prop · G303109 · 1979-12-31 00:00:00 — Bland annat kommer behovet av bidrag till täckande av de transportkostnader som leverantörerna inte kan ta ut genom ortstillägg att bli av begränsad storlek. Därmed blir avgiftskravet måttligt och förbrukarnai kusttrakterna skulle få små höjningar av oljepriset jämfört medutfallet vid en total utjämning. Ävenom krav på avgränsningar och undantag sålunda intekan förväntas ställas i någon störreomfattning vid ett maximeringsalterantiv börändock begränsningen med hänsyntill leveransform beröras något. I fråga om en total utjämning har vi ansett att undantag Prop.1979/80:109 176 för cargoleveranserna bör göras. Vikonstaterade därvid att problemen med en sådan avgränsninginte var av någon större omfattning. Vissa gränsdragnings- och kontrollproblem torde dock intekunna undvikas. Med hänsyn till det och till att en maximeringi så obetydlig grad skulle komma attbelasta den oljeintensiva industrin har vi funnit att undantag för cargooljan inte bör komma i fråga i detta alternativ. En särskild fråga när det gäller omfattningen av en maximeringsåtgärd är hur dieselbrännoljanskall behandlas. Sådan olja säljs nämligen såväl direkttill konsument mot uttagande av ortstilläggsom från pump då zontilläggutgår. Direktförsäljningen utgör av de totala dieseloljeleveranserna.Enligt vår mening bör en utjämningförutom eldningsolja även omfatta den dieselbrännolja som levereras med ortstill-lägg. Avgift bördock av administrativa skäl tas ut på all dieselbrännolja.Detta skulle visserligen innebära vissa förändringar i förutsättningarna för försäljningen av dieselbrännolja respektive bensin samt de olika leveransformerna för dieselbrännoljamen det rör sig i båda fallen om mycket begränsade förändringar. Högsta tillåtna ortstilläggbör fastställas av regeringen. Som vi tidgare nämnt bör maximinivån med nuvarande ortstillägg ligga vid per m . En m.axime-ring avortstilläggen bör enligt vårmening begränsas till att gälla vid försäljning till förbrukaresom inte är registrerad hos RSV somskattskyldig till allmän energiskatt för dieselbrännoljaoch eldningsoljor. Då behöver transportbidrag endast redovisas i ett led. Det transportbidrag som skall lämnas som kompensation för de transportkostnader, som till följd av utjämningeninte blir täckta, bör fastställasav re- Prop.1979/80: 109 177 geringen sedan SPK tagit fram underlag och lämnat förslag.Vi utgår frän att OK i samarbete med andra oljeföretag även i fortsättningen kommer att göra beräkningar av ortstillägg för helalandet. Med den valda konstruktionen av systemet behövs nämligen dessavid försäljning till återförsäljare och registrerade skattskyldigai orter med ortstillägg över den fastställda maximinivån. Efter kontroll av OK:s beräkningar och en skälighetsbedömning av den i tilläggen ingående kostnaderna kan bidragsbeloppberäknas för respektive ort i det område som omfattas av utjämningen. Transportbidrag skall lämnastill defcsom säljer och transporterar bränsle till förbrukareoch demsom säljer till återförsäljare men självtransporterar bränslet till förbrukare. Bidrag skall också utgå till förbrukare som ärregistrerad som skattskyldig till allmänenergiskatt för dieselbrännolja och eldningsoljor. Slutligen är oregistrerad förbrukaresom importerat bränsle berättigad till bidrag. Den transportavgift som behövs för att täcka kostnaderna för utjämningen bör bestämmas av regeringen pä förslag av SPK. Som tidigare angettsbör avgiften tas ut på all dieselbrännolja och eldningsoljor. Dettotala bidragsbehovet, som utgör grund för beräkningen av avgiftens storlek, erhålls genom att de enskilda orternasbidragsbelopp multipliceras med föregäende års leveranser till dessa orter. Vidsystemets införande blir sistnämnda beräkning något komplicerad genom att statistiksom utvisar leveransernas fördelning på orter saknas. Eftersomleveranserna till de aktuella orterna görs av ett begränsat antal oljeföretagoch återförsäljare, bör det dock vara möjligt att genom direkta uppgifterfrån dessa säljare få ett godtagbart underlag för beräkningen. Vid senare revideringarbortfaller nämnda komplikation eftersom man då har tillgång till de leveransuppgifter som. säljarna läminat till RSV för 12 1979/80. Prop.1979/80: 109 178 att få bidrag. Med dessa utgångspunkter förberäkningen av bidragsbehov och avgiftfår man naturligtvis räkna med att det faktiska utfallet av utjämningen kan medföraatt över- eller underskott uppkommer. Idet förra fallet bör överskottet överföras till följande årmedan ett negativt utfall bör täckas genom en statlig kredit. En utjämning av denav föreslagna typen förutsätter attavgiften kan hållas på en tämlige.n läg nivå. Det berorpä att systemet innebär att alla förbrukarei landet träffas av en prisökning som motsvarar avgiftens storlek. Om avgiftenblir för hög ger utjämningen mindre lämpliga effekter i de orter som har till-lägg omkring den valda maximinivån. Med den begränsadeåtgärd som vi diskuterar föreliggeringen risk för sädana effekter . Transportavgiften kan tas ut på två sätt. En lösningär att ta upp den vid import av färdigprodukter respektive när sådana produkter lämnar raffinaderi i landet. Omskyldigheten att betala avgift pä detta sätt läggs på importöreroch raffinadörer skulle antalet avgiftsskyldigabli begränsat och uppbörden därmedtämligen enkel att administrera. Ennackdel är att nya uppbördsrutiner i viss utsträckning .måstetillskapas. Dessutom uppkommer svårigheternär det gäller att bestämmavilka redovisningsperioder som skall gälla.De avgiftsskyldiga vill undvika att ha avgiftsbelagda lager. Mot det står statens behov av att få in medel till täckandeav bidragsbehovet. Den andra lösningen är att ta ut avgiften i samband med energiskatten. Fördelen m.ed ett sådant system är att man kan utnyttja en redanbefintlig uppbördsapparat. A.ntalet avgiftsskyldigablir emellertid betydligt större än i det förstaalternativet, men eftersom de ändå har att av- Prop.1979/80:109 179 ge deklaration i frågaom energiskatt bör den tillkommandeuppgiftsskyldigheten inte bli alltförbetungande. Denna bedömning bör även kunna gälla RSV:s merarbete med granskning och kontroll. Enligt vår meningtalar övervägande skäl för att man bör välja den sistnämnda lösningen. Därmedges också möjlighet till nettoredovisning av avgift och bidrag för de hos RSV registrerade skattskyldiga. De oljeföretag som är registrerade som skattskyldiga till allmän energiskatt skall ansöka om transportbidrag i samband med redovisningen avavgiften som i det avseendet bör följa energiskatten. Det bör inte bereda företagennågra större svårigheteratt ta fram de uppgifter som bidragsansökankräver med hänsyn till de interna redovisningsrutiner som redannu tillämpas. Än mindre blir redovisningsproblemen för de förbrukaresom skall medverka i systemet. Genom den begränsningdet nu aktuella systemet innebär jämfört med dettidigare beskrivna clearingsystemet blir problemet med fristående återförsäljare aveldningsolja väsentligt mindre. För det begränsadeantal sådana återförsäljare som har verksamhet inom det område som omfattas av tilläggsreduktionenbör beredas möjlighet att lämnaansökningar om bidrag direkt till RSV.Eftersom dessa återförsäljare inte är registrerade hos RSV kommer den delen av förfarandet att ligga helt vid sidan avenergibeskattningen. Med hänsyn härtill och till att återförsäljarna förvärvar oljan i av-giftsbelagt skick börbidragsutbetalningarna kunna ske oftare änkvartalsvis som gäller för energiskatten. Högsta ortstilläggsbelopp, transportbidrag och transportavgift bör lämpligen ses över en gångper år och justeras med hänsyn till kostnadsförändringar o.d. 1979/80:109 180 8.5.3 Valet av maximeringsmetod Inledningsvishar vi angivit att maximeringen antingen kan avse alla orter i landet medortstillägg över den valda ma.ximinivån elleratt den därjämte begränsas till ett geografiskt område. När det gäller denförstnämnda metoden skiljer den sig inte från vad somsagts i föregående avsnitt medan den geografiskt begränsademetoden påkallar vissa ytterligare uppgifter. Vidden geografiska avgränsningen bör man utgå från kommuner. I avsnitt 6.2.1 har vi belyst ettalternativ med en utjämning av ortstilläggen för vissadelar av landet. Den redovisningen innehöll uppgifter om 4 2 kommuner i inre och västraSvealand som i huvudsak har ortstillägg per m (tabell 6:1). Vår bedömning är att detangivna området är det som med nuvarande ortstillägg i första handbör komma i fråga vid en maximering med geografisk avgränsning.Som vi påpekat finns det utöver dessa 42 kommuner sjukommuner tillhörande stödområde 5 och 6 som har några orter med tillägg över 44 krper m . Enligt vår mening kan det övervägas attinnefatta även de sistnämnda kommunerna i en geografiskt avgränsad maximering. Dettotala bidragsbehovet vid en geografiskt avgränsad maximering kan beräknas tillca och den erforderliga avgiften skulle därmed bliungefär per m . Eftersom det bidragsbehov som skulletillkomma om de nämnda sju kommunerna inkluderades i en geografiskutjämning är obetydligt, påverkas inte de angivnaungefärliga beloppen nämnvärt av valet mellan de bådavarianterna av geografisk avgränsning. Motsvarande belopp för dengenerella maximeringen skulle bli något mer än respektive per m . Prop.1979/80:109 181 I fråga om sättet förberäkning och fastställande av bidrag vid en geografiskt begränsad maximering har vi övervägt om dettaskulle kunna göras med hela kommuner som utgångspunkt i ställetför de enskilda orterna. Metodenskulle innebära att för varje kommun inom det bestämda områdetberäknades ett genomsnittligt bidrag.Oljeföretagens redovisning till RSV skulledå endast behöva innehållauppgifter om leveranser till hela kommuner. Vi har dock funnit att en sådan lösning inte bör väljas.Huvuddelen av ifrågavarande kommuner har nämligen en sådanstruktur att det inte kan uteslutas att metoden leder till orättvisor genom att ett företag svarar föroljedistributionen i en del av en kommun medan ett annat uteslutande levererari en ur transportsynpunkt sämre belägen del av kommunen. Beträffande valet mellan de två metoderna vill vi förorda en maximering med geografisk avgränsning. Ett sådant system fordrar en måttligare administrativ inats. Det kan också tillmätasviss betydelse att problemet med de friståendeåterförsäljarna av eldningsolja begränsas genom en geografisk avgränsning. Med en geografisk avgränsning enligt någonav de angivna formerna kommer visserligen ett antal kommuner söder om områdetsom också har ortstillägg över denvalda maximinivån inte att fä någon tilläggsutjämning.För orterna i dessa kommuner gäller emellertid att de i allmänhet har tilläggsom endast obetydligt överstiger maximibeloppet. Det är inte heller frågaom orter i utpräglad glesbygd. Dessutom ligger förbrukningstalen föruppvärmning på grund av klimatförhållandena i genomsnitt något lägre än i de nordligare kommunerna. Kostnaderna förden statliga administrationen av det geografiska maximeringsalternativet har viberäknat till ca . Därav fallerungefär lika delar oå SPK och RSV. 1979/80:109 182 6 Särskildaaspeikter på utjämning av zontilläggen Zontilläggen, somtas ut vid försäljning från pump av bensin och dieselbrännolja, har haft sin nuvarande utformning dåzonerna 3-5 slopades. Till-lägg utgår med 1 öreper liter i 1-zon och med per literi 2-zon. I O~zon som innefattar vissa hamnar och deras omland tas inget särskilt tilläggut. Totalt uttagna zontillägg unde" är 1977 kan beräknastill ca . Försäljningen i 2-zon, som volymmässigtutgör nägot av den totala försäljningen ilandet, svarade för ca eller avdet totala zontilläggsbeloppet. Av drivmedelsförsäljningen frän pump under är1977 skedde nägot mindre än hälften iO-zon. Det vägda genomsnittliga zontillägget kan beräknastill per liter (per m') . De nuvarande zontilläggentäcker endast en del av de faktiskatransportkostnaderna för ifrågavarande produkter. Det förefallersannolikt att kostnadsbilden fördrivmedelsdistributionen ligger ganska näraden som speglas i de nu tillämpadeortstilläggen pä eldningsoljesidan. Beräkningar som OK tidigare gjort tyder på att ett beaktande av de i ortstilläggen ingåendekostnadskomponenterna även för drivmedel som säljs från pump skulle ge ett vägt genomsnittligt tillägg somobetydligt avviker frän det som gäller föreo I. Sistnämnda belopp kan för beräknas till ca per m som således kan jämföras med det vägdaaenomsnittliga zontillägget - ca per m . I avsnitt 8.4.4 har vi redogjort för hur transportkostnadsutjämningen ifrågaom dri-vmedel som säljs från pump börgå till vid en total utjämning. Enligt vårmening bör man i ett sådant alternativ ävenför de 1979/80:109 183 produktersom säljs mot zontillägg tHiämpa ettutjämningsförfarande som bygger på de kostnadselement som ingår i denuvarande ortstilläggen. I likhet med SPK anser vi dock att perliter av de ifrågavarande transportkostnaderna bör ingå igrundpriset. Det innebär likväl att vissa kostnader förs över från varansgrundpris genom att de blir föremål för utjämningsåtgärden. Eftersom det är fråga omkostnader som uttryckt i öre per liter inte ger hela tal blir utjämningensinverkan på konsumentpriserna svår att bestämma. Myckettalar för att åtgärden skulle resultera i en prishöjning iO-zon med per liter och en sänkning i 2-zon med perliter. Ett sådant utfall var också vad som diskuterades i dendebatt som följde på SPK:s förslag. På grund avatt drivmedelspriset vid försäljning från pump uttrycks i öre per liter gäller för deflesta av de tänkbara utjämningsalternativen att de praktiskapriskonsekvenserna är svåra att förutse. Det gäller bl.a,en total utjämning avde nuvarande zontilläggen utan någon omräkning till ortstilläggskostnader. Den enhetliga transpo-tutjämningsavgiftenskulle då uppgå till per liter ochtransportbidrag skulle utgå med per liter vid leverans till 1-zon och med perliter vid leverans till 2-zon. Det är sannolikt att en sådan åtgärd skulleleda till en ökning av konsumentpriset i O-zon med ochmotsvarande minskning i 2-zon, medan priset i 1-zon skulle lämnas oförändrat.Det skulle i sin tur innebära överkompensation för oljeföretagen. Denu nämnda båda alternativen är de som kommer ifråga omman vill införa ett för hela landet enhetligt transporttillägg på bensinoch dieselbrännolja som säljs från pump. När det gäller metoder för att åstadkomma en begränsad utjämning avden typ som diskuterats för eldningsoljan i det föregåendeavsnittet sy- Prop.1979/80:109 184 nes också två alternativ vara i och för sig tänkbara.Det ena innebär att nuvarande 2-zon slopas ochdet andra en tilläggsmaximering applicerad på ett crtstilläggs-systemäven för drivmedel. Om man maximerar zontilläggen till per liter uppkommer ett tilläggsbortfall i nuvarande 2-zon som kan beräknas till ca . Med tillämpning av de former som vi angivit för maximering av ortstilläggen i avsnitt 8.5 på en sådan åtgärd skulle avgiften, om endast, dentotala bensinvolyraen utgör avgiftsunderlag, kunna bestämmas till ca per m eller perliter. Det är svårt att överblicka utjämningens effekter på konsumentpriset i olika delar av landet. En maximering tillämpadpå ett ortstilläggssystem ävenför drivmedel som säljs frånpump förefaller olämplig bl.a. med hänsyntill försäljningsformerna pä det området. Det bör framhållas att de administrativa konsekvenserna av en utjämningsåtgärd i frågaom drivmedel som säljs från pump visserligen inte är lika omfattande som vid en motsvarande åtgärd för eldningsolja. Antalet försäljningsställen fördrivmedel är relativt begränsat och problem med fristående återförsäljares redovisninguppkommer inte. bör manemellertid beakta att de nuvarande prisskillnaderna är obetydliga och att den maximala effekten för förbrukarna inuvarande 2-zon av en utjämning skulle vara en prissänkning med 1 öreper liter. Företrädare för de större oljebolagen har i olika sammanhang hävdat att det nuvarande tilläggssystemet, i vart fall när det gällerdrivmedel, ger alltför dålig kompensation förtransportkostnaderna hos ett rikstäckandebolag. Konkurrensen från lokala oljeföretag inom 1979/80:109 185 vissaområden i O-zonen gör det inte möjligt för de rikstäckande oljebolagen att där ta ut någonkompensation för sina transportkostnader. Huvudsyftetmed vår utredning är att undersöka vilka metoder som kan användas för attmildra verkningarna av det nu tillämpade systemet med orts- och zontill-lägg påeldningsolja och bensin. Det är således det nuvarande systemets konsekvenser för förbrukarnai Olika delar av landet som är utgångspunkten för utredningsuppdraget Frågan omkonkurrensförhållandena inom oljebranschen fårnaturligtvis betydelse för bedömningen av de olika metoderna men det ankommer intepå oss att tillgodose olika krav på förändringar av den nuvarande konkurrenssituationen.Enligt vår mening synes dessutom beskrivningen av de lokaltverkande bolagens betydelse vara något överdriven. Dels svarar dessa mindre bolagtillsammans för en mycket liten del av bensinmarknaden - -och dels är de i hög utsträckning beroende av den s.k. spotmarknaden. Sistnämnda förhållande gör att förutsättningarnaför deras verksamhet kan variera kraftigt. Det förefallertroligt att de mindre företagens konkurrenskraft har betydligt störresamband med prisutvecklingen på spotmarknaden än med skillnaderna itransportkostnadsförhållanden. 1979/80:109 186 9 ÖVERVÄGANDEN OCH FÖRSLAG Alltsedanflytande bränslen började användas i större utsträckning i , har priset satts så att detvarierar efter förbrukningsortens avstånd till importanläggningarna.Ävenom utformningen av de tillämpade tilläggssystemen ändrats vid olika tillfällen harhuvudlinjerna varit oförändrade sedan tilläggen infördes. Ar1967 vidtogs dock en förändring av zontilläggssystemet för bensinoch dieselbrännolja som säljs från pump. Då slopades tre zoner och högsta tillägget begränsadestill per liter. har zon-tilläggen i stort sett varit oförändrade.Ortstilläggen för eldningsolja och viss dieselbrännoljasom också i huvudsak haft oförändradutformning något , har däremot vid olika tillfällen justerats med hänsyn tillkostnadsförändringar. Frågan omutjämning av nu ifrågavarande prisskillnader på petroleum.produkterhar tagits upp i sedan . Krav på utjämning harframförts av företrädare för olika partier. har kraven kommit från denorrländska riksdagsmännen. har frågan blivit föremål för närmare utredning. avstyrkte för sin delår1947 åtgärder för att få till stånd enhetliga priser på drivmedel. Utredningen ansåg att frågan intekunde bedömas som en isolerad företeelse utan ingick somett moment i de större ekonomiska sammanhang som tar sig uttryck iolika levnadskostnader på olika orter. Man pekade också på den betydandeadministrativa apparat som en utjämning skulle er-fordra. År 1963tog kommittén för näringslivets lokalisering på nytt uppfrågan om utjämning av prise' 1979/80:109 17 på bensinoch eldningsolja. Kommittén ansåg att en reducering av de högstafrakttilläggen, som togs ut i inland och de nordvästradelarna av , framstod som angelägen frän lokaliseringssynpunkt och föreslog därför att förhandlingarom en sådan utjämning skulle tas upp med oljebranschen. Om dessa förhandlingarinte gav resultat borde möjligheterna att införa en clearing i statligregi övervägas. Kommitténs förslag avvisades emellertid av regering och riksdag.Vidare har frågan på regeringens uppdrag utretts av SPK, som avlämnade sittförslag . Förslaget ansågs dock förenat med sådana nackdelar att ytterligare utredningsarbetefordrades. Inget förslag om åtgärder för att lösa problemet har sålunda ansetts lämpligtatt genomföra. Vårt utredningsuppdrag skall ses mot den nu angivnabakgrunden. Somframgått var SPK:s utredning väsentligen inriktad på att utforma en teknisk lösning för utjämning avde regionala och lokala prisskillnaderna. Ett stort antal remissinstanserriktade emellertid kritik mot förslaget och hävdade att det inte gav någotunderlag för en bedömning om det var lämpligt att vidta den föreslagnautjämningen. Eftersom värt uppdrag har varit att granska olika möjligheteratt mildra verkningarna av de nuvarande orts- och zontilläggen, harvi sökt komplettera redan föreliggande material i syfte att få ettunderlag för en diskussion kring förutsättningarnaför och konsekvenserna av olika system med utjämnadepriser på oljeprodukter. Ikapitel 6 har vi belyst de nuvarande prisskillnadernas ekonomiska betydelse för olika förbrukarkategorier.I den följande diskussionen, som först gäller eldningsoljan förutsätts attden maximala effekten av en utjäm-ningsåtcärd Innebär att frakttilläggen stannar pä en nivå sommotsvarar det vägda genomsnittliga tillägg somkan beräknas utifrån det nuvarande tilläggssyste- met - ca per m för eo Ioch ca per m för detjocka eldningsoljorna. Som tidigare nämnts har det inte ifrågasatts att vidta åtgärder sominnebär att transportkostnaderna helt subventioneras bort. påeldningsoljesidan förekommer f.n. ortstillägg somvarierar mellan och per m . De allra högstatilläggen tas ut av ett mycket begränsat antal förbrukare. Någon mer betydande förbrukning finner man först iKiruna som har per m i ortstillägg. När det gällerindustrin är det i första hand i malmfälten i som förbrukningenärav betydande omfattning på orter med höga tillägg. Huvuddelen av oljeleveranserna till dennagruvindustri sker i egen regi och omfattas inte av tilläggssystemet.En utjämning av ortstilläggen enligt den av SPK föreslagnamodellen skulle för industrin i med hänsyn tillden höga årliga förbrukningen av eldningsolja medföra enganska betydande reducering av oljekostnaderna. Förutom iNorrbotten förekommer gruvindustri på ortermed relativt höga ortstillägg i . I övrigt ärlokaliseringen av större oljeintensiva industrianläggningartill orter med höga tillägg i huvudsak begränsad till vissa järn- ochstålverk och ett fåtal anläggningar för massa- och pappersproduktion. Vid sidan härav sker industriförbrukningenav eldningsolja i de inre delarna av landet vid mindre anläggningar.Ävenom oljeförbrukningen vid dessa industrier i allmänhet inteärsärskilt stor kan den totala oljekostnaden naturligtvis i enskilda fallinnebära en jämförelsevis betydande belastning och ortstilläggen därmed få en vissbetydelse. Vadvi nu sagt om prisskillnadernas betydelse för industrisektorn har begränsatstill de förhållanden som Prop.1979/80: 109 189 råder och till situationen för inlandsindustrin. Vilka konsekvenser olika utjämningsåtgärder kan komma att få för industrin totalt sett behandlas iavsnitt 9.4. De lokala prisskillnadernas betydelse när det gällerbostadsuppvärmning kan belysas på olika sätt.Vi har bl.a. tittat på vilken merkostnad ortstilläggen innebärför en normalvilla. I orter som hardet genomsnittliga tillägget - per m - och en årlig oljeför- 3 brukning påca 4 m betalar villaägaren således 128 (4x32) kr per åri form av ortstillägg. För villaägaren i med en årsförbrukning på ca 5 m blir motsvarande kostnad 1580 (5x76) kr dvs252 kr högre. Av denna skillnad beror 176(252-76) kr på prisskillnader till följd av ortstilläggssystemetmedan resten förorsakas av den högre årsförbrukningen. Det bör framhållas att de av klimatet betingade förbrukningsskillnaderna påverkar uppvärmningskostnadernai väsentligt högre grad änrådande prisskillnader. Således medfördetta i det angivna exemplet en prisdifferens på . Frågan om en utjämning av de oljekostnadsskillnader som beror på att oljeförbrukningenpå grund av klimatförhållandenavarierar mellan olika delar av landet faller naturligtvis utanför vårt uppdrag. När det gäller prisskillnadernas betydelse i fråga om hyresfastigheter har vi som tidigare nämnts inte gjort någonnärmare undersökning. Vid de bedömningarsom ändock gjorts har emellertid ingetframkommit som tyder på att ortstill-läggen - relativt sett - skulle ha en större ekonomisk betydelse för hyresgästernaän för villaägarna. Med det nuvarande zontilläggssystemet har de regionala prisskillnaderna på drivmedel mycket liten betydelse för bilisterna. Tilläggen utgör i 1-zon ca en halv procent och i 2-zonca en procent av det totala bensinpriset. Utgående från de tidigare lämnade uppgifterna om genomsnitt-