prop · G3031 · 1979-12-31 00:00:00 — Med de resurser organisationen kankomma atl få - sannolikl inle mer än vad den nuvarande länsläkar- ochsocialkonsulenlorganisalionen disponerar - är del enligl denna ulredning medhänsyn lill verksamhelens slora omfattning och komplicerade nalur Iveksaml omden verkligen kommer all kunna ge sådan vägledning alt den i. ex. stimulerarulvecklingsarbelel. Inte heller fordras del enligldecentraliseringsulredningens säll att se något konlakiorgan mellansocialslyrelsen och den kommunala socialljänslen. Den uppgifl som återstårskulle då vara enbarl alt i länsslyrelsens arbele bidra med bedömningar av desociala omvårdnadernas krav på samhällsplaneringen. kommun bedömer all del blirsvårl all finna lillfredsslällande former för socialkonsulenlorganisalionen pålänsnivå. Genom ulbyggnaden av kommunförbundel och dess länsavdelningar har delenligl kommunen skelt en stark aktivering framför allt på utbildningsområdetmen även genom förmedling av erfarenheler och kunskaper på del socialaområdel. Prop.1979/80:1 251 Därmed har kommunerna själva påtagit sig en uppgifl somkonsulenterna skulle ha kunnat ombesörja om inle deras verksamhel lidigare hadevaril så hårt knulen lill lillsynsuppgifler. Genom sin smidiga organisation ochsin anknylning till kommunerna har del varil läll för kommunförbundels länsavdelningarall flyta in i sin nya roll. Visst samarbele förekommer mellanlänsavdelningarnas socialorganisalioner och konsulenterna i utbildningsfrågormen i övrigt finns konsulenterna kvar i sin gamla roll av lillsynsorgan,klagomur för allmänhelen och utredare ål länsslyrelsen och länsrällen. Del ärenligl kommunen svårl all finna atl utredningens förslag nämnvärt skulleförändra konsulenternas nuvarande roll. Kommunen är av den uppfallningen altkonsulenlerna kommer all få svårigheier alt finna en veltig roll med denföreslagna organisationen. Sannolikl kommer arbelsuppgifterna alt forlsalla ihiuills inrutade banor med huvudsaklig handräckningsljänsl lill länsslyrelsernaoch länsrällen. Även kommun anser altenhdens uppgifler huvudsakligen kommer all beslå i all tillhandagå länsrätten.Kommunen är därför tveksam till behovel av den föreslagna enhelen. Flerlalel av de remissinsianser somhar yllral sig i frågan anser all socialljänslen organisaloriskaplacering bör avgöras sedan förslag har lagts fram av utredningen omlänsslyrelsernas organisation (). hör , statskontoret,riksrevisionsverkei samt länsstyrelserna i HuUands, Skuraborgs, ochGävleborgs län. Några remissinstanser tar dockprincipiell slällning till enhetens placering. Stutskontoret framhåller atldet är väsentligt all enhelen får en sådan organisalorisk inplacering inomlänssiyrelseorganisalionen atl den kommer all aktivt kunna della iplaneringsarbelel. Med nuvarande organisation av länsslyrelsen innebär deltaenligt statskontoret en inplacering av enheten i planeringsavdelningen. Ävenlänsstyrelsen i anser atl enheten hör hemma iplaneringsavdelningen. Sociulstyrelsen påpekar atl ÖSoS föreslår all densociala och miljömedicinska enheten skall inordnas i länsstyrelsensplaneringsavdelning. Länsstyrelsernu i Ålvsborgs,Jämtlunds och förordar länsslyrelsernas nuvarandeförvaltningsenhet som hemvist för socialljänstenhelen. iJämtlands län anser dock all en självsländig socialljänslenhd inomlänsslyrelsen skulle medföra bättre flexibilitet vad gäller framtidaorganisatoriska förändringar. Svenska nykterhetsvårdsförbundetföredrar en självständig socialljänslenhd. Enligl förbundel bör enhelen få ensärskild förtroendemannanämnd hos länsslyrelsen. Länsslyrelsen i län anserall del kan finnas skäl alt inordna konsulenterna i socialslyrelsen omlänsdomstolarna siannar kvar i länsstyrelserna. Man skulle genom en sådanplacering belöna deras frislående slällning genlemol domslolarna. pekar på alt harytterligare en frislå- Prop.1979/80:1 252 ende regional organisation - länsläkarorganisalionen. Delfinns enligl verkets uppfattning skal alt även ta upp frågan om enorganisatorisk inordning av länsläkarorganisation i länsslyrelsen i sambandmed all en socialljänslenhd inrällas. Förslagel att socialtjänslenhelen ivissa ärenden skall vara underställd har kritiserats av fleraremissinstanser. Stalskontorel anser all del inlefinns någon anledning all ulforma relationerna mellan den regionala enhelenoch socialslyrelsen på annal säll än vad som gäller för andra ceniralamyndigheter med regionala enheler. Slatskonlorel ifrågasäller därför förslageli denna del. På samma säll som övriga ceniralafackmyndigheier bör kunna påverka resurser ochverksamhetsinriktning vid de regionala enheterna, främsl genom ell inflyiandepå Ijänslelillsältningar, ansvar för den fackinriktade fort- ochvidareulbildningen av enhdens personal samt genom synpunkter päverksamhelsplanering vid enheten och länsslyrelsernas anslagsframställningar iberörda delar. Några bindande föreskrifter eller anvisningar kan delemellertid knappasi bli fråga om. Etl nära samarbele bör i slällel ulvecklasmellan den cenirala myndighelen och länsslyrelserna. Sannolikl är ocksåsocialslyrelsens möjligheter all ulnyllja och påverka den regionala enhelenmer beroende av hur akliv myndighelen är och av innehållet i dess informationoch rikllinjer än av formella slyrmöj-lighder. Riksrevisionsverkei avslyrkerförslagel och anlägger samma synpunkler som stalskonlorel på relationernamellan socialtjänslenhelen och socialslyrelsen. Även länsstyrelserna iKrisiianslads, , och Norrbollens län för fram uppfallningenall socialljänstenhelen i alla frågor skall vara underställd länsstyrelsen.Örebro kommun anser all roll-konflikler kan uppkomma om enhelen i vissa frågorär underslälld länsslyrelsen och i andra . tar ingen egenställning i frågan om enhetens organisatoriska förhällande till styrelsen menpåpekar att ÖSoS har utvecklat de framlida relationerna mellan enhelen ochslyrelsen. Enligl ÖSoS bör i första hand ha ell ansvar molenhelen då del gäller fort- och vidareulbildning, verksamhelsplanering ochanslagsframslällning. ÖSoS föruisätter vidare atl socialslyrelsen skall beredastillfälle atl ytlra sig vid tillsättning av handläggartjänster vid enheten. Några remissinstanser diskulerarfördelningen av uppgifler mellan social tjänstenhelerna och kommunförbundetslänsavdelningar. kommun anser all frågor som rör konsulenl-organisationeninle kan lösas ulan att man beaktar verksamhelen inom länsavdelningarna ochsärskill dess socialdelegalioner. Del lorde enligl kommunen vara nödvändigt attfinna samarbetsformer och arbetsfördelning som ger konsulentorganisationensverksamhet etl bätlre innehåll än 1979/80:1 253 som hiuills har varil fallel. område där förslärkningbehövs lill kommunerna är informalion där kommunen anser atl enkonsulentorganisation som är uppbyggd med lanke pä all kunna fullgöra en sädanuppgift har en plals all fylla. Länsslyrelsen i Slockholm län och flera kommunerframhåller alt länsavdelningarna har viktiga uppgifler då det gäller bl.a.uibildningsinsalser. Riksrevisionsverkei framhåller allbelräffande såväl nuvarande social-konsulenlorganisation somlänsläkarorganisation bör dimensioneringen ses över i samband med en inordningi länsslyrelsen. Enligt verkels uppfaUning bör samordningen inom länsslyrelsenskapa förulsällningar för en rationellare organisation, varför en minskning avpersonalramen bör kunna genomföras. Verket påpekar dock alt regionala skillnaderi behovel av olika insatser självfallel kan motivera vissa variationer i bemanningenav de föreslagna nya enheterna vid länsslyrelserna. anser detväsentligl atl socialljänslenhelerna fär en ändamålsenligpersonalsammansäliningmed Ijänslemän som har kunnande och erfarenhel frånsocialljänslens olika verksamhelsomräden och som är väl förtrogna med deenskilda kommunernas ekonomiska förhållanden. Det senare är enligl kommuneninle minsl vikligl mol bakgrund av att besvärs-instanserna vid sin prövningförutsätts ta skälig hänsyn lill resursläget i den enskilda kommunen. Stalskonloret ochriksrevisionsverkei lillslyrker förslaget att eftervård sorgan i sal ionenskall avvecklas i samband med förändring av huvudmannaskapel för ungdomsvårdsskolorna.Socialslyrelsen anför alt ÖSoS delar socialulredningens förslag i denna del ochall eflervårdskonsu-lenterna enligl ÖSoS:s uppfaUning bör samordnas medsocialkonsulenlerna i avvaklan på avvecklingen. När del gällerglesbygdskonsulenterna anser statskontoret och atlkonsulenlerna bör slå kvar under socialslyrelsens huvudmannaskap så längeförsöksverksamhelen pågår. Del framlida behovet av dessa resurser börbehandlas i samband med en ulvärdering av försöksverksamhelen. Enliglsocialslyrelsen har ÖSoS gjorl samma bedömning som dessa remissinsianser. ÖSoShar också föreslagil all ell generelll ansvar alt beakla dessa frågor bör liggapå den föreslagna social- och miljömedicinska enhelen i de län som harglesbygdsproblem. Länslyrelsen i Norrbollens länförklarar atl den delar ulredningens uppfattning all länsnyklerhelsnämndernabör avvecklas ulan alt ersällas av något nyll organ och i slällel hell gå uppi den föreslagna regionala organisationen. Länsslyrelsen i Koppurbergs länpåpekar atl länsnyklerhelsnämnderna inle uUryckligen nämns i slulbelänkandel.Länsslyrelsen ulgår dock från all avsiklen, som den kom till ullryck iprincipbelänkandel, allijäml kvarslår atl de skall avvecklas och derasuppgifler övertas av länsstyrelserna. I sådanl fall bör enligt länsslyrelsensmening även nämndens tillsynsfunktioner och förulsäliningarna härför i principoförändrade Prop.1979/80:1 254 överflyttas lill länsslyrelserna. 1 och för sig kan dockenligl länsslyrelsens mening elt behållande av länsnyklerhelsnämndernaifrågasällas med hänsyn till uppgifternas antal och vikl. Förslagel om en ulvidgad räll lillförvallningsbesvär har gell upphov lill delade meningar blandremissinslanserna. De remissinsianser som lämnar positiva eller övervägandepositiva svar pä förslagel är kummurrätten 1 Göleborg, kammarrällen iSundsvull, länsslyrelsernu I Kulmur, Södermunlunds och Västerbouens län,slutens hundikappråd, Kommunförbundel, , , ,, , och kommuner. , Hundikuppförbundens cenlrulkommiilé, , och . Negaliva eller övervägande negalivalill förslagel är , länsslyrelserna i , ,, Krisiianslads, Skuruborgs, Vurmlunds och lån, JO, ,, , , och kommimer, Alkoholproblemalikersriksorgunisulion. De hundikuppades riksförbund och Föreningen . De remissinsianser som tillstyrkerförslagel anser i allmänhel - i likhel med och Mulmö kommuner -all en ulvidgad räll till förvallningsbesvär är av belydelse frånrällssäkerhelssynpunkl och slärker den enskildes ställning. 1 kritiken mol förslagel förs ifrämsla rummel fram den uppfallningen all den föreslagna ulvidgningen saknarverkligl innehåll. Några remissinsianser gör gällande all den frihel allulforma socialljänslen efler lokala behov och önskemål, som ramlagsliflningen skallge, beskärs genom besvärsprövningen. Även annan krilik mol förslagel försfram. JO finner del i princip tilltalandeall man uividgar den enskildes möjligheler alt anföra förvallningsbesvär, mensäiler i fråga bl. a. vilkel värde den föreslagna besvärsrällen har. För den enskilde ärförvallningsbesvären olvivelakligl ell mera effektivi medel all äsladkommarällelse av ell felaktigt beslul. Emellertid synes besvären ofla komma altgälla frågor om fördelningen av ekonomiska resurser vilka inte förslår lillall täcka alla behov. Man kan ifrågasälla vilkel värde besvärsrällen i detfallel har för den enskilde. Jag ifrågasäller också om ulredningen verkligenbeaklal vilken mängd frågor som på della sätl kan komma all föras in underförvaltningsdomstolarnas prövning. Som exempel kan nämnas atl det i besvärenåberopas rält till bislånd i form av daghemsplals, social hemhjälp, färdljänsl,plals på ålderdomshem, osv. Ofla måsle dessulom räll lill bislånd ansesföreligga i denna lyp av ärenden. Härigenom kommer ett slort anlal renaköärenden inklusive frågor Prop.1979/80:1 255 om förtur, vilka lidigare kunnal överklagas endasi genomkommunalbesvär, alt föras in under förvaliningsbesvärens tillämpningsområde.Del kan förutses att della kommer atl leda lill myckel svära ulrednings- ochavvägningsproblem för förvaltningsdomstolarna. Jag anser för min del atl deprakliska konsekvenserna för domsiolssidan måsle analyseras ordeniligl. Enyllerligare komplikation uppkommer genom alt besvärsrällen enligl 35 8 formelltinle är begränsad lill den vars bislånd är ifråga. Man kan därför inteuleslula möjlighelen all även andra än den närmast berörde kan komma alt haräll all anföra besvär över vissa beslut rörande bislånd. Om ell flertalpersoner, vilka alla åberopar räu lill bislånd för alt få daghemsplals, slår ikö för plals och därefter en daghemsplals tilldelas exempelvis nr 8 i kön,lorde delta sålunda kunna tolkas som all besluiel om tilldelning av plats gåremol de 7 framförvarande i kön. Samlliga dessa skulle då kunna anföraförvallningsbesvär över besluiel och åberopa sin egen räll lill bislånd.Enligl min uppfaUning måsle besvärsrällen begränsas mera än som skell i denföreslagna 35 8, om besvärsprövningen alls skall kunna fungera. Även sambandelmed den föreslagna socialnämndslagen bör i della sammanhang uppmärksammas. Idenna lag anges bl.a. atl 14-17 88 förvahningslagen skall lillämpas i allaärenden som avser myndighelsuiövning. Fördelning av daghemplalser m. m. ansesav ulredningen ulgöra myndighelsuiövning. Eftersom beslul av innebörd attnågon går förbi andra i kön torde kunna överklagas av de förbigångna följerdärav all dessa mäsle anses vara parter i ärendei och all kommunikation måsteske. Eftersom del rör sig om inlresseavvägningar av ofla svårl slag lorde delinle kunna hävdas all kommunikalron kan underlålas för all den skulle varauppenbart obehövlig. Vidare har de berörda principielll rätt lill munlliginställelse inför nämnden. Sammanfattningsvis konstaterar JOall den myckel allmänna formuleringen av 5 8 i förslagel till socialljänsfiagi förening med besvärsbesläm-melsen i 35 S knappast kan undgå alt leda lillslora svårigheier i rällslill-lämpningen. En begränsning av besvärsrättenskulle enligl JO lösa en del av dessa problem. Begränsning skulle I. ex. kunna göras belräffande möjlighelenall anföra besvär över bislånd lill annan och all anföra besvär överbagatellartade detaljer i kommunens handläggning. anser all delfinns anledning all la upp frågan om del överhuvudlagel är meningsfullt medmöjlighel atl anföra förvallningsbesvär mot alla lyper av beslul inomsocialljänslen som direkl rör den enskilde individen. Besvärsrällen tordeenligl verket i vissa fall bli en rättighet som inle har någon pålaglig reellinnebörd, eftersom det på korl sikl kan finnas enresursreslrikiion. Verkel finner atl del därför inom vissa serviceområden kanvara lillfyllesl atl kunna anföra kommunalbesvär. Länsslyrelsen i länkonslalerar också all hänsyn skall las lill kommunens egna förulsättningar alllämna bislånd. När det gäller besvärsprövningen kan denna således inle skeenbart med hänsyn till den enskildes behov ulan besvärsmyndighelen har ocksåall beakla befinlliga resurser i kommunen. Det är enligl länsslyrelsen svårtall förulse vad della kan Prop.1979/80:1 256 den praktiska tillämpningen och vilka hänsyn somvid prövningen kommer all väga tyngst. Om den enskildes hjälpbehov överstigerde ramar som kommunerna har lagl fasl eller resurserna inom etl vissl områdeär otillräckligt utbyggda anses dock besvärsinsliluiet få en myckel begränsadbelydelse. Länsslyrelsen påpekar vidare all rälien lill bislånd inle avsernågra angivna insalser såsom fallel är enligl nuvarande ordning med socialhjälpenligl 12 8 socialhjälpslagen. Besvärsmyndighelen måsle därför försl bedöma omräll lill bislånd föreligger och därefter pröva vilken hjälpform som bäsltillgodoser den enskildes behov. Del ligger enligl länsslyrelsen i sakensnalur all en sådan besvärsprövning utan en bestämd avgränsning av"processföremålel" kan bli myckel komplicerad och omfaltande.Eftersom ifrågavarande lyp av mål lill slor del kommer alt gälla bedömningarav mer eller mindre omedelbara hjälpbehov kan den lid som åtgår förbesvärsmyndighelen all införskaffa tillräckligt beslutsunderlag komma all blialllför lång för all besvärsinslitutet skall tjäna ell egenlligl syfte. kommun släller sig yiierslIveksam lill den föreslagna ulvidgningen av besvärsrällen. All förstkonslalera all räll lill bislånd i princip föreligger, men alt sedan fastslå,all kommunens resurser f. n. ej medger all bislåndel lämnas eller all, efterålerförvisning, låla kommunen konslalera delta, måsle av en klagande närmaslupplevas som ell hån. För både länsrällen och socialljänslen innebär enliglkommunen en på föreslaget säll ulvidgad besvärsräll en hell meningslös ökningav den adminislraliva bördan. En konflikt vid besvärsprövningenmellan den enskildes rätl till bislånd och kommunens resurser pålalas också avbl.a. länsstyrelserna i , Mulmöhus, Ålvsborgs, , ochVärmlands län, och kommuner, Sociologisku inslilulionen vidSlockholms universitet, och av dessa remissinsianser - bl.a. -hävdar all konflikien bör lösas genom all länsrällens prövning får omfattaendasi de lagliga förulsäliningarna för räll lill bislånd men däremot inlebislåndels innehåll och omfallning. i anserall ell för kommunen förpliktande beslul måsle kunna genomföras ombesvärsprövningen skall ha någon funktion alt fylla. Länsslyrelsen finner alldella inle är möjligi med den ulformning av besvärsrällen som har föreslagils.Liknande synpunkler förs fram av länsslyrelsernu i Kristiunstuds och Kulmurlån. i anser för sin del alt det är helluleslulel all anordna elt besvärsförfarande i domslolsmässiga former för allaslag av bislånd. Enligl länsslyrelsen är det möjligt atl man kan komma framtill en ordning som medger formliga besvär belräffande vissa angivna socialaförmåner, t. ex, rätl lill ekonomisk hjälp genom socialbidrag. Däremol ärlänsslyrelsen främmande för atl någon i form av förvaltningsbesvär skullekunna "processa sig lill" sådana sociala Ijänsler som daghemsplalser,social hemhjälp o. Prop.1979/80:1 257 dyl., där lillgången under lång lid sannolikl kommerattunderstiga efterfrågan och beviljandet av ijänsler främsl blir ellprioriieringsproblem. Snarare finns del enligl länsslyrelsen skäl ail övervägaen ulvidghirig av del nu tillämpade förfaringssällel all enskilda formlöslframför klagomål till länsslyrelsen, som i egenskap av tillsynsmyndighetutreder saken och meddelar sin uppfattning, ulan all del regelmässigt behöverbli aktuellt med något åläggande. Frågan om förhållandel mellanbesvärsmyndighelernas prövning och kommunernas frihet all själva ulformasocialljänslen berörs av flera remissinsianser. Koinmunförbundel varnar för riskenatl besvärsprövningen kan leda lill slyrande ingrepp i den polifiskabeslutsprocessen i kommunerna. Förbundel vill därför underslryka alllänsrällen vid besvärsprövningarna lar hänsyn lill laklen i uppbyggnaden avkommunens resurser saml endasi när del gäller ekonomiskl bislånd slyrbislåndels utformning och omfallning. Dessa begränsningar i länsrällensbefogenheler bör enligl förbundels mening komma lill ullryck i en kommandelagstiftning. Föreningen på alt idén bakom ramlagstiftningen är all kommunerna skall få slorfrihel alt utforma en socialtjänst som svarar mot lokala önskemål och behov.Varje försök från centralt eller regionalt håll atl uniformera socialljänslensinnehåll skulle därför enligl föreningen inlenlionerna bakomlagförslagel. Enligl föreningens mening kommer del inte heller atl kunna skapasförulsältningar för en renl räiislig prövning av innehållei i det biståndsocialnämnden lämnar. De avvägningar som måsle göras kommer i många fall attkräva mycket omfal-tande kunskaper om sociali arbele. Del kan gälla atl vägaolika terapiformer mot varandra eller all i en given situation avgöra ombislånd i hemmet är all föredra framför instilutionsvård elc. Föreningensslulsats blir därför alt länsrättens besvärsprövning bör inskränkas till attgälla rätlen lill bislånd. JO anser all frågan omlänsslyrelsens befogenhel all ålägga en kommun all vidla viss ålgärd i viss månhänger samman med frågan om vidden av besvärsprövningen i frågor om rätl lillbistånd. Av betänkandel framgår enligt JO inle klarl hur delaljerad prövningsom skall göras av förvalinings-domslolarna. Man kan därför inle förulse i vadmån domstolarnas beslul kommer alt ges sådan utformning all de genasi kan läggastill grund för verkslällighdsålgärder. JO menar dock all del knappasi ärmöjligt och inte heller lämpligt alt en förvallningsdomslol lämnar delaljeradeföreskrifter om t. ex, social hemhjälp. Detla skulle även kunna leda lillkonflikter med den kommunala självbeslämmanderätlen. I de flesla fall av bifalllill besvär rörande bislånd kommer således enligl JO uppenbarligen ytteriigareberedning och beslut hos kommunen alt bli nödvändiga. 1 princip måsle kommunendärvid anses skyldig all följa besvärsmyndighelens beslut, även om della inleformulerals som ell åläggande för kommunen alt vidla viss ål-17 1979180. Prop.1979/80:1 258 Dessa frågor medför dock svåra avvägningar och lordedessulom i vissa fall kunna vara poliliskl kontroversiella. Besvärsmyndighetensbefogenheler atl i ärenden rörande bislånd besluta om konkrela ålgärder frånkommunens sida bör därtör enligl JO:s mening preciseras i laglexlen. Andra remissinsianser som betonarrisken för konflikler med den kommunala självbeslämmanderätlen årlänsstyrelsen i , slutens handikuppråd, , ochÖstersunds kommuner samt stutskon-trollkommittén. utgår frånatt besvärsmyndighelema i sin prövning inte bara skall ta hänsyn lill takten iutbyggnaden av kommunens resurser, utan även de allmänna riktlinjer somkommunen uppställer när del gäller t. ex. rätlen lill plals på daghem, lillservicehus för äldre eller lill annan vård. anser atl deföreslagna reglerna på etl olyckligt sätt koncentrerar inlresset kring denrättsliga bedömningen på bekoslnad av vårdaspekterna. fästeruppmärksamheten på atl antalet förvaltningsbesvär sannolikt kommer att ökaavsevärt, vilket kan medföra ökade krav på resurser till socialtjänsten.Länsstyrelsen i och är av sammauppfattning. anser atl etl väsentligt merarbete kommer atlbli följden genom kommunicering, delgivning och yttrande till länsrätl ibetydligt ökad omfattning. Endast ett mindre antalremissinstanser har berört frågan om gränsdragningen mellan förvaltningsbesväroch kommunalbesvär. Kammurrätten i anser atlden föreslagna gränsdragningen är godtagbar. Även kammarrätten i är positivtinställd till förslagel i denna del. Enligt kammarrätten bör svårigheterna altskilja mellan förvaltningsbesvär och kommunalbesvär inte överdrivas.Kammarrätten anför i denna fråga. I fråga om besvär över beslutenligt 6 8 står enligl utredningens förslag -i molsats till vad som gäller beträffande beslut enligt 13 8 socialhjälpslagen - endastkommunalbesvärsvägen öppen för den missnöjde. Den prövning av besvär överbeslut enligt 13 8 socialhjälpslagen som kan ske är i praktiken mycketbegränsad och liknar i hög grad den prövning som görs vid kommunalbesvär.Kammarrätlen har därför inget emol att steget nu tas fullt ut och atl beslutenligt 6 8 skall kunna angripas endasi kommunalbesvärsvägen. Utredningensförslag innebär att områdel för hjälp enligt 6 8 kommeratt bli mindre än enligt13 8 socialhjälpslagen. Därmed torde också antalet kommunalbesvär bli färre.Vidare måste beaktas att om klaganden försuttit liden i fråga om anförande avkommunalbesvär det oftast torde vara möjligt atl vända sig till socialnämndenför att få ett nytt beslut som kan bli föremål för besvär. 1 och anser att den meningen kan hävdas atl socialnämnden genom att betecknahjälpen som bistånd enligt 1979/80:1 259 68 skulle kunna förhindra anförande av förvaltningsbesvär. Frågan huruvidabiståndet i dl visst fall är alt hänföra till 5 8 eller 6 8 bör emellertid enligtlänsstyrelsens mening i fall av besvär ankomma på besvärsmyndighetensprövning. Besvärens formulering bör i försia hand vara avgörande för om deskall handläggas som förvaltningsbesvär eUer kommunalbesvär.