förmåUSA att införa ett skadekriterium i sin lagstiftning om utjämningsiullar. åandra sidan eftersträvade framför allt en ökad internationell disciplin när detgäller bmket av statliga stödåtgärder. Dessa skiljaktigautgångspunkter gjorde till en början förhandlingar omöjliga och ledde till ettdödläge vilket blev bestående ända fram Prop.1979/80:24 Del A 200 1978, Först då kunde enighet nås om att förhandlingarnaskulle omfatta en tolkning och precisering av gällande GATT-regler rörande såväl subventioner som utjämningstullar. När det gäller subventioner enades man påett tidigt stadium om att dessa inte i sig kan betraktas som skadliga utananvänds av regeringar i fullt legitimasyften och att en överenskommelse därför endast borde avse de verkningar på andra länders handelsintressensom subventioner kan ge upphov till. En viktig fråga kom i sammanhanget att röraintema stödåtgärder lill vilka äratt räkna regionalpolitiskt och arbetsmarknadspolitiskt motiveradestödåtgärder m.m. av det slag som tillämpas bl.a. i . Främsl önskade se en ökad inlernationelldisciplin när det gäller bmket av sådana stödåtgärder och ville iförhandlingarna utarbeta en särskild lista över potentiellt skadliga interna subventioner. Detta motsatte sig flertaletvästeuropeiska länder som värnade om sin handlingsfrihet när del gälleratt med hjälp av subventioner säkra cenirala mål för den egna sociala och ekonomiska politiken. En kompromiss på dennapunkt kunde dock slutligen nås. I fråga omutjämningstullar koncentrerades intresset till utformningen av det kriterium på väsentlig skada somskall vara uppfyllt för att ett land skallfå vidta unilaterala motåtgärder mol subventionerad import. En kompromiss fick här sökas för att å ena sidantillfredsställa vissa västeuropeiska länders önskemål om ett strikt kriteriumoch å den andra skapa förutsättningar för att skulle godkännaen ny amerikansk lag om utjämningstullar. En annan viktigfråga rörde subventioner på jordbmksområdet, där förhandlingarna avsåg en närmare preciseringav artikel XVI: 3 enligtvilken länder inte får ge subventioner till råvamexport på sätt som fårtill följd att de erhåller "mer än en skälig andel av världsexporten". Den nu föreliggandeöverenskommelsen baseras på och utgör en tolkning av artiklarna VI, XVI och XXIII i GATT-avtalet.Dess syfte är aU tillse att användningen av subventioner inte negativtpåverkar annat lands intressen och att utjämningsåtgärder när de vidlas inteulgör onödiga hinder förhandeln. Parterna iöverenskommelsen fastslår att subventioner används av regeringar som legitimainstrumenl för all främja betydelsefulla sociala och ekonomisk-politiska mål.De erkänner emellertid att subventioner kan ha negativa verkningar på andraländers handelsintressen och de åtar sig atl söka undvika att genom bmk av subventioner, vare sigexportsubventioner eller intema stödåtgärder, vålla annan part skada. Iöverenskommelsen ges exempel på sådanainterna stödåtgärder som kan vålla skada. illustrativa listaöver förbjudna exportsubventioner har moderniserats Prop.1979/80:24 Del A 201 När det gäller subventioner tillråvamexport har uttrycket "skäligandel av världsexporten" närmare preciserats, dock utan alt några nyaförpliktelser accepterats. För ett land somanser sig negativt påverkat av ett annat lands subventioner står enligtöverenskommelsen två vägar öppna för att vinna rättelse. Om regeringen enligtvissa överenskomna principer och kriterier kan belägga att subventionen ifråga förorsakar eller hotar att förorsaka väsentlig skada("material injury") på den egna marknaden skall den ha rätt att uni-laleralt ingripa medutjämningstullar mot den subventionerade importen. I överenskommelsen definieras uttrycketskada och föreskrivs att skada skallfastställas genom en objektiv undersökning av den subventionerade importen och dess effekter på priserna liksom dessinverkan på inhemska producenter av varan. I de fall väsentlig skada på den inhemskamarknaden inte kan påvisas men landet likvälanser sig negativt påverkat av en subvention på det egna landets, detsubventionerande landets eller etl tredje lands marknad, är dess regering däremol hänvisad till att i enmultilateral prövning i en särskiltupprättad kommitté för subventioner och utjämningsåtgärder söka utverka godkännande för att inskrida mot densubventionerade importen. 1 granskningen prövas huruvida allvarlig skada("serious prejudice") enligt artikelXVI eller "upphävande eller minskning av förmåner" enligt artikel XXIII föreligger. Iexceptionella fall kan dock provisoriska motåtgärder få vidtas i avvaktan på kommitténsgranskning. Möjligheten attvidta unilaterala åtgärder har i överenskommelsen omgärdats av notifikations-och konsullationsförpliktelser liksom av särskilda föreskrifter om deninhemska procedur som skall följas vid fastställande av väsentlig skada. Överenskommelseninnehåller också procedurer för att lösa tvister. Om en ömsesidigtgodtagbar lösning av en fråga inte har nåtts inom kan den hänskjutas tillkommittén, som i sin tur kan upprätta en särskild panel för att granskaärendet. Kommittén kan utfärda rekommendationer till partema och kan, om dessa inte följs, tillåta den förfördelade partenatt vidta åtgärder. Överenskommelsenerkänner att subventioner utgör en integrerande del av u-ländemasekonomiska utvecklingsprogram. Förbudet mot exportsubventioner skall därförinte vara tillämpligt på , under fömtsättning att dessa inteanvänder subventioner på sätt som vållar en annan part skada och att de åtar sig att i möjligastemån avveckla sådana subventioner som är motiverade av derasutvecklings- eller konkurrensbehov. Överenskommelsenträder i kraft för de länder som godkänt den. Prop.1979/80:24 Del A 202 2.1.3.3 Resultatet av förhandlingarna för svenskdel Enligl min bedömning ärdet resultat som föreligger på detta område tillfredsställande för svensk del.Viktigast är alt genom överenskommelsen åtar sig att tillämpaskadekriteriet och därmed underkastar sig en striktare disciplin vid bruket avutjämningstullar. Det finns för ett litet, handelsberoende land som Sverigeäven anledning all välkomna en ökad internationell disciplin vid bmket avsubventioner. Detta innebär naturiigtvis också att reglema måste beaktas närsvenska stödåtgärder utformas. Handlingsfriheten när det gäller att användaintema stödåtgärder för väsentliga sociala och ekonomisk-politiska mål kvarstårdock oförändrad. Enligt momenl 2 i artikel2 i överenskommelsen skall part till kommittén lämna uppgift om dels vilkenmyndighet som är behörig att inleda och genomföra sådana undersökningarrörande utjämningstullar som avses i denna artikel, dels de interna procedurersom skall gälla för dessa undersökningar. I likhet medremissinstansema finner jag att bör ansluta sig till överenskommelsen.Nuvarande bestämmelser i 3 § tullförordningen ger utrymme för att beaktaSveriges åtaganden enligt subventionskoden. Någon ändring i denna lagstiftningär inte påkallad. 2.1.4 Överenskommelsen om liUämpning uv artikel VI i (den s.k.antidumpingkoden) Jag har tidigare berörtden i 3 § tullförordningen intagna bestämmelsen om att regeringen kan förordnaatt vara som förtullas skall beläggas med antidumping- eller utjämningstull föratt motverka att dumping eller subventionering i utlandet skadar svensktnäringsliv. Därvid behandlade jag den överenskommelse som har träffats rörandesubventioner och utjämningstullar. När det gällerantidumpingtullar finns bestämmelser i artikel VI i . har tillsammansmed tjugofem andra GATT-länder, huvudsakligen i-länder, anslutit sig tillGATT:s antidumpingkod som förhandlades fram i Kennedyronden. Koden innehållerregler om tolkning och tillämpning av artikel VI. När antidumpingkodenförelades för godkännande (prop. 1967:150) konstateradedepartementschefen att de i då gällande reglerna om antidumpingåtgärderväl anslöt sig till bestämmelserna i koden. Dessa regler överfördes sedermerai allt väsentligt till 3 § tullförordningen. De flesta somdeltog i förhandlingama om antidumpingkoden ansåg sig efter Kennedyrondens slutinte kunna ansluta sig till koden. Motiveringen var all vissa bestämmelserinle tog lillräcklig hänsyn till deras Prop.1979/80:24 Del A 203 tog upp fråganom en revidering av antidumpingkoden i de multilaterala handelsförhandlingarna. Efter del attantidumpingkoden hade varit i kraft nära inledde desssignatärer ett arbete att kartlägga hur kodens bestämmelser hade tillämpats. Erfarenhelerna därvidlagpekade på elt behov av all uppnå en merenhetlig tolkning och tillämpning av kodens bestämmelser. beslöt signatärema att se överkodens bestämmelser i samband med de multilaterala handelsförhandlingarna ochatt därvid harmoniseraantidumpingbestämmelserna med de motsvarande bestämmelser som utarbetades angående subventioneroch utjämningstullar. Anledningenvar att antidumping- och uljämningstullar har närbesläktad karaktär och att båda dessa typer av tullarbehandlas i : s artikel VI. Antidumpingkodenssignatärer färdigställde ijuli 1979 en reviderad text av koden. 2.1.4.2 Resultatet av förhandlingarna Revisionen av 1967års antidumpingkod berör ett flertal centrala artiklar i koden. Deninternationella disciplinen på området har förstärkts bl. a. genom nya ochutförligare bestämmelser om påbörjande och genomförande av undersökningar,om publicering av preliminära och slutliga beslut om antidumpingåtgärdersamt om avbrytande av undersökningar genom pris-åtaganden. Den nya koden innehållerockså utförligare bestämmelser om övervakning, konsultation och biläggande avtvister. Vissa uppmjukningar har emellertid skett av skadekrileriet och definitionenav begreppet industri. I förhandlingarna har dock hävdats att tidigarebestämmelser var orealistiskt strikta och att uppmjukningen innebär enanpassning till hur dessaregler i verkligheten har tillämpats. Till detta kommer att vissa bestämmelserhar förtydligats, nämligen reglema för bedömningen av den dumpade importens omfattning och dess effekter påprisema samt för bedömningen av hur den berörda importen därigenom har skadatinhemska producenter. Den revideradekoden innehåller vidare bestämmelser om att i-ländema måste ta särskild hänsyn tillu-ländernas ekonomiska situation när antidumpingåtgärder övervägs och att möjligheterna att vidta andra åtgärderskall utrönas innan sådanaantidumpingtullar läggs på som kan skada u-ländemas väsentligaintressen. Koden träder ikraft för de länder som godkänt den.Anslulning till den nya koden innebär uppsägningav kod. 2.1.4.3 Resultatet av förhandlingarna för svensk del Det är inteuteslutet att ändringen av skadekrileriet och definitionen av begreppet industrikan leda till att svensk industri kommer att mötas av ett ökat antal antidumpingåtgärder påsina exportmarknader. Prop.1979/80:24 Del A 204 förbättringar som har skett, särskilt vad avserantidumpingkommitténs ökade befogenheter, balanserar emellertidöverenskommelsen på ett sådant sätt att den som helhet får anses vara tillfredsställandeför . Jag förordar därför att ansluler sig tillöverenskommelsen. 1 likhet med vad jag har anfört i fråga omsubventionskoden gäller att 3 § tullförordningen ger utrymme för att beaktaåtagandena i antidumpingkoden och att någon ändring i denna lagstiftning inteär påkallad, 2.1.5 Överenskommelsen om statUg upphandUng Beträffande dennaöverenskommelse har samråd ägt rum med chefen för budgetdepartemenlet. Riktlinjer för statligupphandling redovisas i prop. 1973: 73 på grundval av upphandlingskommitténsförslag i betänkandet (SOU 1971: 88) Offentlig upphandling. Liksom tidigareskulle kravet på affärsmässighet vara den grundläggande principen för denslatliga upphandlingen. Föredraganden framhöll dock alt del i vissa fall finnsskäl att lägga vidare bedömningar på ett upphandlingsärende än vad som enstrikt tillämpning av denna princip tillåter. I det sammanhanget nämndessärskilt försvars-, sysselsättnings-och försörjningsberedskapsskäl. Detankommer på regeringen all falla beslut i upphandlingsärenden där sådanavidare bedömningar kan komma ifråga. Upphandlingskungörelsen (1973:600)innehåller författningsbestämmelserna på området. Där anges bl.a. att statliga myndigheter skall iakllaaffärsmässighet och behandla anbud och anbudsgivare objektivt. Detta innebärsåledes att svenska myndigheter inte får diskriminera ulländska anbudsgivare. Statlig upphandling harinle i någon större utsträckning varil föremål för internationellreglering. I finns dock bestämmelser som innebär ettprincipiellt förbud mot diskriminering av övriga vidoffentlig upphandling. påbörjades ell arbete inom OECDi syfte att minska handelshinder till följd av diskriminerande statligupphandling. Det arbetet resulterade i ett inte helt fullbordat utkast till enmultilateral kod som syftade till att reglera och harmonisera OECD-ländernasregler för offentliga inköp. Frågan om statligupphandling introducerades i de multilaterala handelsförhandlingarna genom alten särskild förhandlingsgmpp etablerades . Kodutkastet frånöveriäggningarna inom utgjorde ett av grundelementen iförhandlingsgruppens arbete. Under förhandlingarnas gång kompletterade enskildaländer materialet med olika delförslag, särskilt vad beträffar särbehandlingav . 2.1.5.2 Resultatet av förhandlingarna 1 artikel 1 definieras överenskommelsensomfattning och täckning. Prop.1979/80:24 Del A 205 Överenskommelsen omfattar all vamupphandling somverkställs av myndigheter som ingår i överenskomrhelsen. De berördamyndigheterna finns för varje part upptagna i en särskild bilaga.Överenskommelsen tillämpas enbart på upphandlingar vilkas värde är minst 150000SDR (Internationella valutafondens särskilda dragningsrätter). Myndigheter som inte omfattas av överenskommelsenskall informeras om dess innehåll och syften. I artikel II fastläggs principerna förden statliga upphandlingen. Där framgår att lagar, förordningar, förfarandenoch tillämpningar rörande varuupphandling verkställd av de berördamyndigheterna skall vara ickediskriminerande. Detta innebär att parterna iöverenskommelsen i detta avseende skall bevilja varandra en behandling som inteär mindre förmånlig än vare sig den som beviljas inhemska varor respektiveleverantörer, s.k. nationell behandling, eller den som beviljas varje annanparts varor respektive leverantörer. Artikel III innehållerreglerom särskild och mer förmånlig behandling av som ansluter sigtill överenskommelsen. Förmånema i överenskommelsen förutses också kunnabeviljas de minst utvecklade bland även om de inte ansluter sig till överenskommelsen. I artikel IV återfinns bestämmelseravsedda att förhindra att tekniska specifikationer används i diskriminerandesyfte vid statlig upphandling. Artikel V behandlaranbudsförfaranden. Anbud kan infordras genom ett öppet eller ett selektivtförfarande. Det finns även möjlighet att under vissa omständigheter göra enformfri anbudsinfordran. I regel avses då anbuds-infordran från endast enanbudsgivare. Vid en öppen eller en selektiv anbudsinfordran skall denupphandlande myndigheten tillkännage den planerade upphandlingen i särskildapublikationer (för del Tidning för leveranser till staten, bilaga tillPost- och ). I artikel VI regleras frågor avseendeinformation och översyn rörande regelsystem och genomförda upphandlingar. Enviktig del av denna artikel berör behovet av statistik. Artikel VII redovisar deinstitutioner som skall upprättas samt anvisar tillvägagångsätt förkonsultationer och biläggande av tvister mellan parterna. Artikel Villöverensstämmer i stort med de allmänna undantag som även återfinns i GATT-avtalet.Detta innebär bl.a. att upphandlingar som är oundgängliga för den nationellasäkerheten eller för nationella försvarssyften har undantagits. För demilitära myndigheter som omfattas av överenskommelsen bifogas en särskildförteckning över de varor för vilka överenskommelsen gäller. a. densvenska vamförteckningen återfinns inte textilvaror eller skodon. Artikel IX innehållerslutbestämmelser. Därav framgår att förhandlingar skall inledas inle senare efter ikraftträdandet i syfte att vidga överenskommelsen till att bl.a.omfatta tjänster. Prop.1979/80:24 Del A 206 skall även kunna omfalta ändring avtröskelvärdet på 1500(K) SDR samt i myndighetslistorna. Överenskommelsen träder ikraft den för de länder som godkänt den. 2.1.5.3 Resultatet av förhandlingarna för svenskdel För svensk del skallöverenskommelsen tillämpas på följande myndigheter och affärsverk:rikspolisstyrelsen, , fortifikationsförvaltningen,sjukvårdsstyrelsen, , ,, postverket, statens vägverk, ,, luftfartsverket, , statskontoret,, , , , statensindustriverk, domänverket och förenade fabriksverken. Även dessa myndighetersoch affärsverks regionala och lokala enheter omfattas av överenskommelsen. I likhet med övriganordiska länder och har förbehållit sig rätten att för enskildaupphandlingar avvika från principen om nationell behandling i överenskommelsennär väsentliga ekonomisk-politiska målsätlningar påverkas. Beslut iupphandlingsärenden där sådana vidare bedömningar kan ifrågakomma skall fattaspå regeringsnivå. Jag anser det varavärdefullt att en övergripande internationell överenskommelse har träffats vadbeträffar statlig upphandling. De nu gällande svenska beslämmelserna innebäratt statliga myndigheter inte får diskriminera utländska anbudsgivare.Överenskommelsen kommer således i detta avseende inte att medföra någraegentliga förändringar för de upphandlande myndigheterna. I fråga omprocedurregler föranleder den dock vissa ändringar i upphandlingskungörelsenmed anvisningar. För svenska företags vidkommande bör överenskommelsen, trotsbegränsningar i täckningsgraden, medföra förbättrade möjligheter attexportera. I likhet medremissinstansema finner jag att bör ansluta sig till överenskommelsen. 2.1.6 Överenskommelsen om lillåmpning av artikelVII i (den s. k. tullvärdekoden) har i likhet medett tretliotal andra länder antagit konventionen angåendevarors tullvärde, den s. k. Brysselkonventionen. Den innehåller en centralvärderegel, nämligen att tullvärdet skall molsvara del pris som varan skullebetinga vid försäljning mellan säljare och köpare som är oberoende av varandra(normalpriset). 1 anvisningar och rekommendalioner har en mängd delaljföreskrifterulformals. Den grundläggande svenskatull värdebestämmelsen finns i 6 § tullförordningen (1973:979, ändrad senast1975:94). Där anges aU när tull skall Prop.1979/80:24 Del A 207 utgå efter värde anses varans normalpris somdess värde och att normalpriset beräknas enligt de föreskrifter regeringenmeddelar på grundval av Brysselkonvenlionen. Sådana föreskrifter finns i 3-9 §§tullkungörelsen (1973: 1014). Artikel VII i jämledärtill hörande anmärkningar innehåller regler för bestämmande av tullvärde.Dessa regler är ganska allmänt hållna och medger i viss utsträckningalternativa värderingsmetoder enligt importlandets val. De GATT-anslutnaländer som inte har antagit Brysselkonventionen kan inom ramen för artikel VIIha värdesyslem som sinsemellan varierar inom ganska vida gränser. Detta harlett till att från exportsynpunkt viktiga länder som och samt flerau-länder tillämpar tullvärderegler som de svenska exportörerna anser varakomplicerade och protektionistiska. Tullvärderingsmetoderna i dessa länderbaseras ofta på hemmamarknadspriset i exportlandet och i vissa fall på prisernapå motsvarande varuslag producerade i importlandet (t.ex. American Selling Price,). Minimivärden och andra liknande system förekommer också. och övriganordiska länder samt EG arbetade i förhandlingamas början för en vidgadanslutning till Brysselkonvenlionen. Då man från amerikansk och kanadensisksida motsatte sig en sådan lösning inriktades arbetet på att skapa ett nyttinternationellt tullvärdesystem baserat på de erfarenheter som har gjorts vidtillämpningen av de deltagande ländernas olika tullvärdesystem. Huvudregeln i denöverenskommelse som föreligger finns i dess första artikel där det i korthetfastslås att tullvärdet skall vara varans transaktionsvärde, dvs. det pris sombetalas för varan vid export till del land där förtullningen skall ske. Vissaklarläggande bestämmelser finns i samma artikel och i artikel 8, t. ex. att enförutsättning är att säljare och köpare är sinsemellan oberoende. Som harberörts finns en motsvarande föreskrift i Brysselkonventionen. Huvudfallen,dvs. transaktioner mellan köpare och säljare som är oberoende av varandra,behandlas sålunda i stort sett lika enligt de båda systemen. Även för det fallatt säljare och köpare är sinsemellan beroende finns enligt artikel 1 iöverenskommelsen möjligheter att godta transaktionsvärdet. Artiklama 2-3 och 5-7innehåller värderingsmetoder när artikel 1 inte kan tillämpas. Detta blirfallet när köpare och säljare är sinsemellan beroende och det faktureradepriset inte kan användas eller det är fråga om vara som vid införseln inte ärsåld för export till importlandet. Artiklarna skall tillämpas i nummerordning.I första hand prövas alltså om artikel 2 kan tillämpas och om så inte är falletprövas de övriga artiklarna en efter en i ordningsföljd. 1 artikel 4 finnsemellertid en särbestämmelse enligt vilken importören har rätt att kräva attartikel 6 skall prövas före artikel 5. Värderingsmetoden enligt artikel 2 bygger påvärdet hos vara som kom- 1979/80:24 Del A 208 mer från samma produktionsland och är identisk medimportvaran ("idenlical goods"). Värderingsmetoden enligt artikel 3bygger på värdet hos vara från samma produktionsland som liknar importvaran("similar goods"). Artikel 5 innebäratt man som utgångspunkt tar priset vid varans försäljning i importlandettill oberoende personer och därifrån gör avdrag för vinst, försäljningskostnader,transportkostnader och andra allmänna omkostnader i samband med försäljning inom landet samt vidareimporttullar, importskatter ochförsäljningsskatter. Om importvaran inte säljs i oförändrat skick kan importören enligt moment 2 iartikel 5 begära att försäljningspriset på den bearbetade varan, mediakttagande av nyssnämnda avdrag och dessutom avdrag förbearbetningskostnaden, skall läggas till grund för tullvärdet. Värdebestämningenligt artikel .6grundar sig på produktionskostnadema jämte vinst ochallmänna omkostnader i produktionslandet. Etl praktiskt problem i dettasammanhang är hur undersökningen i produktionslandet skall äga rum.Enligt moment 2 i artikeln har ingen part rätt att kräva att någon som inte ärbosatt inom partens område skall tillhandahålla räkenskapsmaterial förbestämmande av tullvärde. Om emellertid producenten samtycker får sådantmaterial granskas inom den andra partens område av importlandels myndigheter.Ett villkor är i detta fall alt importlandets myndigheler i god lid i förväg lämnarmeddelande därom till den andra partens regering och att denna accepterar attgranskning görs. Det är troligtatt denna metod främst kommer att användas när det gäller handel mellan moderbolag och dotterbolag samt andraföretag i ekonomisk intressegemenskap, eftersom risken attproduktionshemligheter röjs tillutomstående därvidlag inte är så stor.