prop · G303166 · 1979-12-31 00:00:00 — Den nya lagstiftningen innebär att större hänsyn än lidigarekan las lill lekniska och organisaloriska förhållanden på fartygen.Kollektivavtal om arbetsförhållandena skall ocksä beaktas i ökad utsträckningdå elt fartygs minimibesällning bestäms. Härigenom skapas uirymme förindividuellt avpassade bemanningssystem som kan bidra till förbättringar försvensk sjöfart utan alt avkall görs på sjösäkerhetens krav. En förutsättning för att det nya systemet skall kunnafungera pä avsett sätt är all fartygen kan bemannas med utbildad och kunnigpersonal. Nutidens moderna och tekniskl avancerade fartyg kräver personal medsäväl god utbildning som lämplig och tillräcklig praktik. Under efterkrigstidenhar del kontinuerligt räll brisl på utbildad sjöpersonal i den svenskahandelsflottan. Till följd härav har uppkommit elt syslem med uppmönslring avicke behöriga befattningshavare i befälsställning, det s. k.bristmönslringssyste-met. Detla har fungeral på så säll atl befälhavaren harundgått straffansvar när fordringarna på behörighet hos annat befäl änbefälhavaren inle har uppfyllts beiräffande viss befattning och detla harföranlells av alt lämplig person som varil behörig lill befallningen inle harkunnat erhållas i senast besökta hamn. Genom den nya bemanningslagsliflningen har beslutats attbristmönsi-ringssysiemet skall avvecklas etappvis. För atl sjösäkerheten inteskall ävenlyras är del nödvändigl att farlygsbesältningarna, som ju harindividuelll avpassats lill fartygens behov, uppfyller kraven iminimibesätlningsbesluten. När den elappvisa avvecklingen är genomförd skallall bristmönslring vara förbjuden. Avvecklingen av bristmönstringssyslemei betingas också aven ny internalionell reglering, 1978 ärs inlernationella konvention angåendenormer för sjöfolks utbildning, certifiering och vakthållning.Behörighetsregleringen i 1979/80:166 64 denna lämnar inte utrymme för den enskilde att göraundanlag ens i akuta bristsituationer och begränsar i hög grad den nationellamyndighetens dispensmöjlighcler. Bristmönstringen har minskat avsevärt undersenare är.Sjöfärtskrisen har genom friställningar m. m. resulterat i att så gott som alltbefäl i det större tonnaget i handelsflottan numera har föreskriven behörighelför sin befattning. En genomförd undersökning av behovet av däcks- ochmaskinpersonal i fartyg anslutna till Sveriges redareföreningindikerar emellerlid en ökande brist på fartygsbefäl för åren 1981 och 1982.Det torde också enligt prognosen föreligga brisl pä maskinbefäl fram lill år1982. Ett visst överskott pä kvalificerad däcks- och maskinpersonal, dvs.matroser och motormän med mer än lolv månaders ijänst i befallningen, torderedan är 1980 vandas lill elt kraftigt underskoU. Genom de osäkra förhållanden som har rått för den svenskasjöfartsnäringen har det varit synnerligen svårt att görasäkra antaganden om personalbehovet för handelsflottan i framliden. Många avsvårighelerna all göra säkra prognoser kvarslår visserligen, men utvecklingenpå senare lid medför atl de uttalade riskerna för en framtida befälsbrist intefår negligeras. Enligt beslut av skallsjöbefälsulbildningen reformeras (prop. 1978/79:7, UbU 24, rskr 206). Beslutetinnebär att de utbildningar lill styrman och sjökapten, maskintekniker ochsjöingenjör, driftingenjör saml radiolelegrafisl, vilka anordnas vid landelsfem sjöbefälsskolor, skall inordnas i de slatliga högskoleenhelerna. Denkommunala högskoleutbildningen till drifttekniker skall också inordnas i dennaorganisation. Enligt beslul skall den reformerade utbildningen avsjöbefäl anordnas i , och . Den nuvarandesjöbefälsulbildningen i och skall avvecklas successivi. Denreformerade sjöbefälsulbildningen startar läsårel 1980/81. 1979/80:100, bil. 12, har regeringen lämnat förslagtill om sjöbefälsutbildningen under /81. I nämndaproposition uttalades alt frågan om sjöbefälsutbildningens dimensionering pålängre sikl skulle kunna aklualiseras i den sjöfarlspolitiska proposilionen. Sjöfartspoliliska ulredningen föreslår i avsnill 7.4.2 ibeiänkandei alt ökade resurser ställs till förfogande för utbildning avsjöpersonal. Ulredningen förordar bl. a. en snabb och krafiig försiärkning avutrustning och läromedel, en delvis ändrad inrikining av själva innehållel iulbildningen saml en successiv uppbyggnad av forsknings- ochutvecklingsverksamheten. Vidare finner utredningen att starka skäl talar förall den nauliska utbildningen koncenlreras lill en ort i landet. Den samverkansom redan har inletts mellan i och och erfarenheterna härav lalar enligt ulredningen för atl del blirGöleborg som på sikl blir centrum för denna utbildning och härtill knuten forskning. 1979/80:166 65 Utredningens förslag alt ökade resurser ställs till förfogandeför sjoperso-nalutbildning tillstyrks allmänl av de remissinslanser som haryttrat sig i frågan. Med utgångspunkt frän alt har bestämt attsjöbefälsutbildningen skall koncentreras lill tre platser i landet framhällerSveriges redareförening i sitl yttrande över utredningen atl övervägande skällalar för alt utbildningen behälls pä de siora centralorterna , Malmöoch . Dessa orter och deras upptagningsområden erbjuder sävälerforderiigl rekryteringsunderlag som önskvärd anknytning till de tekniskahögskolorna. Till stöd för sin uppfattning åberopar sinaegna prognoser som tyder på en ökande brist pä främsl nautiskt befäl under denärmasle åren, enkäler som har företagits bland elever vid sjöbefälsskolorna iMalmö och Siockholm avseende frågan hur ändrade studiemöjligheter päverkarstudievalet saml fördelningen av ansökningarna lill sjöbefälsskolorna höslen1979. Föreningen har vidare genom sjömansskatlekontoret undersökt var i landetde ombordanställda som betalade sjömansskatt var bosatta. Avdessa bodde i Göleborgs och län, i och iStockholms län. Drygl av sjömännen var således bosatta i dessa tre län. För egen del får jag, efler samråd med chefen förutbildningsdepartementet, anföra följande. Kraven på de ombordanställda ökar allteftersombesättningarna på fartygen minskar. Medan det lidigare ofta förekom all delfanns personal uiöver minimibesätlningen på fartygen, har det under senare årblivit allt vanligare atl fartygen seglar med enbart minimibesättning. Med deförhållandevis små besättningar det är fråga om är det nödvändigt atlpersonalen är lillräckligt utbildad och har en för arbetsuppgifterna välanpassad praktisk tjänstgöring. Den reform som genomförs på sjöbefälsulbildningensomräde fr. o. m.den 1 juli 1980 skapar successivt förutsättningar för en bälireulbildningsstandard än den nuvarande. Detla sker bl. a. genom all studietidenpå styrmans- och maskinteknikerlinjerna förlängs från ell lill två är. Del är emellertid inte tillräckligt att enbari förändraulbildningens innehall. På senare lid har frågan om rekryleringen avsjöpersonal lill handelsflottan kommit i förgrunden pä ell helt annat säll äntidigare. Själv tillmäter jag denna fråga den slörsia betydelse. Det står heltklart alt vi inle kan bedriva svensk sjöfart i den utsträckning somja har förordal, om vi saknar behörigt befäl och kvalificerat manskap ihandelsflottan. Enligt beslut av skall bristmönstringen avvecklas denärmasle åren. Del är nödvändigl inle bara av hänsyn till sjösäkerheten ulanäven lill följd av en ny internalionell reglering. Med de svårigheler somsvensk sjöfart har genomgålt är del naturligt att det harblivil återverkningar på rekryteringen till yrket. Det är för framtidenväsentligt att olika ålgärder vidtas för att främja denna rekrytering. En sådanålgärd är del slatliga stödet 5 1979/80. 1979/80:166 66 till praktikplatser pä fartygen som jag föreslagit i detföregående. Avsikten härmed är atl underlätta rekryteringen tillmanskapsbefattningar. Eftersom del blivande befälet i sin tur rekryteras frånmanskapet bör stödet pä sikl ha en positiv inverkan även pä rekryteringen tillbefäl. För sjöbefälsutbildningens vidkommande är det fränrekryteringssyn-punkl av slor belydelse att utbildningen lillhandahålls päsådana platser, där man kan förvänta sig alt fä tillräckligt med studerande.Riksdagsbeslutel om nedläggning av skolorna i och kan tänkasleda lill att en viss del presumtiva studerande väljer andra yrken. Deltailluslreras av det faktum alt och redan har hafl svårl attrekrytera sökande till styrmansulbildningen medan nägra sädana svårigheter inlehar funnils i . Eflersom så har faltal beslut omavveckling av sjöbefälsulbildningen i och Siockholm, finner jag inle skälatl nu föreslä en omprövning av beslutet. Effekterna av beslutet frånrekryterings-synpunkt måsle emellertid följas fortlöpande. 5.6 Sjöfartsteknisk och sjöfartsekonomisk forskning Sjöfartspoliliska ulredningen har framhållit att svensksjöfart legat i främsla rummel när del gäller sjöfarlslekniskutveckling. I fräga om såväl ekonomisk farlygsdrift, t. ex. automation ochlasthantering, som säkerhet och inre miljö har den svenska handelsflottan variten föregångare beträffande tekniskt avancerade lösningar. Den sjöfartstekniskaforskningen har enligt utredningen varit en förutsätlning för denna ledanderoll. Ulredningen har beröri de ändrade förhållanden somuppställ i och med all den cenirala forskningsorganisaiionen på sjöfartensområde. Stiftelsen , har lagts ned. Vidare harulredningen i korlhel redogjorl för del avtal som ingåtts mellan styrelsen förteknisk utveckling (STU) och i avsikl atl under delvisändrade former bedriva för näringen erforderlig forskning. STU har enligtavlalet åtagit sig atl medverka lill finansieringen av denavtalade verksamheten genom all tillskjuta , varav 175 000 kr.under budgetårel 1978/79, . under /80 och 750 000 kr.under budgeiårei 1980/81. har å sin sida åtagit sig alt underavtalsperioden lillskjuta lägst , varav en belydande del ulgöröverskottsmedel från Stiftelsen . Utredningen anser atl de resurser, som genom avlaletmellan STU och redareföreningen tillförs forskningen, är för små. De projektsom nu har salts i gång inom redareföreningen omfallar ca en tredjedel av deförslag som utarbetats och som finns upptagna i ramavtalet mellan . För atl fullfölja fler projektförslag skulle behövasyllerligare anslag. Vidare pekar ulredningen pä behovel av atl finna former föratl 1979/80:166 67 praktiskt pröva de förslag och idéer som framkommer genomteknisk forskning. Ulredningen föreslår, atl etl särskilt statligtforskningsbidrag lill sjöfartsteknisk forskning skall ulgä under budgetåren1980/81 /83. Bidraget bör enligt utredningens förslag uppgå till 6milj. Beloppet bör enligt ulredningen anvisas under anslagentill STU och forskningen bör adminislreras av den av STU och redareföreningeninrättade särskilda programstyrelsen. Utredningen anser att programstyrelsenbör utvidgas alt även omfatta företrädare för de ombordanställda. Sjöfartspoliliska ulredningen konslalerar vidare atlriksdagen anslutit sig till ell uttalande i prop. 1968:68, alt en riktpunkt förbedömningen av statlig ekonomisk medverkan i kollektiv teknisk forskning börvara att induslrin svarar för större delen av det avtalsbundna stödet.Ulredningen anser därför att vissa av de projekl som utredningen förespråkarbör finansieras genom en fördelning av kostnaderna med hälften på STU ochhälften på redareföreningen. Flertalet av projektförslugen är enligtutredningen emellertid av den karaktären att de helt borde finansieras avstaten i likhet med vad som görs i liknande fall på andra områden. Det är vidare enligt utredningen angeläget alt ettsärskilt forskningsprogram utvecklas för ekonomisk och geografisk sjöfarts-och hamnforskning. Inom iransportforskningsdelegalionen (TFD) haranslrängningar gjorls för alt i samarbete med andra berörda organ inomsjöfarts- och hamnnäringen söka åsladkomma etl sädanl program. Utredningen konstaierar i della sammanhang all enbariforskningsmedel inle ger tillräcklig effektivitet när det gäller konkretaresultat. Ett sätt att nå ökad effektivitet skulle enligt förslaget kunna varaatt inräita ett särskilt . All utredningenaktualiserat denna fråga sammanhänger med att det saknas molsvarighet lillSveriges redareförenings och STU:s lekniska programstyrelse pä detla omräde.Ulredningen konstaterar dock all nu föreslå inrättandet av ettsjöfartsforskningsinsiilul inle synes vara ändamålsenligt. I stället bör TFDges ökade ekonomiska resurser för atl kunna slälla medel lill förfogande förforskningsprojeki inom ramen för det tidigare nämnda forskningsprogrammet.Denna medelsförslärkning bör enligt utredningens uppfattning lill en börjankunna vara relativt blygsam för att sedan successivi ökas när förutsättningarskapals för arbete pä flera forskningsprojekt. Utredningen föreslår alt förändamålet anslås . under vardera av budgetåren 1980/81 och 1981/82samt . under /83. Sjöfartspolitiska ulredningens förslag om ell särskiltstatligt bidrag till sjöfartsteknisk forskning åren 1980/81 lill 1982/83tillstyrks av , , , och statens skeppsprovningsanslalt (SSPA). Utredningens förslagom ökade ekonomiska resurser för ekonomisk-geografisk sjöfarts- ochhamnforskning tillstyrks av , och 1979/80:166 68 liliska ulredningen och flera remissinstanser är såledeseniga i sina bedömningar om det önskvärda i alt stiirka forskningen inomsjöfartens omräde. Jag delar denna uppfattning och finner den väl överensstämmamed regeringens allmänna syn pä forskningens betydelse för samhällsutvecklingen. Liksom utredningen och remissinstanserna finner jag atthandelsflottans utveckling och dess internationella konkurrenskraft år beroendeav att tekniska landvinningar las lillvara. En allmän mälinriklning bör enligtmin mening vara att, vad avser fartygsteknik och transportteknik, söka utvecklaavancerade iransportlösningar med specialfartyg eller andra tekniskl avanceradefariyg. Denna målinriktning förutsätter forskning av i försia hand s. k.härdvarukaraklär. Den syflar lill atl genom teknik- och komponenlutveckling tafram underlag för bl. a. konstruktion av t. ex. skrov, drivsystem ochhanteringsulrustning och all utveckla navigeringshjälpmedel saml dalor-ochreglerteknisk utrustning ombord i fartyg. För delta lekniskl inriklade forsknings- ochutvecklingsarbete har naturligtvis enskilda rederier och andra sjöfartsanknulnaförelag ett särskilt ansvar och del bör därför ingå som en viklig del iförelagens eget utvecklingsarbete. De slalliga insatserna bördarför inriktasmot alt förslärka och kompleltera del forsknings- och utvecklingsarbete sombedrivs av rederiföretagen. Projekl som bör komma i fräga för statligt stöd kanavse projekl inom ell enskill rederi, vilket har sådan omfattning atl det kanvara svårt för vederbörande rederi att självt finansiera det. Sädana projeklbör givelvis för alt komma i fräga för bidragsgivning ha ett för samhälletrelevant innehåll. Jag finner del således motiverat att förstärka densjöfartslekniska forskningen. Frågan om den på lämpligaansvarsfördelningen mellan olika organ inom iransporlforskningens omrädebehandlas i utredningen (K 1980:01) om översyn av forsknings- ochutvecklingsverksamheten inom iransporlområdet. Denna ulredning kommer atlbehandla även den sjöfartslekniska forskningens adminislralion. I anslulning till det nu förda resonemanget om fartygs-och transportleknisk forsknings- och utvecklingsverksamhet vill jag, medutvidgning av de ämnesområden som utredningen uppehållit sig vid, beröraönskemålet om all genom FoU-insalser undersöka pä vilket sätt teknikensförändringar berör de anställdas arbetsförhållanden och sociala förhållanden istorl. Del är uppenbart alt personalfrågorna är direkt sammanlänkade medmöjligheterna till att dra nytta av den lekniska utvecklingen. Jag anserdärför att en arbelsvetenskaplig sjöfarlsforskning bör ske parallellt med denpä leknisk utveckling inriklade forskningen och där det är möjligt iintegration med denna. Arbelsvetenskaplig forskning har för sjöfartens delbedrivits inom ramen för arbetarskyddsfondens bidragsgivning. Jag finner dellaäven fortsättningsvis vara en lämplig ansvarsfördelning. Frågan om en fastare form för ekonomisk-geografisk sjöfarts- och 1979/80:166 69 hamnforskning har aktualiserats i skilda sammanhang. Jagfinner det angeläget atl bättre förutsättningar skapas för kontinuiiet ochlångsiklig kompetensuppbyggnad inom detta område. Jag är dock inte nu bereddall framlägga ett konkret förslag till organisation av denna forskning eftersomden nämnda utredningen om transporlforskningen har i uppgifl att uiöver sinaövriga åligganden även framlägga förslag om organisalion av nu nämnd forskning. De problem som behandlas inom sakområdet sjöfarts- ochhamnforskning som här avses är också enligt min mening viktiga som deär mycket komplexa och ofta av tvärvetenskaplig karaktär. Sjöfartsekonomiskafrågor berör 1. ex. den inlernationella och nationella utvecklingen inom bådehandel och sjöfart. Den kan omfatta prognoser för gods- och persontrafiklikaväl som administrativa och ekonomiska frågor inom hamn-, stuveri- ochspedilionsverksamhel. Även hamnars lokalisering, organisalion och adminislralionberörs. Jag vill i sammanhanget erinra om all någon klargränsdragning i många fall inte kan göras mellan ekonomisk-geografisk ochleknisk forskning inom sjötransport- och hamnsystemen. Exempel på områden medövergripande systemfrågor där gränsdragningen är oklar är sjötransporternaslekniska och ekonomiska effektivitet jämförl med andra transportsystem,systemet omland - hamn - fartyg - hamn, irafikeringssyslem, utformning avfarleder, trafikregler saml utveckling av samordnade informations-,navigerings- och trafikledningssystem. Sjöfartspoliliska ulredningen har föreslagil alt TFD fåransvar för etl särskilt anslag avseit för ekonomisk och geografisk sjöfarts-och hamnforskning. Forskningen skulle ulföras vid de högskolor ellerforskningsorgan som från fall lill fall bedöms lämpliga. 1 sammanhanget erinrarutredningen atl transporlforskningen skall bli föremål för en särskildulredning, varför några långsiktiga ställningstaganden till hursjöfartsforskningen skall bedrivas inte bör göras . Med hänvisning till vad jag har anfört rörande del närasambandet mellan ekonomisk-geografisk och leknisk forskning inom sjöfarts- ochhamnsystemen förordar jag att etl anslag för det sammanlagna forskningsområdetanvisas. Den tvärvelenskapliga karaklär som forskningen har gör del enligt minmening mindre lämpligt atl låta STU administrera anslaget. Jag förordar därförall anslaget i avvaktan på all Iransportforskningsulredningen lägger förslag,administreras av TFD. Jag förutsätter därvid atl TFD samråder med dengemensamma programslyrelsen för leknisk forskning som STU och redareföreningenhar tillsatt. En ulgångspunkl för medelsfördelningen i fräga om den lekniskaforskningen bör vara alt rederiföretagen svarar för en rimlig andel av projektkostnaderna. Jag anser all den samlade sjöfarlsforskningen börlillföras 3.5 milj. kr. under /81. Härav börca 3 milj. kr. avseleknisk forskning och ca 0,5 milj. kr. ekonomisk-geografisk sjöfarts- ochhamnforskning. 1979/80:166 70 5.7 Branschråd för sjöfarten Sjöfartspoliliska ulredningen har föreslagit att ellbranschråd för sjöfartsnäringen skall inrättas. Enligt förslaget skallledamöterna i branschrådet företräda staten, branschen och de anslällda. Syflelanges vara att komma fram till en samstämmig syn pä den framtida utvecklingeninom branschen. Rådet avses bl. a. kunna fungera som en kanal för kontakermellan rederinäringen, myndigheter och kommittéer m. fl. som överväger åtgärderav belydelse för sjöfarten. Förslagel tillstyrks av TCO och SMBF. har inget atl invända mol alt ell branschråd inrättas.För all yllerligare förbällra informationsutbytet mellan varvs- ochrederibranscherna utgår föreningen från all varvsrepresenlanterna kommer alt ingåi rådel i analogi med vad som gäller för rederirepresenlanier i varvsrådel.Sveriges redareförening motsätter sig inle förslagel men anser all syftet meddel kan uppnäs bälire på andra sätt t. ex. genom direkta kontakter mellannäringen och de beslulande samhällsorganen. Liknande synpunkier framförs avsjöfartsverket, och . För egen del instämmer jag i de sistnämndaremissinslansernas uppfallning. Det föreligger självfallel ej något hinder föratl olika intressenter inom sjöfartsnäringen, om så visar sig erforderligt,bildar etl gemensaml organ utan all för den skull siaten engagerar sig häri.Elt statligt engagemang i etl branschråd som staten genom olikainsatser aklivt är engagerad i alt lösa olika för näringen allvarliga problemskulle enligt min mening skapa oklarhet om ansvarsfördelningen i fråga omålaganden. Mol bakgrund av vad jag nu anförl avslyrker jag förslagelom att inräita ell branschråd. 5.8 Handlingsprogram för agerande inom den internationella sjöfarten Den internationella sjöfarlspoliliken har under 1970-talelalllmer kommit all präglas även omvärdering av vedertagna principer ochhandlingsmönster. Ökad samfärdsel och teknologiska landvinningar har skapat nyamarknader och verksamhetsområden. har nya sjöfartsnationer vuxit uppoch krävt sin andel av sjötransporterna, vilkel inle utan vidare accepterats avde redan etablerade. Detta har lett till olika diskriminerande och protektionistiskaåtgärder framför allt från länder vilkas handelsflottor byggis upphuvudsakligen för all betjäna den egna utrikeshandeln. Syftet har då varit alltvinga fram en lasluppdelning som garanterar tillräckligt med arbele för denegna flollan. Denna utveckling har också lett till atl gränsen mellankommersiella och politiska intressen och ö"erväganden blivil alltmerutsuddad. Statlig slyrning av kommersiella aktiviteter inom sjöfarlenförekommer inle bara i slatshan- 1979/80:166 71 Begreppen fri sjöfart och fri och rättviskonkurrens har på mänga håll en annan innebörd än vad de har i . 1 detla läge skulle del kunna ifrågasättas om vär sjöfartlängre är betjänt av att slår vakt om dessa liberala principer i derasursprungliga betydelse. Som jag tidigare påpekat aren av förulsällningarna förtransocean direktlrafik pä svenska hamnar all svensk sjöfartsnäring harmöjlighel all della i irafiken. Del är också av slort värde för folkhushällelalt i största möjliga ulslräckning få exporten och imporlen utförda med svenskafartyg. bör man dock erinra sig atl alla neltoinläkter av svenskexport på sjöfarlsomrädel är lika värdefulla oavsett i vilken verksamhel deintjänas. Jag har tidigare föreslagit olika ålgärder som syftar lillall svensk utrikeshandel i tillräcklig grad skall kunna transporteras medsvenska fartyg. Ingen av dessa åtgärder slrider mol principerna för fri sjöfartoch fri och rättvis konkurrens, vilket är en konsekvens av den grundläggandetanken om all vår sjöfartspolitik bör ingå som ell led i den allmännanäringspolitiken. Härtill kommer all protektionistiska åtgärder, som skullekunna gagna den del av den svenska handelsflottan som är engagerad idirektlrafik pä , skulle få allvarliga återverkningar på den betydligtstörre delen som endast trafikerar hamnar i andra länder. möjligheteratl med irovärdighel verka för största möjliga frihei för cross-lrade-rederierskulle nalurliglvis minska om vi genom slalliga ingripanden sökte påverkatransporten av vår utrikeshandel lill förmån för svenska fariyg. Liksom sjöfartspoliliska ulredningen anser jag därför allSverige bör fortsätta alt värna om fri sjöfart och principen om fri och rättviskonkurrens. Emellertid kan vi inle bortse från de förändringar som håller päatt ske vid tillämpningen av dessa principer. Avsärskilt inlresse i del sammanhanget är del arbele som pågår inom för att lägga fast en för medlemsländerna gemensam modernsjöfartspolitik. Ulgångspunklen är all den slörsia ekonomiska fördelen förrederier, avlaslare och konsumenler uppnås om såväl regeringar som kommersiellaintressenter lillämpar principerna om fri sjöfart i fri och rättvis konkurrens.Dessa principer skall bygga på marknadsekonomiska överväganden och inte hindrasav reslriklioner som snedvrider konkurrensen genom valutakontroll ellerlagsliflning lill förmän för egen flagga. erkänns all principema inlelängre respekteras fulll ut till följd av de problem som exislerar ilinjelrafiken med vissa och stalshandelsländer.