prop · G3031 · 1979-12-31 00:00:00 — har bemyndiganden all utfärda föreskrifter iåtskilliga avseenden inom hälso- och sjukvårdsområdet. Liknande befogenhetertorde i betydande utsträckning komma all behövas även inom den framtidahälso-och sjukvården. På socialvårdsområdet har enliglNvL rätt att utfärda bindande anvisningar för nykterhetsnämnderna. Någon sådanrätt finns inte i fråga om barnavården och socialhjälpen. När NvL mönstras ut,försvinner också den nämnda rätlen. Även inom bör emellertidsocialstyrelsen ges bemyndigande all utfärda föreskrifter inominsti-tuiionsområdel. Jag återkommer lill denna fråga. Som central tillsynsmyndighet skall socialstyrelsenenligt förslaget till socialtjänstlag utfärda allmänna råd lill ledning förlagens tillämpning. RäUen all ulfärda aUmänna råd är en del avtillsynsfunktionen. Begreppet tillsyn är inte fullt klart. Jagkommer därför alt gå närmare in på frågan vad tillsyn över denkommunala socialljänslen skall innebära. skall följaverksamheten bl. a. genom kontroll i form av inspektion eller andra besök.Inspektionerna och besöken bör som regel syfta till utbyte av information ocherfarenheter. företrädare får då tillfälle att föra framsynpunkter och fakta och göra påpekanden i syfte atl få rättelser lill ståndeller i övrigl främja den kommunala utveckling.Socialstyrelsens inspektion bör i största möjliga utsträckning ha enrådgivande och övergripande inriktning och syfta till ett ömsesidigtinformationsutbyte. Jag förutsätter atl initiativ till sådana besök också skallkunna tas av denna skall kunna få en viss fråga omverksamhetens utformning bedömd. Styrelsens tillsyn innefaltar även skyldighelatt påtala om lagar och förordningar inte följs på det sätt som riksdag ochregering har avsett. Styrelsen bör också granska påstådda missförhållanden ochuttala sig om anmärk-ningama har varit befogade. Vid bedömningen bör slyrelsenta hänsyn inle 1979/80:1 Soc.styr:n och länsst:na 458 bara lill rådande förhållanden ulan också till planeradutbyggnad av den kritiserade verksamheten. Somjag nämnde börsocialstyrelsens tillsyn huvudsakligen ha en övergripande inriklning. Närslyrelsen finner anledning atl låta undersöka bl.a. sådana förhållanden som mereller mindre direkt har sin utgångspunkl i enskilda ärenden bör den ha möjligheteratl klarlägga förhållandena i samverkan med och desssocialtjänstenhet. Men även en övergripande tillsyn berör ytterst enskildamänniskor och deras förhållanden. Jag är därför inte beredd att söka avgränsasocialstyrelsens tillsynsfunktion så att denna inte skulle kunna omfallaenskilda fall. Socialslyrelsen skall följa ochstödja kommunernas planering av . Detla är angelägel med hänsynlill den stora betydelse som planeringen bör ha inom den framlidasocialtjänsten. bör därvid efter samråd med huvudmän försocialtjänst och statistikproduktion närmare pröva vilka uppgifter som behövsför detta på riksnivå. Vissa tekniska och organisatoriskafrågor återkommer jag till i den särskilda propositionen. Jag nöjer mig här mednågra påpekanden. () svarar nu för den tekniskabearbetningen. En med socialtjänstdata utbyggd långtidsplanering bör kunnatillställas och socialljänstenhelen vid länsstyrelserna(avsnitt 2.21.8). Med visst biträde av dessa enheter bör sedan- med sikte på huvuddragen i planema - analysera och kommentera materialetutifrån statsmakternas socialpolitiska intentioner och mål. Härigenom börsocialslyrelsen kunna ge kommunerna slöd i deras planering och vid behovtillhandahålla statsmakterna underiag för politiska beslul. Har statsmaktemapå något område getl klara riktlinjer bör socialslyrelsen genom sinverksstyrelse uppmärksamma kommunen i fall det finns påtagliga avvikelser fråndessa rikfiinjer. Om en kommun i planeringsstadiet vill ha socialstyrelsenssynpunkter bör styrelsen i princip vara skyldig atl avge ett sådant yttrande. tillsynsfunktionerskall således gå ut på att följa, leda och utveckla genom att taemot och förmedla kunskaper, redovisa uppfattningar om och påpeka behov avförändringar. De medel slyrelsen bör ha lill sitt förfogande är föreskrifterinom den sociala institutionsvården, aUmänna råd om hur börutvecklas inom ramen för och regeringens beslut, inspektion ellerandra besök för informationsutbyte och opinionsbildning samt inhämtande avplaner om som underiag för kunskaper vilka skall återföras tillkommunema. skall ocksåmedverka till att statsmakterna får underiag för planering av det fortsattareformarbetet inom styrelsens verksamhels-område och meddela förhållanden somkan anses motivera lagändringar. Styrelsen skall även på andra vägarpåverka utvecklingen. Jag syftar här på framtida uppgifterinom ulvecklingsarbete i fråga om 1979/80:1 Soc.styr:n och länsst:na 459 social metodik m.m. och medverkan i utbildning ochinformalion inom socialljänslen. Även slyrelsens planeringsfunklioneråterkommer jag lill. Socialslyrelsen har genomadminislralionen av olika slalsbidrag hiuills fåll informalion om skildaförhållanden inom socialvården. Förändringarna i fråga om slalsbidragen(avsnitt 2.22) innebär att socialslyrelsen till viss del kommer all förioradelta informationsunderiag. Molsvarande kunskaper måsle slyrelsen då skaffasig genom en aktiv tillsyn. skall medutgångspunkt i statsmakternas intentioner i fråga om socialljänslens mål ochinriklning ge kommunerna ett allmänt underiag förderas planering. Detlakunskapsunderiag bör ha karaktären av allmänna råd och således inle varabindande. Som jag har varil inne på tidigareskall slyrelsen vidare ge regering och riksdag underiag för överväganden ochbeslul om . Enligt socialutredningen bör socialslyrelsensuppgifter i fråga om planeringen vara att utveckla metodiken för socialplanering, all sammanställa riksplaner som ger en samlad överblick översocialtjänstens planerade utveckling samt att tillhandahålla planeringsunderlagtill kommunerna. får därmed ell underlag för att påverkasocialtjänstens utveckling. Jag ansluter mig i princip lill socialulredningensförslag som också har fått stöd vid remissbehandlingen. Frågan om planeringsverksamhetensorganisation, leknik och metodutveckling återkommer jag till i den särskildapropositionen om socialslyrelsens uppgifter och organisation. Jag villemellertid redan här understryka betydelsen av att socialstyrelsensplaneringsarbete får en konkret och åtgärdsinriktad prägel, som anpassas tillkommunernas behov av planeringsunderlag. Av särskilt slor belydelse är attsocialslyrelsen följer och sammanställer resultat av pågående utvecklingsarbeteoch återför dessa kunskaper till kommunerna och därmed medverkar till enändamålsenlig metodutveckling inom . Styrelsen har också etlsärskilt ansvar för att underlätta samverkan mellan och hälso-och sjukvården bl.a. genom att ge huvudmännen underlag för en samordnadplanering. medverkan i samhällsplaneringeni kommunerna är ett vikligl inslag i socialtjänstreformen. De socialaaspeklerna måste också bevakas i planeringen på riks- och regional nivå.Socialslyrelsen bör här ha en viktig uppgift. Del är emellertid en ny uppgift,vars praktiska former får växa fram i takt med vunna erfarenheter.Socialstyrelsens underlag för den kommunala verksamhetsplaneringen bör utformasså alt den även kan bli lill nytta i medverkan isamhällsplaneringen. Genom att bl. a. analysera hälsorisker och sociala problemi olika samhällsmiljöer bör styrelsen kunna tillföra planeringen viktigkunskap. Socialslyrelsen bör vidare medverka i en fortlöpandepersonal- och 1979/80:1 Soc.styr:n och länsst:na 460 Jag behandlar dessa frågor närmare iden särskilda propositionen. Det starkt ökande iniressel försocial forsknings- och utvecklingsverksamhet (FoU) har lett lill atlsocialslyrelsen har fått ta på sig omfattande FoU-uppgifler. Verksamhelen harhuvudsakligen finansierats med särskilda bidrag vid sidan av reguljära anslag. Socialulredningen föreslår allsocialslyrelsen själv skall kunna ta ansvar för sådan social forskning somingår i utvecklingsarbele, försöksverksamhet eUer uppföljning av social verksamhet.Utöver detla bör socialslyrelsen inte vara huvudman för social forskning menhålla myckel nära konlakt med övrig social forskning. Slyrelsens konlakt börgå ut på atl dels förmedla problem och ge underlag för forskningsarbetet ochdels föra ul forskningsresultaten lill . Socialt forsknings- ochutvecklingsarbele är naturligtvis nödvändigl för utveckling.När del gäller frågan om framtida uppgifter på delta områdefår man ta hänsyn lill remissreaktionen och till föreslående ändringar av densociala forskningens organisation m. m. Socialslyrelsen underslryker iremissyttrandet över socialutredningens slutbetänkande all FoU är mer utveckladinom hälso- och sjukvården än inom socialvården. Slyrelsens framtida roll inomforskningssektorn bör enligl remissyttrandet sammanfattningsvis bestå i: - alt beställabearbetning av befintlig kunskap för praktisk tillämpning, - att tillforskningssektorn redovisa socialljänslens läge och uiveckling ochförulsällningar för FoU i praktisk verksamhet samt strävandena till kontaktermellan forskningen och den kommunala för genomförande avFoU-projekl saml ge forskarna underlag för FoU-aktiviteter, - alt lillforskningen sammanställa och redovisa behov av FoU-insatser, - att bidra tillatt förbällra kontakterna inom den sociala forskningen och meUan forskare ochpraktiker, - atl tillsammansmed kommunerna stödja och följa FoU och försöksverksamhel. anser alt dessansvar för FoU bör vidgas och att styrelsen för denna verksamhel bör fä anslagi budgeten. En belydande remissopinion ställer sig emeUertid kritisk lillsocialslyrelsens hittillsvarande verksamhel på området och till att styrelsenskall ha ett direkt ansvar för en del av den sociala forskningen eller bedrivaegen forskning. Statskontoret stöder bl. a. översynsutredningens uppfattningatt inte bör bedriva egen forskning. är tveksamt till om styrelsen skall bedriva forskning kring egnaprojekt och verksamheter och menar för övrigt alt av de viktigaste vägarnamellan forskning 1979/80:1 Soc.styr:n och länsst:na 461 och fältet, dvs. praktiskt sociali arbele, går översocialarbelarnas gmnd-och vidareulbildning. TCO och socionomförbundanser all socialslyrelsen bör mer aklivi medverka lill metodutveckling inomsocialtjänsten. Socialslyrelsen har enligl de båda remissinstanserna spelat enpassiv roll och lämnal kommunerna utan vägledning i fråga om olika konkretaproblem. medverkan i metodutvecklingen bör ofta kunna varapraktisk, genom all slyrelsen hell enkell håller reda på ulvecklingen ikommunerna och stimulerar och sprider kännedom om utveckling av meloder sombedöms vara av allmänl inlresse. Socialslyrelsens medverkan i melodulvecklingenförutsäller inte främsl utredningsprojekt med långsiktig planering och bredamålformuleringar. a. TCO "har direktnegativa erfarenheter av sådana utvecklingsprojekt inom somtrots myckel slora resursinsatser inle lell till några konkrela resultat avnågot större värde för de på fältet verksamma". TCO säger också attsocialstyrelsens passivitet i alllför hög grad har förklarats med altstyrelsens åtgärder inle får föranleda merkostnader för kommunerna. "EnligtTCO;s uppfaUning är del rimligl alt melodulvecklingen i vissa fall leder lillkostnadsökningar och trots detta önskvärt atl ell ämbetsverk på etl aktivt sättmedverkar till atl förverkliga regeringens socialpolitik." 1 remissvaren på översynsutredningensförslag säger bl. a. att forskningen bör bedrivas av organ somär fristående från förvallande myndigheter. LO reagerar mot atl en stor del avstyrelsens verksamhel bedrivits genom särskilda projektanslag för FoU. Som jag har sagl lidigare måslesocialstyrelsens roll i fråga om FoU bedömas bl. a. mot bakgmnd av den socialaforskningens organisation och utveckling. Jag redovisar delta närmare ipropositionen om och nöjer mig nu med en sammanfattning. () har föreslagit en förstärkning och omorganisation av den forsknings-och utvecklingsverksamhet som faller under arbetsmarknads-, social- ochutbildningsdepartementen. Ett från den ombildatsocialforskningsinstitui (, som föreslås få namnet arbetsmarknadspolitisk forskning, ISAF) bör enligt förslagel tillgodose detre sektorernas behov av dels en högt kvalificerad och lättillgänglig resursför social- och arbetsmarknadspolitisk forskning uianför högskolan, dels enadministrativ bas för FoU-insatser inom arbelsmarknads- och socialpolitik. Ellombildal social-forskningsinslilul bör kunna ulnylljas även av högskolan somkomplement lill egna resurser för utbildning och forskning. Till institulets viktigasteforskningsområden bör höra socialpolitiska aspekter på hälso- och sjukvård,missbrukets sociala följder, socialförsäkringssystemets effekter med tyngdpunktpå makroaspekter. Institutet bör bygga upp en social rapportering, som belysersamhällsförändringarnas betydelse för uppkomslen av Prop.1979/80:1 Soc.styr:n och länssLna 462 socialaproblem och för välfärden. Även samhällsplaneringens sociala följder bör varaen viklig forskningsuppgift för inslilulel, menar FOSAM. Jag är av samma meningsom en lungt vägande remissopinion alt i princip inte börbedriva egen forsknings- och utvecklingsverksamhet. Del kan anmärkas allstyrelsen inte har behövt medverka i den medicinska forskningen för allupprållhålla sin kompetens på området. Samma måste sägas i princip gälla detsociala områdel. Forskning som gäller leoribildning av långsiktigbetydelse för hör naturiigtvis till universitetsområdet ochsärskilda forskningsinstitut. Samma gäller till stor del andra slag avlångsiktigare utvecklingsarbele och forskning. En tredje kategori utgör verksamhelsanknulelutvecklingsarbete och försöksverksamhet. Hit hör det mesta av denFoU-verksamhet som och kommunerna svarar för eUer deltar i.Frågan om målinriktad FoU inom soeialdepartemenlets verksamhetsområdeåterkommer jag till i propositionen om uppgifter ochorganisation. Socialdepartementels delegation för social forskning bör även iförtättningen svara för ledning i fråga om samordning och prioritering avsocial forskning och utveckling. Detta förutsätter att främsl delegationen försocial forskning tar reda på behov av forskning, utveckling ochförsöksverksamhet inom området och verkar för att FoU inriktas på viktigauppgifter. Socialforsk-ningsdelegationen bör lämna bidrag till sådana insalseroch medverka lill att resultaten kommer ut i praktisk användning. Självfalletbör inte alla förslag till FoU-insalser komma från delegationen. De kan kommafrån , socialforskningsinslitutet, forskare, kommuner osv. Detviktiga är att delegationen som medelsbeviljande organ kan leda och samordnaverksamheten. Vad jag har sagt innebär inte att socialslyrelsenfråntas möjlighelen att bedriva ulvecklingsarbete inom sitt verksamhetsområde. Del står således styrelsen fritt atl inom ramen försina personella och ekonomiska resurser bedriva det utvecklingsarbete sombehövs för myndighelens verksamhet. Styrelsen bör i första hand inom denordinarie personaluppsättningen ha kompetens att initiera eller i undantagsfallbedriva FoU som behövs för att verket skall kunna fullgöra sin myndighetsfunktion,främst planerings- och lillsynsuppgifler. Styrelsen bör också ha resurser föratt kunna bedöma utvecklingen på det sociala området samt analysera och förafram problem, som kräver åtgärder. Planeringsfunktionen kan fordra vissautvecklingsinsatser, där särskilda medel kan behövas för medverkan avsakkunniga utanför verket. Dessa medel för FoU bör ge socialslyrelsenmöjlighel alt anlita utomstående forskningsexpertis eller ge forskningsuppdragtill universitet och forskningsinstitut elc. eller samarbela med kommunerna iförsöksprojekt. bör även initiera FoU-insatser vid olikaforskningsinstitutioner, som dessa finansierar. 1979/80:1 Soc.styr:n och länsst:na 463 Genom alt la egna inilialiv och iövrigl hålla sig underrällad om pågående forskning och uiveckling i kommunernabör sprida kännedom om och främja melodulvecklingen inomsocialljänslen. Ett viktigt olöst problem är hurden kunskap som en omfattande FoU-verksamhet ger skall kunna föras ut ipraktisk tillämpning och ulveckla på etl ändamålsenligt sätt.Problemel gäller dokumentation och upplysning, som ligger varandra nära.Reformarbelel gör problemel alltmera akut. Vi har en splittraddokumentationsverksamhet. Volymen av FoU gör det tveksamt om dokumentation ochupplysning kan läggas på etl enda organ. Del står under alla förhållanden klarlatl informalion och dokumenlation på FoU-områdel bör samordnas och systematiserasbättre än . är inte minst viktigt för kommunerna. Jag anser atlsocialstyrelsen bör ha del i detla arbete. kommer givetvisäven all ha som en viktig uppgift all ge information tillallmänheten i olika socialpolitiska frågor, även om denna uppgift i första handbör åvila huvudmännen. Styrelsen bör därför i sin upplysningsverksamhetsamarbeta med huvudmännen och deras centrala organisationer. Den centralainformationsverksamheten kan omfatta både färdigproducerad information i olikaformer och elt centralt framtaget informationsunderlag eller en basinformationsom service åt huvudmännens regionalt och lokalt anpassadeupplysningsverksamhet. Informationen bör i vissa fall vara allmänt riktad och iandra avse särskilda målgmpper inom t.ex. äldreomsorgen. Socialstyrelsensmedverkan i utbildnings- och upplysningsarbetet i samband medsocialtjänslreformen återkommer jag till (avsnitt 2.26). 2.21.8 Den regionulu tillsynen Jag har tidigare huvuddrageni den nuvarande regionala tillsynen och socialutredningens förslag iprincipbetänkandet (avsnillen 2.21.1-2.21.2). I slutbelänkandel hållerutredningen i storl sett fast vid principbetänkandets förslag. Utredningen föreslår således alllänsslyrelsen skall ulöva den formella tillsynen. skall kunnaföreta inspektion eller verkställa ulredning. Vid behov skall styrelsen kunnapåkalla ändring hos kommunens socialnämnd. Tillsynsorganet bör enligtulredningen kunna göra påpekanden men inle ha befogenhet atl ålägga kommunerviss ålgärd. Jag är överens med bådeulredningsförslag och en närmast enhällig remissopinion om atl länsstyrelsenskall vara regionall lillsynsorgan för . Enligt förslagel lillsocialtjänstlag skall inom länel följa tillämpningen avsocialljänsllagen, informera och ge råd till allmänhelen i frågor som rörsocialtjänsten, bilräda socialnämnderna med råd i deras verksamhel, främjasamverkan på socialljänslens område mellan kommuner och andra samhällsorganoch även i övrigt se till att socialnämnderna fullgör sina uppgifter på elländamålsenligl säll. TiUsynen skall också omfalla de sociala insliiulionerna. Prop.1979/80:1 Soc.styr:n och länsst:na 464 En socialtjänstenhet på länsnivåbör enligt socialulredningen få slor betydelse för utveckling.Vissa av enhetens uppgifter bör lösas i samverkan med Kommunförbundetslänsavdelningar. Del gäller särskill utvecklingsarbete, utbildning ochinformalion. Medverkan i inslilutionsplaneringen föruisätter samverkan medbåde länsavdelningen och med landstingskommunen. Enhelen bör adminislralivt inordnasi länsslyrelsen. Därmed samordnas den slalliga förvallningen på länsnivå,enhelen kan få administrativ service, och länsplaneringen får socialsakkunskap. Socialulredningen anser del viktigiall socialslyrelsen ges möjlighet all direkl påverka socialtjänslenhelensarbete. Socialljänstenhelen bör enligl ulredningen ha lill uppgifl all vara kontaktorgan mellansocialstyrelsen och den kommunala all upplysa och vägleda saml initiera ulvecklingsarbcle atl informera allmänhelen (vara "klagomur") atl tillföra samhällsplaneringen sociala aspekier all tillhandagå och länsrätten isocialljänstärenden. I budget- och personalfrågor börenheten vara en del av . Enheten bör också tiUhandagålänsstyrelsen i den formella tillsynen av kommunernas socialtjänst. Den skallockså gå länsrätten till hända i ärenden angående vård av unga och ibesvärsärenden. I övriga ärenden bör enhelen vara underställd socialslyrelsen. Den statligaeftervårdsorganisationen föreslås avskaffad och glesbygdskonsulenternasuppgifler inordnas under socialtjänslenhelen. De flesta remissinstanserna äröverens med socialulredningen om att det behövs en regional social enhet. Tillde positiva remissinstansema hör , statskontoret,riksrevisionsverkei, flertalel länsstyrelser, handikapporganisationer ochkommuner. Kommunförbundel, Föreningen ochdecentraliseringsutredningen vill begränsa den föreslagna verksamheten. Jag ansluter mig också tillförslagel om en regional social enhet, som skall vara administrativt inordnad ilänsstyrelsen. När del gäller alt ta ställning lill socialutredningens förslagatl enhelen skall ha många vittomfattande uppgifter måste flera förhållandenbeaktas. Som flera remissinstanser har stmkit under har den kommunalasocialljänslen byggts ut kraftigt och förfogar nu över en omfattande sakkunskapoch kompetens. Splittrade och vittomfattande arbetsuppgifter kan äventyramöjligheterna för enheten alt nå och vidmakthåUa effektiv kapacitet. har tryckt på behovet av att uppgifterna renodlas. Manmåste också uppmärksamma riskerna för dubbelarbete gentemot Kommunförbundetslänsavdelningar. Jag anser alt verksamhelen främslbör inriklas på uppgifter inom och länsrätten. Den socialaenheten bör medverka i länsstyrel- 1979/80:1 Soc.styr:n och länsst:tm 465 sens tillsynsarbete och bislå länsrälten med socialabedömningar. Enheten bör vidare råda och upplysa enskilda (vara"klagomur"), säml medverka som social expertis i den regionalasamhällsplaneringen. Enhelen skall vidare handlägga alkoholärenden. Det är också vikligl all bygga uppett nära samarbele och goda kontakter mellan och den regionalanivån. Socialslyrelsen bör kunna utnyttja enhelen som ett led i kontakten medfältet och enhelen behöver fortlöpande information från omutvecklingstendenser inom olika områden av den sociala seklorn. En viktig delav den sociala enhetens arbele bör emellertid vara alt gå länsslyrelsen lillbanda i tillsynsarbetet. Delta bör ha sin huvudsakliga inriktning på att genomöverläggningar med förtroendevalda och tjänstemän följa och medverka till altsocialtjänsten utvecklas på elt ändamålsenligt sätt i enlighet med lagstiftningensintentioner. Den av socialulredningen föreslagnauppgiften för enheten atl ge den kommunala "information ochvägledning samt impulser lill utvecklingsarbete" bör inle vara ensjälvständig uppgifl. Enhelen bör här ha en förmedlande och biträdande funktioninom ramen för i första hand men i vissa fall ocksåsocialstyrelsens myndighetsuppgifter. Länsstyrelsema saknar nu socialkompelens i fråga om samhällsplanering. Socialkonsulenterna har iendast begränsad utsträckning varil med i detta arbete. Den sociala enheten börhär kunna tillföra planeringen social sakkunskap. Frågan kommer att utvecklasnärmare i propositionen om uppgifter och organisation. Härnöjer jag mig med alt säga atl enheten i planeringsverksamheten bör hasärskilda förutsättningar att bevaka svaga och utsatta gruppers förhållandenoch behov. Som jag har varit inne på tidigarebör den sociala enheten på det regionala planet kunna medverka isocialslyrelsens uppföljning av den kommunala planeringen av socialtjänsten.Jag anser atl detta bör underlätta arbete på atl få etl greppöver de många huvudmännens planer. Socialslyrelsen kan då sammanställa ochbedöma på riksnivå hur planema överensstämmer med statsmakternas intentioner. Jag har sagt attsocialtjänstenheten bör råda och upplysa enskilda (vara "klagomur").Den juridiska service som utgår centralt från socialslyrelsen bör iframtiden delvis kunna ersättas av den sociala enhetens verksamhet i samverkanmed den juristexpertis som länsslyrelsen i övrigt förfogar över. Samma gällerupplysningar lill myndigheler och organisationer. De regionala organen böremellertid ha möjlighel alt hänskjula särskilt komplicerade rättsfrågor lillsocialstyrelsen. Jag vill vidare framhålla attsocialstyrelsen bör medverka vid fort- och vidareutbildning av den socialaenhetens personal. Den regionala organisationen bör också ha möjlighet attmedverka i utbildning och konferenser, som anordnas för förtroendevalda ochtjänstemän i kommunerna.