prop · G303143 · 1979-12-31 00:00:00 — Avslulningsvis erinrade ulskottet om att reglerna omförbud mot emission av aktier lill underkurs hade ställts upp till skydd förborgenärerna, de anställda och aktieägarna i syfte atl säkerställa att bolagelvid en nyemission verkligen tillfördes reella tillgångar som minsl uppgicklill kapitalökningens belopp. Utskottet ansåg att det borde krävas slarka skälför all införa undanlag från dessa regler. Eftersom sådana skäl inle fanns idet förevarande fallet, avstyrkte utskottet motionsyrkandet. bifölluiskottels hemställan (se även LU 1977/78; 8 och 1979/80; 2). Somjag har nämnt i inledningen har industriförbundet,bankföreningen och Föreningen revisorer (i del följandekallade organisationerna) lagil upp frågan om nyemission av akiier lillunderkurs i en skrivelse lill , I skrivelsenhänvisar organisationerna lill en promemoria om underkursemission som harupprättals inom industriförbundet (bilaga 11:1) och anför i huvudsak följande,I början av 1970-talel förekom börsnoleringar under pari endast i undanlagsfall.Under de senaste åren har emellertid ett flertal av landets större förelagunder hafl sina aktier noterade under pari. Det har sålunda blivilomöjligt för en myckel betydande grupp företag att öka sill aktiekapital genomnyemission. Soliditeten i svenska börsförelag är alltför låg. Ensoliditelsförbätlring i induslrin är utomordentligt angelägen. Vinstnivån iföretagen är ofta inle lillräcklig för den önskvärda förbättringen. Det ärdärför angeläget med tillskott till det egna kapitalel genom nyemission. Enligt organisalionerna visar analysen i den bifogadepromemorian atl del inte synes finnas något hinder mot underkursemission fränbolagsrätls-liga eller teoretiska utgångspunkter. Inte heller finns del skälatt begränsa Prop.1979/80:143 97 underkursdifferensens slorlek eller all föreskriva attdifferensen skall fyllas ut genast eller inom . Organisationerna förklarar all en rnöjlighel alt användadéh i och praktiserade metoden med kombinerad ny- och"fond"-emission i praktiken sannolikl skulle lösa problemen för deflesta företag som har sina aktier noterade under eller invid pari.Sålunda torde den s.k. fondemissionsandelen i de flesta fall kunna täckas genomöverföring från reservfonden eller genom uppskrivning av anläggningstillgångar.På sikt bör man dock söka en mer generell lösning som gör det möjligt också förföretag som inte har kapital eller uppskrivningsmöjligheter att göra underkursemissioner. Motbakgrund av det anförda hemställer organisationerna om en förutsättningslösprövning av frågan i hela dess vidd. För del fall departementet inte skullekunna tillstyrka en lösning som tillåter underkursemission med kvarståendeunderkursdifferens hemställer organisalionerna atl underkursemission medomedelbar utfyllnad av differensen från egel kapital blir tillälen. Dämtöver hemsläller organisationerna all aktiebolagslagensbestämmelser om nedsättning av aktiekapitalet skall ändras i två avseendenbeträffande aktiemarknadsbolag, dvs, bolag vars aktier är noterade pä börseneller pä lista som utges ay . Dels föresläs attkravet att aktiebreven skall fordras in för nedstämpling eller utbyte avskaffas,så att nedsättning kan ske genom en central registreringsåtgärd. Dels föreslåsatt bestämmelserna om att rätten skall ge tillstånd lill vinstutdelning undertre är efter nedsättning av aktiekapitalet ändras så, att tillstånd inte krävsdå nedsättning sker utan att det föreligger nägon förlustsituation enligtbolagets balansräkning och nedsättningsbeloppet förs över till reservfonden. De flestaremissinstansema har tillstyrkt att del införs en möjlighel att emittera nyaaktier till underkurs. Endast en remissinstans (LO) har direkt avstyrktförslaget. När det gäller den närmare utformningen av bestämmelser omunderkursemission är remissutfallet splittrat. En del remissinstansertillstyrker att en rätt till underkursemission införs utan något krav på attdifferensen mellan emissionsvärdet och del nominella värdet skall täckas. Andramenar att det är nödvändigt att som ett skydd för bolagets eget kapitalföreskriva att underkursdifferensen skall täckas eller inom enbegränsad tid. Frän flera håll pekar man pä att en ordning som tillåterkvarstående underkursdifferens kan leda till osäkerhet och missuppfattningar ifråga om storleken av bolagets egel kapital, även om det i balansräkningen tasupp en särskild post där underkursdifferensen redovisas. Deremissinstanser som tillstyrker förslaget om underkursemission ansluter sig iallmänhel till tanken att det inte behövs någon lägsta gräns föremissionskursen. Några remissinstanser påpekar att nyemission av aktier 1-Riksdagen 1979180. 1979/80: 143 98 till underkurs kan vara till nackdel för dem som redan haraktier i bolaget. Från någol häll föreslås därtör alt del skall krävaskvalificerad majoritet för beslut om underkursemission. Vidare förordnar någonremissinstans etl förbud mot riktade underkursemissioner. Förslaget att upphäva bestämmelserna om all aktiebrevenskall fordras in för nedstämpling eller ulbyte i samband med nedsättning avaktiekapitalet och bestämmelserna om rättens lillslånd lill vinstutdelningefler nedsältning i vissa fall tillstyrks av de flesla remissinslanser som harullalat sig härom. Några remissinstanser avstyrker dock de föreslagna ändringarnaoch menar att de är omotiverade och kan medföra olägenheler. Som organisationerna har framhållil medför förbudet motalt emittera akiier lill underkurs svårigheter för aktiebolag atl anskaffariskvilligt kapital, om aktierna är noterade under pari. Enligtaktiebolagslagens bestämmelser måste vid en nyemission de nya aktierna lyda päsamma belopp som de gamla, och betalningen för de nya aktierna fär inteundersliga del nominella beloppel. Detta betyder att nägon nyemission inte kangenomföras så länge aktierna är noterade under pari. Detsamma gäller i principnär börskursen ligger vid eller strax ovanför pari, eftersom nya aktier iprakliken ofta måste emilleras lill en kurs som är lägre än börskursen för attkunna placeras på marknaden. Denna olägenhel av förbudet mot underkursemission harförstärkts genom atl börskurserna överlag har sjunkit. Underandra hälflen av har aktierna i etl flertal börsnoterade förelagunder kortare eller längre lid varil noterade under pari. har mängaförelag haft ett uttalat behov av kapitaltillskott för all förbällra sinsoliditet och möjliggöra nya invesleringar. Teoretiski kan visserligen ett bolag vars aktier ärnoterade omkring pari eller lägre genomföra en nyemission, om bolagel förstsätter ner aktiekapitalet så atl aktiernas nominella värde blir lägre änbörskursen. Ett sådant förfarande stöter emellertid på både praktiska ochpsykologiska svårigheter. I de flesta fall kan man knappast räkna med alldenna ulväg är nägot användbart alternativ för all anskaffa riskvilligtkapital. Inte heller de nya finansieringsformer som har införts iaktiebolagsrätten under 1970-talel erbjuder någon tillfredsställande lösning avkapilalförsörj-ningsproblemen för bolag vars aktier är lågt noterade pä börsen.Dessa finansieringsformer, bl. a. konvertibla skuldebrev och skuldebrevförenade med optionsrätt till nyleckning, kan visserligen användas för allåstadkomma en förstärkning av det egna kapitalet på längre sikl. Däremot är demindre användbara när det gäller att snabbt förbättra relationen mellan egetoch främmande kapital. Det stär därför klart atl elt avskaffande av förbudet molnyemission till underkurs skulle kunna vara till fördel för akliebolag varsaktier är lågt noterade genom att underlätta anskaffningen av nylt kapital. Vidbedömningen av om förbudet kan avskaffas eller mjukas upp måste man emellertidockså la hänsyn lill vilka verkningarna kan bli för andra intressenter. 1979/80:143 99 Bland de skäl som har anförts mol atl tillåtaunderkursemission har särskilt framhållils atl skyddet för bolagets borgenärer,anställda och aktieägare kan äventyras, om inte det nya aktiekapitaletverkligen lillförs bolagel. Även jag anser att det är betydelsefullt att inte debestämmelser som gäller till skydd för bolagets egel kapital luckras upp. Delär angeläget att det kapitaltillskott som sker genom en nyemission verkligenmolsvaras av verkliga tillgångar. En nyemission får givetvis inte göras på etlsådant sätt att den bidrar till att urholka aktiekapitalet. Vad jag nu har sagt innebär emellertid inle alt man måsleupprätthålla ett absolut förbud mol nyemission av akiier till underkurs. Somorganisationerna har framhållit kan en nyemission medföra ett reelltkapitaltillskott även om inte de nya aktierna betalas med fulla nominellabeloppet. Organisationerna har i sin framställning föreslagit enordning som innebär att man i bokföringen använder tvä olikaaktiekapitalsbegrepp. Del nominella aktiekapitalet tas upp på vanligt sätt.Därefter redovisas som en negativ post den s, k. underkursdifferensen, dvs.skillnaden mellan de nya aktiernas sammanlagda nominella belopp och vad som harbetalats för dem. Återstoden utgör bolagets verkliga aktiekapital. 1 och för sig kan man pä detta sätl göra det möjligt attgenomföra en nyemission till underkurs ulan att principerna om skydd för detegna kapitalel rubbas. Den föreslagna ordningen medför emellerlid vissa olägenheter.Etl system som innebär alt man använder sig av två olika aktiekapitalsbegreppkan lätt leda till osäkerhet och missförstånd. Särskilt för den som inle ärnärmare förtrogen med bokföring kan det vara svårt alt få en klar bild av delvärde som aktiekapitalet har. Med ett sådant system blir det också nödvändigtall införa särskilda regler i aktiebolagslagen om vilket aktiekapitalsbegreppsom åsyftas i olika sammanhang där aktiekapitalet är av belydelse, l.ex. ifråga om avsätining till reservfonden och fömtsättningarna för likvidation.Enligt min mening är det en klar fördel om man kan finna en lösning som intemedför sådana komplikationer. En möjlighel all undvika de angivna problemen är, somorganisationerna har nämnl, att avskaffa systemet med nominellt aktiekapitaloch endast räkna med det aktiekapital som verkligen belalas in, Emellerlid ärsystemet med nominellt belopp av så grundläggande belydelse för aktiebolagslagensuppbyggnad all det inte finns skäl atl i detta sammanhang överväga nägonändring av de bolagsrättsliga principerna pä denna punkt. Även om man inte ändrar de gmndläggande principerna kanman emellertid införa en möjlighet till underkursemission utan att behövalaborera med Ivå olika aktiekapitalsbegrepp, nämligen om man ser till alltillgångar motsvarande del nominella beloppel överförs lill aktiekapitalet ocksänär nya aktier emitteras till underkurs. Som jag har framhållit är det viktigt att inlebestämmelserna om skydd för bolagets egel kapital luckras upp genombestämmelser om un- 1979/80:143 100 derkursemission.Det är också önskvärt att inte öppna möjlighet att nyemittera aktier tillunderkurs för bolag vars aktiekapital redan är urholkat. Ett bolag som harförbrukat en stor del av sitt aktiekapital bör inle ha möjlighet att emitteraakiier till underkurs för alt försöka undvika en nödvändig rekonstmktion ellerlikvidation. En sädan möjlighet bör enligt min mening finnas bara för företagsom har en relativt god ekonomisk situation men som med nuvarande bestämmelserinte kan genomföra en nyemission därför att börsvärdet är för lågt. Vidbedömningen av om etl bolags ekonomiska siluaiion är sädan att en nyemissionbör kunna genomföras är börsvärdet av underordnad betydelse. Enligt min meningfinns det inte skäl alt vid denna bedömning ge den marknadsmässiga värderingsom börskursen ger uttryck åt företräde framför en bokföringsmässig värderingenligt reglerna i aktiebolagslagen och bokföringslagen. Börskurserna påverkasav en rad omständigheter som kan dra ner kursen även på företag som har ensolid ställning. Det är inte ovanligt att ett bolags substansvärde är betydligthögre än vad börsvärdet utvisar. Närman bedömer fömtsättningarna för en underkursemission bör man därför utgå fränen värdering pä grundval av gängse redovisningsprinciper. Som jag harberört finns det inte anledning atl införa en möjlighet till underkursemissionför bolag som visar en svag ekonomisk ställning även vid en bokföringsmässigvärdering. Jag anser för min del att en sådan möjlighet bör finnas endast i defall dä ett bolag har en tillräckligt god ställning för att skillnaden mellanaktiernas nominella värde och vad som betalas för dem skall kunna täckas genomöverföring av medel frän reservfonden eller annat eget kapital. Bolag medsämre ekonomisk situation bör liksom vara hänvisade till att emitteranya aktier först efter nedsättning av aktiekapitalet. Omunderkursdifferensen täcks på det angivna sättet, har frågan omemissionskursens storlek i förhållande till del nominella värdet inle så storbetydelse. Huvudsaken är att den del av de nya aktiernas nominella värde sominte betalas av de nya aktieägarna själva täcks på annat sätt. Vidfondemission, som kan sägas vara en extrem form av underkursemission, äremissionskursen noll, men detta innebär inte någon belastning för företagetssoliditet, eftersom aktiekapitalet i samband med fondemissionen tillförskapital som täcker aktiernas nominella belopp. Det finns alltså inte skäl attföreskriva någon begränsning neråt av emissionskursen. Närdet gäller frågan varifrån medel skall tas för atl täcka skillnaden mellan detnominella beloppet och emissionskursen anser jag att överföring bör kunna skesåväl frän eventuellt förekommande fria fonder eller annat fritt eget kapitalsom från reservfonden eller annat bundet eget kapital. Liksom vid fondemissionbör det vara möjligt att använda medel från en evenluell uppskrivningsfondeller att för ändamålet skriva upp värdet på anläggningstillgångar. 1979/80:143 101 Med de beslämmelser om nyemission som gäller kan ettbolag föreskriva atl betalning för nya aktier skall ske genom tillskott avapportegendom. Enligt min mening finns del inle anledning all ulesluia dennamöjlighet i sädana fall då nyemission sker lill underkurs. Jag vill dockunderstryka vikten av alt den egendom som skjuts till genom apport verkligen ärtill nytta för bolaget och att egendomen inle äsätls ett för högt värde.Bestämmelser härom finns i 2 kap. 2 8 aktiebolagslagen (jämför 4 kap. I 8).Vidare föreskrivs i 4 kap. 68 atl en bestämmelse om apport skall tas upp ibeslutet om nyemission, atl styrelsen skall avge en redogörelse för deomständigheter som kan ha betydelse för au bedöma värdet på apportegendomen ochatt revisorerna skall yttra sig över redogörelsen. Av 4 kap. 12 8 framgår altett beslut om nyemission inle fär registreras förrän all apportegendom hartillförts bolaget. Några föreskrifier som särskilt tar sikle päunderkursemissioner lorde inle behövas. Om man i enlighet med det anförda inför en möjlighet lillnyemission av aktier till underkurs med krav på omedelbar täckning avunderkursdifferensen, blir syftet med organisationernas framställning i alltväsentligt tillgodosett. En sädan ordning medför inte några risker för bolagetsegel kapital. Inte heller uppkommer några nackdelar för bolagets borgenärereller de anställda. Man undgår också de olägenheler med två olika aktiekapitalsbegreppsom skulle uppkomma om man införde en möjlighet att låta underkursdifferensenslå kvar under . Som några remissinstanser har påpekat kan en möjlighet attemittera akiier lill underkurs i vissa fall missgynna gamla aktieägare,åtminstone vid riktade emissioner. Delta visar sig framför allt på del sättetalt de nya aktierna ger samma rätt till andel i bolagets lillgångar och vinstsom de gamla även om de har köpts för elt lägre pris. Detsamma kan emellertidinträffa om nyemission sker till en kurs som ligger över del nominella värdet.Så snart emissionskursen är lägre än börskursen kan de gamla aktieägarnaåsamkas förluster vid riktade emissioner. Det finns dock regler som på olika sättskyddar de gamla aktieägarna vid en nyemission. Det är aktieägarna själva sombeslular om nyemission och om villkoren för emissionen. För beslul om sådanökning av aktiekapitalet som kräver ändring av bolagsordningen föreskrivs tvåtredjedelars majoritet. Om inte annat beslämts har aktieägarna vid enkontantemission företrädesrätt atl teckna nya akiier. Den som inte villulnyllja sin företrädesrätt kan sälja sin teckningsrätt. Sätts företrädesrättenur spel genom ett beslut om riktad emission, kan del upphävas av domslol, ombeslutet är ägnat att bereda otillbörlig fördel åt aktieägare eller någon annanlill nackdel för bolaget eller annan aktieägare. Mot bakgmnd av det anförda anser jag alt del inle finnsanledning alt införa några ytteriigare bestämmelser till skydd för de gamlaaktieägarna i samband med nyemission till underkurs. Jag föreslår följaktligen att det i 4 kap. 1 8aktiebolagslagen föreskrivs atl Prop.1979/80:143 102 teckning av aktier vid nyemission i börsnoterade bolag fårske mot belalning av lägre belopp än del nominella, under förutsättning attskillnaden mellan vad som skall betalas för de nya aktierna och derassammanlagda nominella belopp tillförs aktiekapitalet, innan beslutet omnyemission regislreras, antingen genom överföring från bolagets egel kapital iövrigt eller genom uppskrivning av anläggningstillgång. De nya bestämmelsernaföranleder följdändringar av bestämmelserna om uppskrivning av anläggningstillgångaroch om nedsättning av reservfond i 11 kap, 4 8 och 12 kap, 4 8aktiebolagslagen. Dessulom bör i en övergångsbestämmelse föreskrivas attreglerna om underkursemission är tillämpliga också vid nyemission i bolag varsaktier är noterade pä den s. k. fondhandlarlistan. Om del införs en möjlighet att emittera nya akiier lillunderkurs i enlighel med vad jag nu har anfört, minskar behovel av sådanaändringar av reglerna om nedsältning av aktiekapitalet som organisationerna harföreslagit för att underlätta anskaffningen av nytt kapital. Enligt min meningfinns det också andra skäl som talar mot de föreslagna ändringarna. Vad först beträffar frågan om infordrande av aktiebrevenför nedsättning eller utbyte i samband med nedsättning av aktiekapitalet anserjag för min del atl reglerna härom har en funktion att fylla. Så länge man harkvar en ordning som bygger på ett nominellt aktiekapital bör man inte luckraupp systemet genom att låta kravet pä att det gällande nominella beloppet skallfinnas angivet pä aktiebreven ersättas med en central registrering. Jag kandärför inte tillstyrka förslaget att avskaffa kravet alt aktiebreven skallfordras in för nedsätlning eller utbyte i samband med nedsättning avaktiekapitalet. Det andra förslaget frän organisationerna innebär somtidigare nämnls atl bestämmelserna i 6 kap. 5 8 aktiebolagslagen om rätlenstillstånd till vinstutdelning efter nedsättning av aktiekapitaletinte skall vara tillämpliga i sådana fall då nedsältning sker utan att detföreligger någon förlustsituation enligt balansräkningen ochnedsättningsbeloppet förs över till reservfonden. 1 och för sig kan jag hållamed om att vissa skäl talar för att avskaffa kravet på rättens tillstånd i deangivna fallen. Jag anser emellertid att det är önskvärt att såvitt möjligtundvika en långtgående specialreglering av olika situationer. Det kan ocksåifrågasättas om del är lämpligt att den värdering av bolagels tillgångar ochskulder som har gjorts i balansräkningen i vissa fall skall vara avgörande förfrågan huruvida vinstutdelning efter nedsättning av aktiekapitalet skall fåske utan räuens tillstånd eller ej. Enligt min mening har del inte visats aUbestämmelserna om rättens lillstånd till vinstutdelning i de angivna fallen ärförenade med sådana olägenheter att den föreslagna ändringen bör genomföras. 1979/80: 143 103 2.8 Särskilda regler för de mindre aktiebolagen Somjag har nämnt i inledningen har bolagskommiltén ocksålagl fram etl belänkande (SOU 1978; 66) med förslag om en ny bolagsform för demindre förelagen, andelsbolag. Bakgrunden lill kommitiéförslagel är de önskemålsom har förts fram vid olika tillfällen om all man för de mindre företagenskapar en särskild bolagsform som i likhet med aktiebolaget ger delägarna rätlatl driva verksamhet utan personlig ansvarighet men som bättre änaktiebolagsformen är anpassad lill de mindre företagens intressen. Kommitténs förslag till andelsbolagslag ansluter nära lillaktiebolagslagen. En skillnad är emellerlid att andelarna i elt andelsbolaginte skall kunna överlåtas lika fritt som aktier. Vidare föresläs elt starkareminoritetsskydd än i akliebolag. Samtliga bolagsmän fär en vidsträckt rättlill insyn i andelsbolagels förvaltning. Lägsta andelskapital föresläs bli20000 kr. föreslås att den undre gränsen för aktiekapital, som f. n.är , skall höjas till . Vid remissbehandlingen har bolagskommilléns förslag möttsav betydande invändningar. Till de remissinstanser som från olikaulgångspunkler har framfört kritik hör även småföretagarnas organisationer. Med anledning av remisskritiken beslöt den dåvaranderegeringen att inte lägga fram något förslag på grundval avbolagskommitténs förslag till andelsbolagslag. Frågan om särskilda och enklareregler för de mindre företagen skulle emellertid övervägas yllerligare inomjustitiedepartementet. Till slöd för della arbele tillkallades en referensgruppmed företrädare för bl. a. småföretagarnas organisaiioner. Det arbete som sålunda har bedriviis ijustitiedepartementet har gett vid handen atl aktiebolagslagens regler i alltväsentligt passar även för mindre företag. Om emellerlid en ny företagsforminte införs finns det anledning atl ändra akliebolagslagen i två avseenden. Delär fråga dels om möjligheterna alt begränsa aktiernas fria överlåtbarhet föratt delägarkretsen bälire skall kunna kontrolleras, dels om ett ökalminoritelsskydd genom möjligheter till bäitre insyn i företagel. En av grundprinciperna i akliebolagslagen är atl aktiernaskall kunna överlåtas fritt (3 kap. 2 8 akliebolagslagen). Från denna principgörs emellertid två undantag. Bolagsordningen får innehålla ett s. k.ullänningsförbe-häll. Delta undantag hänger samman med regleringen i lagen(1916: 156) om vissa inskränkningar i rätten atl förvärva fast egendom m. m.Bolagsordningen (ar vidare enligt 3 kap. 3 8 aktiebolagslagen innehålla bestämmelserom lösningsrätt när akiier övergår lill en ny ägare (s. k. hembuds-klausul). föreslog är 1971 yllerligare etlundanlag, nämligen alt en överlålelse av akiier skulle fä göras beroende avtillstånd från bolaget. Förslaget om sådana samlyckesklausuler genomfördesemellerlid inte. Som skäl härför angav föredragande statsrådet (prop. Prop.1979/80: 143 104 229) bl.a. alt förslagel innebar all majoriletsaklieägarnakunde hindra en minorilelsaktieägare att sälja sina aktier i bolaget och attdenne alltså i hög grad skulle vara utlämnad åt majoritetens godtycke. har för andelsbolagen föreslagit enlikartad bestämmelse om samlyckesklausuler (SOU 1978: 66 s. 156). Förslagethar utsatts för kritik under remissbehandlingen. Del har härvid framhållits attförekomsten av sådana klausuler skulle medföra bl.a. den olägenheten attandelarna inte kunde användas som säkerhel vid belåning. När det gäller akliebolagen finns det enligt min meninginle nägon anledning atl friingä den ståndpunkt som inlogs vidaktiebolagslagens tillkomst, vare sig när det är fräga om större eller mindreaktiebolag. Jag är alltså inte beredd att föreslå regler som skulle göra detmöjligt att genom samtyckesklausuler begränsa aktiers fria överlåtbarhet. De lidigare berörda reglerna om hembudsklausuler iaktiebolagslagen innebär i huvudsak följande (se prop. 1975: 103 s. 230 och314-318). En hembudsklausul hindrar inte en aktieägare från att överlåta sinaaktier till en utomstående. I stället blir förvärvaren skyldig att hembjudaaktierna till de tidigare aktieägarna eller någon annan lösningsberättigad, somdärigenom blir i tillfälle atl lösa in aktierna.