prop · G303150 · 1979-12-31 00:00:00 — det uirymme som finnsatt fördela. I det senare fallet blir följden i stället successivareallönesänkningar under 1979/80:150 Bilaga 1 39 perioden.De svårigheter detta ger vid avtalsförhandlingarna illustreras av åretsavtalsrörelse. Utvecklingenav konsumentpriser samt export- och importpriser i svenska kronor anges itabell 13. Som framgår av tabellen möjliggör den dämpade löneutvecklingen ialternativ I en relativt snabb uppbromsning av prisökningarna. För detta krävsemellertid en aktiv apprecieringspolitik som möjliggör en dämpning avexportpriser och importpriser. Utan en uppskrivning av vår valuta får vi ensnabbare ökning av export- och importpriser i alternativ I än vad som angivitsi kalkylen. Då drivs den inhemska prisnivån upp dels därigenom att de högreimportpriserna pressar upp de inhemska kosinaderna och dels därigenom att dehögre exportpriserna i kombination med de låga lönerna ger en alltför kraftigvinstuppgång som även den verkar inflationsdrivande. Kalkylenundersiryker på denna punkt två vikliga förhållanden. - Vid en hög internationell prisutveckling är enapprecieringspolitik en nödvändig del i en lyckosam politik för att dämpa deninhemska inflationsutvecklingen. - En sådan politik är endasl möjlig om det inhemskainflationstrycket dämpas. I kalkylen möjliggörs en uppskrivning av kronan 1981och 1982 genom en lugn löneutveckling som sedan följs upp med en måttfulllöneutveckling också under de båda följande åren. Svårighetenalt bedriva en apprecieringspolitik är emellerlid påtaglig även i alternativ 1.Bytesbalansunderskottet ligger även i detla alternativ kvar på myckel höganivåer 1981 och 1982, Det är därför nödvändigt att vi, trots våra storabytesbalansunderskoll, genom den dämpade löneulvecklingen och begränsningen avde offentliga utgiftema kan skapa en internationell trovärdighet för enuppskrivning av kronan. Enannan central fråga när det gäller möjligheten att dämpa prisökningstaktengäller huruvida det är möjligt atl hantera de stora budgetunderskott som kanfömtses även 1981 och 1982 på ett sådant sätt att de inte verkarinflationsdrivande och så att de inte bidrar lill en räntenivå som förhindrarden nödvändiga investeringsuppgången. Somframgår av det reviderade budgetförslaget kommer vi trots kraftiga besparingarunder att bli tvungna att acceptera budgetunderskott istorleksordningen 57 ä . För att dessa underskott inte skallverka inflationsdrivande måste staten kraftigt öka sin Procentuellökning, svenska kr. 1979/80:150 Bilaga 1 40 långfristigaupplåning hos allmänheten. Delta kommer att ställa mycket stora krav påkreditpolitiken. Det lorde bli nödvändigt att vid sidan av en kraftig upplåninghos allmänheten också arbeta med ökade likviditetskvoter i bankerna.Ytterligare ökningar av budgetunderskottet skulle naturligtvis skärpaproblemen på kreditmarknaden och öka riskerna för en hög inflation. Dettainnebär att de besparingsbelopp som angivits i budgetpropositionen mednödvändighet mäste uppnås för att vi skall kunna nå en dämpad inflationsutvecklingunder . Sammanfattningsvisunderstryker kalkylerna allvaret i de anpassningskrav som ställs på vårekonomi. Vi måste under de närmasle åren räkna med en mycket låg tillväxt isåväl privat som offentlig konsumtion. För att kunna återföra den svenskaekonomin till balans krävs en dämpad pris-och kostnadsutveckling. Delta kanåstadkommas endast om vi kraftigt begränsar den offenlliga utgiftsexpansionenoch nedbringar de statliga budgetunderskotten. Av kalkylerna framgår vidare allen ålerhållsam löneutveckling ej ger en sämre konsumtionsutveckling men inteheller omedelbar avkastning i form av högre konsumtion. Däremot kan vi redannästa år få en nedgång i inflationstakten. Vi kan också genom ökadeinvesteringar och en förbättrad konkurrenskraft lägga gmnden till en varaktigförbättring av den svenska ekonomin. Denbedömning somjag tecknade i årets finansplan byggde påförhållandevis optimistiska antaganden. Trots den påtagliga avmattningen ivärldskonjunkturen förulsågs en relativt god exportökning. Tillväxten i densvenska ekonomin förutsattes ligga klart över motsvarande siffror förOECD-området och läget på arbetsmarknaden bedömdes också bli gynnsammare än iflertalet andra länder. Åvenom betydande oljeprisstegringar iniräffal efter del all finansplanenutarbetades, har dess prognoser i stort selt hållit och i vissa fall t, o, m.överträffats. Tillväxten kan för året förväntas bli högre än vad som antogs ijanuari och ligger därmed klart över genomsnittet för OECD-området.Orderingången i industrin är positiv och industriproduktionen fortsätter attöka. Sysselsättningsläget kommer under större delen av året att vara gott.Ökningen av industrins investeringar kan nu förväntas bli större än vad somantogs i finansplanen. Denförhållandevis tillfredsställande bilden av den ekonomiska utvecklingen påkort sikt kan emellertid inte fördölja vårt lands utomordentligt allvarligalångsiktiga strukturella problem. Vår samhällsekonomi kännetecknas sedan enföljd av år av betydande balansbrister i olika hänseenden, vilka skärpts av denhårdnande konkurrensen på världsmarknaden. 1979/80:150Bilaga 1 41 försämradeförutsättningarna för det internationella varuutbytet och den försvagning avden ekonomiska stabiliteten som inträtt till följd av utvecklingen avoljemarknaden har ytterligare ökat kraven på en balanserad inhemsk utveckling, 1förhållande till ulvecklingen under 1960-lalet har kännetecknats avväsentligt lägre tillväxt och av all en växande andel av våra gemensammaresurser gått till konsumtion. Kapitalbildningen har drastiskt gått ned. Redani slutet av hade - som bl.a, långlidsutredning påvisade en tilltagande strukturell obalans gentemot omvärlden givit sig tillkänna. Detföreligger ett klart samband mellan allvarliga bytesbalansbrist ochden offentliga sektorns snabba expansion. Starkt schematiskt kan utvecklingenmellan de två decennierna förklaras av en relativt sett alltför snabbförskjutning i resursförbrukning från den konkurrensutsatla till den skyddadesektorn i vår ekonomi. Åretsavtalsrörelse har på ett påfallande sätt belyst våra balansproblem. Under enföljd av år har den samlade konsumfionen tillåtits ligga på en högre nivå änvad som motsvarat våra produktiva resurser. Den brist på sparande som därigenomuppkommit har framtvingat upplåning utomlands med därav föranleddränlebelaslning och minskad ekonomisk handlingsfrihet. Derestriktioner i ekonmiskt-politiskt hänseende som tvånget att återvinna balansi våra utrikes affärer leder till, innebär att det reala utrymmet förlöneökningar och ökad konsumlion blir siarkt begränsat. Visserligen fömtsätterårets budgetproposition en betydande neddragning av de statliga utgifternasökningstakt, men den kommunala konsumiionsökningen ligger alltjämt på en iförhållande till den ekonomiska tillväxten alltför hög nivå. Detta gäller ocksåi fråga om de statliga inkomstöverföringarna. Tvångetatt öka exporten och dämpa importen fömtsätter att de svenska företagensinternationella konkurrenskraft förbättras genom en återhållsamkostnadsutveckling och ökad produktivitet. Detförblir en obestridlig sanning, att vi inte kan ta ut mera ur vårsamhällsekonomi än vad ekonomin förmår producera, I en situation där tillväxtenav nya resurser i ekonomin är lägre än efterfrågan och de stigande offentligaåtagandena tar i anspråk den övervägande delen av nya tillgångar, blir utrymmetför ökad privat konsumtion starkt pressat. Åt detta grundläggande förhållande kaningen regering, inget politiskt parti eller någon arbetsmarknadsorganisationgöra något på kort sikt. Att söka la ut mer ur ekonomin än vad som faktisktfinns tillgängligt leder enbart till att vi i än högre grad tvingas att leva påutländsk upplåning och att inflationen blir än mer svårbemästrad. Ingen kan ilängden vara betjänt av en utveckling som genom ökad inflation ochutlandsupplåning försvårar strävandena att säkra välfärden och att komma tillrätta med balansbristerna i samhällsekonomin. 1979/80:150 Bilaga 1 42 Efterden allvarliga kris i vilken vårt näringsliv befann sig harregeringspolitiken bl. a. syftat till att stärka den svenska konkurrenskraftenoch att därigenom skapa förutsättningar för fullt kapacitetsutnyttjande, fullsysselsättning och fortsatt ekonomisk tillväxt. Den ytterligare försämring avvåra internationella bytesrelationer som uppkommit genom de nyaoljeprishöjningarna och innebär emellertid krav påytterligare utbyggnad av vår industriella kapacitet. Ett överförande avresurser från konsumtion lill investeringar och från den skyddade till denkonkurrensutsatta seklorn framstår nu som alltmer nödvändig om vi skall kunnanå de grundläggande målen för den ekonomiska politiken, Sverigesmöjligheter att här hemma konkurrera med utländska varor och att avsätta sinaprodukter på de internationella marknaderna har fått alltmer ökad betydelse.Den internationella konjunkluravmaltning som vi nu står inför och som kanförväntas blir alltmer påtaglig och under 1981ställer skärpta krav på svensk produktion och på våra företags möjlighet ochvillighet att bedriva en aktiv priskonkurrens. För att jämvikten i vårbytesbalans skall kunna återställas utan en långtgående åtstramningspolitik medty följande välfärdsföriuster, måste relativa kostnadsläge utvecklasgynnsammare än andra länders. Det utrymme för relativa prissänkningar som kanåstadkommas genom elt ansvarsmedvetet löneavtal måste utnyttjas. De tendensertill ökade exportpriser som kom till utrryck främst under första hälflen av1979 ledde till att fömtsedda andelsvinster på den internationella marknadenuteblev. Lönsamheten i vårt näringsliv ligger visserligen generellt setl intepå högre nivå än under lågkonjunkturen , men denförbättring av vinstmarginalerna som likväl skett borde möjliggöra en offensivprispolitik. Det är också angeläget att den ökande invesleringsbenägenhetensom nu kommer lill ultryck i gjorda enkäter omsätts i kapacitetsökande investeringar. Enindustriell expansion utgör alltså den nära nog avgörande fömtsättningen föråtervunnen balans gentemot omvärlden. Den bygger bl. a, på att medborgarna ärberedda att medverka till produktions- och produktivitets-höjande insalser.Detta skärper kraven på en skattepolitik som stimulerar till arbete ochsparande. Del svenska skattesystemet har inte motsvarat de krav i dessahänseenden som situationen reser. De höga inkomst- och marginalskatterna ärägnade att dämpa initiativkraften och luslen till de produktions- ochproduktiviletshöjande insatser som är nödvändiga i våra strävanden efter balansi förbindelserna med omvärlden, Somjag framhöll i finansplanen, måslesjälvfallet skattepolitiken kunna användas som etl konjunkiurpolitiski medel,Somjag också underströk i finansplanen, skulle dock en politik inriktad på attsöka lösa våra problem genom höjda skatter leda till allmänt sänkt tillväxtsamt en försvagning av skalleunderlaget. Jämteåtgärder med direkt konsumtionsbegränsande syfte exempelvis på Prop.1979/80:150 Bilaga 1 43 energiområdet och del alkoholpolitiska området, måstealltså budgetproblemet främst lösas genom en betydande neddragning avökningstakten i de offentliga utgifterna och en omprövning av ålaganden förvilka real-ekonomiskt utrymme icke längre står till förfogande. Stegringen i deoffentliga utgifterna måste anpassas till utvecklingen i samhällsekonomin idess helhel. Den bild av budgetunderskottens utveckling som tecknas ilångtidsbudgeten är utomordentligt oroande. Om den förverkligades, skulle densnabbt omintetgöra varje ansträngning alt hålla del samhällsekonomiska lägetunder kontroll och obevekligen leda lill att vårt ekonomiska, sociala ochpolitiska system utsattes för större påfrestningar än vad den nu verksammagenerationen tidigare upplevt. Regeringen är därför fast besluten alt begränsabudgetunderskotten. För /82 måste underskottet ligga omkring 7miljarder kr, under den nivå som anges i långtidsbudgeten. För periodendärefter måste målet vara att minska budgetunderskottet som andel av BNP med igenomsnitt en procentenhet . Detta är krävande mål. Det finns ingen anledning alt döljade svårigheter och de uppoffringar som kommer att erfordras. De besparingar somkommer alt bli nödvändiga måsle beröra i stort sett alla posler i den statligabudgeten. Skall förutsättningar skapas för ekonomisk stabilitet, socialtrygghel och en rättvis fördelning av våra resurser också i framliden, måslebetydande förändringar även i transfereringssystemet komma i fråga. Alldeles säkert kommer en sådan politik att bli utsatt förkritik. Men jag vill starkt understryka, att solidariteten med dem som skallleva i och skyddas av vårt samhälle senare inte gör någonannan politik möjlig. Vi kan i vår omvärld studera konsekvensera av en politiksom vägrar att se sanningen och sviker sitt ansvar för ekonomin ochförden framtida sociala och politiska stabiliteten. måste förbli ennation med förmåga att klara de påfrestningar landet slälls inför. Jag vill också starkt siryka under den betydelsefulla rollinflationsbekämpningen måste spela i den ekonomiska politiken. Den klaradämpningen av prisstegringstakten som åstadkoms 1978 och som också skulle hakunnat registreras , om icke de internationella prisstegringarnaframför allt pä olja hade pressat upp inflationen, vittnar om att det ärmöjligt att nå resultat genom samverkan mellan ekonomisk-politiska ålgärderoch avtal på arbetsmarknaden anpassade till den reala tillväxten i ekonomin.Inflationen är ett samhällsonl. Den är ägnad alt fräta sönder solidariteten ochgrunden för vårt välstånd. Den måste bekämpas och insikten om dess drivkraftermåste få ökad spridning. Inflafion kan i längden inte hejdas genom priskontrolleller prisstopp utan bara genom att den bakomliggande kostnadsutvecklingenbemästras. Efter de prisstegringar som noterats under årets försiamånader och som i hög grad sammanhänger med de mol sluiet av förra åretinträffade 1979/80:150 Bilaga 1 44 oljeprishöjningarnasaml av den internationella kreditmarknadsutvecklingen framtvingaderäntehöjningar, borde fömtsättningar föreligga för en någorlunda lugnutveckling under återstoden av året. Självfallet spelar härvidlag ulgången avde pågående avtalsförhandlingarna en avgörande roll. Jag vill därför än en gånginskärpa vikten av alt möjligheterna till standardhöjning och förstärktköpkraft bedöms med hänsyn till våra reala resurser. De skattelättnader somgenomfördes i slutet av förra årel och det program regeringen offentliggjordeden har skapal förutsättningar för ett avlalsresultat som i realatermer är i stort sett lika bra och på bättre än vad somskulle vara möjligt utan ett sådant program och med nominellt sett störrelöneökningar, Sverigesenergiförsörjning och slarka beroende av importerad olja utgör vårt sloraframtidsproblem vid sidan av den alltför snabbi växande offenlliga sektorn.Utgången av folkomröstningen i energifrågan har skapat underlag för enenergipolitik syftande lill all genom god hushållning ta tillvara våraenergitillgångar och begränsa vårt oljeberoende, Ralionell hushållning ochenergibesparande investeringar stärker möjligheterna att komma till rätta medbåde våra bytesbalans- och budgetproblem. Återställdbalans i samhällsekonomin framstår som ett nationellt samlande mål. Enstark samhällsekonomi utgör ett gmndläggande villkor för en harmonisksamhällsutveckling och för möjligheterna att garantera den generation som lagtgrunden för vår välfärd den trygghet den har rätt att kräva. Den är enfömtsättning för vår fortsatta välfärdsutveckling. Vägenmot balans kan bli både lång och mödosam. Det finns inga enkla lösningar. Vårasvårigheler kan inte angripas med löftespolitik, Detla har erfarenheterna frånandra länder visat. Såväl politiska ledare som förelrädare förarbetsmarknadens parter måste vara beredda att la silt ansvar då det gäller atlteckna en riktig och realistisk bild av de svårigheter vår ekonomi slår införoch av de ålgärder som oundgängligen krävs för atl återställa den förloradebalansen. Dessa kan inte sällan bli slarki kännbara och det är därför angelägetatt skydda framför allt utsatta gmpper. Vad som fordras är insikl om problemensarl och vidd och en beslämd vilja all i samhällssolidaritetens intresseåstadkomma det resultat nationens bästa kräver. Tillregeringsprotokollet i detta ärende bör fogas såsom bilaga den revideradenationalbudgeten (bilaga l.l). Medhänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jag atl regeringen föreslårriksdagen att 1. godkännade allmänna riktlinjer för den ekonomiska politiken somjag har förordat i det föregående. 2, godkännavad jag har anfört om extra slarlhjälp till vissa bygg nadsarbetare. 1979/80:150Bilaga 1 45 1 Den internationella utvecklingen 1 2 Konjunkturer och ekonomisk politik ochbörjan av 1980 6 3 Den ekonomiska politiken 10 3.1 Mål och inriktning 10 4 Den ekonomiska ulvecklingen 1980 32 5 Utblick mot 1981 och 1982 35 1 Bmttonationalproduktens utveckling i vissa länderoch länderområden 5 2 Försörjningsbalans 1978-1979 7 3 Bytesbalans 1978-1979 9 4 Finansiellt sparande i den offentliga sektorn1978-1980 24 5 Finansiellt sparande 1978-1980 25 6 Statens inkomster och utgifter 25 7 Den offentliga sektorns reala ulgifter 1970- 1980 26 8 Finansiering av budgetunderskottet 1978-1980 30 9 Försörjningsbalans 1978-1980 31 10 Bytesbalans 1978-1980 34 11 Internationell utveckling 36 12 Nyckeltal 1980-1982 36 13 Priser 1980-1982 39 1979/80:150 Bilaga 2 Anmälan till slutlig reglering av statsbudgeten förbudgetåret 198U/81 såvitt avser utgifter och beräkning av statens inkomster, m.m. REVIDERAT BUDGETFÖRSLAG 1 Det revideradebudgetförslaget Underskottet i statsbudgeten har ökat snabbt under senareär. är en följd av statsmakternas strävan att kompensera en vikandeefterfrågan från främst exportmarknaderna och att därigenom hållasysselsättningen uppe på en hög nivå. Budgetunderskottet har emellertid nu nätten sådan storlek atl det inte ytterligare kan tillåtas öka. Politiken måstetvärtom inriktas på en successiv minskning av underskottet bl. a. i syfte altundvika att det får inflationsdrivande effekler. Regeringen har i årelsbudgetproposition aviserat all riktlinjer för budgetpolitikens inriktning pålängre sikt skulle redovisas i komplelteringspropositionen. Jag återkommer nulill denna fråga. 1.2 Tendenser i den statliga budgetutvecklingen Inledningsvis vill jag ge en kort översikt avbudgetutvecklingen . /65 uppgick de statliga utgifterna tillknappt . , /80, har de mer änsjudubblats och uppgår till . Åven statsinkomsterna harökat kraftigt , från . Tillväxten av statens utgifter och inkomster har varilkraftig också räknal i reala termer. 1 diagram 1 redovisas utvecklingen sedan utgifteroch inkomster deflalerats med implicitprisindex för bruttonationalprodukten, 1 1979180. Prop.1979/80:150 2 den s. k. BNP-deflalorn'. Av diagrammet framgår attulgifterna realt sett ökat med , medan inkomslerna stigitmed . Statsutgifternas och statsinkomsternasreala utveckling budgetåren 1964/65-1979/80 (Miljarderkr.. priser) 19(14/6. \9(ili! l9(iK/(.9 1972/7. I974;7,S 1976/77 1978/79 ' Detla beräkningssätl innebär all inkomsternas ochulgiflernas utveckling direkl kan jämföras med brullonationalproduktens realautveckling. Dock bör uppmärksammas all prisutvecklingen varierar mellan olikasamhällssektorer. Sålunda ligger exempelvis prisulvecklingen för siaten resp.kommunsektorn normall över bruttonationalproduktens prisutveckling (bl.a.beroende på all dessa sektorers verksamhet är mer arbelskraftsinlensiva). Dåvolymulvecklingen för varie sektor beräknas med hjälp av sektorns prisindexkommer sålunda volymutveckling resp. real utveckling enligt BNP-denalorn atlavvika från varandra. För siaten och kommunerna kommer volymulvecklingennormalt alt vara lägre än den reala ulvecklingen enligt BNP-deflalorn. 1979/80:150 3 Utgifteroch inkomster kan också sättas i relalion till bruttonationalprodukten (BNP).Utgifternas andel av BNP har vuxit från 1964/65 till 1979/80och inkomsternas ahdd från till (diagram 2), Statsutgifter och statsinkomster uttrycktasom andel av bruttonationalprodukten (Miljarderkr,, 1975 ärs priser) .18"/. H"L 1 .12'X, ',', 24"':, ----- 1----- 1------ 1----- 1----- 1----- ;------ 1----- 1----- 1----- 1----- 1----- 1----- 1---- 1964,/6,S 1966/67 1968/69 1970/71 1972/7.1 1974/7. Omman ser till enskilda år har taklen i inkomst- och utgiftsutvecklingenvarierat. Utgiftstillväxten har sålunda i reala termer varierat mellan drygt 2och , medan inkomsterna vissa är t.o.m. minskal och ett är, 1975/76,ökat exceptionellt kraftigl. Prop.1979/80:150 4 Selt över hela perioden kan dock vissa tendenser iutvecklingen klarl iakltas. Utgifterna har Irendmässigt ökat med per årrealt sett, medan inkomsterna i genomsnitt stigit med . Skillnaden i tillväxttakt har letl till ett växandebudgetunderskott. var budgeien i stort sett balanserad.1970/71 uppgick underskottet till l,5%avBNP, 1974/och 1979/80 till10,, Del bör dock påpekas all del växande budgetunderskottet under försiadelen av perioden balanserades av överskottet inom socialförsäkringssektorn,främst APfonden. Det innebar att den konsoliderade offentliga sektorn ändafram till /78 trols etl växande underskott i statsbudgetenuppvisade ett positivt finansiellt sparande. Den krafiiga inkomstförstärkningen /76bryler påtagligt mot den trendmässiga utvecklingen. Statens inkomster som andelav BNP steg då från till , dvs. med mer än under heladen föregående tioårsperioden. Den viktigaste förklaringen till denna exceptionellauppgång var de myckel kraftiga löneökningar som inträffade åren 1975 och 1976.De kortsiktiga effekterna på slalsbudgeten förstärktes av systemet förutbetalning av kommunalskattemedel. De stora löneökningarna (och imindre grad 1976) slog genast igenom i preliminärskalten för löntagare.Eftersom avtalet kom rätt sent påverkades statsinkomsterna först andra halvåret1975, dvs. /76, i nägon större grad. innebär reglernaför utbetalning av kommunalskatiemedlen all den stora ökningen avkommunalskatleunderlaget påverkade utbetalningarna först är 1977, dvs,/77 (lill hälften) och /78 (starkare eftersomäven 1976 var med betydande ökning av kommunalskatleunderlaget). Dettabetyder att statsbudgeten flck en avsevärd tillfällig förstärkning under detvå budgetåren 1975/76 och 1976/77. Utöver de effekter som var en följd avlöneökningarna ökade statens inkomster ytterligare genom höjning avarbetsgivaravgifterna och på grund av helårseffekten av den momshöjning somskedde höslen 1974. Dessutom inflöt som en engångseffekt storafyllnadsbetalningar av arbetsgivaravgifter , Den kraftiga ökningen av lönekostnaderna åren 1975-1976var en direkt orsak till den kostnadskris som allvarligt försvagade Sverigesekonomi . Den framtvingade också anpassningsälgärder avolika slag, bl.a. de osedvanligt stora utgifterna för arbetsmarknads- ochindustripolitik samt borttagandet av den allmänna arbetsgivaravgiften, vilkapåverkade budgetutvecklingen av . Det är heltuppenbart att den inkomstökning som uppkom /76 visseriigen kortsiktigtledde till en förstärkning av den statliga budgeten men hade sånegativa effekter på samhällsekonomin all förstärkningen inte kunde blipermanent. För kunde den dock dölja de underliggande tendenserna tillett växande budgetunderskott. Utgiftsutvecklingen är ett resultat av successiva beslutom reformer. De regler som styr kostnadsutvecklingen, sedan reformerna välbeslutats, har Prop.1979/80: 150 5 i myckel liten grad varit kopplade till den ekonomiskatillväxten. Utgifterna har därior fortsatt atl öka i ungefär samma takt ävenunder perioder då tillväxten i ekonomin varil myckel låg. I årets budgetförslagredovisade jag hur utgiftsökningen /77-1979/80 fördelade sigpä automatik, nya utgiftsåtaganden resp. tillfälliga arbetsmarknads- och industripolitiskainsatser. Därav framgick att automatiken, inkl, pris- och löneomräkningar förslalliga myndigheter m, m,, svarade för av utgiftsökningen påtotalt , 1 reala termer ökade slaisulgifierna under dennaperiod med ca 7 1/.