prop · G3031 · 1979-12-31 00:00:00 — Barnvårdarnaarbetar alltid ensamma och upplever sig därför ofta isolerade i sitt arbete.För atl minska denna isolering - och därigenom förbättrarekryleringsmöjlighetema - bör enligt föreningens mening möjlighelerna allknyla barnvårdarna till daghemmen undersökas. Ett visst hinder för en sådanomorganisation ulgörs dock av nuvarande statsbidragsbestämmelser för socialhemhjälp. Enligl dessa bestämmelser utgår ej slatsbidrag för del av löner, somavser barnvårdares tjänstgöring på barnstuga. Föreningen förespråkar därför enändring av stalsbidragsbeslämmelserna i denna del. förelrädersamma åsikt men vill för egen del framhåUa att det med tanke på den utbyggnadav daghems- och fritidsverksamheten som f n. sker är tveksamt om det förframtiden blir möjligt att i tillräcklig omfattning rekrytera barnvårdare -eventuella stimulansåtgärder till trots. Troligen kommer insatser av heltannat slag att krävas för atl tillförsäkra barnen omsorg . En sådan insats kan enligl kommunen vara utbyggdföräldraförsäkring. kommun understryker vikten av att deerfarenheter som görs Prop.1979/80:1 169 av stöd- och hjälpinsalser i hemmel ulvärderas och allkunskap om erfarenhelerna sprids. betonar all olikaslöd- och hjälpinsalser i hemmel inte får användas som elt alternativ tillomhändertagande av elt barn som uppenbart far illa i sin hemmiljö. JO ulgår från ulredningensuttalande all när det gäller underåriga som måste beredas vård ulom hemmel detskall åligga socialnämnden all verka för atl vården så snarl som möjligi ålerkan förläggas lill den underåriges eget hem. Detla uiialande är enligt JO:suppfaUning alllför kategoriskt. Skulle del lillämpas som del är formuleral,skulle man så snarl förbättringar i barnels hemförhållanden kunde anlas hainlräll verka för all barnel skulle få komma hem på försök. Erfarenhden sägeratt en sådan tillämpning är direkl olämplig ur barnels synpunkt och kan fåolyckliga konsekvenser för barnels utveckling. Det bör därför enligl JO:smening klargöras all man inte avser alt uppmuntra ständiga försök med atlflytta hem omhändertagna barn. Över huvud lagd bör omplaceringar av barn undvikas.Som riktmärke bör gälla atl barnet inte flytlas förrän man känner signågorlunda säker på att den nya placeringen kan bli varaktig. bör gällasåväl vid återtlyttning lill föräldrahemmet som vid flyllning lill annal hem. Även anser allulredningen ullalar sig alllför ka-legoriskl då del gäller skyldighelen allverka för all vården av barnel åter förläggs lill del egna hemmel. Kommunenvill framhålla, all vissa hemmiljöer är uppenbart skadliga för barn ochungdomar och kommer all sä förbli även efler behandlingsinsalser frånsocialljänslen. Vården av bam och ungdomar från sådana hem måsle därförinriklas på en frigörelse från föräldrar och lidigare hemmiljö. kommun pekar på all riskerfinns för alt insalser i hemmel görs till ell sa övergripande medel, altmissförhållanden tolereras, som yiiersl går ul över barnen, vilka ej harmöjligheler all freda sig eller all föra sin lalan. I barnfamiljerna måslealllid vissa grundlömlsällningar finnas i form av samarbetsvilja hosföräldrarna, en malerieU och känslomässig grund-irygghd och lillgång lill slödav del slag, som socialulredningen räknar upp för alt insalser i hemmet skallbli meningsfulla. Föreningen och kommun gerullryck för liknande åsikler. Förslagel alt den kommunalasocialtjänsten skall vara huvudman för familjerådgivningsverksamhetentillstyrks i princip av del övervägande antalet remissinstanser som har yttratsig i frågan. Till dessa hör sociulstyrelsen, länsslyrelsernu i ,, , , , , Hullunds, Skuruborgs,Värmlunds, Koppurhergs och , burnomsorgsgruppen,, Lundslings- 1979/80:1 170 förbundet, flertalet kommuner, Koniinioud- ochlandsiingsunställdu.familjerådgivares Jörcning, Övervakarnas riksförbund.Svenska , , . SACOfSR, Sverigessocionomers riksjörbund, , . diakoninämnd, Delegulionen jörfamiljerådgivning och KDS. Flera av de remissinsianser somtillstyrker förslaget ger dock ultryck för tveksamhet då del gäller de mindrekommunernas möjligheler all anordna familjerådgivning. anser all för demindre kommunerna som inle har behov av ijänsler i större omfaUning bör denhittillsvarande landslingsor-ganiserade familjerådgivningen, men med möjlighelför kommunerna all köpa tjänster, vara en möjlighet tiil alt erhålla envälbemannad familjerådgivningsbyrås resurser ulan alt behöva bygga ul dennaverksamhet med elt helt personalieam eller all använda inom denna specialitetoutbildad och orulinerad personal. - all i någon form behållafamiljerådgivningsverksamhet inom landslingen för atl lösa de mindrekommunernas problem förordas också av länsstyrelsernu i Hullands, Skuruborgsoch saml kommun. Möjlighelen för mindre kommuner attsamordna verksamhelen pålalas av bl. a. komniun, Sveriges socionomersriksjörbund, och . Fumiljelagssakkunniga anser attålskilliga skäl kan anföras för alt elt landstingskommunalt huvudmannaskap voreatt föredra medan andra skäl, särskilt att familjerådgivningen på sina hållbyggts upp av primärkommunen, kan tala för en annan lösning. Primärkommunalthuvudmannaskap i så obestämda former som socialutredningen föreslår kan docklänkas leda till att landstingen lägger ner sin rådgivningsverksamhet utan attprimärkommunerna bygger ut familjerådgivningen i tillräcklig omfattning. Denvikt man tillmätt familjerådgivningen vid skilsmässoreform och bl. a.del förhållandet att medlingsinslitutel ansågs böra bestå endasi övergångsvisi väntan på familjerådgivningens utbyggnad talar enligt de sakkunnigas meningför alt familjerådgivningens organisation och ställning bör regleras närmaregenom en av antagen lag i vilken enskildas räu till familjerådgivninguttryckligen slås fast. I en sådan lag måsle fastläggas var skyldigheten aUanordna familjerådgivning skall ligga, men till detta har de sakkunniga inteansett sig ha anledning all f. n. la slällning. kommun menar alt huvudmannafrågan bör lämnas öppenför frivilliga överenskommelser mellan kommuner och landsting inom resp. län.Enligt Landstingsförbundets åsikt bör övergångsbestämmelser utfärdas, som bl.a. underiättar samverkan kring förändringen av familjerådgivningen kommunernaemellan och mellan kommuner och landsting. Inle minst viktigi är att finnaformer för konsultmedverkan från psykiater, gynekolog, den psykiska barn- ochungdomsvården och andra av landstingens verk- Prop.1979/80:1 171 Det kan enligl förbundets uppfattning inleuleslulas alt del i vissa delar av landel kan visa sig lämpligl all landsiingdunder en övergångslid behåller huvudmannaskapel. Etl mindre antal remissinsianserlar hell avslånd frän primärkommunall ansvar förfamiljerådgivningsverksamheten. menar all del ärlika självklart som belräffande 1. ex. mödraverksamhden all huvudmannaskapelfinns hos , då man i annat fall kan befara all kommuner som bäslbehöver dessa resurser av ekonomiska skäl inle klarar av en erforderlig utbyggnad. framhåller allfamiljerådgivningsenhelerna i landel drivs huvudsakligen i landslingkommunalregi och finner del iveksaml om etl överförande av huvudmannaskapel tillkommunerna skulle innebära några fördelar. Skälen för della slällningsiagandeär enligt kommunen all de fiesla landsting redan har en fungerandefamiljerådgivning och dessutom har lättare än kommunerna att knylalärarkonsuller lill verksamhelen, atl de landstingsanslällda rådgivarna kanarbela över kommungränserna, all mindre kommuner kan förutsäUas få svårigheteratt rekrytera personal med adekvat ulbildning och förslagel om gemensam Ijänslför fiera kommuner lorde medföra avsevärda organisaloriska problem samt atl särskildasekretessregler gäller för familjerådgivningen. Mycket synes enligl kommunensmening i slällel lala för all verksamhelen bibehålls som en landslingskommunalangelägenhet - liksom PBU enligl ulredningens förslag. Samma argument somanvänds i del sammanhängd kunde vara till-lämpliga avseende familjerådgivningen.Kommunen anser slutligen all till-gänglighden bör ökas genom ell ulbygglfilialsyslem och verksamhelen göras mera känd genom bällre informalion. anser inle alt detfinns skäl att som utredningen föreslår överföra familjerådgivningen frånlandstinget till kommunema. Den nuvarande verksamheten fungerar enligtkommunens uppfattning av allt att döma tillfredsställande. Då elt kommunallhuvudmannaskap skulle medföra problem i fråga om sekreless och tillgång lillmedicinsk expertis finns risk lör all familjerådgivningen skulle bli mindreattraktiv i allmänhetens ögon. Svenska läkuresällskupetunderstryker atl familjerådgivningen på många håll har funnit sin form och gören väsentlig insals med bl. a. rela-lionsbearbelning inom familjerna. Överförsfamiljerådgivningen till kommunema finns del enligl sällskapel risk för enförsämring av denna verksamhet. Särskill de små kommunema kan knappast länkaslösa sin familjerådgivning på annat säll än alt den får uppgå i den övrigasocialvården. Risk finns då att verksamheten förlorar sin profilering. ÄvenTierps kommun tar främst de små kommunemas svårigheier atl anordna familjerådgivningsom intäkt för all förorda elt fortsall landslingskommunall huvudmannaskap. Elt betydande antal remissinstanser anser attfamiljerådgivningen bör 1979/80:1 172 vara en lagsladgad uppgift lör kommunerna eller, i vissafall, alt behovel av verksamheten på annat säll bör markeras tydligare än iförslaget. Länsslyrelsen i Slockholms länanser del otillfredsställande atl ulredningen inle i lagförslaget närmare harangett och definieral familjerådgivningsverksamhelen som en lagsladgad uppgiflför kommunen. Delta kan enligl länsslyrelsens mening bl.a. leda tillkomplikationer i sekretesshänseende. Enligt länsslyrelsen i låninger del en viss oro atl man , i molsals lill i principbelänkandel, inlelalar om verksamheten som en lagsladgad skyldighel för kommunerna.Länsslyrelsen framhåller all familjerådgivningen är en elablerad verksamhel i samhälleloch vill underslryka vikten av all den i framliden får behålla sin särprägel,såväl vad gäller innehållei som bestämmelserna om sekreless, befrielse frånskyldighet alt vittna elc. All verksamhelen överförs lill kommunerna ärlikaledes en fördel men den bör ges en sådan organisation atl ingen Ivekanuppslår hos allmänhelen om dess oförändrade karaktär. Familjelagssakkunniga anför all manmed utgångspunkl från utredningens lidigare deklaration atlfamiljerådgivningen skall regleras i lag hade vänlat sig all i lagförslagenfinna konkrela besiämmelser om familjerådgivningen. Sådana saknas emellertidoch i slällel finner man några allmänna regler om socialnämndens uppgifler. Desakkunniga anser alt sådana allmänl hållna regler inte är lillräckliga. Svenska Diakt/nsällskapet menar attverksamhelen läll kan sugas upp i den allmänna socialljänslen om den inleregleras i lag. Verksamhelen riskerar härigenom all förlora sin särart ochspecifika uppgifl. Andra remissinsianser som anser allkomnumerna i socialljänsllagen bör åläggas skyldighel all anordnafamiljerådgivning är länsslyrelsen i Östergötlunds län, Kommunförbundel,Slockht/lms, och Halmsiuds kommuner. Kommunal- och lundsiingsunslälldafamiljerådgivares Jörcning, , ,, socitmomers rik.sförbund. Delegationen för familjerådgivning och KDS. framhåller altdel förhållandel all förslagel angående familjerådgivningen närmast har formenav en rekommendation kan inge vissa farhågor för dess framlid. Verksamhelenblir beroende av kommunernas priorileringar och detla kan - speciellt i mindrekommuner - leda till all invånarna i ännu mindre utsträckning än nu får tillgånglill della stöd. Landslingsförbundel tillstyrker emellertid trots alltförslaget i denna ulformning men vill markera belydelsen av att en välfungerande rådgivning kommer lill stånd. Frågan omfamiljerådgivningsverksamhetens organisaloriska placering inom kommunendiskuteras av åtskilliga remissinstanser. Flertalet av dessa finner atlverksamhelen bör bilda en särskild enhet eller molsvarande inomsocialvårdsförvallningen. 1979/80:1 173 i län anseratl en förutsätlning för en rationellt fungerande familjerådgivning är atlrådgivningen ulgör en självsländig enhel, avgränsad lill organisation ochlokal, med utsagd inriktning pä rela-lionsbehandling. Klienlernas konlakl medfamiljerådgivningen skall vidare alllid vara frivillig. i framhåller att efter 25 ärsförsöksverksamhet inom landsting och några primärkommuner med mycket goda erfarenheterhar familjerådgivningsorganisationen fåll en yrkeskår som specialiserat sig påsamlevnadsproblem och som genom vidareulbildning och yrkeserfarenhet tillägnatsig fördjupade kunskaper i relationsbehandling. Om familjerådgivningen ävenefler inlemmandel i den kommunala socialvårdsomsorgen skall ha möjlighel allvidareuiveckla metoder elc. bör den enligl uppfaUning bilda ensärskild enhel inom socialförvallningen. Familjelugssukkunnigu belönar all familjerådgivningenmåsle ges en från kommunens socialvård frislående ställning om den skall kunnabibehålla det fulla förtroende från allmänheten som byggts upp under försöksverksamhelen. Kommunförbundel tar avstånd fråntanken alt familjerådgivningen bör ingå som en även lokalmässigl inlegreradavdelning inom . Verksamhelen lorde enligt förbundel närmast börajämföras med samhällels erbjudande av rättshjälp, somatisk och psykisk hälso-och sjukvård, yrkesrådgivning etc, vilka verksamheter också har socialinriktning utan atl för den skull lokalmässigt samordnas med -exemplifierade verksamheter ej ens organisatoriskt. finner delnalurligl att organisafionen görs beroende av lokala förhållanden ochresurser. De gångna årens erfarenheter har emellertid enligt förbundel visalall familjerådgivningen fungerar bäsl om den får bilda en särskild enhel med möjlighelerlill lagarbete mellan flera rådgivare. Svensku kyrkuns diukoninämnd ochDelegulionen Jör familjerådgivning förordar all verksamhelen organiseras som ensärskild enhel och anför i likalydande yttranden. Vi anser det myckel oroande att somutredningen uttalar, kommunerna ska ha frihet "alt - med beaklande av desärskilda förutsäitningar som angivits i principbetänkandet - välja denorganisaloriska lösning som kommunen finner lämplig." Del kommer attinnebära mycket slora risker för familjerådgivningens fortsatta verksamhet ochkvalitet. Den yttersta konsekvensen blir alt en kommun "bakar in"familjerådgivningen i den allmänna med motivering allsocialtjänstens omfattning också inbegriper familjerådgivning. Genom dellakommer den fina melodik och arbelssäll alt bryias ner, som byggis upp underavsevärd tid. Det kan inte vara rimligl all en drygl 25-ån'g försöksverksamhet,som visat en så positiv utveckling och som vunnil så slor respekl ochförtroende, nu ska riskera all allvariigt försämras. 1979/80:1 174 Detla kommer all drabba denenskilde individen och dennes familj. Den helhelssyn som ulredningen såposilivi bejakar kan inle behöva innebära all socialljänslen ska inlegrera dennu så väl fungerande familjerådgivningen. Tvärtom måsie detta att hävdamänniskans helhelssyn innebära all man förslår all i vissa ömlåligasilualioner. i. ex. i samlevnadskonfiik-ler, behöver människor få känna lugnoch irygghel i en avskild miljö, där del finns tillräckligt med tid avsatt förvarje ärende. Vi måsle vara realistiska och se att sådana resurser f. n. intefinns och framöver inle kommer alt kunna erbjudas avkommunerna då del gäller den allmänna . Kommunal- och landsiingsunställdu familjerådgivares föreninganför. Del fanns i ulredningens behandlingav familjerådgivningsverksamhelen i principbelänkandel en tilltro tillfamiljerådgivning som resurs. Även om denna är en fungerande verksamhetsom kvalitativt sell gör en betydande förebyggande insals i vårt samhälle såär den en i förhållande lill socialvården i stort mycket lilen verksamhet. Omden skall kunna bevaras som resurs måsle dess speciella karaktär bibehållas. Omden integreras i socialljänslen utan all bli en egen enhel med speciell ulformningoch slandard kommer denna speciella karaktär all gå förlorad.Familjerådgivningens förebyggande insals kommer då all försvagas i slällel föralt förslärkas som ulredningen avsett. Vissa remissinstansers förslag atl lösarollkonflikter genom byte av "handläggare" verkar mol denna bakgrundhelt orealistiskt. Om klienter skulle få kännedom om atl derasfamiljerådgivare i andra sammanhang kan åläggas alt exempelvis göravärdnadsuiredningar, skulle delta bli ett allvarligt hinder för den öppenhetfrån deras sida som är förulsällningen för all få hjälp i enrelationskonflikl. Det är uppenbart, all allmänhetens förtroende för kommunensfamiljerådgivning under sådana förhållanden skulle undergrävas. Vissaremissinstanser jämställer som en konsekvens av helhetssynen samlevnadsproblemmed symlom av olika slag. Enligl vår erfarenhel kan relalionskonflikler i hemoch familj, om de inle behandlas i lid, ulvecklas lill olika former av sociala,psykosomatiska eller psykiska symlom både hos vuxna och barn, som ofla krävermång-dubbell slörre insalser från samhällels sida. 1 della perspektiv medverkarfamiljerådgivningsverksamhelen lill samhällsbesparingar. Vidare påslås av enrad remissinsianser "all samlevnadsproblem inle på någol principielllsäll skiljer sig från andra former av sociala slörningar och ofla är inlimirelalerade lill andra sociala problem". Vi som har direkt ertarenhel avfamiljerådgivningsarbele vel alt de relationsproblem vi arbetar med ofta förberörda parter innebär att la slällning lill en familjs splillring eller fortlevande,och atl della upplevs som en djupt personlig fråga. Visst kan "socialaslörningar" både vara en av orsakerna lill samlevnadsproblem och bliföljden av sådana. Men i den akluella situation, då motsättningarna blivit sådjupa atl man söker en ulomslående för atl finna en lösning, eller då man infören separation eller skilsmässa vill ha hjälp atl enas i vårdnads-ochumgängesfrågan, är del inle som "en form av social slörning som inle pånågot principielll säll skiljer sig från andra former av sociala slörningar"man upplever della ulan som en otillräcklighet på del personliga planel. Vi velall vad människor i denna ömtåliga och kanske livsavgörande silualionefterfrågar inle är allroundinrikiade och allroundkunniga so- 1979/80:1 175 cialarbelare, hur skickliga de än är, ulan människor varsspeciella yrkesinriktning, kunskaper och yrkeserfarenhet kan tänkas garanteraatl man får den hjälp man behöver. Familjerådgivningen har drygt 25års erfarenhet av all behandla rela-tionskonfiikler mellan i första hand devuxna parlerna i en familj, som ofta söker hjälp i krissituationer.Familjerådgivarna är socionomer med lång erfarenhel av socialt arbele ochmenlalhygienisk vidareulbildning. En ny familjerådgivare erhåller i sillbehandlingsarbele fortlöpande handledning under minsl ell år av en erfarenkollega. All sländigi arbela med människors inbördes konflikter är personligloch psykologiskl krävande. Inom familjerådgivningen pågår alllsedanverksamhelens början en kontinuerlig melodulveckling. Den slandard delta skapai ell fast grundal förtroende hos förelrädare för andra inslilulioneroch hos allmänheten för denna form av psykosocialt behandlingsarbele. Enenkätundersökning som gjordes vid familjerådgivningen i 1973visar all familjerådgivning efterfrågas i alla samhällsgrupper. bekräftasyllerligare av inom Slockholms och kommuner samt inom längjorda översikter av klienlernas yrkeslillhörighd. Del kan yllerligareunderstrykas hur vikligl det varil all verksamhelen iniliall präglals av enpsykosocial grundsyn som också avspeglals i all den adminislraliva ledningeninnehas av en socionom. Verksamhelen har i hög grad befrials frånsjukdomsprägel, vilkel varil gynnsaml. Frihden all ulveckla adekvata behandlings-och arbelsmeloder har bidragit till en klar profilering och en befästyrkesidentitet hos familjerådgivarna. Föreningens årliga studiedagar harbidragit till alt verksamheten kunnat ulvecklas och hålla en relalivi enhetligslandard över hela landel. Med hänsyn till familjerådgivningsverk-samhdensutformning och slandard saml lill tillgången på erfarna handledare placerarfortbildningskurserna vid i och elever för iulbildningen ingående handledd praktik bl. a. på tillgängligafamiljerådgivningsbyråer. Härigenom är familjerådgivningsverksamheten redan enutbildningsresurs för socialvården. Genom atl den kommande statligapsykoterapiulbildningen av samma skäl räknar med familjerådgivningsbyråer somutbildningsinstilulioner kan familjerådgivningen som utbildningsresurs kommaall yllerligare förstärkas. Två av de 16handledare som utbildades vidden försiaslatliga handledarutbildningen i UKÄ:s regi var familjerådgivare. Den av utredningen uttaladefriheten för kommunen "all - med beaklande av de särskildaförulsällningar som angivils i principbelänkandel -välja den organisatoriskalösning som kommunen finner lämplig" kan resullera i atl den resurs somfamiljerådgivningsverksamhelen hade avsells bli i den framtida socialtjänstenutplånas. Om verksamhelens organisation och slandard inle på något sällregleras kommer följden all bli aU fiertalet kommuner inte kommer att kunnaerbjuda en familjerådgivning med dagens utformning och standard. 1 detta lägekommer människor med goda ekonomiska möjligheler all vända sig till privatafamiljeterapeuter med skiftande ulbildning och metodik och människor medreligiös anknylning till kyrkliga familjerådgivningsbyråer. Ett sådantsegregerande utbud av hjälpmöjligheter i familje- och andra relalionskonfiikterskulle vara synnerligen olyckligt och även pä della område leda lill en ökadojämlikhd. Andra remissinstanser som föredraralt verksamhelen anordnas i en särskild enhel är länsstyrelserna iÖsiergöllands och saml , , Hulmslads och Boråskommuner. 1979/80:1 176 finner detuppenbart all familjerådgivningen på vissa orter fåll slörre förutsättningaratl ulveckla metoder för sin verksamhel än socialvården i övrigl. Eliorganisaioriskl inordnande av familjerådgivningen i sociahjänslen bör såledesenligl slyrelsens mening fä positiva effekler för i sin helhetoch förordas därför av slyrelsen. Under en övergångstid kan dock organisaloriskalösningar inom socialljänslen behöva sökas, som ger möjligheler tillömsesesidigl kunskapsulbyle mellan familjerådgivningen och övrig verksamhelför all på längre sikl leda till integrering. kommun påpekar atlfrågan om verksamhelens organisaloriska placering självfallel måsle bliföremål för överläggningar med berörd personal och fackliga organisationer, menkommunen vill närmast anslula sig lill en lösning som innebär allfamiljerådgivningen ingår som funktion i socialvården ulan atl vara en särskildorganisatorisk enhel. SACOISR betonar all del är viktigtall familjerådgivningen inle försämras och förlorar sin profil om den överförstill kommunema. Särskill de små kommunema kan dock enligl organisationenknappast tänkas lösa sin familjerådgivning på annal sätt än alt den får uppgå iden övriga . ärav samma uppfattning. socionomers rik.sförbundanser att när kvalitativa resurser på sikl har byggis upp inom socialljänslensbehandlingsinriktade verksamhel bör familjerådgivningen inlegreras i denreguljära sociala verksamhelen. måsle dock ses som en lösning på långsikl. Till dess är det nödvändigt all familjerådgivningen, som fyller enmyckel viklig funktion, under en relalivi lång övergångsperiod utformas som ensärskild enhet eller molsvarande inom socialvårdsförvallningen. Förbundel villvidare underslryka all överföringen av verksamhelen lill kommunema kräverklara övergångsbeslämmelser och direktiv så all inrällandei av familjerådgivningeninom svarar mot de principer som socialulredningen anger somförulsällningar för verksamhelen. Del finns annars en myckel slor risk all denkvalitativa resurs som familjerådgivningen utgör försvinner. underslryker all de individuelll inrikiadeinsalserna måsle ske utifrån en helhetssyn. För att tillägna sig dennahelhetssyn behöver socialarbelarna arbela med hela socialljänslen. a.härtör bör enligl förbundels mening familjerådgivningen inlegreras medsocialljänstens övriga arbetsuppgifter. Den specialislkunskap som familjerådgivningenbesiller kommer all bli en belydande tillgång för .