prop · G3036 · 1979-12-31 00:00:00 — Jag vUl emellertid understryka behovet av att det påberedskapsområdet också finns en samordnande funktion inom , bl.a. för atl samverkan med del övriga totalförsvaret skall fungera på ettändamålsenligt sätt. Det samordnande ansvaret är ytterst en uppgift försocialstyrelsens verksledning. Genom inrättande av det verksledningssekretariatsom jag tidigare föreslagit har verksledningen fått ökade möjligheter i dettaavseende. Därutöver krävs också enligt min bestäm.da mening enspecialdestinerad resurs, som har att samordna och ta initiativ i de viktigaberedskapsuppgifter som även framgent kommer all åvila . Detsamordnade ansvaret och därmed sammanhängande personalresurser bör föriäggas ianslutning till de båda planeringsenhelerna inom avdelningen för förebyggandearbete och planering. Därmed skapas på central nivå förutsättningar för en samordningmellan den övergripande beredskapsplanläggningen och den övergripandefredsmässiga planeringen av främst hälso- och sjukvården, men 19/9/80:6 95 Eftersom den civila hälso-ochsjukvårdens fredsorganisation och resurser - materiellt och personellt utgörgrundvalen för krigsorganisationen är det uppenbart att det föreligger ettpåtagligt behov av en effektiv samordning på alla nivåer mellan fredsplaneringoch beredskapsplanläggning. En ökad samordning på ceniral nivå bör enligt minmening ge större förutsättningar för bättre samordning och integrering avplaneringsprocesserna på regional och lokal nivå. Jag är f. n. inte beredd attta ställning till omdensamordnanderesursenför beredskapsfrågor skall utgöra ensärskild byrå eller om den kan inordnas i de planeringsenheter som enligt mittförslag skall ingå i avdelningen för förebyggande arbete och planering. Fråganbör närmare prövas av organisationskommittén. Den av ÖSoS föreslagna byrån för medicinsk rehabiliteringoch långvård bör enligt min mening renodlas till en byrå för långtidssjukvård,som blir en tung sektor i den framtida hälso- och sjukvården. Frågor rörandemedicinsk rehabilitering bör föras till byrån för läns- och regionsjukvård. Ihälso- och sjukvårdsavdelningen bör ingå en byrå för tandvårdsfrågor. förutsätter jag att tandvårdens egenart beaktas i den nyaorganisationen så atl lednings- och samordningsfunktionerna inte görs onödigttungrodda, utan att möjligheterna till delegering tillvaratas i denutsträckning som verksamhetens särskilda förutsättningar medger. Läkemedelsavdelningens ställning har varit föremål förutredning i särskild ordning. Utredningen om den statliga läkemedelskontrollenhar i ett betänkande (Ds S 1978:12) föreslagit att läkemedelsavdelningen skallskiljas från och bilda en självständig myndighet, statensläkemedelsverk. Vissa av utredningens övriga förslag har tidigare behandlats iprop. 1978/79:118 om ändring i läkemedelsförordningen m. m. Utredningensmotiv för att bryta loss läkemedelsavdelningen går i korthet ut på attavdelningen har väl avgränsade arbetsuppgifter i förhållande tillsocialstyrelsen i övrigt. Läkemedelsavdelningens kontakter med det övrigaverket är fåtaliga och kontakterna har kommit att ytterligare försvåras genomavdelningens omlokalisering till . I administrativt hänseende fungerarläkemedelsavdelningen mycket självständigt. Vidare har det visat sig attläkemedelskontrollens målinriktning och resursanvändning i praktiken inteformuleras av verksledning eller styrelse utan avläkemedelsnämnden, som har att besluta om registrering av läkemedel och omåterkallelse av sådan registrering. Genom tillskapandet av en särskildmyndighet skulle läkemedelsfrågorna få en egen organisatorisk identitet somskulle underlätta rekryteringsmöjligheterna och kontakterna med olika intressentersamt förbättra tillgängligheten för allmänheten. Flertalet remissinstanser är positiva till utredningensförslag, de flesta dock utan att närmare redovisa skälen för sinaställningstaganden. Ett stort antal remissinstanser tar inte ställning tillförslaget eller redovisar inte sin uppfattning. Ett mindre antal är direktnegativa till förslaget. En sammanställning av remissyttrandena i denna fråga bör fogas till Prop.1979/80:6 96 protokollet i detta ärenden som bilaga 4. De argument som utredningen om den statligaläkemedelskontrollen fört fram och vad som framkommit under remissbehandlingenhar inte övertygat mig om att ett särskilt läkemedelsverk bör inrättas. Detförhållandet att läkemedelsavdelningen har få kontakter och väl avgränsadearbetsuppgifter gentemot i övrigt kan enligt min mening inte läggastill grund för slutsatsen att läkemedelsavdelningen bör skiljas från styrelsen.Som läkemedelskontrollutredningen själv framhåller är läkemedelsförsörjningenen del av den totala hälso- och sjukvården. Läkemedel är ett av de mestbetydelsefulla terapeutiska redskapen i sjukvården. Det är således viktigt attläkemedel inte ses isolerat utan i ett större medicinskt sammanhang. Med dennaviktiga utgångspunkt och med de uppgifter avseende planering och tillsyn somenligt mitt förslag bör åvila inom hälso- och sjukvårdsområdetkommer det enligt min mening alt krävas ett utvidgat samarbete mellanläkemedels-kontrollen och övriga funktioner inom . Det är motden bakgrunden inte rationellt att inrätta ett nytt verk och därefter - somutredningen föreslår tillskapa ett samrådsorgan mellan det nya verket ochsocialstyrelsen för beredning av gemensamma frågor. Jag kan inte heller finnaatl rekryteringssituationen inom läkemedelskontrollen skuUe vara beroende avorganisationsformen och därmed förbättras om ett särskilt verk inrättas. 1 utredningen framhålls, att tonvikten iläkemedelskontrollen inte bör ligga på rutinmässiglaboratoriekontroll, utan huvuduppgiften bör vara att kontinuerligt arbeta föratl främja god läkemedelsanvändning i sjukvärden. Jag instämmer i dennamålinriktning och kan härav dra slutsatsen att det blir svårare attavgränsa läkemedelskontrollens uppgifter från övriga myndighetsuppgifter inomhälso- och sjukvården. Ett ökat samarbete kommer att krävas som bäst löses omläkemedelsfrågorna handhas inom den myndighet som både har att utöva den högstatillsynen över hälso- och sjukvården i landet och att genom ett aktivtplaneringsarbete stödja sjukvårdshuvudmännens åtgärder för en ändamålsenligutveckling av hälso- och sjukvården. Beträffande tillsynen behöver jag i dettasammanhang bara erinra om atl har överinseendet över samtligmedicinalpersonal och när det gäller planeringsarbetet bör särskilt nämnasförslaget om en intensifierad verksamhet med underiag till vårdprogram förbehandling av olika hälsoproblem. I båda dessa frågor är sambanden tillläkemedelsfrågorna uppenbara. För sjukvårdshuvudmännen, vårdpersonalen ochytterst allmänheten måste det vara av stort värde att samtliga samhälletsmyndighetsfunktioner inom hälso- och sjukvården finns samlade hos en och sammamyndighet. Därmed skapas de bästa garantierna för att undvika kompetenstvisteroch oklarheter i ansvarsfördelning med försämrad effektivitet i myndighetsutövningensom följd. Förslaget om ett särskilt läkemedelsverk bör såledesenligt min mening inte genomföras. Läkemedelskontrollen bör ligga kvar inomsocialstyrelsen. Av vad jag hittUls anfört framgår att samarbetet mellanläkemedelskontrollen och övriga funktioner inom bör utvecklasoch 1979/80:6 97 Ett sådant samarbete är nödvändigt för en radområden varav endast några skall nämnas här: överförskrivning och missbruk avläkemedel, biverkningsstudier, underlag till vårdprogram, hälsoupplysning m. m. har pekat på problem iförhållandet mellan läkemedelskontrollen och i övrigt somföljer av att läkemedelsnämnden har beslutsfunktioner men inget resursansvar.Läkemedelsnämnden har delvis kommit att fungera som ett styrorgan försocialstyrelsens läkemedelsavdelning. De beslut som fattas i nämnden har starkinverkan på avdelningens verksamhetsinriktning. Utredningen fann det också varaologiskt att avdelningen är underställd läkemedelsnämnden i fackfrågor medanden i administrativt hänseende är underställd . Utredningenansåg att uppgifterna för den nuvarande läkemedelsnämnden borde övertas avstyrelsen för det föreslagna läkemedelsverket. Om förslaget med gemensamstyrelse och nämnd inte kunde realiseras borde läkemedelsnämnden få en iförhållande till styrelsen rådgivande funktion. Jag kanför egen del ansluta mig till den principiella innebörden av utredningensresonemang på denna punkt. Det mäste anses som angeläget att få till stånd enbättre samordning mellan frågor som rör resursutnyttjande re,sp. Jag anser att såväl beslutsansvar som resursansvarbör ligga på den myndighei som enligt min mening skall svara för samhälletsläkemedelskontroll, dvs. ansvaret bör i sin helhet ligga på socialstyrelsen.Denna åtgärd kan också ses som en naturlig och ändamålsenlig väg att förstärkasamarbetet mellan läkemedelsavdelningen och den övriga socialstyrelsen.Ansvaret för läkemedelskontrollens samtliga uppgifter skulle alltså ytterstkomma att åvila . SedvanUga möjligheter tiU delegering bör naturligtvislas lill vara även inom detta område. bör ha rollen avsocialstyrelsens rådgivande expertorgan i registrerings-frågor. Delta bör kommatäl uttryck i instruktionen för styrelsen. Det bör ankomma på socialstyrelsenatt besluta om nämndens sammansättning och atl tiUkalla och utse dessledamöter. Generaldirektören eUer den inom verket som denne utser tiU sinställföreträdare, exempelvis chefen för läkemedelsavdelningen, bör varaordförande i läkemedelsnämnden. Läkemedelsavdelningens inre organisation bör liksom vadgäller övriga avdelningar närmare prövas av organisationskommittén. I likhetmed läkemedelskontrollutredningen anser jag dock att de två nuvarande byråernainom avdelningen - byrån för allmänna läkemedelsärenden och registreringsbyrån bör slås samman till en byrå (förslagsvis benämnd registreringsbyrån), vilketbör ge förutsättningar för en rationellare arbetsordning. Denna åtgärd bör inteleda liU någon förändring av antalet tjänster inom avdelningen. Även enprogramindelning av verksamheten bör övervägas av organisationskommittén.Personal- och rekryteringsfrågorna bör ägnas uppmärksamhet. Möjligheten tUlytterligare delegering av bl. a. personaladministrativa frågor bör också prövasav kommittén. Prop.1979/80.6 98 När bildades tillskapades en administrativavdelning för att avlasta fackenheterna administration och på så sätt frigöraresurser för utveckling av sakområdena. Den nuvarande omfattningen av depersonal-och ekonomiadministrativa funktionerna gör den administrativa avdelningentill den största avdelningen inom . Styrelsens centralaadministration kommer emellertid att kraftigt kunna reduceras genom deförändringar som planeras vad gäller huvudmannaskap m. m. för de organ som nuär direkt underställda verket samt slopande och förenkling avspecialdeslinerade statsbidrag. Vidare medför en koncentration och därmed vissminskning av det centrala verkets uppgifter ett ytterligare minskat behov avadministrativ kapacitet. Till detta bör läggas min bedömning att dencentralisering av administrationen som skett i den nuvarande organisationeninte i alla avseenden varit positiv. Administrationen har tenderat att ta enökad andel av styrelsens totala resurser. Jag vill starkt betona vikten av att de administrativafunktionerna får en rationell och i förhållande till framtidauppgifter väl avvägd uppbyggnad i den nya organisationen. Det bör eftersträvasatt handlägga de administrativa frågorna mer decentraliserat och så närasakfrågorna som möjligt. En utgångspunkt bör därvid vara att vissaadministrativa funktioner skall användas för att styra verksamheten medan andraär av stödjande karaktär. De styrande administrativa funktionerna utgörs främstav verksamhetsplanering, resursförsörjning samt uppföljning och utvärdering avverksamheten. Dessa funktioner är frågor för verksledningen och bör därförhandläggas i anslutning till denna. Det föreslagna verksledningssekretariatetbör ha som uppgift att biträda verksledningen i dessa avseenden. Den centralaadministrationen bör ha som uppgift att i nära samverkan med detta sekretariattUlhandahålla beslutsunderlag i personal- och ekonomifrågor. Inom de ramarverksledningen bestämmer bör en stor del av de administrativa besluten kunnadelegeras till resp. avdelning. I enlighet med detta bör vissa administrativaresurser överföras från den nuvarande administrativa avdelningen till de nyafackavdelningama som stöd för dessas egen administration. Dessa administrativaresurser bör läggas i anslutning till avdelningscheferna och kan som ÖSoSföreslår benämnas avdelningskanslier. TUl de stödjande administrativa funktionerna kan räknas t.ex. redovisning, kassagöromål, personalstatistik, löneadministration och vissaandra gemensamma servicefunktioner. Dessa stödjande uppgifter bör aveffektivitetsskäl handläggas i samlad form av en central administrativ organisation.Denna bör utgöras av en särskild administrativ avdelning med byråer förpersonaladministration, ekonomiadministration, juridik och information. Inomavdelningen bör dessutom finnas en resurs för administrativ utveckling. Jagvill understryka betydelsen av att varie myndighet fortlöpande uppmärksammaroch driver frågor som rör rationalisering och utveckling av arbetsorganisationoch arbetsformer. Jag vill avslutningsvis framhålla betydelsen av attarbetsformerna i nya organisation blir flexibla ochfortlöpande medger 1979/80:6 99 resursomfördelning och samarbete överorganisationsgränserna. För att främja en helhetssyn på olika vårdfrågor ochför att möjliggöra en effektiv samverkan mellan olika sociala och medicinskafackområden har föreslagit att styrelsens basorganisationkompletteras med tvärgående s. k. program. Flertalet remissinstanser som yttratsig i denna fråga har understrukit värdet av programarbetsformen för samverkansarbetet.I flera yttranden påpekas att externa intressenter bör få tillfälle att delta iprogramarbetet. Jag delar utredningens och remissinstansernas uppfattning attprogramarbetsformen bör kunna bli ett värdefullt komplement i den nyaorganisationen samt ge större rörlighet i resursanvändningen och fömtsättningarför ett målinriktat samarbete över avdelningsgränserna. Särskill viktigt ärdetta i frågor som berör både Socialvården och hälso- och sjukvården. För attlösa sina uppgifter måste inom ramen för tillgängliga resurserkunna avsätta resurser för målinriktade insatser som kräver både socialt ochmedicinskt kunnande. Mitt principförslag till ny organisation försocialstyrelsen framgår av Organisationsschemat på sid. 100. 8.4 nämnder m. m. skiljer sig från andra ämbetsverk genomatt en del av styrelsens beslutsfunktioner utövas av nämnder eUer råd, somulses av regeringen. Vissa nämnder fanns redan i den gamla medicinalstyrelsen.Nämndorganisationen fördes över i det nya verket och har successivt utvecklats,varvid en viss oklarhet uppkommit om vissa nämnders och råds ställning ochansvar i förhållande tUl . Tanken bakom systemet har varit att nämnderna skulleavlasta vissa enskilda ärenden, individärenden o. dyl. Medtiden har avgörandet av direkta policyfrågor överlämnats tUl vissa nämnder. Somdärmed inom sitt område fått överta verkets ansvar. har förnämndernas räkning byggts upp en omfattande kansliorganisation inom verket.Socialstyrelsen får sålunda ställa en betydande del av sin personal tUlförfogande för nämnder etc, som självständigt fullgör vissa av verketsuppgifter. disponerar följaktligen inte hela den personal förvUken den får anslag. Jag anser att denna ordning nu bör bli föremål för engenomgripande översyn. Min principiella uppfattning är att de beslutandefunktioner som ankommer på bör utövas av verket. I de fall dådet är rationellt att vissa av uppgifter bereds av nämnder ellerråd bör själv utse nämnden eller rådet. Styrelsen bör därvidange de uppgifter som ankommer på nämnden eller rådet. Om nämnd eller råd skallha beslutanderätt i frågor som ankommer pä mäste detta kommatill uttryck i styrelsens instruktion. I fall dä regeringen utser en nämnd med uppgift att heltpå eget ansvar fullgöra vissa funktioner inom ansvarsområdebör nämn- c 1 o j o c J( o Förslag till organisationsplan för . Prop.1979/80:6 101 den vara fristående från styrelsen och ha egeninstruktion. Även kanslifunktionen bör vara fristående. Om det befinnsrationellt att organisatoriskt anknyta en fristående nämnds kansli tillsocialstyrelsen bör kostnaderna för såväl nämnd som kansli särredovisas inomsocialstyrelsens anslag. Jag övergår nu tUl att närmare behandla de olika nämndernaoch råden. Regeringen utser framstående företrädare för medecinskvetenskap, samhällsvetenskap och socialvård till vetenskapligaråd. De vetenskapliga råden står tUl styrelsens förfogande inom de olikaämnesområden och specialiteter som de representerar, F. n. har styrelsen över 150vetenskapliga råd. Det övervägande antalet kommer från det medicinska området. Jag anser för min del att själv bör utsesina vetenskapliga råd. Antalet bör kunna begränsas och den ensidigainriktningen på medicin ändras. Barnomsorgsdelegationen inrättades för samråd ochsamverkan i frågor rörande förskoleverksamhetens innehåll, utformning ochutbyggnad. Delegationen består av verkscheferna i och SÖ samtrepresentanter för , kommunförbundet och personalorganisationer. Denutses av regeringen och har kansli inom . Delegationen tillkom i samband med beslut ominrättande av en allmän förskola för sexåringar och införande av en lag omförskoleverksamhet. En samverkan meUan dessa parter kring förskoleverksamhetenär naturlig och av stort värde för verksamheten. Jag är emellertid tveksam tiUatt regeringen institutionaliserar och fixerar sättet för ensamverkan som bör vara flexibel och anpassas efter skiftande förutsättningarFormerna för samarbetet bör enligt min mening avgöras av resp. myndigheter ochorganisationer. Jag förordar därför att regeringen inte längre skall utse enbarnomsorgsdelegation. Formerna för det nödvändiga samarbetet bör bestämmas avparterna, dvs. de berörda ämbetsverken, personalorganisationerna ochkommunförbundet. I statsverkspropositionen anmäldes "ett planeratorgan inom för viss undersökningsverksamhet samt information omlekmaterial och barnmiljöfrågor". För verksamheten beräknades 200 000 kr.1 ämbetsskrivelse förordnade Kungl. Maj:t att ett särskiltorgan, lekmiljörådet, skulle knytas tUl . Rådet skulle bl.a. verka för att ändamålsenligt lekmaterial tUlverkas och 1979/80:6 102 saluförs och att goda lekmiljöer skapas. Rådet skall varjeår avlämna verksamhetsberättelse till och förslag tillanslagsframställning. Anslaget har successivt ökats och utgör innevarandebudgetår närmare 1,5 milj. kr. har 11 ledamöter som utses av regeringen.Medel för rådets verksamhet anvisas under myndighetsanslag (E1). Ledamöterna företräder , , , organisationer e.dyl. Beslut om verksamhetens inriktning etc. fattas av rådet, som ocksåanställer personal. F. n. finns ett 10-tal tjänster som organisatoriskt ärinplacerade i byrå HB 2. Beteckningen lekmiljöråd är enligt minmening numera något oegentlig. har utvecklats tillelt självständigt organ, och kontakter har etablerats med olika samhällssektoreroch myndigheter. Detta talar för att rådet bör göras formellt fristående frånsocialstyrelsen men med viss administrativ anknytning (personalredovisningetc). Frågan om rådets framtida ställning och verksamhet bör enligt min meningprövas i samband med det avgivna betänkandet (SOU 1979:28) frånbarnolycksfallsutredningen, i vUket föreslås inrättande av en barnsäkerhetskommittésom bl. a. skall samarbeta med lekmiljörådet. tiUsätts av regeringen och består av 11ordinarie ledamöter och 11 suppleanter. Nämnden har en ledningsgrupp för kostoch motion och en medicinsk expertkommitté. För fem ämnesområden finnssärskilda arbetsgrupper. Därutöver finns projektgrupper, expertgrupper,referensgrupper och arbetsgrupper. Det totala antalet personer som ärengagerade i verksamheten är betydande. Jag har i ett tidigare avsnitt behandlathälsoupplysningen. Jag föreslår att verksamheten överförs tiU socialstyrelsenoch att h-nämnden upphör. Det bör överlåtas tiU att avgöraformerna för samarbetet med folkrörelser och andra organisationer i dessafrågor. Frågan om nu utgående stöd tUl vissa organisationer, dess omfattningoch inriktning, bör som tidigare nämnts prövas av regeringen. Ifrågavarandemedel bör disponeras av regeringen. Nämnden utses av efter samråd med statenshandikappråd. Den har 12 ledamöter, varav 6 företräder handikapprörelsen, enhandikapprådet och 5 . Generaldirektören är ordförande i nämnden. Erforderiigkanslihjälp lämnas av . Jag finner lUcsom samrådmed handikapprörelsen värdefullt. Nämndens konstruktion överensstämmer vidaremed min principiella uppfattning att själv bör tUlsätta desamverkansorgan som styrelsen finner behövliga. 1979/80:6 103 vidareutbildning (NLV) Nämnden ulses av regeringen och har egen instruktion. Denbestår av 13 ledamöter, som företräder , , fakulteterna,läkarkåren och huvudmännen. Den har kansli inom (PB 1).Nämnden skall bl. a. anordna dels prov för läkare som fullgör allmäntjänstgöring,dels systematisk undervisning med kunskapsprov för läkare som genomgårallmänläkar- eller specialistutbildning. Nämnden meddelar också beslut omgodkänd allmäntjänstgöring samt bevis om allmänläkar-och specialistkompetens.Socialstyrelsen tillhandahåller nämnden behövlig sekreterar- ochbiträdeshjälp. Nämndens verksamhet bekostas dels från ett särskilt anslag G 10.VidareutbUdning av läkare, dels vad gäller stora delar av kansliet samtomkostnader för detta av förvaltningsanslag, E 1. /79 uppgick anslagel G 10 tUl drygt 25 milj. kr. Kostnadernafördelar sig på följande sätl: Arvoden och ersättningar till ledamöter m. m. Omkostnaderför nämndens verksamhet Prov under läkares allmäntjänstgöring Systematiskundervisning och kunskapsprov Sekretariat hos regionkommittéerAllmänläkarkurser m. m. Utöver arvoden och ersättningar till NLV:s ledamöter ochsuppleanter bestrids från den första anslagsposten motsvarande ersättningavseende NLV.s delegationer och experter. Vidare bestrids kostnaderna för en avNLV tillsatt utredning för översyn av bestämmelserna för specialist- ochallmänläkarutbildningen. NLV framhåller att utbildningskapaciteten vid demedicinska fakulteterna ökat kraftigt . förväntasalla läkare genomgå vidareutbildning (allmäntjänstgöring - AT - och fortsattvidareutbUdning FV). För detta ändamål anordnar NLV systematisk undervisningoch kunskapsprov. För erhållande av specialistkompetens ellerallmänläkarkompetens krävs sex genomgångna kurser. NLV har beräknat att detbehövs 350 kurser under /80. Kurserna omfattar i allmänhet en veckaoch har i genomsnitt ca 20 deltagare. Flertalet är förlagda tiUundervisningssjukhusens olika kliniker. NLV och dess oUka ämnesexpertgrupperutför den övergripande kursplaneringen och vidtalar kursledare, som bereds treveckors tjänstledighet för förberedelser, detaljplanering, genomförande ochutvärdering av kursen. Huvudparten av kursadministrationen har NLV delegerattill sekreteria-len inom de särskilda regionkommittéer för läkaresvidareutbUdning, som inrättats av berörda sjukvårdshuvudmän i samråd med resp.medicinsk fakultet i samtliga sju sjukvårdsregioner. NLV ombesörjer anordnandet av skriftliga prov underläkares allmäntjänstgöring. Dessa kunskapsprov anordnas i form av datarättadeprov med ett stort antal flervalsuppgifter. Prop.1979/80:6 104 anförtros åt högt kvalificerade personer inom resp.ämnesområde. Efter denna redogörelse för nämndens verksamhet väl jaginledningsvis erinra om min principiella inställning att självbör utöva myndighetsfunktionen inom sitt ansvarsområde. Jag har i avsnittet omstyrelsens planeringsuppgifter utvecklat min syn på styrelsens medverkan ipersonal- och utbildningsplanering för vårdpersonal. Jag har därvid bl. a.pekat på att vidareutbildningen av läkare som instrument isjukvärds-planeringen inte fullt ut nått avsedda resultat. Flera faktorer harmedverkat till detta, och bör i samverkan med huvudmännenöverväga behovet av åtgärder.