prop · G303109 · 1979-12-31 00:00:00 — I slället för alt fundera över zonindelningen är del för oss meraangelägel att söka förbättra marginalstrukturen för våra medlemmar och att säkerslällaatl dessa även långsiktigt får tillgång till drivmedel för vidareförsäljning.De problem vi primärl har för ögonen - den långsikliga varuförsörjningen iglesbygd och därmed också arbets- och lönsamhetssituationen för främsllandhandeln kräver andra insatser av mer samhälls-övergripande nalur. Enligt vårt bedömande har efter den utveckling som skettinom bensin-slationselablering och indragning av försäljningsställen i glesbygdskapat andra konkurrensförhållanden än de som rådde när zontilläggen 3, 4 och 5slopades 1967. Nyetablering speciellt i fråga om nya lågprisstationersker i första hand inom importhamnarnas närområden och mer sällan i glesbygd.Företag som driver denna etableringspolitik slipper utjämna de dyrare längretransporterna i silt bensin/dieselpris. Till lägre transportkostnader kommer också att elablerings-och driftkostnader för bensin/dieselanläggning med som regel låg omsättning ejheller behöver finansieras av totalkostnaderna. Vårl förslag för rättvisare bensin/dieselhandel är attområden med orts-lilläggsuljämning erhåller översyn och att ytterligare differenlieringav zontilläggen sker som moisvarar utjämningen i likhei med ortstillägg. LRF förordar-------- ett borttagande av de speciella orts-och zontilläg gen eller effekterna av dessa - - - vill uppmärksamma behovet avytterligare åtgärder beiräffande bränsle och drivmedelsdislribulion iglesbygderna. Mellan och hade antaletförsäljningsställen för drivmedel reducerats från 5 118 till 4 906 enheter. Denstörsta nedgången har skelt inom gruppen singelanläggningar som under 1977minskade med ett hundratal anläggningar. Det behöver även uppmärksammas attproblem uppstått för de ca 600 livsmedelsaffärer i glesbygderna som tidigare köptsina bensinpumpar från oljebolagen då dessa genomförde enomfattande strukturrationalisering. Av de 600 torde finnas 400-500märkeslösa singelpumpar kvar. Många av dessa har fått problem genom atloljebolagen börjal slopa de rabatter på som normall ges lillåterförsäljaren. Genom detta har drivmedelsförsörjningen i glesbygdenförsvårats ytteriigare som ett bortfall ofta medför att kunderna föratt skaffa drivmedel måste åka till närmaste tätort varvid även övrigaförnödenheter inköps där. Genom detta har lanthandelns kundunderlagytterligare urholkats. 1979/80: 109 238 LRF förordar atl statsmakterna i sina överläggningar medpetroleum-handeln försöker åstadkomma någon form av samhällskontrakt varvidglesbygdens drivmedels- och oljeförsörjning garanteras. Grundprincipen bör enligt LRF:s uppfattning vara atltillgången till sysselsättning och service samt kollektiva kommunikationer påorten skall läggas till grund för etl utjämningssystem. De subventioner somstorstadsbefolkningen och andra slörre tätorter får via satsningen påkollektiva kommunikationer bör kompenseras genom motsvarande stöd till enskildatransporler i glesbygdsområden där inte kollektivtrafiken på etl tillfredsställandesätt kan sköta transporterna. En utjämning av zontilläggen på bensin och dieselolja har inleansetts påkallad med hänsyn till de små prisskillnader som de nuvarande zonlilläggenmedför. Utredningen beräknar merkosinaden i zon 1 till och izon 2 lill . Den faktiska skillnaden för konsumenten blii dock avsevärlstörre mellan kust och inland och mol bakgrund av att bensin- och dieselfordoni många fall är det enda kommunikationsmedel sum finns att tillgå i inlandet.Från rättvisesynpunkt borde även denna skillnad utiämnas. Förbundet delar således utredningens mening, att enutjämning av zonlill-läggen på bensin och dieselbrännolja inte är påkallad medhänsyn till de '-:må prisskillnader som de nuvarande zontilläggen medför. 1 yttrande 975-09-22 över SPK:s förslag till upphävande avregionala och lokala prisskillnader på oljeprodukter i konsumenlledelförklarade atl förbundet i princip inte hade att erinra mot förslagel såsomdet presenterades i SPK:s ulredning. Detta tidigare ställningstagande till trots vill M i dagbiträda vad ulredningen säger om utjämning av zontilläggen för bensin och dieselbrännolja,nämligen att med hänsyn till de små prisskillnader som de nuvarande tilläggenmedför - en årlig kostnad på ca . i nuvarande 2-zon jämfört med O-zon förgenomsnittsbilisten - anses en utjämning inte påkallad. 5.19 Kungliga automobil klubben KAK anser i princip att priserna på motorbrännolja börvara enhetliga över hela landet, vilket också framgår av KAK:s yttrande över SPK:sförslag till teknisk lösning av prisutjämningsfrågan . Det kan därför synasorättvist att bilägarna i glesbygd, vilka förvisso har det största behovet avbilen som fortskaffningsmedel, skall belastas med ett högre drivmedelspris. Åandra sidan drabbas bilisterna i I-zonen av så många andra kostnader atttotalkostnaden för fordonets utnyttjande inom detta område i många fall blirhögre än inom glesbygdsområdena. Utredningen har också framhållil atl deregionala prisskillnaderna på drivmedel har myckel liten betydelse förbilisterna. 1979/80: 109 239 Mol bakgrund av della och de övriga moliv som ulredningenframlagt anser sig KAK därtör icke böra molsätla sig ulredningens förslag attbibehålla nuvarande regler. Del kan förefalla rimligl atl kosinader för bilinnehavinte skall vara beroende av konsumentens hemvist. Ä andra sidan förekommer isamhället en mängd prisskillnader på förnödenheter av olika slag, som ärberoende av transportkostnader, konkurrensförhållanden inom orten m.m. Effektenoch nödvändigheten av prisutjämnande ålgärder kan i vissa fall ifrågasättas.När del t.ex. gäller en bilist kan pristilläggen i 1- och 2-zon medföra enmindre ökning av milkostnaden men kompenseras av lägre kosinader för annanförbrukning. Behovet av direkla ingrepp från myndigheterna i den lokalaprisbildningen kan ifrågasättas också från den synpunkten alt de områden, därprissänkning på petroleumprodukter skulle vinnas, i slor ulslräckningsammanfaller med s. k. stödområden, där lokaliseringspoliliska älgärder skallverka allmänl gynnande. När det speciellt gäller drivmedel kan dock priserna pådessa ha en så väsentlig betydelse för förbrukarna, att MHF anser att ålgärderi prisutjämnande syfte kan vara motiverade. Men härvid måste man förutsätta attde administrativa kostnaderna för regleringen kan hållas inom sådana gränseratt förhöjningar av grundpriserna inte framtvingas. Förbundel anser alt konsumenter av olika oljeproduklersolidariskt skall bära kosinaderna för transporter inom landel av respekliveoljeprodukt och förordar därför en fullständig uljämning av orts- ochzontilläggen. Vi har heller inget att invända mol atl zontilläggen äveni fortsättningen medför vissa regionala prisskillnader, ehuru av mindre natur. 1979/80: 109 240 Allmännasynpunkter på uljämning av ortstillägg ....... 213 Utjämningsmelod ......................................................... . 221 Utjämningensomfattning och finansiering ................. 228 Utjämningensadministration ..................................... . 232 Prop.1979/80:109 241 Lag med bemyndigande om sänkning av ortstillägg för vissaoljeprodukter, m. m. Härigenom föreskrivs följande. 1 S Med oljaavses i denna lag dieselbrännolja och eldningsolja. 2 § Regeringenfår, om det behövs för atl minska sådana prisskillnader pä olja som förorsakasav alt säljare tillämpar särskilda lillägg för sina transportkostnader (ortstillägg).föreskriva det högsia ortslillägg som får tas ul vid försäljning av olja lillförbrukare inom de kommuner som anges i bilaga till denna lag. 3 § Kompensationför sådana transportkostnader som en säljare inle kan täcka till följd av föreskrifierom högsia ortstillägg skall lämnas till säljaren i den utsträckning somregeringen föreskriver det. Kompensationen lämnas i form av elt särskiltbidrag (transportbidrag). I den mån regeringen så föreskriver lämnastransportbidrag också till förbrukare inom de kommuner som avses i 2 §.Regeringen får överlåta ät myndighel all meddela föreskrifier omtransportbidrag. Ansökningar om transportbidrag prövas av regeringen ellerden myndighel som regeringen besiämmer. 4 § Regeringeneller den myndighel som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter rörandeuppgiftsskyldighet i ärende om transportbidrag. 5 § Till bötereller fängelse döms den som uppsålligen eller av oaklsamhelbryter mol föreskrifier om högsta orlstillägg. 1 ringa fall döms inte till straff. Denna lag träder i krafl . 1979/80: 109 ()rchro län Trycken, Siockholm 1980