prop · G3039 · 1979-12-31 00:00:00 — FRK:s uttalanden lämnar dock en vissosäkerhet om de fall där särskilda skäl skall kunna anses föreligga. Det finnsandra försäkringsformer än de i motiven uppräknade där avsteg kan motiveras avatt det också ligger i försäkringstagarens intresse med längre försäkringstidän . Inom bålförsäkringen förekommer i viss utsträckning treårsavtal närförsäkring tecknas i samband med köp pä avbetalning av ny båt. Riksförbundetutgår från alt särskilda skäl till avsteg skall kunna anses föreligga också ifall av denna art och att alltså exemplifieringen i motiven inte är uttömmande. Prop.1979/80:9 132 FRKhar inte funnit en regel om kortaste tillåtna försäkringstid nödvändig. En uppfaUninghos kommittén är att försäkringstagaren, om försäkringstiden är alltför kort,kan mycket ofta bli utsatt för premiehöjningar eller ändrade villkor. Tilldetta bör anmärkas att korta avtalsperioder bl. a. kan innebära den fördelenför försäkringstagaren att ett premiehöjningsbehov kan fördelas på fleratillfällen i stället för att utlösas i en enda kraftig höjning. FRKhar funnit det vara av vikt alt del i lagtexten preciseras när försäkringslidenbörjar löpa, detta särskilt som försäkringstiden normall också är ansvarslid.Enligt 7 S i förslaget skall den tidpunkt dä försäkringen böriar löpa varaklockan noll dagen efter den dä försäkringstagaren avgav meddelande tillförsäkringsgivaren att han ville teckna försäkring. Avsteg skall gälla i frägaom försäkring som tecknas genom att försäkringstagaren betalar premien ellervars giltighet annars förutsätter atl premien betalas senasi vidförsäkringstidens början. Då börjar försäkringstiden inte förrän klockan nolldagen efler den dag då premien betalades. Iförhällande till såväl 11 S FAL som AB 011 innebär förslaget förändringar. Detkan vara praktiskt att lagen lar hänsyn till alt begynnelsedagen förförsäkringen inte har överenskommits. Någon regel för detta fall finns inte iAB. Begynnelsetidpunkten på avtalad begynnelsedag regleras i allmänhet av AB OII,vars principer i vissa avseenden är fördelaktigare för försäkringstagaren än 7§ KFL, I AB sägs nämligen att försäkringstiden räknas från klockan nollbegynnelsedagen men att-om försäkringen tecknas på begynnelsedagen - den gällerförst från den tidpunkt då avtalet ingås. Som FRK framhällerönskarförsäkringstagaren i de fiesta fall att försäkringen skall böria gällaomedelbart och avtal träffas därom. Det är sällsynt att lidpunkten varken äravtalad eller framgår av omständigheterna. Men om sä ändå skulle vara falletkan FRK:s regel ställa sig mindre förmånlig än AB:s om skada inträffar sammadag som försäkringstagaren meddelar försäkringsgivaren att han vill haförsäkring. Förändringen får dock bedömas ha endasl marginell betydelse. Enannan nyhet i 7 S KFL är att försäkringstagarens meddelande atl han vill haförsäkring skall uigöra utgångspunkten för beräkningen av försäkringstiden.Vid förfarande med skriftlig ansökan om försäkring, som kan bli mera frekventän med hänsyn till 5 och II SS KFL, kommer regelmässigt en kortareeller att förflyta mellan ansökningen och accepten. Det kommer försti efterhand att kunna konstateras om försäkringsgivaren stått ansvar ellerinte eftersom detta beror på den ståndpunkt han tar till ansökningen. Denackdelar som ligger häri elimineras genom att försäkringsgivaren i acceptenmeddelar att försäkringen inte skall gälla från den tidpunkt som anges i 7 S,men delta innebär då en viss försämring för försäkringstagaren i förhållande lillden ordning FRK tänkt sig. Bestämmelsernai 8 S om ansvarstiden innebär vissa belydelsefulla avvikelser från nuvaranderegler i 11 S FAL och AB 012, Försäkringslid och ansvarstid skall i principföljas åt, vilket inte alltid är fallet . De förändringar som beslämmelsenför med sig gäller framför allt försäkringsgivarens ansvar vid dröjsmål med premiebetalningen,och paragrafen kommenteras därför nedan i anslutning till premiebetalningsreglernai 13-18 §S 1979/80:9 133 Uppsägning och förnyelse av försäkring (avsnitten6.5.4,6.5.5,8,1,9,8,1,10, 8,1.11 och 8.1.12) Kommitténs tanke är att försäkringstagaren skall ha rätlinte bara till försäkringen ulan även lill föriängning när den förstaförsäkringstiden har gått lill ända. Därför skall försäkringsgivaren inte kunnamotsätta sig förnyelse av avtalet annat än om särskilda skäl föreligger. Förförlida uppsägning frän försäkringsgivarens sida vill FRK uppställa kravet att synneriigaskäl föreligger. Kommitténs ståndpunkt kommer alltså till uttryck ocksä iuppsägningsreglerna. Försäkringstagaren själv har enligt förslaget friarehänder att säga upp försäkringen såväl som närförsäkringstiden har gått ut. En nyhet som FRK vill införa är attförsäkringstagaren skall vara skyldig alt säga upp försäkringen om han intevill att den skall förnyas, I denna del kompletteras beslämmelserna med vad somföreslås i 13-17 SS om premiebetalning och 8 S om ansvarstid. Såvitt gäWer försäkringsgivarens rätt till uppsägning (10och 11 S§) synes förslaget inte medföra större förändringar i förhållande tillde principer som tillämpas . De föreslagna bestämmelserna kan i alltväsentligt tillstyrkas. För personförsäkring med läng avtalstid kan paragrafendock inte accepteras. Försäkringstagarens skyldighet att säga upp försäkring somannars skulle förnyas (9 S 1 st,) kommer, som också FRK är medveten om, att blien föreskrift som i de allra flesta fall inte iakttas. Man kan ifrågasätta omen lag av detta slag bör innehålla bestämmelser som inie är avsedda attrespekteras av ena sidan i partsförhållandet. Den effekt som ändå kan uppnås,nämligen att en mindre del av de försäkringstagare som vill att deras avtal medvissl bolag skall upphöra verkligen kommer in med uppsägning till bolaget, äremellertidvälkommen som en viss avlastning i försäkringsgivarens hantering av avtal därpremien inte betalas. Det kan noteras att FRK inte tänker sig nägon form avpåföljd förde försäkringstagare som inte iakttar uppsägningsskyldigheien faslände inte vill fortsätta med försäkringen, och därigenom upprätthållerförsäkringsskyddet trots alt de inte betalar motsvarande premie. Frågorna omutnyttjande av försäkringsskyddet ulan premie berör riksförbundet närmare nedani anslutning lill premiebetalningsreglerna (jfr också avsnittet "Riskgemenskapoch skydd vid skada" ovan). Enligt 9 S 2 sl. föreligger uppsägningsrätt förförsäkringstagaren om försäkringsbehovet faller bort eller annan liknandeomständighet inträffar . Bestämmelsen innebär inte någonnyhet för försäkringsgivarna, som redan tillåter uppsägning i de situationersom FRK åsyftar med bestämmelsen. För tydlighetens skull vill riksförbundetframhålla atl uppsägningsrätt med motsvarande premiebefrielse inte kanföreligga om det försäkrade objektet förstörs genom händelse som försäkringenavser. Om ett försäkrat hus brinner upp kanförsäkringstagaren sälunda inte räkna med att fö tillbaka premie svarande motåterstoden av försäkringstiden, efiersom hela premien skall täcka den risk somhar förverkligats genom branden, 1 11 S 2st, vill FRK införa en särskild tidsfrist för uppsägning vid försäkringstidensslut. Bestämmelsen för praktisk betydelse framför allt vid ändring avförsäkringsvillkor för förnyad försäkring. a, med hänsyn till aUpremieändring är villkorsändring enligt KFL:s terminologi måsle uppsägning ägarum med ganska stor frekvens under en försäkrings löptid, 11 S 2 sl. innebäratt uppsägningen måste ske dagar före försäkringstidens slut.Försäkringstagaren måsle ha rådrum för de överväganden som föranleds av deändrade villkoren, t, ex, om han skall byta försäkringsgivare. Tids-frislen ärabsolut, dvs, vid försening förskjuts inte förfallodagen som vid försenad premieavisering(14 S 2 st.). Ombolaget normalt skickar ul premieavin ca en månad före förfallodagen (jfr 14 S2 st,) men något tekniskt missöde försenar utsändandet finns det med denföreslagna regeln ändå möjligheten att försäkringstagaren för sin avi i så godtid att han för behövligt rådrum när det gäller förestående villkorsändringinnan den ordinarie förfallodagen. Försäkringsbolagens erfarenheier fråndatahanteringen av aviseringarna visar emellertid att längre fördröjningar än FRKräknat med kan förekomma. Del finns därför den risken med syslemet att vissadelar av ett försäkringskollektiv kan fö del av villkorsändringen först kortaretid före ordinarie förfallodagen än de uppställda , eller att aviseringent, o, m. kommer efter förfallodagen. Resultatetkan bli alt försäkringsgivaren belräffande den delen av kollektivet förtillämpa de lidigare villkoren. Delta kan t. ex. innebära lägre premie fördessa försäkringstagare än vad de andra delarna av kollektivet för betala. Frånrättvisesynpunkt är detta slötande. En annan sida av saken är attförsäkringsgivaren föriorar delar av sina premieinkomster eftersom han bara kanta ut "gammal premie" av den grupp försäkringstagare som inte föttsina avier före 14-dagarsfristen. Det kan röra sig om väsentliga belopp. Detär inte tänkt att förseningar av del berörda slaget skall medföra rält tilluppsägning enligt 10 § KFL. Sådan rätt skall bara föreligga i extraordinärafall, som all uppsägningarna för villkorsändring förhindrats av force majeure,exempelvis strejk eller annan arbetskonflikt (s. 205). Påden nu berörda punkten bör förslaget alltså justeras. Riksförbundei förordarden lösningen att 11 S 2 st. för utgå. Resultatet blir visseriigen altförsäkringstagaren, om förseningar inträffar i aviseringsrutinerna, kan fökännedom om villkorsändring -1, ex. premiehöjning - först efter det att denordinarie förfallodagen har inträffat. Men detta är innebörden av det systemsom försäkringsbolagen tillämpar , utan att principiella invändningar haranförts. Till försäkringstagarens skydd finns alltid att han, om han harinvändningar mol premiehöjning eller andra ändringar i de villkor somförsäkringsgivaren erbjuder, kan flytta sin försäkring till annal bolag. Genombestämmelsen i 14 S 2 sl. har han alltid rådrum för sädan åtgärd eller förförfrågningar o. 1. hos försäkringsgivaren, utan att försäkringsskyddet upphör.Med möjligheten aU säga upp försäkringen eller att reagera motvillkorsändringen genom byte av bolag kan det från principiella synpunkter intefinnas någon invändning mol alt försäkring enligt de nya villkoren för gällaredan från den ordinarie förfallodagen även i sådana situationer där förseningmed aviseringen har inträffat. 12§ 2 st. innebär att försäkringstagaren genom betalning av fordrad premie antasgodkänna försäkring på de nya villkor som försäkringsgivaren har erbjudit.Denna regel är inte lillfredsslällande om premiebetalningen sker via premiekonio.Man kan uppenbarligen inte räkna med någon sådan verkan av betalning via konto.1 stället måste krävas någon form av formell bekräftelse frånförsäkringstagarens sida all de nya villkoren accepteras, detta så mycket mersom försäkringstagaren och premiekontohavaren inte behöver vara samma person.Det är dock tveksamt om man bör kräva en formell positiv bekräftelse, eftersommånga antagligen inte reagerar på en sådan begäran, med den följden alt derasförsäkringsskydd upphör eller i vart fall inte ändras 1979/80:9 135 Del bör i denna situation kunna godtas altbristande reaktion från försäkringstagaren innebär att de nya villkoren haraccepterats av honom. Lagen bör innehålla ett klariäggande på denna punkt. Premiesbetalning (6.5.6, 8.1.13, 8.1.14, 8.1.15, 8.1.16, 8.1.17 och 8.1.18) Nuvarandeordning FAL:sregler om möjliga följder av dröjsmål med betalningen av premie är stränga. Detär tillåtet för försäkringsgivaren aU göra förbehåll om alt han inte skall varaansvarig om dröjsmål med premiebelalningen äger rum. Detta följer för försiapremiens del av 14 S 1 sl. FAL och beträffande senare premie av 2 st i sammaparagraf I fråga om första premie för inträdet av ansvarigheten göras beroendeav premiens betalning. Dröjer försäkringstagaren mer än efter aviseringenmed alt belala förnyelsepremie för försäkringsgivaren göra gällande förbehållom att hans ansvarighet upphör. Den praktiska innebördenav dessa regler i FAL är att försäkringsgivaren kan avböja en skada sominträffar när försäkringstagaren har kommit i dröjsmål, och detta oberoende avhur kort dröjsmålet är. I sammanfattningen av betänkandet har FRK angett attdetta kan fö förödande konsekvenser för försäkringstagaren om olyckan ärframme. Förutom att framhålla detta har FRK erinrat om atl påföljderna kangöras gällande utan alt försäkringstagaren upplysts om de risker som ärförenade med underiåten premiebetalning. Kommitténs ambition har enligtuttalanden i betänkandet varit att lindra den stränghet som kommer till uttrycki "nu tillämpade villkor". 1 stället vill den föreslå regler som tarhänsyn både till den varaktighet i försäkringsförhållandena varmed man nu kanräkna och till belalningsvanoma. Kommittén diskuterar sedan vilka metoder mankan tillämpa och finner dels att tiderna inom vilken betalningen skall ske börpreciseras sä att de bättre motsvarar moderna förhållanden och dels attpåföljderna av försenad betalning anpassas så att de ger försäkringstagaren ettlämpligl skydd, utan att dock medföra alltför besvärliga och kostsamma rutinerför försäkringsgivarna. I sammanfattningen anges atl de nya regler som FRKdärefter kommit fram lill i flera avseenden medför förbättrad trygghet förförsäkringstagaren. Förslaget,jämfört med nuvarande ordning Delär anmärkningsvärt att FRK i sina överväganden inte redovisar de regler somförsäkringsbolagen tillämpar inom konsumentförsäkringsomrädet och somredan praktiskt sett tillgodoser de trygghetskrav som uppställs. Här som iandra avsnitt i betänkandet undviker kommittén att beröra Allmänna bestämmelser1976 och göra jämförelser mellan dessa och sina egna förslag. Delta är sämycket mer förvånande som AB 1976 uppenbariigen fått tjäna som förebild för FRK:segna lösningar i detta avsniu av förslaget. Kommitténföreslår sålunda beträffande /ö/s/o premie att den skall betalas inom 14 dagarefter aviseringen (13 S), Enligt 012,1 föreligger dröjsmål med premiebelalningenom premien inte betalas efter utsändningen av avi. Beträffandeförnyelsepremie, som enligt 14 § KFL förfaller till betalning den dag dä dennya försäkringstiden böriar, föreslås att meddelande om premies förfallodagskall avsändas till försäkringstagaren 1979/80:9 136 senasten månad före förfallodagen, och att förfallodagen skall förskjutas imotsvarande män om meddelandet avsänds . Ocksä enligt AB 012.2 förfallerpremien för förnyat avtal pä det nya avtalets begynnelsedag. Vidare gäller attförsäkringstagaren skall ha minsl en månad pä sig att betala. Premien behövernämligen inte betalas tidigare än efter det atl bolaget har skickat utpremieavin. I praktiken har denna regel samma effekt som KFL:s. Denyheier som KFL:s system innebär i jämförelse med AB 1976 är i huvudsakföljande. Försäkringsgivaren för enligt 15 S 1 st. KFL säga upp försäkringen ompremien inte betalas i rätt tid. Först upphör försäkringen.Motsvarande regler saknas i AB, som dock i och för sig inte lägger hinder ivägen för annullering av försäkringen när dröjsmål har inträtt. Förnyelse avtidigare avtal sker dock enligt 012.2 om premien betalas inom eftersenaste betalningsdag. Försäkringsbolagens praxis är i allmänhet att lålaavtalen löpa avsevärd tid efler sista betalningsdagen innan någon annulleringsker (Bilaga 8), En till synes väsentlig skillnad mellan KFL och AB föreliggeri det att försäkringstagarens skydd genom försäkringen är i kraft till dess attförsäkringen upphör efler uppsägning, dvs, som anges i 15 S- Enligt ABsuspenderas skyddet om betalning inte har skett på sisla betalningsdagen. Omvid försia premie betalning sker inom 14-dagarsfrislen inträder bolagets ansvarfrän försäkringstidens början. Sker betalning efter fristens utgäng men innanuppsägning har skett inträder ansvaret från belalningslillfället (012.1). Omvid förnyelsepremie betalning inte sker i räu tid suspenderas ocksä skyddettill dess att betalning sker, och ansvaret inträder också här från betalningstillföllel.I praktiken är dock skillnaderna på denna punkt ime så stora eftersomförsäkringsbolagen regelmässigt låter ansvarel stå kvar efter det atldröjsmål har inträtt. Kortare dröjsmål brukar inte inverka pä möjligheterna atlfö skada ersatt. Praxis hos bolagen när det gäller längden på denna fristvarierar något (se Bilaga 8). Medhänsyn till om premiebetalning och till bolagens liberala lillämpningav dessa är de faktiska skillnaderna mellan dagens ordning och den ordning FRKföreslär inte så betydande, I själva verkel kan sägas att den enda egentliga skillnadenur saklig synpunkt består i atl den slutliga förfallodagen förskjuts något iliden. DeUa kan ju inte i och för sig anses utgöra en fördel frånkonsumentsynpunkt. Snarare skulle kunna sägas att KFL på säll och vis är någotsämre för försäkringstagarna, eftersom den stelhet som präglar förslaget göratt annullation framtvingas tidigare än enligt AB, Vidare kan sägas att detnuvarande systemet som elt huvudsyfte har atl sä länge som möjligt försökahålla kvar de försäkrade i försäkringssystemet, och att försäkringsgivarna inteformellt tillämpar de till synes stränga föreskrifterna om att skyddet träderur funktion vid dröjsmål, vilket innebär att ursäktliga och kortare dröjsmålinte föranlederatt försäkringstagaren slälls utan skydd. Manmåste anla att de försäkrade, när det gäller ett så fundamentaltförsäkringsskydd som konsumentförsäkringar, i själva verket har ett intresse avatl bibehålla sitl försäkringsskydd så länge de inte har sagt upp försäkringeneller tecknat ny försäkring i annat bolag. Tanken bakom det suspenderadeskyddet är au försäkringsgivaren skall fö elt påtryckningsmedel påförsäkringstagaren att betala premien, ulan atl för den skull avtalet sätts urkraft, och aU försäkringstagaren i själva verkel inte önskar att hans Prop.1979/80:9 143 relativtlätt tillämpbara regler. Dessa verkar i praktiken alls inte så förödande förkonsumenten som kommittén vill ge sken av. Sålunda leder prorataregeln ikonsumentförsäkringar, särskilt då i sakförsäkring, ytteriigt sällan till altingen ersättning utgår. Detta inträffar, såvitt angår t. ex. upplysningsplikten,endasl i de undantagsfall då försäkring skulle ha vägrats om riktigaupplysningar lämnats. Pro rata-regelns innebördoch konsekvenser i dagens konsumenlförsäkringar bör kanske här något närmareberöras. Regeln bygger på tanken att försäkringsbolagets ansvar när t. ex.oriktig uppgift lämnats i försäkringsansökan skall korrigeras så att det blirdetsamma som om riktig uppgift hade lämnats. Det vanligaste är , såvingäller sakförsäkringar för konsumenter, att en oriklig uppgift lett till altkunden inte fött den självrisk eller annan begränsning av skyddet han skulle hafött om uppgiften varit riktig. I dessa fall blir påföljden av pro rata-regeln-enligt FAL dock endast om vårdslöshet föreligger - alt självrisken ellerbegränsningen i övrigt tillämpas även pä den vårdslöse kunden. Han blir medandra ord i dessa fall behandlad pä samma sätt som om han lämnat riktigauppgifter (och på samma sätt som alla andra i kollektivet som lämnat riktigauppgifter). har en oriktig uppgifl den verkan atl premien blivit förlåg, I dessa fall begränsas skyddet enligt pro rata-regeln i proportion lillden premie som fakiiski eriagts, fortfarande enligt FAL dock endast om denoriktiga uppgiften lämnais vårdslöst. Såvitt angår rimligheten i dessakonsekvenser har sagts att en slarvig uppgiftslämnare inte skall kunnaprofitera pä sin förseelse. Övriga situationer som ryms inom prorata-regeln -och som kan leda till att ersättning hell uteblir - nämligen"avslagsregeln" och "återförsäkringsregeln" blir som nämntssällan aktuella inom konsumenlförsäkringar. Avslagsrisker förekommer inompersonförsäkring men praktiskt taget inte inom sakförsäkring för konsumenter, juridiska debatten hårde resultat pro rata-regeln sälunda ger i fall avintresse för konsumenten ganska allmänt betecknats som rimliga och l.o.m.generösa, I "Försäkringsrätt" (andra upplagan, 1965) uttalasföljande (sid. 206): "Detförefaller emellertid som om kontrasten skulle vara alltför slor mellan dengenerösa behandling, som pro rata-regeln ger i de normalfall där ersäUningen nedsättessä atl den svarar mot premien, och den stränga behandling den ger i fall därförsäkringstagaren alls ingen ersättning får. En utjämning kan måhända varalämplig," Kritikenmot pro rata-regelns resultat riktas här endast mot situationer som har litenaktualitet i konsumentförsäkringar. Närdet gäller påföljder för överträdelser av säkerhetsföreskrifter bör noteras attFAL:s "allt eller intel"-regel i 51 S väsentligen är san ur kraft ivad gäller konsumentförsäkringar genom AB, som normalt stadgar ett avdrag påersättningen om högst . Påsikt kan premierna säkeriigen efter erfarenheten anpassas efter den nya mot devårdslösa mer toleranta gränsdragningen som kommittén förordar. Om denna ocksåär rimlig mot de "skötsamma" och från samhällets synpunkt på siktönskvärd av preventiva skäl och med hänsyn till det viktiga kravet på "affordability"i försäkring är ytterst en politisk avvägningsfråga. instämmer ikommitténs konstaterande att "lagstiftningen måste uppenbariigen lämnautrymme för en rimlig avvägning av försäkringsskydd och kostnader", ochför här hänvisa lill vad ovan sagts under "Riskgemenskap och skydd vidskada" (5,3,2), 1979/80:9 144 Riksförbundetvill endast här understryka vad kommittén framhåller, nämligen atl preventioneninte bara är ett intresse för kolleklivet utan kan "betraktas även som ettsamhällsintresse eftersom skador som ersätts genom försäkring ofta drar med sigkostnader för det allmänna och för andra personer än försäkringstagarna" samlaU "hänsyn lill utvecklingen på läng sikt kan motivera atl preventionenuppmärksammas". Kommittényttrar att det är "nästan uteslutet att uppställa några exakta, generellaregler för den nedsättning av försäkringsersättningen som bör förekomma vidolika överträdelser av biförpliktelser och för förutsättningarna för sådannedsättning. Erfarenheten visar alt generella regler tenderar atl bliofördelaktiga för försäkringstagarna, sker på en förförsäkringstagarna ogynnsam nivå ,,," Riksförbundetvill försl ifrågasätta om kommittén haft något reellt underiag för sådanapåståenden. Schematiserade regler om nedsättning av försäkringsersäuning finnsi dag i AB i vad avser överträdelser av säkerhetsföreskrifter (se närmarenedan). Det har tidigare inte påståtts eller belagts atl dessa nedsättningsreglergenerellt skulle ligga "på en för försäkringstagarna ogynnsam nivå".Påståendet måste väl för övrigt -om del är riktigt - gälla all schematisering,inte bara i lagtext utan även i villkor. Det hade för försäkringsbolagen varitvärdefullt om kommittén - som förutsätter att schematisering skall ske ivillkoren - gett nägon anvisning om hur den ser pä den schematiseringsmodellsom användes i AB i fråga om säkerhetsföreskrifter, Detla hade varit destointressantare som riksförbundet har svårt atl tänka sig någon väsentligtannorlunda grundmodell för schematisering i villkoren. Bortsetthärifrån kan konstateras alt kommittén inte velat lämna försäkringsgivarnaavtalsfrihet (sid. 117) utan föreslår lagtexter som skall vara tvingande ochsom innebär en rent individuell skälighetsbedömning av varie särskilt fall medhänsyn till samtliga föreliggande omständigheter. inser kommittén atlkraven på en säker grund för premieberäkning och en snabb och billig skaderegleringinte främjas av sådana regler. Man räknar därför som sagt med alt påföljdernaoch förutsättningarna för deras inträde mer exakt - och tydligen merschematiserat - skall bestämmas i villkoren. Skulle försäkringstagaren opponerasig mot en nedsättning enligt villkoren och vid domstol göra gällande att nedsättningeninte överensstämmer med lagens tvingande regler, anser kommittén att det är"rimligt att domstolen tar hänsyn till de skäl som ligger bakom den valdatekniken". Kommitténs grepp på frågankan vid första påseende synas elegant. vill dock ifrågasätta omdel kan vara hållbart.