prop · G30368 · 1979-12-31 00:00:00 — 1975/76:31 som låg till grund för lagstiftningenföreslogs att försörjningsränta inte skulle godtas som P-försäkring.Ställningstagandet motiverades av att försörjningsränta saknar motsvarighet ide allmänna och kollekliva pensioneringssystemen och att den i regel främstantogs tjäna andra ändamål än pensioneringssyfte. På initiativ avskatteutskottet kom emellertid försörjningsräntan att kvarstå som en form avP-försäkring. Jämfört med vad som tidigare hade gällt begränsades dockförmånstagarkretsen pä i princip samma sätt som för andra P-försäkringarsamtidigt som möjligheterna att överlåta försäkringen inskränktes. Med hänsyntill bl. a. dessa ändringar och de nya beloppsgrän-sema för avdrag ansägutskottet att frågan om bibehållande av försörjningsräntan inte hade avgörandebetydelse för möjlighelerna att motverka skatteflykt och andra ej avseddaskattelättnader (SkU 1975/76:20 s. 46). Nuvaranderegler innebär i huvudsak följande. Försörjningsränta definieras som enefterlevandepension som utgår efter den försäkrades död oberoende av visspenslonstagares liv. För att försörjningsränta skall godtas som P-försäkringskall följande villkor vara uppfyllda. a)Försörjningsräntan skall vara förenad med livsvarig ålderspension eller medsådan livsvarig efterlevandepension till make som skall börja utgå Prop.1979/80:68 39 omedelbartefter den försäkrades död. b) Försörjningsräntansårsbelopp flr inte överstiga den livsvariga pensionens årsbelopp. c) Försörjningsräntan skall utgä under lägst fem och högst , dockmed bl. a. den inskränkningen att räntan om den är förenad med livsvarigålderspension inte flr utgå längre än till den tidpunkt då den försäkradeskulle ha fyllt . d) Försörjningsräntanskall kunna utgä endast till den försäkrades make eller jämställd samt till barn till den försäkrade eller till nu angiven person. e) Somförmånstagare flr insättas endast person som har angivits under d). 0 Premieför försörjningsränta och med den förenad pension skall betalas som understiger den tid under vilken räntan enligt avtalet längst skall utgå. Vidare krävs beträffande premiebetalningen att vid utgången av varje kalenderår det sammanlagda beloppel av erlagda inte överstiger det belopp som skulle ha eriagts om premien jämnt fördelats under tid som med fem är understiger den längsta utbetalningsperioden. Härutövergäller de allmänna begränsningar beträffande återköp m. m. som föreskrivs ipunkt 1 fjortonde stycket av anvisningama till 31 § KL. Utredningenhar lagt fram förslag om vissa ändringar i reglerna för försörjningsränta.Utredningen framhåller att förslagen är föranledda av erfarenheter som harvunnits vid den praktiska tillämpningen av nuvarande regler samt att deföreslagna ändringarna har begränsad omfattning. Syftet med förslagen är attundanröja oklarheter i gällande regler i ett par fall samt att i nägrahänseenden bättre anpassa beskattningsreglerna till de civilrättsligaarvsreglerna. 1 detföljande behandlar jag var för sig de olika delförslag som rör försörjningsränta. Utredningenhar föreslagit att definitionen av försörjningsränta skall ändras. innehåller nuvarande regler två logiskt oförenliga moment. Ilagtexten anges till en början att försörjningsränta är en pension som undervissa förutsättningar utgär oberoende av viss penslonstagares liv. I ett senareled föreskrivs att försörjningsränta endast kan utgå till make eller till denförsäkrades eller hans makes barn. Detär enligt utredningens mening uppenbart att avsikten är att försörjningsräntaskall kunna utgä endast till de angivna personkategorierna. För att undanröjaden oklarhet som nuvarande regler ändå innebär föreslår utredningen attförsörjningsränta även för framtiden definieras som en försäkringsform som medgerutbetalning av pensionsbelopp oberoende av viss 1979/80:68 40 penslonstagaresliv men att det också fastslås att en sädan försörjningsränta godkänns somefterlevandepension endast under de förutsättningar som anges i punkl 1 elftestycket av anvisningama till 31 § KL. Till dessa förutsättningar hör atl räntanskall utgä endast till den försäkrades make eller till hans eller makens barn. Vidremissbehandlingen har den föreslagna definitionen i allmänhet godtagits.Försäkringsinspektionen och försäkringsrättskommitién anser dock atl förslagetinte medför någon förbättring i förhällande till nuvarande regler. Föregen del vill jag understryka att svårigheterna att ulforma en lämpligdefinition sammanhänger med att begreppet försörjningsränta i försäkringstekniskmening innefatlar ett garantimomenl som man inle är beredd att fullt utacceptera i skaiteslagstiftningen. En nära till hands liggande lösning är däall i KL släppa anknytningen till begreppet försörjningsränta och i ställetdirekt ange under vilka förutsättningar den aktuella formen av efterievandepensiongodtas. Denna lösning skulle dock nödvändiggöra relativt omfattandeförfattningsändringar somjag inte vill förorda i detta sammanhang. Jag föreslårdärför - i nära anslutning lill utredningens förslag - att man iförfattningstexten först anger att försörjningsränta är en pension som, om enförsäkrad eller efterlevande make avlider innan ålders- eller efterlevandepensionhar hunnit utgä under viss garanlerad lid, skall utgå under återstoden avtiden. efter denna definition tas in en föreskrift som anger attförsörjningsräntan godtas bara om garantin är inskränkt såtillvida att räntanskall kunna utgå endast till make (eller motsvarande) och barn. I övrigtbehålls nuvarande regler oförändrade. Avdet tidigare anförda framgår att försörjningsränta enligt punkt 1 elfte stycketav anvisningarna till 31 § KL skall utgä under . Ulredningenhar framhållil att bestämmelsen om en minsta betalningstid torde ha tillkommitför alt anpassa reglerna om försörjningsränla till de infördareglerna om annan efterievandepension till make. Utredningen påpekar att denfaktiska utbetalningstiden för sädan annan efterievandepension till make ivissa fall kan komma att understiga fem är. Vidare har utredningen inhämtat attdet saknas efterfrågan på försörjningsränta med kortare utbetalningstid än femår. Mot denna bakgrund finns det enligt utredningens mening inte nägot reelllbehov av föreskriften om minsta utbetalningslid. Utredningen föreslår attföreskriften slopas. Remissinstansernahar inte haft något att erinra mot förslaget. Jag förordar att det genomförs. Prop.1979/80:68 41 Enligtnuvarande regler kan endast make och därmed jämställd person samt barn varamedförsäkrade resp. förmånstagare till försörjningsränta. Reglerna förförsörjningsränta överensstämmer i den delen med vad som gäller för annat slagav efterlevandepension. Försörjningsränta kan emellertid i motsats till vad somär fallet beträffande annan efterievandepension utbetalas till barn oavsettderas ålder. Utredningen har framhållit att detta medför att försäkringen kanfördelas enligt arvsrättsliga principer i de fall dä den försäkrade inteefterlämnar andra arvingar än bröstarvingar i första led och inget av barnenavlider försörjningsränlan betalas ut. Om det däremot vid denförsäkrades död finns barnbarn bland de arvsberättigade eller om ett barn tillden försäkrade avlider dä försörjnings-räntan utgär ochefteriämnar bröstarvingar, tillåter nuvarande bestämmelser inte en likformigfördelning mellan släktgrenarna. Enligt utredningens mening är denna konsekvensotillfredsställande. Den skillnad som råder mellan försörjningsränta och annanefterievandepension medför enligt utredningen att arvsrättsliga regler förfördelningen av försäkringens värde flr väsentligt större betydelse vidförsörjningsränla än i andra fall. För att i de berörda fallen göra det möjligtatt fördela försörjningsräntans värde enligt arvsrättsliga regler föresläs enändring som innebär att det blir tillätet atl sätta in avkomling till avlidetbarn som medförsäkrad och förmånstagare till försörjningsränta. Vidremissbehandlingen har förslaget fått ett blandat mottagande. Fleraremissinstanser har ansett att pensioneringssyftet är mindre framträdande viddenna försäkringsform än vid annan efterievandepension. Det har ocksåframhållits atl avvisade yrkanden om att barnbarn skullekunna ingå i kretsen av medförsäkrade. Som ett ytterligare skäl mot förslagethar anförts att de allmänna och kollektiva pensioneringssystemen inte lämnarutrymme för att medförsäkra barnbarn eller sälta in dem som förmånstagare.Vidare har framhällits att bestämmelsema i anvisningama till 31 § KL intehindrar atl belopp betalas ut till barnbarn till den försäkrade enligt 104 §andra stycket lagen (1927:77) om försäkringsavtal, om detta är nödvändigt föratt tillgodose barnbarnens laglottsanspråk. Föregen del villjag framhålla atl försörjningsränla kan utgöra en lämplig form förkomplettering av den pensionering som lillhandahålls bl. a. genom de kollektivapensionssystemen. Försörjningsräntan är också fortfarande i skattehänseendegodtagen som en form av P-försäkring. Man kan dä som utredningen och en delremissinstanser hävda att bestämmelserna om försörjningsränta bör få denutformning som behövs för att den skall fungera pä bästa sätt i olikasituationer. Å andra sidan måste beaktas att det vid genomförandet av 1975 ärslagstiftning rådde delade meningar om försörjningsräntans framtida ställning.När skatteutskottet i sitt av godtagna betänkande uttalade sig förett bibehållande av försörjningsränla 1979/80:68 42 somP-försäkring skedde detta under den uttryckliga fömtsättningen attförmånstagarkretsen begränsades på samma sätl som för övriga P-försäkringar(SkU 1975/76:20 s.'46). Jag anser inte atl ulredningen har förebragttillräckliga skäl för att nu överge denna ståndpunkt och är alltså inte bereddatt tillstyrka förslaget om en utvidgning av förmånstagarkretsen. Åldersgränsenför barn som förmånstagare Somtidigare nämnts skall efterlevandepension till barn i normalfallet upphörasenast när barnet fyller . Nägon molsvarande åldersgräns finns inte ifräga om försörjningsränta. Utredningen har påvisat att denna olikhet kan geotillfredsställande resultat i de fall dä en vanlig efterlevandepension vid enförsäkrads frånfälle övergår till att bli försörjningsränta. 1 sådana fall kannämligen åldersgränsen för vanlig efterlevandepension leda till attpensionsbeloppets fördelning kommer att växla pä ettegendomligt sätl (bilaga 1 avsniu 7.3.4). För att undvika sådana effekterföreslår utredningen att den annars gällande åldersgränsen för efterlevandepensiontill barn inte skall gälla beträffande efterlevandepension som enligtförsäkringsavtalet kan övergå i försörjningsränta. Förslagethar mött invändningar frän vissa remissinstanser. Kritiken har framförts från ihuvudsak samma utgångspunkter som den kritik som har riktats mot förslaget omutvidgning av kretsen av medförsäkrade och förmånstagare. Det har särskiltframhällits att efterlevandepension i kombination med försörjningsränta skullekomma att bli en i vissa hänseenden förmånligare pensioneringsform än vanligefterlevandepension om förslaget genomförs. Föregen del vill jag ännu en gäng understryka att 1975 ärs lagstiftning vilar pägrundtanken att endast försäkringar som tillgodoser ett verkligt pensioneringssyfteskall godtas som P-försäkring. uttryckte principen så att enskatlskyldig inte genom försäkringsavdrag skulle kunna överflytta beskattningenav en del av sin inkomst lill en annan person (SkU 1975/76:20 s. 47). Underlagstiftningsarbetets gång gjordes ingående överväganden om vilka undanlag somkunde accepteras från huvudregeln. Resultatet blev att efterlevandepension iallmänhet tilläts utgä endast till make eller barn under 20 är. Utredningensförslag innebär att åldersgränsen för barn nu helt skulle slopas i de fall dåeftertevandepensionen kan övergå i försörjningsränta. Resultatet skulle bli attefterlevandepensionen i sädana fall kommer alt bli mer förmånlig än annanefterlevandepension. Enligl min mening finns inte tillräckliga skäl att införaen sädan ordning. De effekter som uppkommer i det av utredningen anfördaexemplet är visserligen mindre önskvärda. I likhet med försäkringsinspektionengör jag dock den bedömningen att antalet fall av det slag som anges i exemplettorde vara förhållandevis ringa. Som inspektionen också har påpekat bör det isådana fall vara möjligt att genom en annan utformning avförmånstagarförordnandet ge Prop, 1979/80:68 43 barnenen jämnare inkomstutveckling. Medhänsyn till del anförda kan jag alltså inle tillstyrka förslaget om slopadåldersgräns i vissa fall. 2.1.5Försäkrads premieavdrag då försäkring har tecknats av den försäkrades make P-försäkringflr enligt nuvarande regler tecknas endast pä försäkringstagarens liv. Somredan tidigare nämnts finns ett undantag frän denna regel. Försäkring avseendeefterlevandepension till barn får nämligen tas pä försäkringstagarens makesliv, om barnet sätts in som förmånstagare. Med make jämställs person somförsäkringstagaren sammanbor med under äktenskapsliknande former (punkt 1tredje stycket av anvisningarna lill 31 § KL). Undantagsregeln ger alltså enförsäkringstagare med minderårigt barn möjlighet att teckna P-försäkring pähemmavarande makes liv. Syftet med regeln är att försäkringen i etl sådant fallskall kunna kompensera för den kostnadsökning för barnets skötsel som inträffarom maken avlider (prop. 1975/76:31 s. 116). Utredningenhar tagit upp frågan om utformningen av den här berörda undantagsregeln.Lagstiftaren synes enligt utredningen ha tänkt främst pä det fall då denförsäkrade har avlidit men försäkringstagaren är i livet. I ett sådant fallkommer bamet att lyfta utfallande belopp eftersom det skall ha insatts somförmånstagare. Utredningen anser att man ocksä mäste uppmärksamma det fall dåförsäkringstagaren avlider medan den försäkrade lever. Genom dödsfallet blir däbarnet i egenskap av förmånstagare ägare till försäkringen. Utredningenframhåller att ett minderårigt barn regelmässigt inte har någon A-inkomst ochdärför saknar möjlighet atl fl avdrag för premierna. Eftersom inte heller denförsäkrade kan fl avdrag för premierna, kommer försäkringen sannolikt attbehöva ändras till fribrev varigenom en del av pensionsskyddet går förlorat.För att motverka denna effekt föreslår utredningen atl möjlighel införs för denförsäkrade att efter försäkringstagarens död göra avdrag för premie för sädanP-försäkring. Enligt utredningen innebär detta att försäkringen även ifortsättningen kommer att fungera som en vanlig temporär efterievandepension päden försäkrades liv. Förslagethar i allmänhet tillstyrkts av remissinstanserna. ärdock kritisk mot förslaget och framhåller att det av utredningen påtaladeproblemet torde vara relativt marginellt. Enligt inspektionens mening kan denförsäkrade i flertalet fall teckna en egen försäkring med barnet somförmånstagare och därmed komplettera det fribrev som har uppkommit genom denförsäkrades makes premiebetalning. Försäkringsrättskommitién och har vidare ifrågasatt om inte den försäkradespremiebetalning kan komma att utgöra skattepliktig gåva för bamet. Förbundethar med hänsyn till gävoskattefrägan föreslagit en annan lösning. Denna innebäratt man skulle tillåta att den Prop, 1979/80:68 44 försäkradeinsätts som förmånstagare för det fall au försäkringstagaren avlider. Jagdelar utredningens uppfattning alt nuvarande regler om försäkring pä makes livinte är anpassade till den av utredningen behandlade situationen. Som anförtsav försäkringsinspektionen kan en tillfredsställande lösning i allmänhet uppnåsgenom fribrev i kombination med att den försäkrade tecknar en ny försäkring medbarnet som förmånstagare. Med hänsyn lill detta kan jag inte tillstyrka attsystemet kompliceras med särregler för det här berörda fallet. Av samma skäl ärjag inle beredd att tillstyrka det ändringsförslag som förts fram av . 2.1.6Ändrad premiebetalning för äldre P-försäkringar Övergångsbestämmelsernatill 1975 ärs lagstiftning finns i lagen (1975:1348)om ikraftträdande av lagen(1975:1347)om ändring i KL, dens. Enligt 2 §ikraftträdandelagen skall äldre kvalitativa villkor i punkt 1 av anvisningarnatill 31 § KL alltjämt gälla i fråga om försäkringar som har tagits i enlighetmed ansökan som kom in till försäkringsgivarens huvudkontor före utgången av år1975 (äldre försäkringar). I 2 § ikraftträdandelagen har dock ävenföreskrivils atl en sådan ändring i ett avtal som medför ökadpremieförpliktelse totalt eller för är räknat skall anses som ett nyttförsäkringsavtal. Detta innebär i sin tur att de nya kvalitativa bestämmelsernai punkl 1 av anvisningarna till 31 § KL blir lillämpliga pä försäkringen. Utredningenhar konstaterat att den möjlighet som genom lagstiftning infördes attbevara äldre P-försäkringar bör vara förenad med ett effektivt förbud mot attöka den totala premieförpliktelsen för sädana försäkringar saml alt elt sädaniförbud också föreligger . Ulredningen diskuterar vidare i vilka falländring i villkoren för den löpande premiebetalningen kan göras utan att nyttavtal skall anses ha träffats. Utredningen kommer till slutsatsen att dennuvarande bestämmelsen atl premieförpliktelsen inte heller för år räknat flröka har vissa otillfredsställande konsekvenser Även sädana premiehöjningar sominte leder till någon höjning av premiernas försäkringstekniskt beräknadekapitalvärde kommer pä gmnd av nämnda bestämmelse inte att kunna godtas.Utredningen framhåller att en sådan effekt uppkommer i det fall dåbetalningsterminen förkortas exempelvis frän helår till halvår eller kvartal.Ett annat fall där samma effekt kan inträda är dä premiebefrielse ellerpremiereduktion medges med efterföljande kompenserande höjningunder kommande år. Enligl utredningens mening saknas varje anledning att frånskattesynpunkt motsätta sig sädana omläggningar av premiebetalningama. Motbakgrund av det anförda anser ulredningen alt kravet i 2 § ikraftträdandelagenpå att premieförpliktelsen för är räknat inte får öka saknar självständigfunktion. Utredningen föreslår därför att kravet slopas. Prop, 1979/80:68 45 Förslagethar i allmänhet tillstyrkts av remissinstanserna. Försäkringsinspeklionenanser dock förslaget alltför långtgående. Inspektionen framhåller bl. a. attförslaget skulle innebära atl en försäkring kan slutbetalas på en gång. Enligtinspektionen bör man i stället göra en mer begränsad ändring av bestämmelsen.Inspektionens förslag innebär att en överenskommelse om tidigareläggning avpremiebetalningen skall anses som nytt avtal. Tidigareläggning skall ansesföreligga om kapitalvärdet av de , som belöper fränöverenskommelsen fram lill en tidpunkt före försäkringstidens utgång, ökargenom överenskommelsen. Med kapitalvärde menas då kapitalvärdet av de motförsäkringspremierna svarande helärspremierna. Inspektionen framhåller attförslaget fär till följd att det tekniska återköpsvärdet av försäkringenenligt det ändrade avtalet inte kommer att överstiga dettekniska återköpsvärdet enligt det urspmngliga avtalet. Föregen del ansluter jag mig till utredningens uppfattning att en förkortning avbetalningsterminerna för en försäkring inte skall behöva medföra att ett nyttavtal anses ha träffats. Inte heller bör det förhållandet attförsäkringstagaren har fått premiereduktion under nägra är med efterföljandehöjningar av premien medföra att ett nytt avtal skall ansesträffat. Utredningens förslag får emellertid mera långtgående konsekvenser änatt ändring av premiebetalning godtas i de nu avsedda fallen. Sålunda kommer deåriiga premiebeloppen för äldre försäkringar att kunna höjas inom ramen för debeloppsmässiga begränsningar i avdragsrätten som gäller enligt 1975 ärs lagstiftning.Försäkringar med mindre återstående premiebelopp än 25 0(X) kr. kommer pä grundav bestämmelserna i 6 § ikraftträdandelagen att kunna slutbetalas medengångsbelopp. Sädana konsekvenser flr, som försäkringsinspektionen harframhållit, anses stå i strid med de tankegångar som låg till grund förikraftträdandebestämmelsema. Jag är inte beredd att föreslå en så passvittgående ändring av reglerna. I stället förordar jag att bestämmelsen i 2 §ikraftträdandelagen om att premiebetalningen för är räknat inte får öka ersättsav en föreskrift som förhindrar tidigareläggning av premiebetalning. Uttryckettidigareläggning bör i detta sammanhang ges den av försäkringsinspeklionenangivna innebörden. Utredningenhar föreslagit en ändring i den bestämmelse om förmånstagare tilltjänstepensionsförsäkring som finns i punkt 1 sjunde stycket av anvisningarnatill 31 § KL. Bestämmelsen innebär att anställd skall vara förmånstagare tillsådan försäkring. Enligt utredningen kan bestämmelsen föranleda oklarhet på säsätt att den kan sägas göra det möjligt att insätta annan anställd än denförsäkrade som förmånslagare. En sådan innebörd är givetvis inte avsedd ochregeln har enligt utredningens uppfattning inte vållat problem i den praktiskatillämpningen. För att ändå undanröja den formella 1979/80:68 46 oklarhetsom kan föreligga föreslår utredningen att bestämmelsen ändras så att detdirekt anges atl anställd som är försäkrad vid försäkringsavtalets ingäendeskall vara förmånstagare till tjänstepensionsförsäkring. Förslagethar lillstyrkts eller lämnats utan erinran av samtliga remissinstanser. Jagförordar att det föreslagna förtydligandet görs. Somtidigare nämnts har utredningen tagit upp ett par ytterligare frågor utan attlägga fram något förslag till lagändring. Vid remissbehandlingen har båda dessafrägor ägnats betydande uppmärksamhet. Remissinstansema har ocksä själva väckten rad frägor som inte har berörts av utredningen. I det följande diskuterarjag var för sig de av utredningen och remissinstanserna väckta frågorna. Frågorsom har väckts av utredningen Ulredningenhar utföriigt diskuterat konstruktionen av avdragsreglerna för egenföretagaresP-försäkringspremier. Nuvarande regler innebär att den som driver rörelse ellerjordbruk utan förmedling av aktiebolag eller ekonomisk förening(egenförelagare) får göra avdrag för P-försäkringspremier i form av allmäntavdrag. Härigenom kommer hela inkomsten av förvärvskällan, även den del som användsför att betala för egenföretagarens pensionering, atl utgöra underlagför egenavgifter. Om verksamhelen däremot bedrivs genom aktiebolag ellerekonomisk förening, utgör bolagets kostnader för pensionering av en anställd -även en anställd som är huvudaktieägare - inte underlag förarbetsgivaravgifter. Dessa skillnader medför - vid lika förhållanden i övrigt- att underlaget för socialförsäkringsavgifter blir högre för egenföretagare änför den som bedriver sin verksamhet genom t. ex. ett aktiebolag. Utredningenhar diskuterat möjligheterna att eliminera denna skillnad genom en sådanändring av avdragsreglerna för egenföretagares P- Prop, 1979/80:68 47 ningenhar därför avstått frän att ta egen ställning till om det är lämpligt att göraom avdragskonstruktionen för egenföretagares P-försäkringspremier. Utredningenhar emellertid gjort en rad påpekanden av teknisk natur för det fall attstatsmakterna skulle ta ställning för en omkonstruktion. Dessa påpekandeninnebär sammanfattningsvis atl en omläggning av avdragsreglerna skulle medföraproblem av administrativ och skatteteknisk natur, t. ex. när det gäller samordningenav olika avdragsregler och beskattningen i det fall då en skattskyldig harflera förvärvskällor. Vid remissbehandlingen harde statliga myndigheterna motsatt sig en överflyttning av avdraget främst medhänvisning till de taxeringstekniska problem som skulle uppkomma. RFV anserinte att frågan om ändrad avdragskonstruktion är sä väsentlig att den motiveraratt reglerna för beräkning av pensionsgrundande inkomst utsätts för ytteriigareen justering. Företrädare för näringslivet och försäkringsbranschen förordardäremot alt P-försäkringsavdraget flyttas över till förvärvskällan eller attP-försäkringspremier pä annat sätt beaktas vid beräkning av egenavgifter.Överlag framhålls från dessa organisationer att avgiftsbortfallet vid enöverflyttning av P-försäkringsavdraget skulle bli väsentligt lägre än vadutredningens beräkningar ger vid handen.