prop · G3031 · 1979-12-31 00:00:00 — 1 övriga fall bör, säsomfallet redan enligl ulredningens förslag skulle bli belräffandeförmögenhelsbroltslingar, inle några hinder föreligga atl uldöma frihelsberövandepåföljd så länge garantier finns all erforderlig vård kan meddelas. Också isådana fall kan naturligtvis fortsatt sluien psykialrisk vård enligl LSPV varamotiverad efter del all brottspåföljden avfiänats. Skälen för upphävande ave)-indikaiionen i I S LSPV och motsvarande indikation i 35 S omsorgslagen är enliglhovrättens över och uppfaUning övertygande. Hovrälten delarutredningens bedömning, all del inte bör vara brollel ulan arten och graden avpsykisk störning och del därav föranledda medicinska vårdbehovel, som skallvara avgörande för om lagöverträdare skall kunna oberoende av egel samiycke lasin och kvarhållas på sjukhus. Som framgår av betänkandet har ulredningen emellertidför vissa fall lämnal synpunkter pä påföljdsvalet, vilka slår i slrid med dennagrundsyn. Del år vidare hovrällen bekanl, att en arbetsgrupp inomsocialslyrelsen f. n. är sysselsatt med en översyn av indikationerna i 1 SLSPV. Resultatet härav bör beaktas vid den slutliga utformningen av förslagettill ny lydelse av paragrafen. delarkommitténs uppfattning när del gäller mindre allvarliga brott. Förbundelpåpekar emellertid all e)-indikationen även avser "annal av lagstiftningenskyddal intresse som icke avses under b)". Som kommittén konstaterat ärdel ingalunda alltid e)-indikalionen Prop.1979/80:1 353 (öreligger ensam. Föreligger diirjämle en avspecialindikalionerna a) - d) och sker överlämnande till sluten psykiatriskvård, kan mycket viil intiälfa att skälen för kvarhållande enligt någon avdessa upphör medan e)-indikationen är oförändrad. Kommittén haravvisat tanken pa alt i ett sådant liige ny påföljd skall bestiiminas lillkriminalvård och de anförda skälen härför synes bärande, .Allernativl bordedock anges någon möjlighet atl kvarhålla den psykiskl avvikande inom denpsykiairiska sjukvården. Förbundel tänker då på grövre former av egendomsbrottoch narkotikabrott. Om e)-indikationen behälls i någon Ibrm bör domstolarnasräll lill föreskrift om prövning av utskrivningsbeslul gälla även lör dessafall. RPS ställer sig iveksam tillborttagandet av indikationen och anser alt fiågan bör avgöras först sedaneifarenheter erhållils frän domstolarnas tillämpning av 33 kap. 2 S BrB i denföreslagna ulformningen saml alt slutlig ställning tagits i frågan ominlerneringsslraftéts bibehållande. 3.4 Ansökan om intagning RÅ och Föreningen det olämpligt alt äklagare formelll skall kunna göra ansökan om slutenpsykiatrisk värd med hänsyn till att åklagare i samband med rättegång kommer ien omedelbar motsatsställning till den misstänkte. Enligl RÅ kan för den somår inlagen i häkte tjänsteman som har att sörja för den intagne göra ansökanoch i andra fall kan detla ske genom polismyndighd. Del får förutsättas atlåklagaren i den mån han finner all ansökan bör göras tar kontakt med någon somhar lätt alt göra ansökan. 3.5 Verkställighet av beslut om överlämnande tillsluten psykiatrisk vård Sociulstyrelsen anser sig intekunna tillstyrka kommitténs förslag i fråga om beslutsfattare vid placering avvärddömda palienler. Placering genom samrådsförfarande mellanundersökningsläkaren och läkaren på hemorts-sjukhuset kan, med lanke pähittills gjorda erfarenheter av sådant samarbele, på de flesta håll inte förutsesfungera friktionsfritt. Det har emellertid länge anseUs önskvärl altsocialstyrelsen i görligaste mån frikopplas från denna uppgift. Flera olikasyslem har härvid diskuterats vid olika tillfällen. Det tekniskt enklastesystemet synes vara att placeringen tillgår på samma säll som vid överlämnandelill öppen psykialrisk vård. I detta fall skall domstolen jämlikt 12 §kungörelsen (1970:85) angående underrättelse om dom i vissa brottmål m. m.överlämna avskrift av domen till vederbörande sjukvårdsstyrelse. Enligl 4§första styckel punkl 6 sjukvårdskungörelsen (1972:676) åligger delsjukvårdsslyrelsen atl tillse atl dessa patienter får lämplig vård ochbehandling. Domen överlämnas därefter vanligtvis till vederbörande öppenvärdsläkare som kallar patienten lilletl första besök. Prop.1979/80:1 354 Detta system borde som angellsäven kunna användas när det galler patienter som överlämnats till slutenpsykialrisk vård. Visserligen föreligger problem när vården skall ske påpsykiatrisk specialenhel. men dessa är inte olösbara. Denna problemalik kant.ex. lösas genom att överläkaren på hemorlssjukhusel först tar konlakl medspecialenhetens överläkare såsom vid inlagning på sådan enhel i de inlesällsynla fall LSPV-intagningen grundas på ansökan om vårdintyg.Socialslyrelsen anser att verkställandet av placering av patienter i slutenpsykialrisk värd bör ske skyndsamt och atl om möjligt en yttersta tidsgräns börsällas. 3.6 Behandlingen av psykiskt störda inom kriminalvården Ökad fiexibililel kriminalvård - sj ukvärd En majorilel remissinsiansersläller sig bakom utredningens förslag om ökad flexibilitet mellankriminalvården och sjukvården, men belönas all vissa svårigheier avpraktisk natur måste lösas, innan reformen kan genomföras. Lämplighelen allavveckla de psykiairiska avdelningarna inom kriminalvården ifrågasalls även idella sammanhang, RÅ släller sig positiv lill denökade flexibililei mellan kriminalvård och sjukvård som utredningeneftersträvar. Att den tid under vilken en straffad undergår vård skall inräknasi verkslällighelsliden är också rimligl. Såvill RÅ kan bedöma är de problem somkan vara förenade med den eftersträvade flexibiliteten främst av praktisknatur. Som utredningen påpekar finns del elt motstånd från sjukhuselssida att ta emot patienter från kriminalvården. Det framstår som tveksamt om deåtgärder utredningen föreslår - i försia hand alt de psykiairiska avdelningarnainom kriminalvården avskaffas - är ägnade all lösa detta problem så atllillgång till adekval vård kan Iryggas. Liknande synpunkter anförs av bl.a.hovrätten över och , BRÅ, , Göieborgstingsrätt och KVN. RPS framhåller vikten av att bevaknings- ochsäkerhetsfrågorna ägnas uppmärksamhet framför allt i de fall ikriminalvårdsanstalt intagen överförs till vård inom den allmänna sjukvården. Sociulstyrelsen finner detangeläget all de psykiskl sjuka som del här är fråga om tillförsäkras adekvatpsykisk värd. F. n. har emellertid den allmänna psykiatrin svårigheter på grundav bl. a. otillräckliga resurser att ta emol sådana patienter som kommer frånkriminalvården. läkarförbund finner syftet med de föreslagnareformerna - en ökad samordning och flexibilitet - eftersträvansvärt. När detgäller de konkreta förslagen synes emellertid utredningen ha drivits av dtorealistiskt önsketänkande. Den psykiairiska vårdens obenägenhet att ta ansvarför ett psykiskt stört kriminalvårdsklientel kan inte ses som en tillfällighet.Det är en ofrånkomlig effekt av en målmedveten och eftersträvadomstrukturering av psykiatrin, där inriktningen på frivillig medverkan blivitallt svårare atl förena 1979/80:1 355 1 den utvecklingen bör man räkna meden snarare ökad än minskad obenägenhet atl la ansvar för ettövervakningskrävande klientel. Denna obenägenhet grundas bl. a. på en alltmerbristande kompelens lill samhällsskydd vad gäller övervakningskrävandeinlagna. Ulvecklingen går ifrän stora sjukhus med en flexibelt användbarpersonal, med en dominans av män, med en byggnation av avskildhet från andradelar av samhällel som underlällar övervakning - mol mindre enheler med enmindre flexibel bemanning, framför alli nattelid. med en allt större dominansav kvinnlig personal, med en integrering i annan sjukvärd eller annansamhällelig verksamhet och en utformning av vårdavdelningarna, som starktminskar möjligheterna lill en effektiv övervakning. Denna utveckling har ivissa avseenden t. o. m. inneburil svårigheter när det gäller vård av detvanliga psykiairiska klienleld med bl.a. en ökad frekvens av självmord päpsykiairiska kliniker och sjukhus. Bidragande orsaker lill obenägenhden är ävenarbelsmiljöaspekter för personalen och svärighelerna alt effektivt behandlaell alllför hderogenl patientklientel. Med hänsyn lill dessa olika faktorer allmänna psykiatriska vården inga reella möjligheter att utveckla ettvårdansvar för annal än enstaka patienter med etl från kriminalvårdssynpunktbetingat övervakningsbehov. Del bör också understrykas att skulle enlagsliflning enligt utredningens intentioner komma till stånd, torde ipraktiken värdpersonal och sannolikt också sjukvårdsadministratörer ochsjukvårdspolitiker pä alla säll försöka motverka en övervältring avkriminalvårdsanvard på sjukvården. Risk finns här atl en lagsliflning om ökadsamordning och flexibilitet skulle bli ett politiskl-administrativt slag iluften, som bara ylterligare minskar den utstötta palienlkategorins möjlighelerall få effektivt omhändertagande och öka irritationen mellan vårdområdena (jfrförhållandena kring den etablerade lagen om omhändertagande avberusade). Utredningens förslag atl avveckla psykiairiska avdelningar inomkriminalvården bör därför tills vidare inle förverkligas. Liknande synpunkleranförs av bl. a. Svensku läkurestillskupel och Svensku psykiairiska föreningen. ser del somen allvarlig brist att kommilién inle närmare berörl vilka behov i fräga omvärd, arbele och annan sysselsällning som lill följd av dess förslag uppstårinom kriminalvården. Med den av kommittén föreslagna ordningen kommerkriminalvården att helt sakna möjlighel alt med egna resurser omhänderla dtpsykiskl labilt och notoriskt myckel svärbehandlal klientel. Kriminalvårdenshittillsvarande erfarenhel av svårigheterna all för kriminalvårdens inlagnaerhålla vård pä andra institutioner inger viss tveksamhet om alt en tillfredsställandelösning av frägan skulle stå att finna efter de linjer kommittén drar upp. Detär enligt styrelsens mening nödvändigl alt den värdorganisation som skallverkställa den av domstol ådömda påföljden disponerar över erforderligaresurser. Tillförs kriminalvärden ett klienlel med mer utlalal vårdbehov ännormalklienlelel, måste kriminalvården också kunna möla dessa behov utan allvara uteslutande hänvisad till en utanförstående organisation. Prop.1979/80:1 35 Kommitténs förslag all påföljdenöppen psykialrisk värd skall få den innebörden alt vederbörande skall vara atlbetrakta som försöksutskriven från sluien psykialrisk vård och underkaslad deregler som gäller för sådan uiskrivning har fåll etl blandal motlagande. RÅ menar att förslaget lill öppenpsykialrisk vård inte fäll en lämplig utformning. Från den enskildes sida måstedet le sig förvånande alt han skall beiraktas som försöksutskriven från sluienpsykiatrisk vård utan all någonsin varil intagen. I de få fall där påföljdenskulle kunna bli aktuell lorde skyddstillsyn med föreskrifter kunna vara enadekvat påföljd. Liknande synpunkler anförs av Göieborgs lingsräli. BRÅ anser del mindre lillialandealt på delta sätl använda medicinska bedömningar som något av ellpåtryckningsmedel. BRÅ menar dessutom alt det inle finns något egentligt behovav en påföljd med det innehåll som kommittén föreslär. Syftet med förslagetskulle kunna tillgodoses inom ramen för icke frihelsberövande påföljd inomkriminalvården, PN menar att förslaget hell bortserfrän försöksutskrivningens rällsliga nalur enligl LSPV. Försöksutskrivning ären del av den slutna vården och får inte användas, om inte de i 1 S LSPVangivna indikalionerna för sådan vård föreligger. Någon prövning av del slagsom föregår intagning enligt LSPV skulle inte göras innan patienten i öppenvårdenligl förslaget ""inskrivs"" vid sjukhuset. Delta begreppfinns inte förut i LSPV. ""Ålerinlagning" av sådan patient äralliså i realiteten en intagning utan de rällssäkerhelsgaraniier som finns förintagning med slöd av 1 S. Förslagel avstyrks bestäml. PN ifrågasätter om intedomstol i de fall den anser öppen värd påkallad bör förordna härom i sambandmed skyddstillsyn. I dylika fall har den dömde en övervakare som kan se lillatl givna föreskrifter iakttas. TCO anser atl förslaget frånvårdteknisk synpunkl är bra och värt att pröva. Dock bör påpekas alt det frånrättssäkerhetssynpunkt måhända kan vara diskutabelt all samma instanser somhaft avgörande inflytande i påföljdsfrågan även i forlsältningen skall beslulaom frihelsberövanden av föreslagen arl. Denna fräga bör därför ses överylterligare. Av samma uppfaUning är slalens rällspsykiatriska klinik i Uppsulu.Hovrätten över och vill inte molsälla sig förslagel men villframhålla, alt delta i sin lur förutsätter en utbyggnad av den öppnakontrollverksamheten. Den juridiskl-tekniska konstruktionen, bl.a. denföreslagna anknytningen lill uiskrivningsnämnderna, synes kräva ytterligareöverväganden. Enligt Slockholms lingsrätls meningkan någon principiell invändning inle riklas mol kommilléns förslag, eftersomLSPV:s regler måsle iakltas vid beslut om inlagning. Tingsrälten delarkommitténs ståndpunkt all inslilulel öppen psykiatrisk vård efter den ändringsom kommittén föreslagit kan vara väl ägnad alt för vissa psykiskt stördalagöverträdare utgöra ett verksami medel i syfte all hjälpa vederbörande lillåleranpassning i samhällel. Del föreligger dock en viss risk atl domstol drarsig för att 1979/80:1 357 använda påföljden överlämnande till öppen psykialriskvärd, om del framstår som en möjlighet att den dömde kan komma att tas in försluien psykiatrisk vård. Det kan anlas alt påföljden kommer atl användas merasällan. 1 vissa fall kan del säkerl i slällel visa sig lämpligl atl användamöjligheten att tillgripa påföljden skyddslillsyn med föreskrift om psykiatriskvård. Sociulstyrelsen ultalar sigposilivi beträffande påföljden öppen psykialrisk vård samt tillägger altmöjlighel även bör ges atl förordna om öppna omsorger för psykisktutvecklingsstörda. Slyrelsen påpekar att det dock mäsle observeras alt irealiteten de resurser som behövs för genomförandet f. n. inte finns. Även ärpositivt till förslaget men påpekar i likhet med socialslyrelsen att resurserkrävs för genomförandet. anser atlförslagel ger en rimlig konlroll av de patienter som del här är fräga om, vilkadå underkaslas vissa regler. På det sättet skulle en dom till öppen psykialriskvård kunna ge en mer meningsfull innebörd än . Samma inställning harSvensku läkuresällskupet som anser all föreskrifter om patienters skyldighelerskulle kunna meddelas av utskrivningsnämnd eller vad som kan komma i dessställe. Försöksverksamhel i "civil commil ment"-systemet s anda Kommittén har förordat att manstartar en försöksverksamhet i civil commilmenlsyslemels anda inom ramen förnuvarande lagstiftning med tillämpning av 34 S KvaL. Försöksverksamhelenföresläs avse personer som har uppenbara narkotikaproblem och som dömts tillfängelse i högst etl år. Förslaget har fått elt positivlmollagande under remissbehandlingen. Del tillstyrks av hovrätten över ochBlekinge, BRÅ, medicinsku fukultelsnämnden vid och . Även kriminulvårdsstyrelsen slällersig posiliv till civil commilmenlsys-lemet och vill framhålla all defrivårdsanläggningar styrelsen har tillgång till väl lämpar sig för dettaändamål. Det förutsätts dock atl ett mera strukturerat behandlingsinnehåll kanges åt vistelsen vid dessa anläggningar än vad vanligen är fallet. Enväntad ulbyggnad av behandlingshem för narkotikamissbrukare i regitorde också ge möjlighet till en vidgad försöksverksamhel av det slag kommitténhar i åtanke. Styrelsen finner det angelägel att en sådan ulbyggnad snaraslkommer lill slånd. När del gäller ålgärder mol narkotikamissbruket vidkriminalvårdsanstalterna vill styrelsen vidare understryka att dessa åtgärdermåste spänna över elt brell fäll och inbegripa såväl en effektivare kontrollsom ökade inslag av social iräning, terapeutiska aktiviteter ochfritidsverksamhet. I fräga om kontrollåtgärder har utredningen aktualiseratfrågan om obligalorisk urin-och blodprovslagning för de inlagna. Enförutsättning för en sådan skyldig- Prop.1979/80:1 358 hel är dock elt ullryckligt lagstöd. saknas i dag.Obligalorisk urinprovstagning är därför f. n. endast länkbar i den män detsker inom ramen för ett kontraktssyslem av det slag, som kommer au prövas sometl led i det s.k. Österåkersprojeklet. KVN tillstyrker attförsöksverksamhel inleds för narkomaner, som begått brotl, i civilcommilmenlsyslemels anda med tillämpning av 34 S lagen om behandling ikriminalvårdsanstall, Verksamhel med liknande uppläggning bedrivs redan påsina håll här i landel efter medgivande frän övervakningsnämnd eller KVN i deenskilda behandlingsfallen. Del finns alliså vissa erfarenheler som man börkunna ta till vara. Det synes emellertid lämpligl alt de av kommilién avseddabehandlingsformerna, som bygger på en nära samverkan med den allmännasjukvärden, prövas och utvärderas på sätt kommittén tänkt sig. Man bördärigenom förhoppningsvis kunna komma fram till en ordning, som kan erkännasoch mera allmänl lillämpas - oavsell om kommilléns förslag i övrigl genomförseller inte. Försöksverksamhelen bör dock inle begränsas lill dem som dömlstill fängelse högst etl är. Även med dem som avtjänar längre fangelseslraff börförsök således göras. Bland dessa finns ålskilliga narkotikamissbrukare med påtagligtpsykiatriskt vårdbehov. LO ser posilivi på möjlighelernaatl genom en försöksverksamhet finna former för meningsfulla alternativ tillfrihdsslraff. Försöken bör dock omfalla olika former av såväl påföljdens längdsom konlroll och konsekvenser av misskötsamhet. Verksamheten bör ävenfortlöpande ulvärderas. all konlraklsvärd bör prövas som försöksverksamhel inomramen för 34 S KvaL. Ulredningen föreslär all försöksverksamhelen bör bedrivasvid någol sjukhus med erfarenhel av narkomanvård och säger att vid sjukhusinlagningenbör "en noggrann planering ske i samråd mellan kriminalvärden, huvudsakligenskyddskonsulenten, patienten och sjukhuset". Med tanke på all missbrukareofla är i slorl behov av sociala rehabiliteringsåigärder är del nalurligt attockså den primärkommunala socialvårdens medverkan kommer all behövas vidgenomförandet av behandlingsprogrammet. Förbundel anser därför attsocialvården bör della i den tidiga planeringen för all bl.a. kunna informeraom vilka resurser som finns inom socialvården och hur dessa kan utnyttjas i delenskilda fallel. Förbundet vill också påpeka att detär viktigt all patienten får en framträdande roll vid utformningen avbehandlingsprogrammel om delta skall ha förutsäUning att lyckas. Beträffandebehandlings- och koslnadsansvarei under kontraktsvården får styrelsen hänvisatill BRÅ:s förslag (PM BRÅ nr 29), som styrelsen lidigare anslutit sig lill.Slulligen anser slyrelsen alt del inte finns någon anledning atl endasttillämpa konlraklsvärden när det gäller narkotikamissbrukare. Även vid andraformer av missbruk kan kontraktsvården vara elt lämpligl alternativ tillfängelsestraff. 1979/80:1 359 Sociulstyrelsen konstaterar atlkommittén med termen eftervård avser åtgärdsmöjligheler enligt nuvarandesocialvård och kommande socialtjänst samt social instilutionsvård - förutomvissa öppna och slutna psykiatriska och medicinska vårdresurser.Eftervårdsbehov av huvudsakligen medicinsk resp, social nalur avses mötas av: läkare på sjukhus där patienten vårdats öppen psykiatrisk mottagning vidvistelseortens sjukhus, vårdcentral eller alkoholpoliklinik särskild överläkare för försöksutskrivna inom varje län social cenlralnämnd (socialbasservice: pengar, arbele, boslad, hemtjänst o.d. samt frivilligproblembearbetning) av socialutredningen (SU)skisserade lypinstitutioner för inackordering för krisbehandlingar pä olikanivåer och för omvårdnad av äldre, gravt alkoholskadade samt övernatlningsrum -måltider - fiitidsaktiviieler -allt enligt SU anpassat till de enskildaklienlernas varierande behov. Del saknas skäl att sammanföradetta utbud av delvis fundamentala sociala och medicinska hjälp- ochvårdinsalser under en samlingsiubrik "eftervård" för alt beteckna denvård som skall komma efter sluten psykiatrisk vård. Utgående från innehållet i utbudetkan insatsema systematiskt beskrivas också under följande punkter, som någotspeglar samband mellan medicinsk och social värd: social basservice (arbete, bostad, pengar, hemtjänst etc.) frivillig problembearbetning iöppna jöriner (öppen psykvård, socialtjänst etc.) behandling i halvöppna former (behandlingshem, dagvårdelc.) frivillig problembearbelning islutna former (institutioner, kollektiv elc). Kommilién anser all samarbelesocialvård, sjukhus och patient bör inledas före utskrivning. Enförutsättning för att socialvården med nägon framgång skall kunna ulnyllja sinabegränsade hjälpresurser är en fungerande kommunikation mellan kriminalvård,psykiatrisk vård och socialvård. Dagens socialvård har tyvärr erfarenheter avatt meddelanden om utskrivningar av patienter uteblivit eller kommit så sentatl patienten ånyo hunnil råka i en så krisartad situation all hjälpinsalserblir verkningslösa. Socialvårdens lillgång lill avgiftningsresurser vid akutaförgift-ningstillstånd hos klienten måste likaså breddas. Socialslyrelsen villdärför starkt poängtera vikten av atl samarbele mellan berörda värdorgan inledspå ell tidigt stadium före uiskrivning. Socialslyrelsen föreslår att regel församråd mellan sluien psykialrisk vård och socialvård skrivs in i kungörelsen(1966:585) angående tillämpningen av lagen om beredande av sluien psykiatriskvård i vissa fall som motsvarar vad kommittén har föreslagil i 3S samma kungörelse rörande samråd med kriminalvårdsmyndighet. Prop.1979/80:1 360 Kommittén röiutsätier alt patienten erhåller hjälp tillarbete, ekonomi, bostad genom insatser av socialvård, arbelsvård etc. Kommitténberör inle i detta sammanhang all rådande samhällsstruktur och allmansamhällsutveckling inverkar på socialvårdens möjligheter atl göra effektivahjälpin-' satser. Här diskuterade grupper hör inte till de eftersökta vare sigpå arbetsmarknad, bostadsmarknad eller i andra sammanhang. En normaliseradtillvaro med villkor som så långt möjligi liknar andra verksamma människors ären förutsäUning och en underlättande faklor för behövliga hjälpinsalser iproblembearbetande, personlighdspåverkande inriklning. Hovrällen över och Blekingeanför atl ulredningen när den diskuterar eftervården, ulgår från att mångamisslyckade försöksulskrivningar har sina orsaker i bristande resurser inomdenna och övervakarnas otillräckliga ulbildning och erfarenhet. Utredningenredovisar här inle någol erfarenhdsmalerial lill slöd för sin uppfattning.Erfarenheler från andra vårdområden slöder inte utredningens påståenden (t.ex.Sundsvallsförsö-kel; BRÅ:s rapport 1975:1). Hovrällen tvivlar på altförefintliga brister i eftervården kan avhjälpas blott och bart genom de avulredningen föreslagna ålgärderna. Enbart en förslärkning av vårdresurserna ärenligl hovräl-tens mening inle lillräcklig. Ulredningens i och för sigvälmoliverade krav, atl man bör "före ulskrivningen i allt fall förvissasig om all paiienlen har arbele eller annan lämplig sysselsättning samt althans ekonomiska förhållanden och boslad är ordnade" (s. 321), borde t.ex.ha följis av några förslag om hur detla skall kunna tillgodoses i ell allikärvare arbetsklimat för den ej fullpreslerande. Kravet på en effektivarekonlroll av de utskrivna borde också ha beaklals. 1 della sammanhang villhovrätten framhålla, atl den till skillnad från utredningen anser, atl denmedicinska eftervården om möjligt bör handhas av läkare som vårdal paiienlenunder sjukhusvislelsen. 3.7 Särskilda utskrivningsregler för vissadomstolsöverlämnade Kommitténs förslag om befogenhelför domstol att i vissa fall föreskriva atl beslut om utskrivning ellerutskrivning på försök inte får verkställas utan att beslutet fastställts avpsykiatriska nämnden har fått ett blandat motlagande. RÅ, , RPS ochSveriges läkurförbund anser förslaget vara väl motiverat. Hovrätten över och Blekingeär dock krilisk till den föreslagna särskilda utskrivningsregeln. Det synesmindre lämpligt att grunda en särbehandling av vissa domstolsöverlämnadepatienter på en individuell bedömning av de olika fallen redan idomssituationen.