prop · G30383 · 1979-12-31 00:00:00 — Emellertid synes olika beskrivnarättshandlingar och andra typföifaranden inte alltid korrespondera mollagtextens ordalydelse om att gäldenären grovt åsidosatt sina förpliktelsereller eljest visat sig uppenbart olämplig. De understrukna kvalificerandeuttrycken kan leda lill en inte önskvärd lolkning och tillämpning. Under allaförhållanden är det av preventiva hänsyn moliverat att ändra lagtexten genomatl utesluta orden ""grov" och""uppenbart"". 5.8 Handelskamrarna i , ,, , , och Enligl handelskamrarnas mening bör dock lagtexten ges enmer preci serad ulformning än som är fallet. Bland annat kan den föreslagna lagtexten ge intrycket av att upprepade konkurser i sig kan föranleda näringsförbud, vilket rimligtvis inte kan vara avsikten. Det föreslagna näringsfrihetsförbudet har utformats som engeneralklausul. Det ankommer på rätlslillämpningen all ge vägledning omförbudels innehåll och innebörd. har i ulredningenutvecklat synpunkler och överväganden om det föreslagna förbudels innehåll ochinnebörd som om de vinner statsmakternas gillande - kan vara till godvägledning för rättstillämpningen. Det är ivivelsutan av stort värde atl det ilagförarbetena finns väl utvecklade synpunkler om olika situationer dånäringsförbud bör tillämpas. AMS anser att kommilléns förslag lill förulsättningar förnäringsförbud - som bland annal inte kräver upprepade konkurser i kvalificerademissbruksfall - är lämpligt utformat liksom förslaget angående förbudets innebördoch förbudstidens längd. anser i likhet med kommittén atl engrundförutsättning för alt näringsförbud enligt konkurslagen skall kunnameddelas måste vara att konkurs inträffat. Som ytterligare förutsättningar förnäringsförbud skall enligl kommitténs förslag gälla, alt näringsidkare harförfarit grovt otillbörligt mot borgenärerna eller på annat sätt har grovtåsidosatt vad som ålegat honom såsom näringsidkare eller atl han genomupprepade konkurser eljest har visat sig uppenbart olämplig att drivanäringsverksamhet. Härav framgår att den föreslagna bestämmelsen har karaktärav generalklausul. Det torde emellertid vara svårt att i lagtext närmareprecisera förutsättningarna för näringsförbud, varför ej ansersig ha anledning rikta någon anmärkning mot förslaget i denna del. Emellerfidvore det värdefullt om det i förarbetena till den föreslagna bestämmelsen merkonkret utvecklades vilka omständigheter som bör tillmätas betydelse vidprövningen av näringsförbud. Sådana omständigheter, som enligt länsstyrelsensmening borde utgöra skäl för näringsförbud är om näringsidkaren har Prop.1979/80: 83 117 dömts för broll mot 80, 81 SS uppbördslagen eller 7- 10 88skattebrotts-lagen, åtalats för uppbördsbrotl, skattebrott ellerbokföringsbrolt. underlåtit att avge deklarationer, underlåtit att avlämna arbetsgivaruppgift ochkontrolluppgift, underlåtit att låta registrera sig hos berördaskatteavgiftsmyndigheter samt utnyttjat svart eller grå arbetskraft. vill understryka att denna uppräkning inteär uttömmande. Åven andra handlingssätt, av vilka en del finns angivna ibetänkandet, bör tillmätas betydelse vid förbudsprövningen. Kommittén har i flera sammanhang gett uttryck föruppfattningen att näringsförbud inle, i vart fall , torde komma attaktualiseras särskilt ofla, eftersom beslämmelsen är inriklad endast pä grövremissbruk av näringsfriheten. har för sin del kunnat konstatera attmissbruk av konkursinstitutet förekommer i sådan omfattning att näringsförbudlorde kunna komma atl aktualiseras i betydligt fler fall än vad kommitténsynes ha ulgått frän. En alltför restriktiv tillämpning med inriktning endasipå etl fåtal grova fall skulle dessutom vara otillräckligt såväl med hänsyntill förbudets direkta som preventiva effekter. Det vore därför enligtlänsstyrelsens mening värdefullt om det av kommittén förordade synnerligensnäva tillämpningsområdet i någon män vidgades, vilket borde komma lill utlrycki motiven för lagsliftningen. 5.12 Utredningen (1973:01) om säkerhetsåtgärder m. m. iskatteprocessen Kommittén har enligl sina tilläggsdirektiv varit bundentill konkursrätten. Man har därför med utgångspunkt i nuvarande förbud enligl199 a 8 konkurslagen atl under konkurs driva bokföringspliktignäringsverksamhet funnit det lämpligl att utsträcka näringsförbudet alt gällaäven för tid efter def atl konkursen avslutats. Sädant förbud föreslås kunnafölja om bokföringspliktig näringsidkare har förfarit grovt otillbörligt motsina borgenärer eller pä annat sätt grovt åsidosatt vad som har ålegat honomsom näringsidkare eller eljest visat sig uppenbart olämplig att drivanäringsverksamhet genom atl upprepade gånger ha förekommit i konkurser. Engmndfömtsättning för samtliga dessa fall är att konkurs inträffat. De angivna villkoren för beslut om näringsförbud kan delasin i tvä grupper. Till den ena gruppen hänförs huvudsakligen brottsligaförfaranden och till den andra villkor som är knutna till gäldenärens förmågaoch skicklighet att driva näringsverksamhet. USS godtar i princip kommitténs förslag att förain bestämmelser om ett utvidgat näringsförbud med konkursrättslig anknytningmen anser att de objektiva villkoren för ett sådanl förbud bör ges en delvisannan utformning. Enligt USS bör ett näringsförbud som har konkursrättsligbakgrund rikta sig mot sådana personer som i samband med konkurs gör sigskyldiga lill ekonomiska brott, främst gäldenärsbrott enligt 11 kap. brottsbalkenmen även brotl enligt skattebrottslagen, varusmugglingslagen, valutalagen ochuppbördsförfattningarna. Ett näringsförbud som grundar sig på allmännaföretagsekonomiska, marknadsmässiga eller andra därmed jämförliga övervägandenbör inte införas i förevarande sammanhang. En person kan nämligen vara klartolämplig att idka näringsverksamhet genom att begä Prop.1979/80:83 118 grova brolt av ekonomisk kaiuktur eller visu siginkompetent i största allmänhel utan ull hun för den skull behöver låku ikonkurs. En sådan lagstiftning bör dock vila på en mer allsidig utredning unden som komtnitlén enligl sina direkliv hur huft att företu. USS villemellertid kraftigt understryku det angelägnu i ull dennu fråga snurustreglerus genom lugsiiftning. och Hirschfeidls uvvikunde mening; Vi delur inte USS-ulredningens uppfattning utt nu införusanktionen näringsförbud men alt göra den hell beroende av om gäldenären dömsför vissa brotl i samband med konkurs. Om en näringsförbudssanktion nu införsbör den. i likhet med vud konkurslagskommittén föreslagit, kunna utdömas efteren lämplighetsprövning uianför straffrättens ram. Vi menar bl. a. ull man får räkna med fall där åtal avolika skäl inle kan eller bör komma ifråga eller där gäldenären inte kan fällasför brotl som har samband med den akluella konkursen men där ett näringsförbudutdömt på grundval av en lämplighetsprövning kan vara väl så moliverat som i defall där han dömts för sådant broll. Vidare bör man inte borise från alt brottsutredningenoch domstolsprocessen i brottmålet kan bli långvarig och att utredningen inäringsförbudsfrågan, liksom domstolsprövningen därav, därigenom kun blifördröjd även om en möjlighel till interimistiskt beslul öppnas. Den prövningefler lämplighet och skälighet som konkurslagskommitténs förslag förutsätterkan för övrigt inle heller undvaras i ell syslem där näringsförbudet direktknyts till vissa broll. Enligl kommitténs förslag skall näringsförbud kunnameddelas icke blott den, som förfarit grovt otillböriigt mot borgenärerna ellerpå annat sätt grovt åsidosatt vad som ålegat honom såsom näringsidkare, ulanäven den. som genom upprepade konkurser eljest visal sig uppenbart olämplig attdriva näringsverksamhet. Samfundet ifrågasätter om del kan anses påkallat allmedtaga det senare av de uppställda rekvisiten. Enligt vad som ullalas på sidan77 under avsniitet Allmän motivering åsyftar kommittén fall där upprepade konkurserberor pä oförmåga atl driva företag. Samfundet ulgår från atl en gäldenär, somdokumenterat sin inkompetens genom upprepade konkurser, också saknar förmågaatt på nytt tillvinna sig del förtroende från leverantörer och andrakreditgivare som är en förutsättning för forlsall näringsverksamhet. Under sådanaförhållanden skulle näringsförbud sakna självständig betydelse som hinder motfortsatt näringsverksamhet. Rent principiellt synes det dessutom stötande attden rena inkompetensen skall föranleda samhällels ingripande. å sidan 104 under avsnittet Specialmotivering, atl vid bedömningen avom någon är uppenbart olämplig att driva näringsverksamhet sådana förfarandensom faller inom del kriminaliserade området inte sällan lorde komma i betraktande.Ej heller det senast anförda motiverar emellertid ett bibehållande av detgenerella olämplighetsrekvisitet, emedan de förfaranden som utgör brottundantagslöst torde kunna hänföras under något av de båda först nämndarekvisiten. Samma principiella betänkligheter, som i del föregående anförtsmot tillgripande av näringsförbud i inkompetensfallen, möter givelvis ej molatl näringsförbud skall kunna tillgripas som en reaktion mol kriminalitet. 1979/80:83 119 kun sålundu med vissl fog huvdus ull - i vurt fallupptepude - såsom giildenursbrolt kriminuliseiude hundlingurav en nåiingsidkuieborde medföru förverkunde uv den ullmännu rätten ull drivu näring. Å undiusidun låter det sig också sugas ull uven unnun omfattunde och upprepad ekonomiskbrottslighet borde kunnu medföru sådunt förvetkunde. På grund av vad ovan sagts är det samfundets uppfattningall näringsförbud borde kunna accepteras som en följd av kriminaliseradeförtäranden. En sådan påföljd vid sidan av de normala brottspåföljderna bördock utkrävas under samma rättssäkerhetsgarantier som omgärdar rättsskipningenpä straffrättens område. Delta synes desto mer angeläget, som elt näringsförbudofta för den enskilde kan vara ett allvarligare ingrepp än de nuvarandestraffsanktionerna för gäldenärsbrott eller annan ekonomisk brottslighet. Såsom förutsättning för näringsfrihet föresläs i 199 b 8KL - utöver all konkurs skall ha inträffat - att gäldenär, ställföreträdareeller faktisk ledare av juridisk person skall ha förtaril "grovt otillbörligtmot borgenärerna eller pä annat sån grovt åsidosatt vad som ålegat honom somnäringsidkare. - (Här bortses i detla sammanhang från näringsförbud på grundav gäldenären visal sig uppenbari olämplig all driva näringsverksamhet). -Detlasynes innebära atl i de allra flesla fall där näringsförbud blir aktuelll harbrottsligt förtärande konstaterats. Motiven (sid 75-77) ger stöd för etl sådanlantagande. Eflersom lagsliftningen aktualiserats av den moderna ekonomiskabrottsligheten är del konsekvenl. 1 det av kommittén förordade systemet medsnabb ulredning. snabbt förfarande, endast en dömande instans ulan möjlighetatt överklaga är det nödvändigt atl ställa sä kvalificerade krav för attnäringsförbud skall kunna meddelas. Detta hindrar icke att näringsförbud börkunna meddelas även den som visar sig uppenbarligen inkompetent atl drivaföretag genom all vara inblandad i konkurser. Kommittén föreslår all näringsförbud skall kunna meddelasgäldenär som förfarit grovi otillbörligt mol borgenärerna eller som på annalsätl grovt åsidosatt vad som ålegat honom som näringsidkare. Med hänsyn lillvikten av att samhället får erforderlig möjlighet att med krafl ingripa motillojala förfaranden är det angeläget atl möjligheterna alt utnyttja del föreslagnainslilulel inte görs alltför snäva. Det beslulande organet bör sålunda intelåsas för hårt genom lagtexten. Föreningen anser däiför atl ordet grovt börkunna ulgå i det föreslagna stadgandets försia led och alt i det andra ledetsamma ord utbytes mol ordet allvarligt. Enligt förslaget skall som grundförutsättning gälla, atlkonkursbeslut fattats. Del är också nalurligt att etl näringsförbud formasutifrån kriteriet att den som skall träffas med förbudet är eller varit försatti konkurs. Det måste emellertid observeras, att gällande regler om likvidationinnesluter ännu större möjligheter för bolagsmän och andra atl ostört avvecklaen rörelse, som drivits i direkt illojalt syfte. Del är enligt Föreningensuppfäll- Prop.1979/80: 83 120 ning nödvändigt att skupu möjligheler atl meddelanäringsförbud även med utgångspunkl från de iakttagelser, som görs underlikvidation av juridiska personer. En hård bindning av näringsförbudet tillkonkurs kan också antas medföra, atl man söker kringgå förbudssystemet genomatt föran-staltu om likvidution i t. ex. de fall där man nu inger egen ansökanom försällande i konkurs. har visserligen f. n. små möjligheteratt granska t. ex. elt akiiebolag under pågående likvidation. InomBrottsförebyggande Rådet (BRÅ) kan mun emellertid komma atl överväga förslag omalt likvidalionsförfarandet skall samordnas med konkursreglerna så attlikvidationsbeslul skall följas av bouppteckning och edgång. 1 samband med allkonlrollen av likvidationerna skärps måste uppenbarligen tillsynsmyndighetenges befogenhel all när som helst under pågående likvidation gå in och granskaföretagel och dess företrädare. Kommittén har i sin kommentar lill de olika rekvisiten iden föreslagna lagtexlen relativt åskådligt exemplifierat de typförfaranden,som skall kunna leda till näringsförbud. Föreningen har inte nägol väsentliglatl erinra eller tillägga i frågu om de i moliven angivna förutsättningarna förförbud, men dessa synes inle korrespondera mot lagtextens ord om alt gäldenärenskall ha förfarit 'tov7 otillbörligteWer grovt åsidosatt sina förpliktelser eller eljesl visat sig uppenbartolämplig. De understrukna kvalificerande uttrycken kun ledu till en inteåsyftad och alltför snäv tolkning samt tillämpning av näringsförbudet. För attinle värdel av den föreslagna reformen skall förringas mäste enligt Föreningensuppfattning orden '"grovt"" och "uppenbart" utgå urlagtexten. tidigare framhållit föreligger starka skäl att sökage näringsförbudet en kraftig preventiv verkan. Den närmare innebörden avkvalifikationerna för näringsförbudet måste inom detta nya rättsområdebestämmas i den praktiska rättstillämpningen. 5.16.1 Föreningen förÖstra ge' Vad som då oroar är den praxis och tillämpning avlagstiftningen som kan komma att utbildas när utredningen bedömer alt "detlorde inte bli särskill vanligt alt näringsförbud enligl 199 b 8 i förslagetmeddelas" (s. 94). På kionofogdemyndigheterna upplevs del säkerligen sombehövligt i etl stort antal fall med näringsförbud, i vart fall i nulägel.Utredningen nämner elt anlal exempel pä omständigheter som skulle beaktas videtl förbudsmeddelande. Men det är myckel svårt all bilda sig en uppfattning om"toleransgränsen". 5.16.2 Föreningen förVästra ge 1 199 b 8 i förslaget ställs så hårda krav förtillämplighet att syftet med lagen knappast kan uppnås. Utgångspunkt måste härvid vara att näringsförbud skallvara en vanlig följd av en konkurs, men LO ifrågasätter om inte näringsförbud även skall kunna meddelas i andra situationer. Ett sådant fall kan vara om en närings idkare blivit fälld för grova skattebrott. Som en följd härav måste även andra än tillsynsmyndigheten, exempelvis arbetstagarorganisation, lokal skattemyndighet, skattedomstol, , eller allmän domstol, erhålla möjlighet att inge anmälan till NO. Prop.1979/80:83 121 TCO viil emellertid understryka atl det uraibetstagarsynpunkl är särskilt viktigt att näringsidkarens egenskaper somarbetsgivare på elt mer uttryckligt sätt får lus med vid bedömningen. Det ärlångt ifiån ovanligt ull samma personer som visat samvetslöshet mol sinaborgenäiet, bristande respekt för skattelagstiftningen m. m. också visat sigvura klarl olumpligu som arbelsgivare. Bristande lespekt för ingångna kollektivuvtuisamt för den arbetsrättsliga lagstiftningen kännetecknar ofla denna grupp. Enallmän nonchalans mot arbetslagarnas enskildu och kollektiva intressen urulllför vanlig. Del framstår därför som ett önskemål från TCO atl delytterligare understrykes att näringsidkarens beaktande uv arbetstagarintressen både ur de enskildas och ur facklig synvinkel får ulgöra en viklig omständighet vid bedömningen av huruvida och i vilken omfattning näringsförbud skall meddelas.---- Enligt föreningen är kommitténs förslag i fråga omnäringsförbudets närmare omfattning och innebörd väl avvägt. Detta gäller inteminst därigenom atl vederböriig hänsyn får anses ha tagits till intresset avatt den fria näringsverksamheten inte otillbörligt inskränks. Föreningen hardärför inget att erinra mol alt förslaget genomförs. I fråga om förutsättningarna för näringsförbuds meddelandeframstår det för förbundet som en självklarhet att endast sådana handlanden sombetraktas som uppenbara fall av illojalitet skall kunna leda till ett förbud.Kommitténs inställning härvidlag torde vara densamma. Oaktat della villförbundet betona vikten av att den framtida tillämpningen av näringsförbudsinstitutetblir ytterligt måttfull och präglas av en insikt om atl det är i de klaramissbruksfallen, som ett näringsförbud skall användas. Orsakerna till en konkurs kan vara många. Trots belydandeansträngningar och personliga uppoffringar kan ändock ett företag vara tvungetalt gå i konkurs. Den dagsaktuella situationen visar, atl vissa branscher drabbasav konjunkturnedgångar med åtföljande förelagsnedläggelser, vilka framstod som högst osannolika. Regionala sysselsättningssvårigheterkan också leda till att företagen får problem med att driva verksamhetenvidare. Exemplen visar att etl företags konkurs kan vara betingad avomständigheter över vilka den enskilde inte kan råda och som mäste beaktas dåfrågan om näringsförbud prövas. Ett företags existens och fortsatta expansion är oftabetingad av satsningar och invesleringar, som från den utgångspunkten attframtiden aldrig år helt förutsebar, kan sägas bära ett mått av osäkerhet ochulgör ett risktagande. I detta sammanhang är det för förbundet angelägel atlbetona, att företagsamheten för sin kontinuitet och vidareutveckling med nödvändighetär beroende av att ett visst mått av risklagande sker. Tillämpningen avreglerna om näringsförbud får aldrig ens visa ansatser till atl utvidgaförbudsinstitutet till områden, som ligger uianför de rena missbruksfallen.Skulle något sådant ske finns en uppenbar risk för allvarliga konsekvenser förnäringslivet och därmed också för hela samhället. Prop.1979/80:83 122 skull inte behöva tveku inför utt slartu näringsverksamheteller utt åta sig ett uppdrug inom ledning för elt fötelug. därför ull riskfinns för att vederhöiande drabbas uv etl näringsförbud om en konkurs sedermeraskulle inlriiffu. Det fötekommer också, att personer som anses som specielltkunniga på omtådet förmås ull gå in i ledningen föt utt mer eller mindreförsöka "ruddu" svåit utsaltu företug. Deltu sker oaklal utiuppdruget är ytterst kiuvunde och risken för konkurs höggradig. Härvid stårinte bara företagets egna intressen på spel utun också, i lika hög grad,samhällets och inle minst de anstulldus. Det frumstår som ungeläget, att denfaktiska möjlighete:i lill sådanu sumhullsnylligu insutser inte beskärs genomförsingel. Klaiu motivutlulunden bör ulltså finnus på ull sedvunlig - som seriösbetruktud - nuringsverksumhet ej skull drubbus genom den nu föreslagnalagstiftningen. 5.21 hantverks- och industriorganisation familjeföretagen och Såsom förslu förutsättning för ett näringsförbud föreslåsatt konkurs skull ha iniräffut. Dennu förutsättning tillstyrkes. I övrigt föteslås ull näringsförbud skall kunnu bliaktuellt om gäldenären hur fötfurit grovt otillbörligt mol borgenären såsomnäringsidkaie eller om han har genom upprepade konkurser visat sig uppenbariolämplig alt driva näringsverksamhet. Enligt organisationernas uppfattning ärdessa förutsätlningar för näringsförbud inle tillräckligt fast avgränsadesamtidigt som de preciseringar som görs i den allmänna moiiveringen ochspecialmotiveringen inte är lillfyllesl. Som angivits ovan bör möjligheten altbesluta om näringsförbud begränsas p. g. u. näringsförbudets allvarligaverkningar för den enskilde. Enligt organisationernas uppfattning kan det vid ensiakakonkurser inte vara tillräckligt att gäldenären begått brottslig handling såsomoredlighet eller vårdslöshet mot borgenär för att näringsförbud skall kunna bliaktuelll. I sådana sammanhang måste också krävas att personen byggt upp ensådan juridisk konstruktion för näringsverksamheten att t.ex. maskiner ochandra tillgångar har gjorts oåtkomliga för borgenärerna under det att enbetydunde del av de i verksamheten uppkomna kostnaderna styrts och samlats hosell bolag, som i stort sett saknar lillgångar. Organisationerna anser däiföratl en nödvändig förutsätlning för näringsförbudet vid enstakakonkurstillfällen skall vara alt personen beretts betydande ekonomisk vinninggenom konkursen samt att konkursen orsakats av eller inträffat i anslutningtill elt brottsligt handlande. Vid upprepade konkurser bör kraven kunna sältas någollägre. Etl minimikrav för att näringsförbud skall få meddelas är, enligtorganisationernas uppfattning, dock att vederbörande berelts ekonomisk vinningeller annan fördel genom de företagna transaktionerna i samband med konkursernasamt atl han handlat i avsikt alt undandra borgenärerna eller det allmännabetydande belopp. I det sistnämnda fallet torde det dock räcka med att personeninsett eller bort inse att förfarandet skulle kunna få en sådan effekt. Enligt förslaget skall näringsförbud också kunna meddelasom personen genom upprepade konkurser visat sig uppenbart olämplig att drivanäringsverksamhet. Organisationerna anser inte alt det är motiverat mednäringsförbud endast av delta skäl. Om näringsidkaren inte har någon vinningav konkurserna och icke heller undandrar borgenärerna eller det allmänna 1979/80: 83 123 betydande belopp lorde vederbörande mesl skada sig självgenom konkurs. De av kommittén gjorda undersökningarna motiverar inte hellerett näringsförbud i delta fall. Kommittén diskulerar inte vilka kriterier som skalltillämpas om flera olika personer kan ifrågakomma för förbud efler enbolagskonkuis. 1 specialmoliveringen anges dock all man utifrån de faktiskaförhållandena skall avgöra vem som skall meddelas förbudet. Del anges också atlingel hindrar all flera personer meddelas förbud. Enligt vad vi anfört ovananser vi alt näringsförbudet endast skall kunna meddelas de personer som faklisklhaft av konkursen. Organisationerna anser således att de förutsättningar förnäringsförbud som kommittén föreslår bör skärpas betydligt. Kommittéförslagettillstyrkes således inte i den nuvarande utformningen. För att inte ett näringsförbud skall få alllför vittgåendekonsekvenser för den enskilde bör det finnas en möjlighet alt besluta ompartiellt förbud. Det kan nämligen finnus situationer där hinder inle bör mötamot atl gäldenären ges utrymme för annan verksamhet som han driver uianför detraditionellt konkursbenägna branscherna. Härigenom skulle förbudsvapnet kunnaanvändas på etl mera nyanseral sätl. Alternativet kan annars bli att man igränsfallen avstår helt från all meddela i och för sig befogade förbud. När del gäller den föreslagna regleringens materiellainnehåll finns följande att "öra. En genomgående eifarenhet av den ickeseriösa ekonomiska näringsverksamheten är, alt den ofta sköts med hjälp avolika bulvaner och i formen av fåmansbolag. Kommittén har varit medvelen häromoch föreslår att för juridiska personer skall personkretsen, som kan bliföremål för näringsförbud, omfatta inle bara dem som innehaft den formellaledningen utan även dem som innehaft den reella ledningen. Här uppkommer ipraktiken ofta stora bevissvårigheter. Då det emellertid är av synneriigenstort samhällsintresse att rätl peison drabbas av förbudei -ofta är delekonomiskl slarka personer som figurerar i bakgrunden ulan att varken formellteller teellt framslå såsom ingående i ledningen - anser jag att del finns skälatl överväga om personkretsen inte också borde omfalta dem, som har ellersenare än etl är innan konkursansökningen innehaft det dominerande ekonomiskaintresset i den juridiska personen.