prop · G303163 · 1979-12-31 00:00:00 — 1979/80.163 Regeringens proposition med förslag om upphävande av lagen (1975:171) om förbudmot nedsmältning av mynt; Regeringen föreslår atl anlaga det förslag somhar upplagits i bifogade utdrag av regeringsprotokoll. I propositionen föreslås att lagen (1975:171) om förbudmot nedsmältning av mynt upphävs. 1979/80. 1979/80:163 2 Lagom upphävande av lagen (1975:171) om förbud mot nedsmältning Härigenomföreskrivs att lagen (1975:171) om förbud mot nedsmältning av mynt skallupphöra all gälla efter den dag, då denna lag enligt uppgift på denutkommit från trycket i . Närvarande: slatsminislern , ordförande, ochstatsråden , , , , , , , Åsling,Söder, , , , , , , , ,, Proposition med förslag om upphävande av lagen (1975:171)om förbud mot nedsmältning av mynt Enligt lagen (1975:171) om förbud mot nedsmältning av mynt(ändrad 1975:1016) är det förbjudet att yrkesmässigt tillgodogöra sig metalleni gällande svenskt mynt genom nedsmältning eller därmed jämförlig åtgärd. I en skrivelse har myntverkethemställt att regeringen föreslår att avskaffa detta förbud. Myntverkethar i skrivelsen vidare hemställt bl. a. att en utredning tillsätts för attundersöka dels frågan om avskaffande av fem- och tjugofemöresmynten, dels pånågot behovet av mynt i höga valörer. Till protokollet i detta ärende bör myntverkets skrivelsei transumt fogas som bilaga 1. Efter remiss har yttranden över myntverkets skrivelseavgetts av bankinspektionen, riksåklagaren, ,generaltullstyrelsen, fullmäktige i riksbank, ,, . ,Svenska numismatiska föreningen och . Vid riksåklagarens yttrande var fogade yttranden frånöveråklagarna i , och åklagardistrikt samt frånlänsåklagarna i och . Post-och , , har deltagit i behandlingen avbankföreningens yttrande och förklarat att banken delar synpunkterna i yttrandet. En sammanställning av remissyttrandena bör fogas till prolokolleti detta ärende som bilaga 2. 1979/80:163 4 Av de frägor mvntverket har tagit upp i sin skrivelsebehandlas i denna proposiiion endast frågan om upphävande av förbudet mot nedsmältningav mynt och en fråga om inlösen av enkronemynt. De övriga frågor som mynlverkellar upp kommer atl behandlas i ett annal sammanhang. Fram tillverkades en- och tvåkronorsmynlen ien legering som innehöll minst 40 '7c silver. Delta år ändrades den då gällandemyntlagen så alt dessa mynt i stället kunde tillverkas av enbart koppar ochnickel (prop. BaU 17. rskr 125, SFS 1968:124), Lagändringen gjordesdärför att silverpriset stigit så atl metallvärdet i mynten närmat sig och vidnågra tillfällen överstigit myntens nominella värde, 1 samband med denna lagändring infördes ett förbud mot attyrkesmässigl genom nedsmältning eller en därmed jämförlig åtgärd tillgodogörasig metallen i svenska skiljemynt. Förbudet meddelades ursprungligen ikungörelsen (1968:15) om förbud mot nedsmältning av skiljemynt. Den ersattes år1975 av lagen (1975:171) om förbud mot nedsmältning av mynt. Förbudetsanktioneras av straff- och förverkandebestämmelser. föreslår att lagen om förbud mot nedsmältningav mynt avskaffas. Verket pekar bl. a. på att nedsmältningsförbudet tidigarevar nödvändigt för att inte äventyra tillgången på enkronemynl. hari beräknat antalet silverhaltiga enkronemynt till ca två promilleav cirkulerande enkronemynt. ca 450 000 av högst 225 milj.För /80 har myntverket en budgeterad produklion av enkronor på46 milj. mynt. konstaterar att silverenkronorna, setl mot bl. a. denbakgrunden, numera inte spelar nägon som helst roll för tillgången påbetalningsmedel och att nedsmältningsförbudet således inte längre behövs medhänsyn till tillgången på enkronemynt. På grund av en kraftig stegring avsilverpriset uppgick silvervärdet i etl silverhaltigt enkronemynt till ca 18kr. Nära nog samtliga silverhaltiga enkronemynt har försvunnitur myntcirkulationen och ett okänt antal sådana ligger på grund av sittsilvervärde hopsamlade i slörre eller mindre poster. Mynlverkel anser att detknappast finns någon anledning för verkel att engagera sig i uppköp avenkronemynt till priser över namnvärdet. Vad myntverket anför om enkronemyntengäller i princip också för de silverhaltiga mynt i valörerna 10, 25 och 50 öresom präglades fram . Remissinstanserna har tillstyrkt eller inle haft något atterinra mot myntverkets förslag om borttagande av nedsmältningsförbudet.Riksåklagaren har dock ifrågasatt om inte frågan bör regleras genom s. k.fullmaktslagstiftning så att regeringen får möjlighet att utan dröjsmål vidtade åtgärder som behövs för att förhindra icke önskvärda förfaranden medskiljemynt. Vad beträffar frågan om myntverket bör få möjlighet atl köpa upp 1979/80:163 5 silverhaltiga enkronor lill priser över namnvärdel är deremissinstanser, som siirskill har yttral sig på den punkten, med ett undantagense med mynl verket om att det knappast finns anledning för verkel attengagera sig i sådana uppköp. I likhetmed myntverket anser jag att det nuvarande förbudet mot nedsmältning av myntbör avskaffas eftersom motivet för dess införande - att skyddabetalningsväsendets lillgång på enkronor-har bortfallit. Jag bilräder därförliksom remissinstanserna myntverkets förslag all förbudet bör upphöra attgälla. Upphörförbudet att gälla kan det finnas skäl att överväga om förbudsreglerna, somriksåklagaren har ifrågasatt, borde omformas till en fullmaktslag. Reglernaskulle då vid behov kunna sättas i lillämpning. Enligt min mening är detemellertid tvivelaktigt om etl nedsmältningsförbud ger den effekl someftersträvas, nämligen att hålla kvar sådana mynt i cirkulation som har ettmetallvärde över myntens nominella värde. Att det är svårt alt få denna effeklhar med önskvärd tydlighet visals när det gäller de silverhaltigaenkronemynten. Mynten har praktiskt taget helt tagits ur cirkulationen. Jaganser därför atl lagen om förbud mol nedsmältning av mynl bör upphävas ulan allersättas av en fullmaktslag. Problemet med myntens metallvärde får lösas på annalsätt. 1 första hand gäller det givetvis atl söka undvika alt etl mynts metallvärdeöverstiger det nominella värdet. Jag förordar alltså atl lagen om förbud mol nedsmältningav mynt upphävs. 1 så fall skall den som medan förbudet ännu gäller har åtalalsför överträdelse av detta inte fällas till ansvar, om dom inte har meddelatsinnan förbudet upphör atl gälla. Om förbudet mol nedsmältning upphävs, kan silverhaltigamynt fritt köpas upp för nedsmältning. Prisei på mynten kommer atl anpassasefter marknadspriset på silver. Marknadspriset som nådde en högstanotering på ca /kg., var knappl /kg. I denutsträckning tillgången på sådana mynl genom inträffad eller kommande nedsmältningsuccessivi minskar kommer i slället samlarvärdet, baserat på knapphei, attpåverka prisbildningen. De som innehar sådana mynt får möjlighel all säljadessa på den fria marknaden. Något behov av regler om inlösen av mynt genommyntverket finns då knappast. Jag anser därför att del inte finns anledning atlengagera mynlverkel i etl inlösensförfarande. Frågan om upphävande av lagen om förbud mol nedsmältningav mynt är inte sådan all lagrådets hörande är påkallat. Jag har därför inteföranstaltat om någon lagrådsgranskning av den föreslagna lagen. 1979/80:163 6 Med hänvisning lill vad jag nu har anförl hemsläller jag atlregeringen föreslår atl anlaga elt inom ekonomideparlemeniel upprätlal förslagtill lag om upphävande av lagen (1975:171) om förbud mot nedsmältning av mynt. Regeringen ansluter sig lill föredragandens övervägandenoch beslutar atl genom proposition föreslå atl anlaga del förslag somföredraganden har lagl fram. 1979/80:163 7 Till Regeringen (Ekonomidepartemenlet) Beträffande lagen om förbud mol nedsmältning av mynl (SFS1975:171, ändrad SFS 1975:1016) och lagen om rikets mynt (SFS 1970:1028. ändrad1975:170). Det nu gällande förbudet mot nedsmältning och dylikl av mynlinfördes i form av en Kungl. Förbudet var nödvändigt för attförhindra all i försia hand enkronemynten undandrogs myntcirkulationen på grundav de efler dåvarande förhållanden höga silverpriserna men även bronsmynten vari farozonen för nedsmältning. Genom en ändring i myntlagen infördes möjlighelenatt prägla en- och tvåkronemynlen i kopparnickel i stället för silverlegering. hade 1968 ingen möjlighet all tillverka såmyckel enkronemynt all de silverhaltiga mynten hade kunnat dras in och ersältasav kopparnickelmynt. Man kunde också hävda all den enskilde bör ha rält atlfritt förfoga över sina mynt även för annal än belalningsändamål. Nedsmältningsförbudetvar emellertid nödvändigt för atl inte äventyra betalningsväsendets lillgångpå enkronemynl. Silverpriset har och fram lill början av 1979sakta stigii och var vid slutet av 1978 ca /kg. Under dessa år har nedsmältningeller annat olovligt undandragande av enkronemynt förekommil. Omfattningen avdenna verksamhet är okänd men den del som kommii till polisens kännedom ochhandlagts av domstolarna kan givelvis kartläggas. Om hänsyn tas inte endast lillraffineringskostnader utan även till kostnader för sortering, transponering m. m.,kan nedsmållningen knappasl varil särskilt lönande om inte del ekonomiskaresultatet förbättrats av all verksamhelen uppenbarligen hell undandragilsbeskattning. Silverpriset steg kraftigl under sluiet av 1979 och börjanav 1980 och nådde som högst ca /kg. Det är uppenbart atldessa priser med ett silvervärde för enkronan av ca avsevärt ökalintresset för alt undandra mynten från cirkulationen. har i jan. 1980 gjort en enkel statistiskundersökning över de i verkligheten cirkulerande enkronemynten och funnil allendast ca ulgöres av silverhaltiga mynl. Eftersom det cirkulerande anlaletenkronemynt samiidigi kunde beräknas lill högst 225 milj. st. blir enligtundersökningen anlalet i användning varande silvermynt högsl 450 000 st. För /80 har myntverket en budgeterad enkroneproduklionom 46 milj. st. mynl och sett mol bl. a. den bakgrunden spelar numerasilverenkronorna ingen som helst roll för tillgången på belalningsmedel.Förbudet mot nedsmältning av mynl behövs således inle längre med hänsyn lilltillgången på enkronemynt. 1979/80:163 8 Efter ikraftlrädandel av myntlag har präglats 57milj. st. enkronemynt med silverhalten och 227 milj. st. med silverhalten40 %.. Nära nog samtliga dessa är, som ovan anföris, försvunna urmyntcirkulationen. Till myntverket har som nötta mynt återkommit 8 milj. si., etlobekant antal har tappats borl eller förts ul ur landel av hemresande ulländskabesökare. Resten ligger alltså hopsamlat i större eller mindre posler pga. siltsilvervärde, med eller utan planer på illegal export eller nedsmältning. och endel har redan smälls ned resp. förls ul ur landel för nedsmältning. Från samhällelig synpunki ser myntverkei del önskvärt altmetallen i de från myntcirkulationen undandragna mynten kan komma tillanvändning inom landet eller exporteras under legala affärsmässiga former. Etlenkelt sätl att genomföra detla är att avskaffa nedsmältningsförbudet och betraktamynten som vilken handelsvara som helst. Mynlverkel anser inle atl de vinster som enskilda kan görapå legal försäljning och nedsmältning av enkronemynt bör få hindra all nedsmältningsförbudetupphävs. Man måsle i alla fall räkna med att molsvarande vinster förr ellersenare görs genom illegal hanlering av mynten och alt dessulom då såvälmetallen som den slutliga betalningen för denna kan komma alt hamna ulomlands. Det finns knappast någon anledning för myntverket attengagera sig i uppköp av enkronemynl till priser över namnvärdel. Om delta ändåskulle anses önskvärt kan myntverket givetvis åtaga sig uppköp om härförerforderliga resurser slälls till förfogande. Vad som ovan anförts om enkronemynt gäller också i principför de silverhaltiga mynl i valörerna . och som präglatsfram till 1962. Del nuvarande nedsmältningsförbudet är generelll ochomfattar alla nu gällande mynt, således även guldmynt och minnesmynt somöverhuvudtaget inte används som betalningsmedel. Detta förhållande får ses somen betydelselös biverkan av nedsmältningsförbudet. Om allmänheten får fritt förfoga över sina mynt är del nödvändigluppmärksamt följa utvecklingen av metallvärdet i förhållande lill namnvärdelför de som verkliga belalningsmedel använda mynten. Från denna synpunkt finnsdet anledning diskutera femöresmynlet som efter den senaslemetallprishöjningen har elt metallvärde av mellan 3,0 och . Den meslradikala lösningen år att låla femöresmynlet utgå ur myntserien och införa enöresutjämning vid belalning till hela tiotal ören i stället för som helafemtal ören. Avrundningen till femtal ören har uppenbarligen inte fått någrainte önskvärda konsekvenser och del finns anledning tro atl en avrundning lill tiolalören kan göras lika problemfritt. De svårigheter som kan uppslå berör i ställettjugofemöresmyntel som bör ulgå ur myntserien samiidigi med femöresmyntet såatt man inte får en avrundning till femlal ören eller tiotal ören beroende påden tillfälliga tillgången på mynt vid 1979/80:163 9 föreslär alt regeringen lillsäiieren mindre utredning för atl karllägga konsekvenserna av att såväl femöresmynlelsom tjugofemöresmyntel ulgår ur mynlscrien. Utredningsarbetet lorde kunna bli lämligenbegränsat i tiden eflersom en god utgångspunki finns i förarbelena lill dennuvarande mynllagstiflningen. Det finns också skäl alt låta samma utredning pånågot överväga behovet av mynt i höga valörer för verkligabetalningsändamål, i första hand användningen av del nuvarande femkronemynietoch elt framtida mynl i valören . Melallmarknaden är känslig för såväl världspolitiskahändelser som inrikespolitiska förhållanden i de kopparproducerande länderna.Det år myckel svårt all bedöma prisulvecklingen för myntmetallerna men man måslegivetvis räkna med en höjning i lakl med infiationen. Älgärder för alt minska metallkoslnadenför femöresmyntet måsle således förr eller senare vidtagas om inte myntet heltavskaffas. Om regeringen ställer sig avvisande till alt överväga frågan om atlavskaffa femöresmynlet och tjugofemöresmyntel är myntverket berell all omedelbarlundersöka möjlighelen att utföra femöresmyntet i kopparpläterat järn, dvs.samma ulförande som en-och tvåpfnnigmynten i och femöresmynlet iDanmark. De toiala framslällningskostnaderna för etl präglingsfärdigt myntämnei detta utförande kan uppskattas till storleksordningen 3/4 av kostnaden fördet nuvarande myntämnet men själva metallkostnaden blir helt obetydlig. - all regeringen föreslår riksdagenall avskaffa lagen om förbud mol nedsmältning av mynt, - atl en utredning tillsattes meddels sikte på atl avskaffa femöresmynlet och tjugofemöresmyntel och dels uppgiflatl på någol sludera behovel av mynl i höga valörer. Vid avgörandet av detta ärende, som handlagts av mynldirektören.har närvarit avdelningsdirektören , förste driftsingenjören ochingenjören . 1979/80:163 10 Myntverkei anför i sin skrivelse all nedsmältningsförbudet,då det infördes, var nödvändigl för atl inte äventyrabetalningsväsendets lillgång på enkronemynl. Då detla skäl för förbudet numerabortfallit och förbudet inle heller synes vara nödvändigt för atl skydda andra vitalainiressen anser inspeklionen redan dessa omständigheter motivera ettavskaffande. Det är också möjligt alt etl upphävande av förbudet skulle medföraalt de nu tesaurerade silverkronorna i ökad utsträckning kommer atl försäljassom silvervaror och all metallen härigenom kan komma till användning. Inleheller lorde en kontroll av atl förbudet mol nedsmältning av mynt efterlevskunna åstadkommas ulan kosinader för del allmänna i form av polisiär bevakning m.m. Inspeklionen har därför ingen erinran mol att lagen (1975:171) om förbud molnedsmältning av mynt upphävs. Enligt min mening bör behovel av förbudet bedömas med utgångspunkii främst tekniska, ekonomiska och administrativa överväganden. Utifrån denförutsättningen att ifrågavarande lagstiftning uteslutande uppbärs av syftetalt säkra tillgången på betalningsmedel får myntverkei anses ha övertygande visalalt förbudet ej längre behövs. I princip har jag därför inte någon erinran motatt förbudet upphävs. Med hänsyn lill att de förhållanden som råder påifrågavarande område snabbi kan förändras och behov av reglering återkan inträda ifrågasätter jag dock om inte spörsmålet bör regleras genom s. k.fullmakts-lagstiftning, så alt regeringen får möjlighet all utan dröjsmålvidtaga åtgärder som kan erfordras för atl förhindra icke önskvärda förfarandenmed skiljemynl. Den akluella straffbestämmelsen saknar allmän straffrältsligbetydelse. Från de synpunkter åklagaren har alt beakta kan det därför inlefinnas någon erinran mot att den upphävs. Ifrågavarande mynt med en silverhall av aniingen 40 eller8(silver cirkulerar numera endast i en myckel begränsad omfattning i dennormala 1979/80:163 11 Huvuddelen, i den mån inle redan nedsmältningskell, torde finnas hos investerare i silver saml, sannolikt i mindre omfallning,hos numismaliker som bevaral mynten som samlarobjekl. Myntverkethar numera enligt uppgifl tillräcklig kapacitet för betalningsväsendets behovav mynt. Lagen behövs sålunda inte längre för silt ursprungliga ändamål. Anlalet kända fall av överträdelser av lagen är lågt. Ettantal fall av grovi valutabrott vid utförsel av silvermynt för nedsmältning harbeivrats. I motion1979/80:596 hemställs att beslutar stifta en lag som möjliggörinlösen av svenska silvermynt till etl mol silverhallen svarande procentuelltbelopp. anser sig sakna anledning atl göra inköp över namnvärdel. Pågrund av silverprisels ständiga förändringar måsle därest beslut tas om inköpfrån raltvisesynpunkl prisei på någol sätt kopplas med silverprisetsvariationer. Inköpen kan ej heller ske formlöst varför viss byråkrati inte kanundvikas. Jag anser därför inte atl det är en lämpligare lösning att bibehålla nedsmältningsförbudetoch besluta om inköp lill priser över namnvärdet. Med hänsynlill atl lagen om förbud mol nedsmältning av mynl inte längre krävs för siltursprungliga ändamål och inle några nya omständigheter tillkommit somföranleder lagens bibehållande från andra synpunkter får jag tillstyrkamyntverkets hemställan om lagens upphävande. Detla kan även få lill följd attolaga utförsel av silvermynt för nedsmältning upphör. 5 Överåklagaren i åklagardistrikt Myntverkei anför------------- atl del anlal mynt som kanantagas vara aktuelltvid brott mol lagen om förbud mot nedsmältning av mynl m. m. numeraförhållandevis är synnerligen litel. Det är därför uppenbarligen ej längremotiverat att nedsmältningsförbudet kvarslår med hänsyn till tillgången avenkronemynt. Det är svårbedömt vilka syften som i övrigt skulle motivera ettbibehållande av lagen. Som myntverket vidare ullalat är det önskvärt attmetallen från aktuella mynl kommer till användning inom rikel eller i vart fallutföres på legal våg. Mynlverkels bedömning av gällande lags effekl härvidlagkan delas. Vid elt borttagande av nedsmältningsförbudet lorde i vari fallsannolikheten ej minska för att metallen kvarblir i riket eller utförs på legalväg. Vid övervägande av vad myntverket anfört synes därför etl upphävande avlagen om förbud mol nedsmältning av mynl m. m. kunna tillstyrkas. Ej heller iövrigt har jag något alt erinra mot de av myntverket framställda förslagen. 6 Länsåklagaren i och Förslagel alt upphäva förbudet mot nedsmältning av mynt lillslyrks. 1979/80:163 12 Från länsåklagarmyndighetens sida finns intet att erinra molde i skrivelsen framförda förslacen. 8 Länsåklagaren i lan De skäl som myntverket anförl i sin skrivelse talar enligimin mening för alt förbudet mol nedsmältning av mynl bör avskaffas. Därtillkommer all det är svårt att konlrollera efterlevnaden av förbudet. Med hänsyn härtillhar jag för min del ingen erinran mol atl lagen om förbud mol nedsmältning avmynt upphävs, Styrelsen delar myntverkels uppfallning om alt ett förbudmot nedsmältning av mynt numera inle synes vara nödvändigt. tillstyrker därför förslaget alt lagenom förbud mot nedsmältning av mynl upphävs. 1 lar tulltjänsteman under yrkesutövning påträffat myntsom är avsedda att användas i strid mot förbudet enligt 1 § lagen (1975:171) omförbud mot nedsmältning av mynt kan han inte ta mynten i beslag på grund avnämnda lag. Han är däremoi oförhindrad alt pröva om hinder mol utförsel avmynten föreligger enligt valutabestämmelserna eller om mynten skall las ibeslag med stöd av valutabestämmelserna. Anledning till sådan åtgärd kanexempelvis finnas om svenska mynt medförs i onormalt stort antal. De kan då inleanses utgöra sädan resevaluta som får ulföras enligt valutabeslämmelserna. Generallullslyrelsen har ej något atl erinra mol att lagenom förbud mot nedsmältning av mynt avskaffas. 11 Fullmäktige iSveriges riksbank Gällande förbud mot att nedsmälta mynt infördes föratt förhindra att då kraftigl höjda silverpriser ledde lill all silverhaltigamynt nedsmältes och därmed undandrogs cirkulationen. Förbudet var i dåvarandeläge sannolikt nödvändigl för alt säkerställa tillgången på belalningsmedelunder övergång lill produktion av icke silverhaltiga mynt. Även därefter harförbudet säkerligen varil av betydelse när det gällt att molverka den mynlbristsom i viss mån sammanhängt med myntverkels omlokalisering. På litet kan emellertid ell nedsmältningsförbudknappast hindra atl mynt, vars metallvärde överstiger det nominella, utplockasur cirkulalio- 1979/80:163 13 Antagandel besiyrkes av den av myntverket redovisadeundersökningen av sammansällningen av nu utelöpande enkronorsmyni, Nedsmallnings-förbudeiär därmed ej längre meningsfulll. Del bör därför upphävas, llärigenom undanröjesäven den ekonomiska brottslighet som ombesörjer nedsmällning av silverhaltigamvnt liksom härmed sammanhängande skalle- och valutabrotl. Med åberopande av del anförda tillstyrker fullmäktige attlagen om förbud mot nedsmältning av mynl upphäves. Om sålunda seriösa förelagfår möjlighet all uppköpa och nedsmälta silverhaltiga mynl. kan del förvänlasatt allmänhelens innehav av sådana mynl kan och kommer alt säljas lill prisersom står i rimligt förhållande till marknadspriset på silver. Anledning lordedärmed saknas all biträda förslagel i en vid årels riksdag väckt molion (1979/80:596)om särskild lagsliftning "som möjliggör inlösen av svenska silvermynt lillelt mot silverhalten svarande procenluelll belopp". Fullmäktige tillstyrker likaledes förslaget om alt mynlseriensvalörer uircdes. ' avslår från att anföra synpunkier i fråganom avskaffande av förbudet mot nedsmällning av mynt. tillslyrker all det görs en ulredning omlämpligare sammansättning av den svenska mynlserien. Föreningen ser inga tungaskäl tala emot den av Myntverkei föreslagna nedskärningen av anlalel mynlva-lörer.1 stället lorde därmed avsevärda fördelar vinnas såväl vid betalningarsom i mynlproduktionen och -distributionen. Frågan om emission av liokronorsmynt synes med hänsyn tillsärskilt automaihandelns uttalade inlresse värd atl undersökas närmare. Mynt idenna värdeklass är tämligen vanliga i ullandel. 1 sammanhanget kan här nämnas all bankföreningen i brev1980-03-04 lill Riksbank uttalat intresse för en bredare användning änvad som är fallet av mynt i valören . MynUerkels motiveringar lill förslaget atl regeringen börföreslå alt a\'skaffa lagen om förbud mol nedsmällning av mynl. har viinga erinringar emot. Vi vill dock framföra all siluationen kan tyckas någolovanlig i den bemärkelsen att lagen föreslås bli avskaffad, bl. a. för alt denaffärsverksamhet som bedrivs med silvermynten/metallen ska kunna beiraktassom legal. Vi lillstyrker således förslaget. När det gäller frågan om öresutjämning lill hela 10-lalören och därtill förknippade frågor om femöresmyntets och ijugofemöresmynlelsframlida 1979/80:163 1 existens, vill vi avvakla del resullal som den föreslagna ulredningenkan komma fram lill innan vi vttrar oss. Vi lillstyrker således förslagel atl en utredning lillsaltsdels om frågan att avskaffa femöresmyntet och tjugofemöresmyntel och dels meduppgift atl på någol studera behovet av mynl i högre valörer. Mynlverkel hemställer i sin skrivelse alt regeringen skallföreslå alt avskaffa lagen om förbud mol nedsmältning av mynt.