prop · G303103 · 1979-12-31 00:00:00 — Genom del myckel slora antal ansökningarom rält atl sända närradio som getts in har kommitténs arbele medtillståndsprövning blivil avsevärl mer omfattande än vad som kunnal förväntas.Det är med anledning av att försöksverksamheten och utvärderingen av dennaskall vara avslulad 1981 synnerligen angeläget atl detla arbete inte försenas.Samtidigt anser jag del med hänsyn lill de olägenheler som alltmer gör sigakluella genom oklarheten i radiolagens lerminologi vikligl atl arbetet med engenomgång av denna påbörjas snarasl. Av nu anförda skäl bör della arbeteanförtros åt en särskild utredare. Utredaren bör få till uppgifl att överväga i vad mån ochpå vilkel säll radiolagen och därvid främst de begrepp som finns i radiolagenbör anpassas till massmedieutvecklingen och del allmänna språkbruket.Självfallel måsle utredaren i silt arbete ta hänsyn till hur dessa, motsvarandeeller anknytande termer används i annan lagsliflning, l.ex. denupphovsrällsliga, och i inlernationella konventioner, avtal m.m. Som jag inledningsvis berörde krävs regeringens medgivandeför sändning av radioprogram i rundradiosändning. Sådant medgivande skalllämnas genom etl avtal mellan staten och den sökande. Enligt radiolagen måsteell avtal innehålla så omfallande krav på sändningen all de i praklikenknappast kan uppfyllas i enslaka sändningar eller av andra organisationer änsärskilda radio- eller televisionsförelag, Den lekniska oeh koslnadsmässiga ulvecklingen som harskelt efter radiolagens tillkomst har gjort träd- och etersändning av radio ochTV lill ell i vissa sammanhang lämpligt alternativ eller komplemenl lilltidningar och lidskrifier. Radio eller TV kan l.ex. användas som hjälpmedel försyn-respektive hörselhandikappade. Således har planer funnits på att genomradiosändning distribuera uppläsning ur en dagstidning till synskadade. Dessaskulle då lilldelas apparatur för automalisk inspelning på band avradiosändningen som avsågs äga rum . En sändning av della slagtorde enligt radiolagen normall vara atl anse som rundradiosändning. Den kommerdärigenom atl bindas av regler av en helt annan innebörd än vad som gäller fören iraditionelll framställd dagstidning. Vid ell stort antal tillfällen under senare lid harönskemål om direktöverföring genom kabel-TV av idrotts- eller andra evenemangframställts. Främst har det varit fråga om atl ge möjlighel för sådana personersom inle har kunnat beredas plals i den lokal där evenemanget har ägl rum allse delta på en TV-skärm i en annan lokal. På grund av radiolagens definiiionav Del II U: 10 Skr 1979/80:103 314 rundradiosändning lorde en sådan direktöverföring normallkräva regeringens medgivande. 1 sill arbete bör utredaren därför överväga om allasändningar som kräver regeringens medgivande är sådana atl denna begränsningav sändningsmöjligheten är sakligt moliverad. Exempelvis kan såväl denlekniska ulformningen av sändningen som storleken av den grupp människor somsändningen riktar sig till och sändningens innehåll och syfle föranleda sådanaöverväganden. Vad jag främsl avser är Irådöverföring av evenemang genomljudradio- eller lelevisionssändning samt sändningar som exempelvis desynskadades eller hörselhandikappades organisationer och sammanslutningar villbedriva som ett led i sin verksamhet för de handikappade. Härvid måsle givelvisbeaktas de konsekvenser sådana åtgärder kan få från l.ex. upphovsrällslig ochytlrandefrihelsrättslig synpunkt. Utredarens uppdrag bör inle omfatta förslag till ändraderegler eller villkor för programverksamhet av den art som bedrivs avSveriges Radiokoncernen. Uiredaren bör vara oförhindrad alt behandla även andrafrågor som rör radiolagens tekniska utformning. Utredaren bör samråda med de kommilléer som har i uppdragau utreda frågor på radio- och TV-områdel. Jag tänker då främst, förutom pä denredan nämnda närradiokommittén, pä yttrandefrihetsutredningen (Ju 1977:10) ochinformationsleknologiutredningen (U 1978:12). harsom huvuduppgift att skapa etl regelsystem som förhindrar sådana ingrepp somär ägnade atl försämra förutsättningarna för ett fritt meningsutbyte isamhället. Enligt den kommitténs direktiv bör den nya grundlagsregleringen iprincip omfatta alla medier som kan ha särskild betydelse för den friaåsiktsbildningen i samhället. När det gäller radio- och TV-omrädet nämnssärskilt bl.a. texi-TV. har som huvuduppgiftatl undersöka villkor och förutsättningar för nya medier, framför allt texl-TVoch data-TV. Lagstiftningen i övriga nordiska länder bör beaktas i denmån så är lämpligt och möjligt. Utredningen bör bedrivas skyndsamt. Med hänvisning till vad jag nu har anfört hemsläller jagatt regeringen bemyndigar chefen för att tillkalla en särskild utredare med uppdrag alt se överradiolagen i de hänseenden som jag har berört, atl besluta om sakkunniga, experter, sekreterare och annatbilräde ät utredaren. Vidare hemställer jag atl regeringen föreskriver altkostnaderna skall belasta nionde huvudfitelns kommilléanslag. Regeringen ansluter sig till föredragandens övervägandenoch bifaller hans hemställan. 315 Kommittéer: Delll U:ll Tilläggsdirektiv till utredningen om den gymnasialautbildningen (U 1976:10) Med slöd av regeringens bemyndigande den 5 augusli 1976lillkallade dåvarande statsrådet elva ledamöter jämte sakkunnigamed uppdrag att göra en översyn av den gymnasiala ulbildningen (U 1976:10). Utredningenhar sedermera antagit namnel gymnasieulredningen. På förslag av dåvarandestatsrådet ulfärdade regeringen filläggsdirekfiv förutredningen (Dir 1977:14). Ett förslag till läroplan för m.m. (prop.1978/79:180) har förelagts och behandlats av denna (UbU1978/79:45, rskr 1978/79:422). Förslaget tar också upp frågor som rörgymnasieskolan, bl.a. språkprogrammet på de treåriga linjerna ochbetygsättningen. har i denna del godkänt vad som föreslagits ipropositionen. Gymnasieulredningen bör därför erhålla ytterligarefilläggsdirektiv. Dessa bör också gälla inriktningen av utredningens fortsattaarbete. 1, De tidigare ulfärdade direktiven bör i alll väsenlliglligga till grund för utredningens fortsatla arbele. Ulredningen bör emellerlidi försia hand inrikla sig på de delar av uppdraget som avser den långsikligaplaneringen för och utvecklingen av den gymnasiala ulbildningen. En utgångspunki för utredningen bör vara atl alla ungdomarhar räll lill en gymnasial utbildning, som ger dem en grund för yrkesverksamhetoch/eller för fortsatta sludier i högskolan. Det bör därför, som angivits ilidigare direktiv, finnas både yrkesförberedande och sludieförberedande inslagpå alla studievägar i gymnasieskolan. Avvägningen mellan dessa två lyper avinslag vad gäller omfattning och inplacering under studiegången måsle kunnavariera mellan olika studievägar, sä att del även i framliden kommer atl finnasstudievägar i gymnasieskolan som lill övervägande del är studie- resp.yrkesförberedande. För högskolans del är del vikligl alt de studerande somsöker sig dit via gymnasieskolan har kunnat inhämta tillräckliga förkunskaperi denna för att framgångsrikt kunna genomföra avsedda studier. har1977 års högskolereform skapat nya förutsättningar för anknytningen mellangymnasieskolan och högskolan. Det blir nu mera nalurligl att även merayrkesinriktade studievägar i gymnasieskolan utgör grund för utbildningen inomhögskolan. Ulredningen bör klarlägga möjligheterna och förutsättningarna i nuberörda hänseenden. Gymnasieskolan måste kunna möta de åtaganden som samhällellagit pä sig genom den s.k. ungdomsgarantin om utbildning, praktik ellerarbele. Den måste därför kännetecknas av stor förmåga all tillgodose varierandeelevönskemål i fråga om studiernas innehåll och uppläggning. Uppbyggnaden avskilda studievägar l.ex. bör vara sådan all de skall kunna genomgås på sådantsätt att de elever som så önskar kan växla mellan perioder av studier ocharbele eller bygga på kortare yrkesinriklade kurser till en fullständiggymnasial utbildning. Del kan bidra till atl göra gymnasieskolan merlättillgänglig för de elever som inte söker sig lill den. Gymnasieskolanbör också ge eleverna en god beredskap för kommande förändringar påarbeismarknaden. DelllU:ll Skr 1979/80:103 316 Enligt min mening finns det skäl att ge begreppetgymnasial utbildning en vidare innebörd än enbart utbildning i gymnasieskola.Också de möjligheter till l.ex. yrkesinrikiad utbildning på gymnasial nivå somkan erbjudas i inslilulioner ulanför gymnasieskolan bör kunna innefaiias idella begrepp. Med en sådan uividgning kan de ungdomar som önskar en gymnasialutbildning erbjudas ell bredare utbud av ulbildningsmöjligheler och olikautbildningsönskemål tillgodoses bälire. Mol denna bakgrund bör ulredningenöverväga hur ulbildningsmöjligheler ulanför gymnasieskolan skall kunna infogasi en samlad planering av gymnasial utbildning och de närmare konsekvenserna avdetla. Ulredningen bör därvid också pröva hur l.ex. yrkesinriktad utbildningulanför gymnasieskolan skall kunna kombineras med utbildning i allmänna ämneninom gymnasieskolan. Reguljär gymnasial utbildning ges inte bara inom ramen förgymnasieskolan utan också inom vuxenutbildning ocharbetsmarknadsutbildning. Innehållet i ulbildningen är i många fallnäraliggande. Gymnasieskolans läroplan gäller även för den kommunalavuxenutbildningen. Likar-lade kursplaner kan också förekomma inomarbetsmarknadsutbildningen. Den kommunala vuxenutbildningen ocharbetsmarknadsulbildningen har dock sina särskilda målgrupper, vilkel ocksåpräglar verksamhetens utformning. visst konkurrensförhållande råder dockf.n. mellan dessa utbildningsformer och gymnasieskolan. kan ungdomarunder få gymnasial utbildning inom såväl gymnasieskola som kommunalvuxenutbildning och arbetsmarknadsutbildning. Etl relativt slort antal vuxnaöver går också i gymnasieskolan. Enligt min mening är del nödvändigl atllillgängliga resurser för gymnasial utbildning utnyttjas pä mest effektivasäll. Utredningen bör därför i enlighet med tidigare ulfärdade direkliv medhänsynslagande till resp. ulbildningsforms egenart och uppgifler framläggaförslag om en fördjupad samverkan när det gäller gymnasial utbildning mellangymnasieskola, vuxenutbildning och arbetsmarknadsutbildning, I dennafråga bör utredningen samråda med kommillén (U 1978:04) om kommunalvuxenutbildning. Utredningen bör också i samråd med () ochkommillén om vuxenutbildning la inilialiv till en försöksverksamhelmed denna inrikining. Ulredningens uppdrag är begränsat tillgymnasial utbildning. Enligi min mening finns del emellerlid skäl atl någolvidga uppdraget. Vid remissbehandlingen av SÖ;s "förslag till förändradläroplan för " har flera remissinslanser tagil upp frågan om enmer samlad syn på ungdomsutbildningen. ()l.ex. efterlyser en diskussion om en gemensam målsättning för hela barn- ochungdomsutbildningen. () betonar all helaungdomsskolan måste ses som ell enda utbildningssystem, och gymnasieulredningensjälv påpekar alt sätt alt fungera spelar stor roll förgymnasieutbildningen. Mot denna bakgrund är, som jag anfört i prop. 1978/79:180(s. 10), en samlad prövning av målsätlningen för barn- och ungdomsutbildningenoch en därmed sammanhängande översyn av olika uibildningsformer för barn ochungdomar angelägen. Delta är motiverat bl.a. av hänsyn till de diskussioner omåterkommande utbildning som förls . Jag vill erinra om atlulredningen enligt de direktiv som utfärdades skall haprincipen om ålerkommande utbildning som en av utgångspunkterna för sittarbete. En diskussion om barn- och ungdomsutbildningens mål ochutformning är 317 Kommittéer:Utbildningsdepartementet Delll U:ll också motiverad av de förändringar som ägl rum påarbeismarknaden för ungdomar. Den lyp av ungdomsarbeten som lidigare varvariligl förekommande har försvunnit näslan hell. Ungdomarna måste i alltstörre utsträckning ha yrkeskunnande för atl få arbele. Del betyder altungdomar som går ut på arbeismarknaden direkl efler ofta har svårtall hävda sig och finna en stadigvarande anslällning. Delta förhållande kanbedömas komma all bestå. Arbelsmarknadsprognoser pekar på all tillgången påarbelskrafl ulan yrkesutbildning kommer all vara slörre än eflerfrågan. Motdenna bakgrund är del nödvändigl all överväga hur man inom ungdomsutbildningensram skall kunna ge de elever som efler villsöka sig ut på arbetsmarknaden både tillräcklig yrkesförberedelse och en allmänmedborgerlig utbildning. Ulredningens huvuduppdrag bör, som jag lidigare sagl, varaall lämna förslag om hur gymnasieskolan skall utformas. Övervägandenbeiräffande barn- och ungdomsutbildningens mål och långsiktiga utveckling bördock bilda utgångspunki för ulredningens överväganden beiräffande dengymnasiala ulbildningen. En sådan diskussion bör bl,a, gälla hur olikauibildningsinslag skall fördelas inom barn- och ungdomsutbildningen och därmedberöra också den obligatoriska ulbildningens roll. Mot bakgrund av de förhållandensom jag har redovisal bör ulredningen i det sammanhanget bl.a, övervägaom yllerligare arbetslivsförberedande inslag eller yrkesförberedande inslag börkunna ingå i den obligatoriska utbildningen och hur dessa i så fall skallutformas inom en sammanhållen skolgång. Dessa överväganden måste utgå från attden obligatoriska utbildningen skall ge alla elever en allmän medborgerligutbildning, som ger tilllräde lill alla ulbildningsvägar i gymnasieskolan.Beträffande prakliska lösningar vill jag peka på all en samverkan mellan denobligatoriska skolan och gymnasieskolan kan erbjuda nya möjligheter, 3, betygsulredning (BU 73) har i siltbelänkande (SOU 1977:9) Betygen i skolan behandlat betygsättningen i gymnasieskolan, BU 73 konstaterar alt man för överskådlig tid framöver får räkna med alt övergången frän gymnasieskolan lill fortsatt högre utbildning grundas huvudsakligen på betyg. Det är därför nödvändigt, menar utredningen, att ha en jämförbar, graderad belygsäiining i gymnasieskolan. Regeringen har gett SÖ i uppdrag altbedriva försöksverksamhel i län med belygsfri intagning till gymnasieskolan, I prop, 1978/79:180 om läroplan för m,m, harjag framhållil (s, 95 f.) att elevbedömningen - av vilken betygen är en del -ingår i den totala utvärderingen av skolan, och all det därför är naturligt attbetyg och elevbedömning behandlas i direkl anslulning till all en skolformsläroplan i sin helhet förändras eller omarbetas. Gymnasieulredningen bör därför i anslulning lill sittarbele rörande studieorganisationen m.m. i gymnasieskolan bl.a. ulifrån vadbelygsutred-ningen anfört överväga utformningen av betygsättningen igymnasieskolan och lämna förslag härom. Om utredningen vill föreslå sådanaförändringar av betygssystemet att nuvarande regler för intagning tillhögskolan påverkas, bör samråd ske med universitets- och högskoleämbetet (UHÄ). 1978/79:180 om läroplan för m.m.anförde jag (s. 12) att jag avsåg återkomma lill regeringen med förslag om hur språkutbildningen på treåriga linjer och inträdeskraven till gymnasieskolan mer i delalj skulle ulformas. Ändringarna borde träda i kraft fr.o.m. läsåret DelllU:ll Skr 1979/80:103 318 1985/86, då den första årskullen, som följl den nyaläroplanen, lämnar , 1 direkliven den 5 augusli 1976 uppdrogs åtgymnasieutredningen atl se över språkprogrammet i gymnasieskolan. Tillulredningen har också överlämnais del förslag lill nytt språkprogram som SÖlade fram 1975. Ulredningsarbelet rörande språkprogrammet bör ske mot bakgrundav kraven på skolans internationalisering och de krav på språkfärdigheter hoseleverna som ytterligare undersökningar kan komma alt påvisa. Ulredningen börockså beakla vad som på denna punkl anförts i nämnda proposiiion saml vadriksdagen givit till känna med anledning av denna (UbU 1978/79:45, rskr1978/79:422). Inom SÖ bedrivsf.n. en omfallande ulvecklings- och försöksverksamhel rörande gymnasieskolan.Den avser bl.a. arbetssättet, koncentrations-läsning, studie- ochyrkesförberedande inslag i olika utbildningar saml ökad kontaktskola-arbetsliv. Med slöd av bemyndiganden som regeringen givit överstyrelsenden och kommer denna all kunna utvidgas lill allomfalta även försöksverksamhel med friare resursanvändning och ramtimplaner.En försöksverksamhet med en social servicelinje, som även skall kunna genomgåsetappvis, skall också inledas, SÖ har vidare fåll i uppdrag atl överväga vilkaav nuvarande yrkesinriklade studievägar i gymnasieskolan som skall kunnautformas både som sammanhängande utbildning och som etappulbildning. Jag hardenna dag föreslagit regeringen att föreskriva atl den långsiktigaförsöksverksamhet och det utvecklingsarbete m,m, rörande den gymnasiala ulbildningensom bedrivs av SÖ skall ske i samråd med gymnasieulredningen. Utredningensöverväganden rörande den långsiktiga ulvecklingen av den gymnasialautbildningen och de andra frågor som jag tagit upp i del föregående börframläggas senasl . Utredningen bör därvid redovisa alternativaprinciplösningar. Först sedan utredningen lagl fram sitt principförslag börställning las lill hur del fortsatta arbelel rörande reformeringen av dengymnasiala utbildningen skall bedrivas. Med hänvisning lill vad jag har anförl hemsläller jag atlregeringen kompletterar gymnasieutredningens uppdrag i enlighet med vad jagförordat. Regeringen ansluter sig lill föredragandens övervägandenoch bifaller hennes hemställan. 319 Kommittéer: Delll U:12 Utredning om utbildning av konservatorer m.m. Beslul vid regeringssammanlräde 1979-06-21Departementschefen, statsrådet , anför. /./ Konservatorernas utbildningsmöjligheter ocharbeisområden Del finns inte någon permanent och systematisk utbildningav konservatorer i . bedrevs en försöksverksamhetmed utbildning av konservatorer inom konstvårdens område vid . Verksamheten vid denna institution omfaltarnumera inte grundutbildning utan är inriktad på vidareulbildningskurser,företrädesvis inom måleri- och lexlilkonservering. Den som önskat ulbilda siglill konservator inom l.ex. området konst och konsthanlverk har inte haft någonannan möjlighel än att arbeta som lärling hos någon redan etablerad konservatoreller skaffa sig utbildning ulom landel. Ett visst nordiskt samarbele iutbildningsfrågan har etablerats därigenom all har erbjudits och accepteratutbildningsplatser vid koncervatorsskolan i . Behovet av konservering och teknisk vård omfattar en mängdmaterialkategorier, huvudsakligen inom områdena konsl, konsthantverk,kulturminnesvård, arkivvård, bibliotek och naturhistoria. Följandeuppställning exemplifierar olika arbetsområden inom vilka konserveringsbehovkan föreligga- A. KONST- OCH KULTURHISTORISKA OBJEKT Sammansatta material Trä och läder och övrigt DelllU:I2 Skr 1979/80:103 320 BIBLIOTEK OCH FOTOGRAFISKA OBJEKT 1.2 uiredningar om konservatorsfrågor Är 1963 överlämnade Nordiska konservalorsförbundetssvenska sektion en skrivelse lill med begäran om en utredningrörande konservatorernas utbildning. tillsattes en arbelsgrupp meduppgifl atl föreslå ålgärder rörande konservalorsutbildningen. Arbelsgruppensförslag (Förslag lill utbildningsgång för konservalorer, slencil) låg lillgrund för den försöksverksamhel vid som jag har nämnt.Sedan är 1964 finns vid en . Vid session aktualiserades fråganom samnordisk utbildning av konservalorer. En av för nordisktkulturellt samarbete lillsaii expertgrupp lade fram förslag i utbildningsfrågani (Belaenkning om samnordisk uddannelse av konservatorer,slencil). Nordiska minislerrådel beviljade medel för försöksverksamhetmed vidareutbildning av konservalorer på samnordisk bas. beslöl ministerrådet alt de nordiskavidareulbildningskurserna skulle arrangeras även fortsättningsvis, preliminärtför och med en kurs . Förslag av belydelse för frågan omkonservalorsutbildningen presenterades i 1968 årsulbildningsberednings betänkande (SOU 1973:12) Försöksverksamhet medyrkesleknisk utbildning. Bebyggelsevårdens utbildningsbehov berördes ibeiänkandei (Ds U 1976:2) arkileklurskola. Konslnärsulbildningssakkunniga hade enligt sina direklivatt utreda den högre konslnärsutbildningen samt pröva den utbildning avkonservalorer som då bedrevs vid . I belänkandet (SOU 1976:52) Utbildningför konslvård och konservering vid utredningen fram förslag till utbildningsorganisation för konservatorer,främst på konslområdel. Frågan om museernas konserveringsverksamhel diskuteradesav musei- och utställningssakkunniga (MUS 65) i betänkandena (SOU1972:45) Kulturminnesvård och (SOU 1973:5) Museerna. MUS 65 efteriyste bl.a. eUbälire samarbele mellan konserveringsteknisk sakkunskap oeh konsl- ellerkulturhislorisk sakkunskap. Utredningen föreslog bl.a. att vissa slatligacenlralmuseer skulle svara för service på konserveringsområdel lill övriga 321 Kommittéer:Utbildningsdepartementet Delll U:12 Dessutom skulle vidkonsthögskolan utnyttjas för konserveringsuppgifter. Viss konservering av ickemuseiägda konst- och kulturhistoriska föremål skulle utföras vid de slörremuseerna liksom vid . MUS 65 föreslog att elt centralt museiorganskulle få visst an.svar för konserveringsverksamhetens organisalion. Dåvarande chefen för ulbildningsdeparlemenlel förutsatte iprop. 1974:28 om den statliga kulturpolitiken (s. 379) atl frågan omkonserveringsverksamheten skulle kunna övervägas inom . har fastställt rikllinjerför ett utredningsarbete om museernas konserveringsverksamhel och tillsatt ensärskild arbetsgrupp som skall leda arbelel. Huvudsyftet med utredningen är altnärmare precisera ansvarsfördelningen mellan de slatliga museerna vad gällerkonservering av museiföremål. I arbetet skall också samspelet med de regionalamuseernas konserveringsverksamhet beaktas. Utredningsarbetet omfattar vidarekartläggning av bl.a. konserveringsverksamhetens organisation, resurser,ekonomi m.m. vid de statliga museerna. Enligt rikllinjer skallarbetsgruppen också klargöra läget i fråga om utbildningen av konservatorerinklusive nordiska initiativ på detta område. 1.3 Framförda synpunkter på konservatorsutbildningen m.m. Synpunkter på konservatorsutbildning har framförts i fleraolika sammanhang . I skrivelser till ifebruari 1975 begärde svenska sektion en snabb utredning avtextilkonser-valorernas utbildnings-, löne- och ansvarsfrågor. Statenskulturråd framhöll i sitt yttrande i ärendet att rådel hyste förslåelse för desynpunkter som förts fram rörande textilkonservatorernas utbildnings- ochansvarsförhållanden men ansåg att frågan borde ses i sammanhang med motsvarandeförhållanden för andra konservatorsgrupper. Rådet kunde inte förorda enspecialutredning för lextilkonservatorerna. Svenska föreningen förtextil-konservering, som kommit in med påminnelser, delade uppfattningoch framhöll att utredningsarbetet måste beakta utbildningsfrågorna m.m. förkonservatorer för samtliga materialkategorier. Representanter för föreningenborde beredas tillfälle atl della i utredningsarbetet. I anslutning till att konslnärsulbildningssakkunnigaöverlämnade sitt betänkande Utbildning för konstvård och konservering vidkonsthögskolans , inkom vissa skrivelser tillutbildningsdepartementet. I skrivelse meddelade det att institutet kunde stå fill tjänst medreferensmaterial och råd vid uppbyggnad av etl speciallaboratorium för analysav konst. för de fria konsterna överlämnade enskrivelse från lärarråd med hemställan om en ny allsidigutredning av konservatorsutbildningen. Även DIK (Dokumentation, Informafion,inom /SR och dess delförening i skrivelse alt arbetet med att utforma enprakfiskt inriktad konservatorsulbildning måtte gå vidare. I avvaktan på enkonservatorsutbildning i kunde enligt förbundets uppfattning, ettsamarbete med den danska konservatorsutbildningen prövas. lade i anslutning till sitt yttrandeöver betänkandet (Ds U 1976:2) arkitekturskola fram förslag omatt en särskild utredning skulle företas rörande utbildningssituationen inomden DelllU:12 Skr 1979/80:103 322 kullurhisloriska bebyggelsevården i dess helhel. Nordiska konservalorsförbundets svenska sektionöverlämnade en promemoria rörande konservatorsutbildningen iSverige. Förbundet hemställde bl.a. atl en ulredning skulle komma lill slåndoch en svensk konservalorsskola bildas.