prop · G3036 · 1979-12-31 00:00:00 — Läkar-fördelningsprogrammetomfattar en period av med mer preciserade. Programmet består av två delar som fyller principielltsett skilda syften: för det första en planeringsdel som syftar tUl enfördelning av nytillkommande läkare, dvs. främst nyexaminerade och utländskaläkare, pä olika vidareutbUdningsområden som svarar mot de sjukvårdspolitiskamålen och de långsiktiga behoven av läkare inom olika verksamhetsområden. 1denna del ingår också ett delprogram för fördelning av blockförordnanden förläkarnas allmäntjänstgöring på olika sjukvårdshuvudmän. Prop.1979/80:6 44 för det andra en ransoneringsdel som syftar till enfördelning av den begränsade tillgången på vidareutbUdade läkare, dvs. läkaremed specialist- eller allmänläkarkompetens, för att motverka rådande variationi tillgången på sädana läkare mellan olika delar av landet och mellan olikamedicinska verksamhetsområden. Jag anser att vidareutbildningen av läkare som inslmment isäväl den långsiktiga som kortsiktiga sjukvårdsplaneringen inte fullt ut nåttavsedda resultat. Vad beträffar läkarfördelningsfrågorna anser jag det särskiltoroande att systemet inte fungerat helt på önskvärt sätt i planeringsdelen,dvs. fördelningen av den nytillkommande läkararbetskraften på olikavidareutbildningsområden. Denna fördelning, som har stor betydelse för utvecklingenav hälso- och sjukvården på , har i praktiken inte i tillräckliggrad kommil att motsvara de mål som .statsmakterna och sjukvårdshuvudmännenfastställt för hälso- och sjukvårdens långsiktiga utbyggnad. Orsakerna tilldetta står framför allt atl finna i att många läkare fullgör tjänstgöring somräknas som vidareutbUdning utanför fördelningssystemet, i första hand på olikavikariat. Detta har medverkat lill att vidareutbildningsblock inomprioriterade områden såsom långtidssjukvård och psykiatri inte kunnattUlsättas i önskvärd omfattning. Enligt min mening bör de åtgärder som vidtagits under år1978, bl. a. beslut om atl endast tjänstgöring inom ramen för blockförordnandenskaU tUlgodoräknas som aUmäntjänstgöring, förbättra lä-karfördelningsprogrammetsstyreffekt. De rekryteringsstimulerande åtgärderna bör intensifieras inombristområdena. Med hänsyn till den betydelse om dimensioneringen ochinriktningen av läkarutbildningen har för hälso- och sjukvårdens långsiktigautveckling framstår det som motiverat att betydande insatser görs för attläkarfördel-ningsinstrumentet skall få erforderlig genomslagskraft. Det börankomma på i första hand att i samverkan med sjukvårdshuvudmännenta fram underlag för statsmakternas beslut i här föreslagen riktning. Även deöverväganden som görs inom hälsooch sjukvårdsutredningen blir av stort värde idetla sammanhang. När det gäller läkarfördelningssystemets ransoneringsdel,dvs. fördelningen av tjänster för vidareutbildade läkare, är systemet avsevärtmer omständligt och detaljerat än fördelningen av block för aUmäntjänstgöringoch fortsatt vidareutbildning. har här att gmnda sin fördelningpå en prövning av varie enskild tjänst som sjukvårdshuvudmännen önskar inrätta.Det betydande administrativa arbete som detta förorsakar främst huvudmännen menockså måste enligt min uppfattning noga vägas mot systemetseffekter. Dessa effekter har visat sig begränsade när det gällt att fördela denbegränsade läkartill-gången såväl mellan olika geografiska områden som meUan t.ex. öppen och sluten vård. Till detta kommer risken för alt ett centraltransoneringssystem minskar huvudmännens benägenhet att på egen hand bedöma ochta ställning tiU behoven av ytterligare läkarinsatser, varigenom orealistiskauppgifter redovisas om brister och behov. 1979/80:6 45 SkUlnaderna mellan de tjänster som huvudmännen begärt ochde som haft att fördela har reducerats kraftigt.Den ökade tUlgången på specialistkompetenta läkare jämte en neddragenutbyggnadstakt för den slutna kroppssjukvärden kommer under de närmaste årenytteriigare att förbättra balansen mellan tillgäng och efterfrågan påläkararbetskraft. Skäl kan således enligt min mening anföras för enavveckling av läkarfördelningssystemets ransoneringsdel i dess nuvarande form,dvs. den centrala fördelningen av tjänster för färdigutbildade läkare. Eftersomhithörande frågor behandlas och närmare kommer att belysas av hälsoochsjukvårdsutredningen bör förändringar i systemet anstå till dess utredningensförslag föreligger. Oberoende av hur frågan om fördelning av tjänster förfärdigutbildade läkare senare kommer att lösas vUl jag understryka vikten avatt i samråd med berörda parter vidareutvecklar arbetet medprogramunderlag för den långsiktiga utvecklingen av läkararbetskraften. Detlaplaneringsarbete bör nära samordnas med övrig personalplanering och syfta tUlatt tillföra huvudmännen ett förbättrat planeringsunderlag i fråga omtillgången på läkare och övrig vårdpersonal med lång utbUdning. Frågor rörande den regionala fördelningen avtandvårdsresurserna bör tas upp när resultaten från pågående översyn avtandvårdsförsäkringen föreligger. Jag är väl medveten om att den angivnaplaneringsverksamheten ställer påtagliga krav på . Inom verketsorganisation bör det inom ramen för fastställd personalbudget finnastillräckligt med personal som har kompetens att initiera, leda och medverka iplaneringsarbetet. Eftersom uppgifterna spänner över många vitt skilda områdenkrävs en betydande medverkan av utomstående expertis. Föratt säkerställaerforderiig expertmedverkan i planeringsuppgifterna bör enligtmin mening disponera vissa särskilda medel. Dessa särskilda medel får inte användasi styrelsens löpande verksamhet eller leda till ökning av antalet anstäUda istyrelsen. Som jag tidigare nämnt tar jag upp styrelsens uppgifterinom beredskapsområdet i ett särskilt avsnitt. Sammanfattningsvis bör socialstyrelsensplaneringsuppgifter omfatta: att ta fram underlag för såvälstatsmakternas vårdpolitiska beslut som för de kommunala huvudmännens planeringav vårdsektorns utbyggnad att yttra sig över planer förvårdsektorns utbyggnad till vägledning för huvudmännens beslut att sammanställa och analyseraifrågavarande planer samt verka för att dessa planer så långt möjligt får enenhetlig utformning att på central nivå följa uppbehoven av en samordnad planering av .socialtjänst och hälso- och sjukvård att ta fram underiag som främjarsocialsektorns medverkan i samhällsplaneringen Prop.1979/80:6 46 att medverka i personal- och utbildningsplanering med syfte att anpassa utbildning och personaltillgångtill sektorns behov. 7.4 uppgifter inom forskning ochutveckling De dominerande forskningsinsatserna inom den socialasektorn har skett genom i bred bemärkelse medicinsk forskning och utveckling.Forskning och utveckling (FoU) inom socialvårdens område är relativt sett avmiindre omfattning och bedrivs i olika former, bl. a. inom högskolans ram.Organisationen präglas av mångfald och en påtaglig brist på samordning.Forskningen inom stora socialpolitiskt viktiga områden har traditionellt varitsplittrad på smärre projekt och i regel beroende av tillfälliga anslagsgivare.För att tillgodose behovet av samordning och förstärkning av ledningsfunktionenför målbunden FoU inom område inrättades endelegation för social forskning vid (). Delegationen hartiU uppgift dels att svara för bedömning och samordning av pågående ochplanerade projekt av forsknings- och utredningsnatur inom den sociala sektorn,dels att initiera forsknings- och utvecklingsarbete av betydelse för socialpolitiken.Till delegationens uppgifter hör att lägga fram förslag om beviljande av medelför projekt som skall bekostas från departementets anslag för FoU ochförsöksverksamhet. Delegationen avger också yttranden över sådana projekt därbidrag kan utges från t. ex. allmänna arvsfonden. Den sociala forskningens resurser och organisation i skilda sammanhang. aktualiserades frågan omett socialforskningsinstitut efter mönster av det danska socialforskningsinstitutet.Detta ledde dock inte tiU resultat. Det gjorde inte heller ett något senareförslag om en central enhet för dokumentation och information inomsamhällsvetenskaperna. Är 1972 inrättades emellertid institutei för social forskning(!) genom ombUdning av . SOFI.s forskningär inriktad på praktiska tUlämpningar och på problem med direkt anknytning tillsocial- och arbetsmarknadspolitik. Institutei har att fullgöra dokumentations-,informations- och serviceuppgifter inom ramen för sina resurser. En översyn avSOFLs framtida uppgifter och organisa-ton har lett tUl förslag om utbyggnad avinstitutets verksamhet. Kunskapssökande forskning och utveckling av vetenskapligateorier och metoder inom området bedrivs inom högskoleorganisationen och i vissutsträckning med stöd av bl. a. statens råd för samhällsforskning ochriksbankens jubUeumsfond. Kännetecknande för social FoU är emeUertid att det ärsvårt att dra en klar gräns mellan å ena sidan "ren" forskning, åandra sidan utvecklingsarbete och försöksverksamhel. Det föreligger inte hellernågon entydig, allmänt accepterad avgränsning av begreppet social forskning. I detta sammanhang använder jag en avgränsning som i Prop.1979/80:6 47 huvudsak utgår från ansvarsområde, medundantag för rent medicinsk forskning. Viss s. k. hälso- och sjukvårdsforskningingår i det som här betecknas som social FoU. Resultatetav det växande intresset för social FoU har bl. a. blivit att väsentligt ökademedel ställts till förfogande för målinriktad forskning,utvecklings- och försöksprojekt. har fått ta på sig betydandeuppgifter genom att bedöma bidragsansökningar, initiera och genomföra egnaprojekt, förvalta medel och administrera projekt. I stor utsträckning hardetta motsvarat styrelsens egna ambitioner. 1 vissa fall har socialstyrelsenfått ta på sig FoU-uppgifter eftersom inget annat organ har stått tillförfogande. Socialstyrelsensinsatser när det gäller FoU inom det sociala området är av skilda slag. Detomfattar utredningar (t. ex. om förskoleverksamheten och om det socialaarbetets innehåll och form), studier (t. ex. levnadsnivå- och miljöstudier),metodfrågor (social metodik), försöksverksamhet (m. samtmedverkan i enskilda projekt som stöds genom medel från socialdepartementetsforskningsanslag (den sistnämnda formen överväger antalsmässigt).Socialstyrelsen administrerar också utvecklingsprojekt inom ramen för statligautredningar (t. ex. familjestödsutredningen) och på direkt uppdrag avregeringen. Gemensamt för de projekt som driver ellermedverkar i är atl de finansieras vid sidan av ordinarieanslag. Viktiga finansieringskällor är som nämnts anslaget för socialforskning och allmänna arvsfonden. 1 vissa fall får styrelsen ta i anspråk delav sakanslag eller kommittéanslag för egnaarbetsinsatser. Det finns också exempel på andra externa finansieringskäUor. Deterbjuder vissa svårigheter att få en fullständig överblick översocialstyrelsens engagemang i sociala FoU-projekt. Av en "Förteckning överpågående och avslutade utredningar m. som styrelsenöverlämnade till i febmari 1979 framgår att antaletpågående utredningar/projekt uppgick till över 100. utger med ekonomiskt stöd frånsocialdepartementet en "idébank" i skriftform om forsknings- ochutvecklingsarbete inom den sociala sektorn. I rapporten ocherfarenheter 1978/79 lämnas information om mer än 600 olika projekt avskiftande valör. Inte mindre än 233 projekt anges som nya för året. Vissa av deredovisade projekten betecknas som avslutade eller överförda i reguljärverksamhet. I en siffersammanställning som tar upp 462 projekt anges bL a. vemsom är huvudman för projekten. Av sammanställningen framgår attsocialstyrelsen/är huvudman för 36 av projekten. Somhuvudmän för övriga projekt anges kommuner (223), universitet/högskola (69) ochannan huvudman (134). Det måste emellertid understrykas att många av projektenmed eller annan huvudman - inom vissa områden huvuddelen stöds genombidrag från /. Särskilt framträdande är dettainom områdena barnomsorg, vård och behandling av missbmkare samtglesbygdsaktiviteter. På dessa områden förmedlar 1979/80:6 48 betydande medel för olika former av försöksverksamhet sominte har karaktär av egentlig forskning. Sammanfattningsvis kan beträffande socialstyrelsenkonstateras att det starkt ökade intresset för social FoU har lett till attstyrelsen har fått ta på sig omfattande FoU-uppgifter. För genomförande avdessa uppgifter har regelmässigt krävts resurstillskott. Verksamheten harsålunda i huvudsak finansierats med särskilda bidrag vid sidan avmyndighetsanslag och andra reguljära anslag. Finansieringssättet har bidragittill en okontrollerad ökning av personal och ett behov av attfortlöpande finna nya projekt för att kunna bereda fortsatt anställning åtpersoner som arbetat i avslutande projekt. Frågan om roll inom social FoU behandlasbl. a. i socialutredningen. Utredningen framhåller i sitt slutbetänkande attstyrelsen själv måste kunna ta ansvar för sådan målinriktad social forskningsom avser utvecklingsarbete, försöksverksamhet och uppföljning av socialverksamhet. Hämtöver bör inte vara huvudman för socialforskning utan förmedla problem, frågor och underlag för forskningsinsatsersamt återföra forskningsresultaten tUl fältet. anser för sin del att dess ansvar för FoUbör vidgas. Styrelsen bör få en allt viktigare funktion som "brygga"meUan forskningssektorn och praktiskt socialt arbete. Man vill 1) beställa bearbetningav befintlig kunskap för praktisk tUlämpning, 2) stimulera och ge underlag förforskning, 3) sammanställa och redovisa behov av FoU-insatser, 4) stödja ochfölja utvecklings- och försöksverksamhet. För detta behöver styrelsen etl särskiltanslag. (ÖSoS) framhåller i olika sammanhangatt genom ökade insatser av FoU-karaktär bör bidra tiU nyakunskaper på den sociala sektorn. Styrelsen bör i ökad utsträckning initiera,bidra tiU och medverka i FoU, särskUt på "bristområden". För dettabör styrelsen ha särskUda medel. 1 myndighetsrollen bör ingå en starkareinriktning på sammanställande och spridande av kunskaps- och beslutsunderlag.Socialstyrelsen skall dock inte ha tUl primär uppgift att bedriva forskninginom sektorn. I yttrande över ÖSoS framhåUer bl. a. attforskningen bör bedrivas av organ som är fristående från förvaltandemyndigheter. Däremot bör svara för sammanställningen avresultat från forsknings- och utvecklingsarbete inom sitt område. LO reagerarmot alt en betydande del av styrelsens verksamhet bedrivs genom särskUdaprojektanslag för forsknings- och utvecklingsarbete. TCO anser att det finnsett stort behov av att på ett aktivt sätt medverkar tillmetodutveckling inom den kommande . Det behöver inte ske genomutredningsprojekt med långsiktig planering och breda målformuleringar. Det kanofta räcka med att styrelsen håller sig ä jour med utvecklingen ute ikommunerna och stimulerar och sprider kännedom om utveckling av metoder sombedöms vara av allmänt intresse. anser att ÖSoS inte ärhelt klargörande när 1979/80:6 49 det gäller dels relation tUlforskningsråden, dels roll- och arbetsfördelningen mellan styrelsen ochdelegationen för social forskning. En översyn av dessa frågor bör komma tillstånd. RRV delar ÖSoS uppfattning att bör ha tUlgång tUl vissamedel över statsbudgeten för forskning och utvecklings- och försöksverksamhet.Men RRV betonar att styrelsen inte bör bedriva egen forskning. För delar jag utredningarnas och remissinstansernas uppfattning att socialtforsknings- och utvecklingsarbete är elt nödvändigt led i utvecklandet av denframtida . Jag anser emellertid i likhet med flertaletremissinstanser att i princip inte bör bedriva egen FoU. Tilldenna fråga återkommer jag i det följande. Somtidigare nämnts har en översyn genomförts av socialforskningsinstitutets uppgifteroch organisation bl. a. mot bakgrund av att SOFLs ställning i förhållande tillandra forskningsorgan är oklar. Översynen har utförts avforskningssamverkanskommitlén (FOSAM), som avlämnat delbetänkandet (Ds U1979:4) Ett institut för social och arbetsmarknadspolitisk forskning. Vidöversynen har FOSAM bl. a. haft att utgå från att institutet med nuvaranderesurser inte tillfredsställande kan fullgöra de uppgifter som anges iinstmktionen. I sitl arbete har FOSAM konstaterat att översynsarbete pågår inomsåväl arbetsmarknads- som social- och utbUdningsdepartementen som avserförändringar i organisationen av resp. sektors FoU-verksamhet. I övervägandenainom var och en av sektorerna intar , eller delar av de resurser som finnsvid en framskjuten plats. FOSAM hari sin översyn av siktat tUl att närma mål och uppgifter för institutet tUlvad som är realistiskt och förbättra institutets anknytning tillhögskolan. Inom arbetsmarknadssektorn har man sett de resurser förarbetsmarknadspolitisk forskning som finns vid som en möjlig gmnd viduppbyggnaden av en fastare organisation för departementets FoU-insatser. Isamband med översynen av har den "sociala" delen avSOFI aktuahserats som basenhet när det gällt att avlasta ansvarför FoU. Mot dennabakgmnd har det enligt FOSAM:s bedömning framstått som angeläget att ianslutning tUl översynsarbetet pröva om de tre sektorernas önskemål och behovskulle kunna tUlgodoses inom ramen för ett ombUdatsocialforskningsinstitut. De funktioner som efterfrågas av departementen är fördet första en basorganisation för social- och arbetsmarknadspolitisk forskningutanför högskolan, dvs. en lättUlgänglig forskningsresurs med hög vetenskapligkompelens och med hög beredskap att ta på sig uppdrag. För det andraefterfrågas från såväl arbetsmarknads- som den sociala sidan en administrativbas för resp. sektors FoU-insatser. FOSAM framhåller att ett fristående forskningsinstitut ärmotiveral för den sektorsforskning som här avses. FOSAM betonar vidare värdetav att man någonstans i forskningsorganisationen ser social- och arbetsmarknadspolitiskFoU i ett sammanhang. FOSAM föreslår mol denna bakgrund att ett nytt institutför tUlämpningsinriklad socialpolitisk och Prop.1979/80:6 50 arbetsmarknadspolitisk forskning byggs upp på gmndval avdet nuvarande socialforskningsinstitutet. Ansvarsområdet föreslås i alltväsentligt anknyta till det som angavs i förarbetena tiU . bör ha tUl uppgift att svara för information ochdokumentation i fråga om sin egen verksamhet. Institutet föreslås få sådanaadministrativa resurser att det kan ta på sig uppgiften att fungera somadministrativ bas för målinrUctade FoU-projekt, finansierade av bl. Finansieringen av institutets fastaorganisation föreslås ske med medel över anslag under vart och ett avutbUdnings-, social- och arbetsmarknadsdepartementen. FOSAM:s delbetänkande avses utgöra underlag för beslutinom berörda departement om ett förändrat socialforskningsinstitut, FOSAMförordar att arbetet med det nya institutet bedrivs med sikte på att det skallkunna träda i funktion . FOSAM :s förslag remissbehandlas f. n.Remisstiden utgår . För min egen del vUl jag inledningsvis och i anslutningtill vad jag har anfört i propositionen om framhålla att jagdelar socialutredningens uppfattning att det krävs ökade kunskaper som underlagför sociala insatser. Den framtida behöver sålunda ettomfattande stöd av forskning. Begreppet ges här en vidsträckt innebörd. Detbetydande offentliga utredningsarbetet inom den sociala sektorn står oftaforskningen nära. Utvecklingsarbete och praktisk försöksverksamhet ger kunskapoch erfarenheter som kan vara av stort värde. Vidare är statistiken en viktiginformationskälla. Forsknings- och utvecklingsarbetet bör bedrivas i närasamverkan med fältet, dvs. den praktiskt verksamma . är en del av hela socialpolitiken. Densocialpolitiska planeringen behöver ett omfattande kunskapsunderlag ommänniskornas levnadsförhållanden och om behovsstrukturen. Den behöver stöd avforskning som analyserar sociala processer, söker orsaker till sociala problemoch anvisar vägar att komma till rätta med dem både genom allmänt inriktade ochindvidinriktade insatser. Den föreslagna socialtjänstlagen kommer att gesocialtjänsten betydande frihet att i samråd med klienterna sätta in olikaåtgärder och metoder i det förebyggande och avhjälpande arbetet. Det är somsocialutredningen och remissinstanserna understmkit viktigt att utvecklametoder för det sociala arbetet på olUca nivåer - det kan gällabehandlingsmetoder, former för mUjöpåverkan etc. står det klart aftäven den framtida måste avhjälpa sociala svårigheter utantillgång till entydiga forskningsresultat, som är direkt tillämpbara på denaktuella situationen. Praktiska åtgärder för att undanröja socialamissförhållanden måste liksom nu grundas på socialarbetarnas kunskap ocherfarenhet och ytterst på politiska stäUningslaganden. Även om den direkt socialt inriktade forskningen är avväsentligt mindre omfattning än den medicinska står det klart att det bedrivsen omfattande social forskning i vårt land. och dessremissinstanser framhåller emellertid starkt behovet av ökade FoU-insat- 1979/80:6 51 ser, bl. a. med hänsyn till den nya sociallagstiftningen.Även jag finner att FoU-insatserna på det sociala området har en viktig roll.Jag vUl emellertid kraftigt understryka behovet av en genomtänkt effektivorganisation av dessa FoU-insatser. Del är angeläget att de betydande medel somnu och avsätts för dessa ändamål kommer till bästa möjliga nytta.Enligt min mening finns f. n. brister i detta avseende som bör rättas tiU. Jagvill här främst peka på den påtagliga splittringen av insatserna och bristen påöverblick. Som jag fömt nämnt delar jag uppfattningen att iprincip inte bör bedriva eget forsknings- och utvecklingsarbete. Jagfömtsätter därvid att andra resurser inom området står tUl förfogande eller kanorganiseras. Som tidigare antytts täcker begreppet social FoUverksamheter av olika karaktär och med olika stark anknytning tiU den dagligaverksamheten inom sektorn. Man kan strukturera denna FoU enligt följande. a) utveckling av vetenskapliga teorieroch metoder b) långsiktigare utvecklingsarbete ochforskning c) verksamhetsanknutetutvecklingsarbete, försöksverksamhet. Den första kategorin, utveckling av vetenskapliga teorieroch metoder, hör naturligt till universitetsområdet och i vissa fall tiUsärskUda forskningsinstitut. Även den andra kategorin hör i stor utsträckninghit. Övervägande delen av den FoU-verksamhet som svarar föreller deltar i hör till den tredje kategorin, dvs. verksamhetsanknutetutvecklingsarbete och försöksverksamhet. De projekt som har kommuner somhuvudmän kan samtliga räknas till denna kategori. I många fall är försöken såpraktiskt inriktade att forskningsmomentet får anses mycket uttunnat. Problemen inom social FoU kan sammanfattas på följandesätt. Betydandemedel från olika finansieringskäUor stäUs till förfogande för huvudsakligenverksamhetsanknuten FoU. Verksamheten är splittrad. En ramlagstiftning påsocialtjänstens område ställer ökade krav på FoU-verksamhet. Kommunernasinsatser på området behöver tas till vara bättre och få stöd. Socialstyrelsenär av olika skäl mindre lämpad att driva och administrera denna växandeverksamhet. Inte heUer universitetsorganisationen är lämpad för detta. Enannan huvudman - eller andra huvudmän - behövs, i varie fall för huvuddelen avprojekten. Som jag förut nämnt remissbehandlas f. n. FOSAM :s förslagom etl forskning. Den särskildaberedningsgruppen för framtida uppgifter och organisationansluter sig i sin rapport tUl FOSAM :s förslag och finner att etl utvidgatsocialforskningsinstitut skulle vara en lämplig huvudman för bl. a. målinriktadFoU inom verksamhetsområde. Regeringen kommer senare attta ställning i frågan. Minprincipiella inställning till FoU-verksamhet inom innebär inteatt styrelsen fråntas möjligheteen alt bedriva visst utvecklingsarbete inomsitt ansvarsområde. Det står givetvis vaqe myndighet Prop.1979/80:6 52 fritt att inom ramen för sina personella och ekonomiskaresurser bedriva det utvecklingsarbete som bedöms nödvändigt förmyndighetsutövningen.