prop · G30310 · 1979-12-31 00:00:00 — 3. forskarna genomatt bryta en hypotetisk barriär mellanprokaryoter och eukaryoter skulle ökamöjligheterna till spridning avsjukdomsframkallande organismer eller förstärka de patogena egenskaperna hos dessa. Avslutningsvis konstaterar gruppen att dessa slutsatseroch de tidigare från Falmouth- och Ascotkonferensernaraåste beaktas vid utformningen avriktlinjer för forskning med hybrid-DNA, omdessa skall bli rationella och användbara. Prop.1979/80:10 145 () är en sammanslutning av europeiska molekylärbiologer. EMBO bildades med uppgift att främja samarbetet inom molekylärbiologin bl a genom stipendier för forskning och utbildning. Organisationen fär anslag av (EMBC) sora är en mellan-statlig organisationbestående av 17 medlemsländer. ärvia NFR medlem i EMBC. EMBO har sitt sätei . EMBO tillsatte en Standing AdvisoryCommittee on Recombinant DNA. Den beståruteslutande av experter inom orarådetoch har till syfte att efter fraraställningge räd till regeringar, forskningsråd, nationella hybrid-DNA-kommittéer, forskningsinstitut och enskilda forskare ivetenskapliga och tekniska frågor rörande forskning med hybrid-DNA, att undersöka möjligheterna att päpermanent basis få till stånd utbildningsprogram inom området och att upprätthålla nära kontaktermed ESF och andra internationella organisationer som arbetar inom området. utfärdadeEMBO följande rekommendationer rörande hybrid-DNA-forskningen: att nationella rådgivandekommittéer (groups) skulle bildas meduppgift att specificera inneslutnings-ätgärder föralla försök med hybrid-DNA, att de försök som förbjuditsav amerikanska NIH inte skulle få utföras och att antingen de amerikanska riktlinjerna (NIH) eller deengelska () skulle vara vägledandeför forskningen med hybrid-DNA. EMBO höll i mars1977 ett möte med deltagare från sju länderöver ämnet Parameters of Physical Containment. Syftet var att definieraolika delar i den fysiska inneslutningen närdet gäller att hantera potentiellt farligtbiologiskt material. Ar.betet inom EMBO päen standardisering av åtgärderna föx" fysisk inneslutning för alla nationella riktlinjer gär vidare. 10 1979/80. Prop.1979/80:10 146 EMBO har svarat fÖr3-veckors utbildningskurser för europeiskaforskare i hybrid-DNA-teknik (1976, 1977 och 1978). höllsi Ascot, , to Assess Risks for Recombinant DNAExperiments Involving the Genomes of Animal, Plant and In-sect Viruses. I mötet, som ekonomiskt stöddes av NIH, deltog 27 forskare fränUSA, , , ,och . Syftet var att fätill stånd en bedöraning av riskerna vid överförande ochkloning av DNA frän virus som angriper eukaryotaceller till E.coli K 12-systemen och vid användningav dylika virus som vektorer vid överförande av hybrid-DNA till djur, växter och insekter. Rekommendationerna frän mötetutmynnade i att de gällande förhållandevis höga säkerhetsnivåerna vid arbete med dylik överföring avvirus-DNA kunde sänkas. Försök medvirus-DNA skulle i princip kunna klassas pägrundval av de risker som bedömdes vara förknippade med arbetet med viruspartikeln sora sådan och i stort sett följa klassificeringen av patogena virus. Man var enig om att hybrid-DNA-tekniken utgjorde en unik möjlighet att studera biologin hos ytterst patogenaoch virulenta vira. Redogörelsen frän Ascot-mötettogs in i US Federal register. Det innebäratt den blev offentlig och hölls öppen förkommentarer (till ) . Därefterbehandlades rapporten och inkomna kommentarer av NIH's , som arbetar med ett förslag till modifierade riktlinjer för hybrid-DNA-forskningen i . Det förslag till reviderade riktlinjer som publicerats iFederal register har i alla väsentligadelar accepterat slutsatserna från Ascot-mötet (se avsnittet om ). 1979/80:10 147 4.2.4 EMBC och EMBL Till EMBC, , är 17 länderanslutna, däribland . EMBC, sora tillkom1969, har till uppgift att främja molekylärbiologisk forskning i . Medel härför erhålls genom bidrag från deltagarländerna. bidrag /79 är . Totalt ligger EMBC's budget 1978 på ca . Verkställigheten av EMBC's program har i enlighet med avtalet mellan länderna anförtrottsåt EMBO. Svenskt kontaktorgan medEMBC är . EMBL, European , är ett särskiltprojekt inom EMBC. Detta går ut på att bygga och driva ett europeiskt laboratorium för molekylärbiologi, beläget i . Ett mellanstatligtavtal härom trädde i kraft . har tillsaramans raed 10 andra länder anslutit sig till detta. EMBL's budget är 1978 ca . Bidraget från är under budgetåret1978/79 . Svenskt kontaktorgan med EMBL är . Laboratoriet blir i stort sett klart . I en särskild byggnad om 700 m inryms ett s k P-4la-boratorium'för hybrid-DNA-forskning. Genom attSverige är medlem av EMBL har svenskaforskare tillgång till detta. Vid arbete i dettalaboratorium avses de tyska riktlinjerna bli gällande. P-4 anger högsta gradenav inneslutning eller isolering av försök med hybrid-DNA (se avsnittet om ) 1979/80:10 148 På en mängd olika områden finns säkerhetsinriktad lagstiftning till skydd för skilda intressen. När det gäller att bedöma om en särskildlagstiftning behövs till skydd mot de risker somhybrid-DNA-tekniken kan föra med sig eller om redanexisterande lagstiftning kan bereda det erforderliga skyddet, finns detanledning att ägna speciell uppraärksarahet åtmiljöskyddslagstiftningen och undersöka i vilken utsträckningdess regler kan användas. Det går emellertid inte att begränsa sig till det som brukar räknas till miljöskyddslagstiftningutan också sädan lagstiftning som smittskyddslagstiftningen, epizootilagstiftningenoch växtskyddslagstiftning-en mäste inbegripas, eftersom hybrid-DNA-tekniken innebär användning avbakterier och virus. Det finns skälatt i detta sammanhang ocksä kasta enblick på läkemedelslagstiftningen. Inom miljöskyddslagstiftningenfinns lagar som handlar om ett mera allmäntskydd för miljön, t ex naturvårdslagen,eller som avser miljöhot av mera speciellt slag, t exstrålskyddslagen och atoraenergila-gen.Sådana lagar blir av mera perifertintresse här, bortsett frän att speciallagar av sistnämnda slag skulle kunna stå förebild för en speciallag om hybrid-DNA-tekniken, om en sådan anses nödvändig. Huvudvikten vid den följande genomgängenkoramer att läggas pä de lagar som tar sikte på skyddet fördet levande - liv och hälsa - det må gälla människor, djur, växtereller mikroorganismer. Bland dessa lagar märks bäde lagar för skydd av arbetsmiljön och lagar för skydd av den yttre miljön. 1979/80:10 149 Arbetsmiljölagen(1977:1160) gäller, med undantag endast för skeppstjänstoch arbete som utförs i arbetsgivarens hushåll, varje verksamhet i vilken arbetstagare utför arbete förarbetsgivares räkning. Enligt 3 kap 5 § arbetsmiljölagenär vidare den som ensam ellergemensamt med familjemedlem driver yrkesmässigverksamhet utan anställd skyldig att följa vad i lagen och med stöd av lagen har föreskrivitsi fråga ora teknisk anordning och ämne, som kan föranledao-hälsa eller olycksfall, samt beträffande gemensamt arbetsställe. Nägraundantag från arbetsmiljölagens tillärapninghar inte föreskrivits för områden raed särskild säkerhetslagstiftning.Arbetsmiljölagen gäller därför i princip ävenhär, t ex på områden som täcks av strälskyddslagen.Samordningen med lagen (1973:329) om hälso-och miljöfarliga varor kommer att tas uppefter genomgången av denna lag. Arbetsrailjölagenreglerar skyddet mot risker i arbetet. Den syftar inte bara till att undanröja faktorer som äromedelbart riskabla för den arbetandes säkerhet och att förebyggaspeciella yrkessjukdomar utan ocksåtill ingripanden mot dåliga arbetsmiljöer över huvudtaget med beaktande av alla de sidor som kan vara ogynnsamma för den fysiska och psykiska hälsan. Arbetsmiljölagenär utformad som en ramlag med allmänna bestämmelsersom översiktligt anger kraven beträffande olika arbetsrailjöfaktörer. Detankommer sedan på regeringen men framför allt påarbetarskyddsstyrelsen att utarbeta närmareföreskrifter och att hålla dessa aktuella i förhållande till den sociala ochtekniska utvecklingen i samhället. I 2 kap arbetsrailjölagenfinns allmänna bestämmelser om arbetsrailjons beskaffenhet. Där föreskrivs tex att arbetslokal skall vara så utformadoch inredd att den är lämplig från arbetsmiljösynpunkt och att ämnesom kan föranleda ohälsa eller olycksfall fär användas endast under förhållanden somger betryggande säkerhet. Det erinras också om att betr. konstruktion och utformning avbyggnad är särskilt föreskrivet i byggnadsstadgan ochmed stöd därav meddelade bestämmelser. 3 kap arbetsrail jölageninneh'. ller bestämmelser Cr: allmännaskyldigheter. Här kan nämnas bestämmelseni 9 § om att den som tillverkar,importerar eller överiäter ämne, som kan föranleda ohälsaeller 1979/80:10 150 olycksfall, skall vidta de ätgärder som behövs för att hindraeller motverka att ämnet vid avsedd användning innebärrisk frän skyddssynpunkt. Enligt 12 § kan regeringen eller, efter regeringens bestämmande, arbetarskyddsstyrelsen, om det är påkallat frän skyddssynpunkt, föreskriva bl a att arbetsprocess, arbetsmetod eller anläggning avsedd förverksamhet av visst slag får användas endast efter tillstånd. Tillståndkan förenas med villkor för brukandet. Föreskriftkan ocksä meddelas om att visst ämne som avses i 9 § får användas endast efter godkännande elleratt särskilt villkor skall gälla vid användningenav sådant ämne. Är det av särskild betydelse frän skyddssynpunkt .kan enligt 14 §regeringen eller, efter regeringens bestämmande,arbetarskyddsstyrelsen föreskriva förbud att användaarbetsprocess, arbetsmetod eller ämnesom avses i 9 §. Innebär visst slag av arbete risk för ohälsa ellerolycksfall kan enligt 15 § regeringen eller, efterregeringens bestämmande, arbetarskyddsstyrelsen föreskriva om läkarundersökning av dem som sysselsätts eller skall sysselsättas i arbetet. Enligt 17 § kan regeringen eller, efter regeringens bestämmande, arbetarskyddsstyrelsen föreskriva att vid läkarundersökning som föreskrivits med stödav 15 § skall föras register med uppgifter om de undersöktas namn och om undersökningsresultatet. Enligt 18 § kan regeringen eller, efter regeringens bestämmande, arbetarskyddsstyrelsen meddela föreskrifter i frågaora skyldighet för läkare att hos tillsyns-rayndighet göraanmälan om sjukdom, som kan ha sambandraed arbete, och att lämna tillsynsmyndighet upplysningaroch biträde. 1 6 kap finns bestämmelserora samverkan mellan arbetsgivare och arbetstagare. Enligt 2 § skall päarbetsställe, där minst fem arbetstagare regelbundet sysselsätts, bland arbetstagarna utses ett eller fleraskyddsorabud. Skyddsombud utses av lokal arbetstagarorganisation sora är eller brukar vara bunden av kollektivavtal i förhållande tillarbetsgivaren. Skyddsombud företräder enligt 4 §arbetstagare i skyddsfrågor och skall verka för tillfredsställandeskyddsförhållanden. Vid arbetsställe, där minst femtio arbetstagare regelbundet sysselsätts, skall enligt 8 § finnas skyddskommitté, sammansattav företrädare för arbetsgivaren och arbetstagarna.Skyddskonimitté skall tillsättas även vidarbetsställe med mindre antal arbetstagare,om det begärs av arbetstagarna. skall enligt 9 §planera och övervaka skyddsarbetet på arbetsstället. 1979/80:10 t, 151 Bestämmelser om tillsyn finns i 7kap.Enligt 1 § utövas tillsyn över efterlevnaden av lagen och medstöd av lagen meddelade föreskrifter av arbetarskyddsstyrelsen samt, underdess överinseende och ledning, avyrkesinspektionen. Enligt 2 § åligger det kommun att efter samråd med yrkesinspektionen utse en eller flerakommunala tillsynsmän med erforderlig kompetens attbiträda yrkesinspektionen vid tillsynenligt 1 §. Tillsynsbefogenheterna är följande. Enligt 3 § hartillsynsmyndighet rätt att efter anfordran erhålla de upplysningar, handlingar och prov samt påkalla de undersökningarsom behövs. Enligt 5 § har tillsynsmyndighet tillträde till arbetsställeoch fär där göra undersökningar och ta prov. Det åligger polismyndighet att lämna den handräckningsom behövs för utövande av tillsyn enligt lagen.Enligt 7 § äger yrkesinspektionen gentemot den som har skyddsansvar meddela föreläggandeeller förbud som behövs för att lageneller föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen skall efterlevas. I beslut om föreläggande ellerförbud kan yrkesinspektionen sätta ut vite. Underlåter någon att vidta åtgärd som åligger honom enligt föreläggande, får yrkesinspektionen förordna om rättelse pä hans bekostnad. Enligt 10 § äger även arbetarskyddsstyrelsen besluta om åtgärd enligt7-9 §§. För att säkerställa förbud enligt nämnda paragrafer kan tillsynsmyndighet enligt 11 § meddela beslut om försegling eller annan avstängningav anläggning, utrymme eller anordning. Sådant beslut verkställs genom myndighetens försorg. 8 kap innehåller bestämmelser om ansvar. Enligt 1 § döms den tillböter eller fängelse som uppsåtligen eller av oaktsamhet bryter mot föreläggande ellerförbud som har meddelats med stöd av 7 kap 7 - 10 §§, dock inte om föreläggandet eller förbudet har förenats med vite. Enligt2 § döms den somuppsåtligen eller av oaktsamhet brytermot föreskrift eller villkor, som harmeddelats med stöd av 3 kap 12 § eller 14 §,till böter eller fängelse i högstett är. Som framgått av det föregäende finns iarbetsmiljölagen en rad bestämmelser om rättför regeringen eller, efterregeringens bestämmande, arbetarskyddsstyrelsen attmeddela f öresskrifter. I 18 § arbetsmiljöförordningen (1977:1166) har regeringen gettarbetarskyddsstyrelsen åsyftade bemyndiganden. Regeringenhar där också bemyndigat arbetarskyddsstyrelsen att meddelaytterligare föreskrifter för Prop.1979/80:10 152 Härom anfördesi motiven till arbetsrailjölagen (prcp 1976/77 :149 s 368) attdet var riktigt att utforma sanktions-systemet i första hand så,att möjlighet ges till effektiva ochkonstruktiva ingripanden från myndigheternassida. I arbetsmiljöförordningen torde därför få inrymmasbefogenhet för arbetarskyddsstyrelsen attmeddela generella föreskrifter om verkställigheten av arbetsrailjölagen vilka sedan ger möjlighet till ingripande i enskilda fall.Myndigheternas verksamhet kunde mot denna bakgrund inriktas på konkreta ätgärder föratt undanröja hälsorisker och driva igenom skyddsåtgärder och förbättringar av arbetsförhållandena. Om föreskrifter anfördes vidare i motiven (prop 1976/77:149 s 353) attsom föreskrifter anses påbud av varje slag sora riktas till en obestämd krets och som direkt skall läggas till grund vid prövning i de enskilda fallen. Beträffandeutformningen av föreskrifter framhölls att det borde eftersträvas att ange visst preciserat krav i skyddshänseende utan att därför i detalj binda beträffande sättetför hur kravet skall uppfyllas. Särskilt i frägaom försiktighetsåtgärder vid utförande av arbete med särskilda risker kunde det dock stundom vara nödvändigt att närmare föreskrivadet tillvägagångssätt som krävs. Även fortsättningsvis borde eftersträvas att till föreskrifternafoga rekommendationer, råd och upplysningar till ledning för det praktiska arbetet att lösa arbetsmiljöfrågorna. Det underströks att i författningarna pä lämpligt sätt måste åtskiljas frånvad som är rekommendationer eller råd liksom frånvad som är att anse som bakgrundsupplysningar.Det var angeläget att så starka rättsgarantiersora möjligt finns för den reglerande verksamheten . Nämnas bör att arbetarskyddsstyrelsen med stöd av den tidigare gällande arbetarskyddslagen utfärdat anvisningar om åtgärder till förebyggande av ohälsaoch olycksfall vid kemiskt och biologiskt laboratoriearbete"Laboratorieanvisningar" (nr 79). Prop.1979/80:10 153 I 48 § byggnadsstadgan föreskrivs att byggnad för särskilt ändamål såsom industribyggnad, byggnad för undervisning, vårdanstaltra ra skall utöver vad eljest är stadgat fylla de särskilda krav, som med hänsyn tillverksamhetens art skäligen bör uppställaspå hygien, skydd mot ohälsa, olycksfall och brandfara samt på trevnad och bekvämlighetför dem som skall vistas i byggnaden.I prop 1976/77:149 om arbetsmiljölag ra m anförde departementschefen (s 231) att byggbestämmelser som rörarbetsmiljön av anförda skäli regel borde tas in i byggnadsförfattningarna.Från arbetsmiljösynpunkt måsteemellertid arbetslokal alltid bedömasmed hänsyn till den i fräga bedrivna verksamheten. I arbetsrailjölagen (2 kap 3 §)borde därför finnas en grundläggande föreskrift att arbetslokal skall vara så utformad och inredd att den är lämplig från arbetsmiljösynpunkt.Det var ingen tvekan om att arbetarskyddsstyrelsen - inte minst när det gällerarbetslokaler av mera speciell natur - måstekunna meddela föreskrifter om beskaffenheten frän arbetsmiljösynpunktav arbetslokaler som används i olika verlcsamheter. Ansvaretför formuleringen av dessa kravliksom för tillsynen av efterlevnaden bordehelt ligga hos arbetarskyddsmyndigheten. Departementschefen erinrade också ora att de krav som finns i byggnadslagstiftningenendast kan ställas, då helt ny byggnad uppförs eller i samband med att ändringarär aktuella beträffande en befintlig byggnad (48 a och 49 §§ byggnadsstadgan) . 1979/80:10 154 5.3 LAGEN OM HÄLSO-OCH MILJÖFARLIGA VAROR Med hälso- och miljöfarlig vara avses i lagen (1973:329) om hälso- och miljöfarligavaror ämne eller beredning, som med hänsyn till sina kemiska eller fysikalisk-kemiskaegenskaper och hantering kan befaras medföraskada på människor eller i miljön, samtvara, som innehåller eller behandlats med ämne eller beredning av förut angivet slag, om varan därigenom och med hänsyntill sin hantering kan befaras medföraskada på människor eller i miljön. Om det är av särskildbetydelse från hälso- eller miljöskyddssynpunkt får regeringen föreskrivaatt vad som i lagen sägs om hälso- och miljöfarligvara skall gälla även i fräga om annan vara än sädan som förut sagts. Med hantering avses i lagen tillverkning,bearbetning, behandling, förpackning, förvaring, transport, användning, omhändertagande,destruktion, konvertering, saluförande,överlåtelse eller därmed jämförliga förhållanden. I 5 § lagen föreskrivs bl a att den som hanterar eller importerarhälso- eller miljöfarlig vara skall vidta de åtgärder ochiaktta de försiktighetsmått i övrigt sombehövs för att hindra eller motverka skada pä människor eller i miljön. Enligt 6 §kan regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer, om det ärpåkallat från hälso- ellermiljöskyddssynpunkt, föreskriva att hälso-och miljöfarlig vara av visst slag får hanteras eller importeras endast efter särskilt tillståndeller att för hantering eller import av sådan vara skall gällaannat särskilt villkor. Fråga om tillståndprövas av myndighet som regeringenbestämmer. Enligt 7 § kan regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer, om det ärav särskild betydelse från hälso- ellermiljöskyddssynpunkt, förbjuda hantering eller import av hälso-och miljöfarligvara av visst slag. Enligt 8 § är den som yrkesmässigthanterar eller importerar ämne, beredning eller annan vara,skyldigatt till myndighet som regeringen bestämmeroch i den ordning sådan myndighet föreskriver lämnade uppgifter om varans sammansättning,egenskaper i övrigt och hantering som är nödvändiga förutredning om varans hälso- och miljöfarlighet. Enligt 9 § får myndighet som regeringen bestämmer föreskrivaatt den som yrkesmässigt hanterar eller importerar hälso- och miljöfarligvara skall göra anmälan om denna verksamhet. I 11 § föreskrivs atttillsynen över efterlevnaden av lagen 1979/80:10 ' 155 och med stöd av lagenmeddelade föreskrifter och villkor utövas av myndighet sora regeringen bestämmer. Lagens bestämmelser om tillsynsbefogenheter och ora ansvar överensstämmeri allt väsentligt med motsvarande bestämmelser i arbetsmiljölagen. Närmare föreskrifter ora tillämpningen av lagen finns i kungörelsen(1973:334) om hälso- och miljöfarliga varor. Härbör ocksä nämnas förordningen (1975:346) om miljöfarligt avfall, som dock endast avser avfall avoorganiskt slag. Frägan om vilken myndighet som bordevara central tillsynsmyndighet enligt lagen blev föremål för delade meningar pä utredningsstadiet. Miljökontrollutredningentog till utgångspunkt att den centrala tillsynenborde anförtros endera av ,arbetarskyddsstyrelsen, kommerskollegium, giftnämnden och och föreslog naturvärdsverket,vid vilket då skulle inrättas ett särskiltorgan, kallat produktkontrollnämnden,som giftnämnden upphörde. Departementschefen anförde inledningsvis i organisationsfrågan (prop 1973:17 s 101) att lagen var att se som enramlag som raed vissa närmare angivna undantag skulle kunnatillämpas på hela det kemiska varuområdet. Effekterna påsäväl raänniskans hälsa som pähennes miljö skulle omfattas av lagen. Denhelhetssyn som mäste läggas på dessa problem borde även koraraa till uttryck vid utformningen av denorganisation som fordrades för lagenstillämpning. Lagen var visserligen ihuvudsak inriktad på skyddet av den yttre miljön men betydande hänsyn måste likväl tas till arbetsmiljöns krav. Organisationen mästedärför utformas så att såväl naturvärdens och miljöskyddetssom arbetarskyddets intressen kunde tillgodoses. De myndigheter som i första hand företräder dessa intressen, nämligen naturvärdsverket och arbetarskyddsstyrelsen,intog naturligen en central ställning idiskussionen om organisationens utformning. Ävenandra intressen borde emellertid beaktas i sammanhanget, främst då den allmänna hälsovården och livsmedelskontrollen men även konsumentintressena. hade somcentral förvaltningsrayndig-het för hälso- ochsjukvården vitala intressen att bevakabeträffande hälso- och miljöfarligavaror. Frågor av allmänhygienisk och medicinsk karaktär spelade givetvis stor roll vid bedömningen av kemiska varors hälso- och miljöfarlighet.Genom sin läkemedelsprövande verksamhet var den endamyndighet vid sidan av giftnämnden som då besatt Prop.1979/80:10 156 erfarenheter av registreringsplikt inom en kemiskvarugrupp. Livsmedelskontrollen skulle visserligen undantas från lagens tillämpningsområde men den hade ett nära samband med kontrollen av hälso-och miljöfarliga varor. Livsmedelsverkethade därför ett starkt behov av att kunna övainflytande och medverka i frågor om hälso- och miljöfarligavaror. Det anförda talade för att ett särskiltproduktkontrollorgan i form av en självständigt beslutande nämnd, den föreslagna produktkontrollnämnden, borde görade centrala bedömningar som skulle bli aktuella ifråga om hälso- och miljöfarligavaror. Nämnden, som då övertoggiftnämndens arbetsuppgifter, bordeorganiseras sä att de intressen som angetts blevrepresenterade. Som självskrivna ledamöter i organet borde därför ingå cheferna för naturvärdsverket, arbetarskyddsstyrelsen, ,livsmedelsverket och . Vidare borde representanter för arbetstagarna och näringslivet ingå. var i egenskap av central förvaltningsmyndighet på miljövårdsområdet mest lämpat som administrativ bas för produktkontrollnämnden. Denna borde därför knytas till men anknytningen borde innebära att produktkontrollnämnden i förhällande tillnaturvärdsverket blev helt självständig när det gälldeatt tillämpa lagen. borde däremot ansvara förfrågor om ekonomi och administrationsom berörde produktkontrollnämnden. Förberedning av de frågor som produktkontrollnämnden skulle handlägga borde vid naturvårdsverketinrättas en särskild produktkontrollenhet som i huvudsak kundeorganiseras genom att giftnämndenskansli överfördes till . Det centrala ansvaret för den löpandetillsynen över efterlevnaden av lagstiftningenoch produktkontroll-nämndens bestämmelser förtillämpningen av denna borde avpraktiska skäl inte handhas av produktkon-trollnä.mnd en . I stället borde naturvärdsverketoch arbetarskyddsstyrelsen var -försig ansvara för den tillsyn som har samband medderas verksamhet i övrigt. Detta innebar i princip attarbetarskyddsstyrelsen borde svara förtillsynen när det gällde hanteringen av hälso- och miljöfarliga varor i verksamhet varöver arbetarskyddsstyrelsen redan utövade tillsyn enligt arbetarskyddslagstiftningen. I övrigt borde vara ansvarig tillsynsmyndighet. En effektiv tillsynsverksamhet enligt lagen om hälso- och miljöfarligavaror kunde inte komma till 1979/80:10 ..,.. 157 stånd utan medverkan av regionala ochlokala myndigheter.