prop · G303119 · 1979-12-31 00:00:00 — Enligt hovrättens mening bör utomlands vidtagna rättsligaåtgärder som avses i 5 § 3 i princip medföra verkningar enligtpreskriptionslagen utan några inskränkningar. De i 13 § föreslagnaförutsättningarna - "om det med hänsyn till gäldenärens förhållanden och omständighetemai övrigt föreligger skälig anledning att åtgärden vidtages i den främmande siaten"- synes knappast tillräckligt klargörande för atl stadgandet skall vara användbartför praktiskt bruk. Hovrätten anser därför att ifrågavarande bestämmelser kanutgå. För övrigt kan anmärkas att den föreslagna lagtexten ej ger ett fulltkorrekt uttryck för vad som sägs i motiven. 4.2 Tidpunkten för preskriptionsavbrott 4.2.1 Kronofogdemyndigheteni : Det behövs ett förtydligande av huruvida en bevislig delgivning behövsför preskriptionsavbrott genom skriftlig erinran. Såväl borgenär som gäldenärkan lida rättsförlust om man genomför alltför enkla beslämmelser om preskriptionsavbrnlt.Många gäldenärer byter exempelvis bostad och borgenären kan få stå risken föratt en erinran om skuld inte når gäldenären med de konsekvenser detta kan ha. 4.2.2 : 5 § 2 mom. har formulerats som om preskription avbrytsgenom avsändandet av krav mot gäldenär och atl meddelandet skulle gå på gäldenärensrisk. Av motiven framgår att detta inte är avsett (s. 69 f frånsett orden"fått kännedom om" på s. 69 n). Lagtexten bör justeras i enlighet medmotiven. 4.2.3 : I författningstexten löses inte frågan om vem som skall bärarisken av att ett krav eller en erinran försenas eller kommer bort. Huvudregelnskulle enligt specialmotiveringen vara, att gäldenären skall ha fått del avkravet eller erinran. Detta är enligt förbundets mening en riktig princip.Tanken att man i vissa, icke närmare preciserade fall skulle kunna göra avsteghärifrån kan förbundet emellertid inte ansluta sig till. En i sammahanget såviktig fråga bör lösas på ett entydigt sätt och lösningen bör anges iförfattningstexten. 4.2.4 LRF: Såvitt rör tidpunkten för preskriptionsavbrottär de föreslag na reglerna enligt LRFs mening lämpliga. När del gäller preskripflonsav- 1979/80:119 153 brott genom väckande av talan föreslås atl preskriptiunstidenavbryts re- Remissamman-dan i uch med att stämningsansökan inkummer tilltingsrätten, medan av- ställning brott enligt nu gällande regler kräver alt gäldenärendelgivits stämningsansökan. Den föreslagna ändringen kan te sig uskälig för gäldenären,snm här evenluelll knmmer att sakna kännedum um att preskriptionsavbrott sketl.Ä andra sidan bör borgenären inte hell tvingas slå risken för all delgivningenfördröjs, kanske på grund av att gäldenären helt enkell håller sig undan. Alt endaslen kortare tilläggsfrist börjar löpa om borgenärens talan inte leder till domeller annat avgörande i sak, får här, enligt LRFs åsikt, anses vara en braavvägning mellan borgenärens och gäldenärens intressen. 4.3 Verkan av preskriptionsavbrott 4.3.1 JK: Den i 7 § andra stycket föreslagna regeln harmånga goda skäl för sig. En otillfredsställande konsekvens äremellertid att den - teoretiski - innebär all borgenären genom alt en gång väcka talan men där efter återkalla sin talan, kan hålla fordringen vid liv utan atl gäldenären får kunskap om att fordringen lever. Slutligen villjag beträffande 7 § föreslå den justeringen atlandra slyckel inleds med "Om det rättsliga förfarandet avslutas utan att gäldenäreneller hans rättsinnehavare fått del av borgenärens framställning, beräknas dock 4.3.2 Hovrätten förNedre Norriand: Hovrätten anser att uttrycket "det rättsligaförfarandet avslutas" bör förtydligas så att dess innebörd bättre framgårav lagtexten. Meningen torde väl vara alt den nya preskriptionstiden skallbölja löpa först från den tidpunkt ett lagakraftägande avgörande eller annalslutgiltigt beslut föreligger. 4.3.3 : Medhänsyn till att konsumentfordringar kan avse relativt stora belopp bör enligtpostverkets förmenande, om borgenären genom vidtagande av erforderligaåtgärder erhållit dom e. d. beträffande sådan fordran och gäldenärensbetalningsskyldighet sålunda fastställts på detta markerade sätt, däreftertioårig och inte endast treårig preskriptionstid löpa. De relativt omfattandeoch i princip kostnadskrävande åtgärder som för sådant faslslällande krävs frånborgenärens sida lorde i praktiken föranleda att sådana åtgärder inte vidtagasbeträffande fordran på mindre belopp. Invändningar, som kan resas mot att till olägenhelför gäldenären sådan fordran som avses i 2 § andra stycket i den föreslagna preskriptionslagenskulle bestå , torde också vara mindre befogad beträffandedumfäst fnrdran. 4.3.4 Kammarkollegiet:Enligt kollegiets mening finns det fog för att bibehålla den enligt prop.1976/77: 5 föreslagna längre preskriptionstiden forkonsumentfordringar i de fall fordringarna fastställts genom dom eller ulslag.Propositionens motivering för denna längre preskriptionstid synes kollegietfullt bärande. 4.3.5 RSV:Bestämmelserna i 5 § 3 och 7 § kräver en närmare granskning vad gäller derastillämpning i utsökningsmål. Detla föranleds bl.a. av att handläggning av dessamål normalt inte föregås av delgivning med svaranden/gäldenären. T. ex. ifråga om utmätning flllställs gäldenären i regel endast en underrättelse ommålet i lösbrev. (Vad här sägs gäller främst s. k. enskilda mål). I vissa fall,t. ex. när fara är i dröjsmål, behöver inte ens sådan underrättelse skickas utföre förrättningen. Underrättelsen innehåller uppgift om bl. a.fordringsbelopp, exekutionstitel, borgenär och eventuellt tidpunkt förförrättningen. Borgenärens framställning bifogas däremot inte 1979/80:119 154 Endast om utmätning sker delges gäldenärensärskilt be- Remissamman- Rekvisitet "fått del" i 7 § andra stycket lordeavse alt vetskap erhållils i någon form. Något krav på delgivning idelgivningslagens bemärkelse uppställs således inte. Del kan emellertid ändå diskulerasom det är lämpligt att just delfåendel ges avgörande belydelse i utsökningsmåltrots att det i etl slort anlal mål hos den exekuliva myndighelen inte flnnsnågon kunskap, ännu mindre bevis, om att gäldenären fått del av handlingarna. Vad gäller preskriptionsavbrott genom atl fordringenåberopas hus exekuliv myndighet ifrågasätter RSV därför um inle situatiunensnarare bör jämslällas med 5 § 2. Preskriptionsavbrott skulle då ske genum atl KFMsunderrättelse skickas till gäldenären. Atl skrivelsen till gäldenären utgårfrån KFM i stället för från bnrgenären bör inle göra den mindre lämpad sum preskriptinnsavbrytandehandling. Preskriptinnsavbrntt skulle då ske nch full ny preskriptiunstidbörja löpa i och med all gäldenären i samband med exekutivt förfarandetillställs handling med uppgifl om fordringen. Gennm denna urdning skulle detinte behöva inlräffa att bnrgenären inger ansökan om utmätning till KFM i delenda syfte att få en ettårig tilläggsfrist enligt 7 § andra stycket. Sådant förfarandefrån borgenärens sida skulle kunna medföra merarbete för KFM. Förfarandetskulle inte heller öka rättssäkerheten eftersom borgenären kunde genaståterkalla sin ansökan t. ex. för att inte behöva betala förskotl för utsökningsavgiften.Vilken verkan har man för övrigt tänkt etl helt obefogat åberopande hos KFM,t. ex. ansökan utan exekutionstitel, skulle ha beträffande preskriptionen? Att handläggningen hos exekutiv myndighet, jämförd medövriga myndigheter, härigenom i viss mån skulle få en särställning ipreskriptionshänseende bör kunna accepleras med hänsyn till bl. a. atlfordringen på verkställighetsstadiet är domfäst. Om ovan angiven ordning inte anses godlagbar vill RSVanföra följande om vad som föreslagits i promemorian. Enligt förslaget skulle, om utmätning sker, men varkenunderrättelse eller bevis har kunnat tillställas/delges gäldenären, borgenärenendast tillgodoräknas tilläggsfrist enligt 7 § andra stycket. Situationenförekommer t. ex. i samband med utmätning av överskjutande skatt, när detutmätta ej helt täcker borgenärens fordran. Enligt RSVs mening bör full nypreskriptionstid alltid löpa när utmätning skett. Anledning saknas att frångågällande rätt på denna punkl. 1 upp lill av fall, där utmätningsförsök sker i gäldenärensbostad, avslulas målet utan att några utmätningsbara tillgångar har påträffats.I dessa fall sker ingen delgivning. I det stora flertalet fall bör manemellertid kunna anta att gäldenären faktiskt fått kännedom om att mål angåendehans skuld är anhängigl hos KFM. Man bör kunna acceptera att förrättningen somsådan, oavsell om utmätning skett eller inte, utgör preskriptionsavbrott medpåföljd att ny tio eller preskriptionstid börjar löpa. För att undvika osäkerhet vid rättstillämpningen bordetanmärkas i motiven att delfående av KFMs underrättelse i utsökningsmåljämställs med delfående av borgenärens framslällning (jfr 7 § andra stycketförsta punkten). RSV vill i sammanhanget peka på att den föreslagna utsökningsbalkenkommer att medföra att ett större antal mål än f. n. avskrivs utan att någon förtätlninghos gäldenären skett. Om förslaget blir gäflande rätt kan det finnas skäl attpå nytt ta ställning till preskriptionsfrågan. Prop.1979/80:119 155 4.3.6 Kronofogdemyndigheteni : Möjligen kan det ifrågasättas Remissamman- om inte en tioårig preskriptionstid bör gälla för konsumenifordringar som ställning fastställts genom dom eller motsvarande. Emellertid motverkar en sådan regelsyftet att förkorta preskriptionstiden för konsumentfordringar. Dessutom stören sådan bestämmelse systematiken i regelsystemet och komplicerar det ionödan. Kfm har den erfarenheten alt borgenärema i del stnra flertalet mål avdenna typ begär verkställighet i omedelbar anslutning till domslnlsavgörandet,varför fnrdringen nfta avvecklas . 17 § 1 och 2 mum. talas om att en ny preskriptionstid resp. en tilläggsfrist omelt år löper från det förfarandet avslutas resp. avslutades. Vilken tidpunktsom avses härmed i exekutiva sammahang framgår inte klart av promemorian. Ävenom problemet kan te sig marginellt, är etl klarläggande i förarbetena på sammasätt som skett beträffande uttryckets innebörd i tvistemål och kunkursmål(promemorian s. 111 - 113) av värde till undvikande av framtida tvister pådenna punkt. Flera tänkbara lösningar finns. Man kan räkna tiden från det gäldenäreneller dennes rättsinnehavare fått del av fordringsanspråket i det exekutivaförfarandet på sätt som anges i delgivningslagen. Denna tidpunkt sammanfallerofta med ulmätningsför-rättningen men kan också inträffa i ett tidigare ellersenare skede. En sådan tolkning kommer dock inle helt att sammanfalla med denföreslagna bestämmelsens ordalydelse. I de fall gäldenären av någon anledninginte fått del av anspråket enligt delgivningslagens bestämmelser - vilket inteär ovanligt -- och del återstår mindre än av preskriptionstiden, skallden kortare tilläggsfristen tillämpas. I sådana fall kan det te sig naturligtatt ha avslutandet av utmätningsförrättningen som utgångspunkt. Emellertiduppkommer då frågan hur utgångspunkten skall beräknas när förrättning inte ägtmm exempelvis på grund av att gäldenärens hemvist inte kunnat utredas,utmätningsansökan har återkallats eller förfallit jämlikt 88 c § UL ellerförfarandet eljest avbrutits . Tidsfristen kan då räknas från den dag återkallelseninkom till kfm liksom från den dag ansökan förföll eller kfm eljest avbröthandläggningen. En annan måhända klarare och enhetligare utgångspunkt såvälvid beräkning av ny full preskriptionstid som till-läggsfrist, är den lidpunktdå kfm skiljer utsökningsmålet ifrån sig genom redovisning till borgenären. 4.3.7 Kronofogdemyndigheteni : stäl ler sig tveksam till förslaget om tilläggsfrist, som kan leda till tolkningssvå righeter. Det är inte ovanligt att stämningsansökan eller ansökan nm verk ställighet återkallas av borgenären. Gäldenären får då kanske aldrig veta att preskriptionstiden förlängts. Det är således uppenbart att det kan bli rättsförlust för gäldenären. Eftersom regeln är något oklar kan den föranle da tvist om huruvida borgenären har fått en tilläggsfrist eller inte och kan även medföra onödiga kostnader för både gäldenär och borgenär. Utredningenföreslår att ett resultatlöst utmätningsförsök tillerkännespreskriptionsavbrytande verkan. Förslaget är enligt kronofogdemyndighetensmening från praktisk synpunkt en förbättring. Förutsättningen för att nypreskriptionstid skall börja löpa efter utmätningsförsök bör dock vara att gäldenärenär närvarande vid förrättningen eller på annat sätt fått vetskap omverkställigheten. Delta bör klart uttalas i motiven. 4.3.8 Kronofogdemyndigheteni : En annan fråga som bör klarläggas är ifrån vilken tidpunkt ny preskriptionstid liksom den ettåriga tidsfristen enligt 7 § andra stycket skall börja löpa när ärendet givits in lill exekutiv myndighet. I motsats till domstolarna meddelar kronofogdemyn digheten inga formliga beslut om exempelvis avskrivning m. m. Prop.1979/80:119 156 således svårare att bestämma den exakta tidpunkten. Harutmätning sketl Remissamman-eller gäldenären delgivils kravel föreligger ingaproblem. Oklart är emeller- ställning tid i de fall som skisserats vid misslyckatutmätningsförsök och utmätning av skattereslitulion när den ettåriga fristeneller eventuell ny preskriptionstid börjar löpa. Skall dagen för detmisslyckade utmätningsförsöket gälla eller eventuellt dagen för redovisning.Oklarhet råder även härvidlag när borgenären återkallar ansökan innan gäldenärenfåll del av densamma. Vilken dag skall där gälla? 4.3.9 i : Deföreslagna bestämmelserna i 7 § aktualiserar frågan när "del rättsligaförfarandet" skall anses "avslutat". Promemorian har imotiveringen besvarat frågan, såvitt gäller tvistemål och konkurs. Motsvarandeklarläggande skulle, enligt mening, vara värdefullt ävenbeträffande skiljeförfarande, acknrdsförfarande och förfarandet hns exekutivmyndighet. Sådan myndighet är kronofogdemyndighet, länsstyrelse (i egenskap avöverexekulor) samt hovrätt och högsia domstolen (i anledning av besvär i utsökningsmål). i har i sillremissyttrande, såvitt avser förfarandel hos kronofogdemyndighet, anvisatolika lösningar. Mest i språklig överensstämmelse med lagtexten synes vara dentidpunkt då kronofogdemyndigheten skiljer utsökningsmålet ifrån sig genomredovisning till borgenären. Beiräffande förfarandet hos övriga exekutiva myndighetersynes vad som i promemorian anförts om avslutande av det rättsliga förfarandeti tvistemål kunna ha motsvarande tillämpning. 4.3.10 Konkurslagskommittén:Enligt 7 § i förslaget skall ny preskriptionstid börja löpa från deträttsliga förfarandet avslutas. Av motiven kan utläsas atl när det rättsligaförfarandet avslutas genom dom eller slulligl beslut preskriptionstiden skallräknas för det lagakraftvunna avgörandet, således ej från den dagliden för överklagande går ul. Det kan vara skäl alt i lagtexten klart ange attförstnämnda dag åsyftas. 4.3.11 FöreningenSveriges kronofogdar: I departementspromemorian föreslås att preskription ocksåskall kunna avbrytas genom att borgenären åberopar fordran mot gäldenären hos bl.a."exekutiv myndighet". Del anges vidare att om gäldenären inle får delav kravel inträder likväl preskription tidigast etl år efter det förfarandetavslutades. Bortsett från oklarheten i begreppet "exekutiv myndighet"och det principiellt tveksamma i en sådan regel, ger lagtexten enligt sinlydelse den uppfattningen, alt en borgenär kan avbryta preskription genom atlhos KFM en gång inge exekutionstitel mol gäldenären och därefteromgående återkalla begäran om verkställighet. Öm förslaget i denna delvidhålls bör i allt fall en kompletterande föreskrifl ges, att förfarandel attinge exekutionstitel för att uppnå preskriptionsavbrott inte kan upprepas. 4.3.12 Övre lokalavdelning av FöreningenSveriges kronofog dar: Med stöd av 7 § 3 har borgenären möjlighet atl åtnjuta ett begränsat preskripflonsavbrott nm um han inlett ett rättsligt förfarande men av brutit detta innan gäldenären fått del av borgenärens framställning. Någon begränsning för borgenären att upprepa detta förfarande finns ej. Delta kan leda till att borgenären kan inge ett mål bl. a. till exekutiv myndighet men återkalla detta innan gäldenären underrättats om den sökta verkstäl ligheten. Ett upprepande av detta förfarande från borgenärens sida kan le da till atl en fordran kan hållas vid liv utan att gäldenären erhållit kännedom om preskriplionsavbrolten. Prop.1979/80:119 . ha sitt berättigande i de fall gäldenären håller sig undanen , ex- Remissamman-empelvis genom utlandsvistelse utanmöjligheter till preskriplionsavbry- ställning lande åtgärder i utlandet.Det kan ifrågasättas om de begränsade preskriplionsavbrolten är ändamålsenligai dessa fall eller om en särregel borde tillskapas. 4.3.13 LRF: Del ärenligt LRFs uppfallning oklart vad som avses med all del rättsliga förfarandelavslutats. Avses härmed att dom eller beslut meddelats eller - som uttrycketnärmast leder tanken lill - all dnm eller beslul vunnit laga kraft eller altmålet avgjurts i sista instans. Även nm specialmntiveringen innehåller vissförklaring är ett ytterligare förtydligande nödvändigl. 4.3.14 : Lagtexten i 7 § kan tolkas som om med det rättsligaförfarandet avslulas i tvistemål avses den dag domen eller det slulligabeslutet vinner laga kraft. Äv moiiven framgår emellerlid att man avser den dagdom eller slutligt beslut meddelas. anser atl det av lagtextenskall klart framgå vilken dag som det rättsliga förfarandet skall ansesavslutat. 4.3.15 : Av 7 § av förslaget bör klart framgå all det är den dag dom ellerslutligt beslut meddelas som skall vara den dag när del rättsliga förfarandetskall anses vara avslutat. 5 Verkan av preskription 5.1.1 JK: Begreppet preskription ärcentralt förlagen. Denna omständighet i förening med att allmänheten säkertinte har innebörden av begreppet klar för sig gör att jag vill ifrågasätta omman inte redan i de inledande bestämmelserna bör ange innebörden av att enfordran preskriberas. 5.1.2 i : Ipromemorian sägs att frågan om domstol eller annan myndighel självmant skallbeakta frågan om preskription har samband med centrala processrättsliga principeroch atl rättegångsutredningen (Ju 1977: 06), som har i uppdrag atl göra enöversyn av rättegångsförfarandet vid allmän domslol, nu är i gång med siltarbete. Här bör betonas vikten av att utredningen även tar upp frågan om offlcial-prövningav preskriplionsfrågor hns de exekutiva myndigheterna uch hur dessa bör agera isammanhanget. Det oklara rättsläge som råder skapar en varierande praxishns krnnnfngdemyndigheterna snm inte är tillfredsställande. En snar lösning ärdärför av nöden. Det kan lilläggas att kfm i Göteburg, bl. a. med stöd av vadlagberedningen uttalat (Utsöknings-rätt XII SOU 1973: 22, s. 186), prövarfrågan nm allmän preskriptinn först efter invändning från gäldenären. 5.1.3 i Stockholm:Enligt praxis prövar krnnnfugdemyndighelen ex ufficin frågan umpreskripliunsavbrutt föreligger eller ej. Krunufugdarna utgår ifrån att sammaprövning även skall göras. 5.1.4 : För att en domstolskall ta hänsyn till preskription krävs att part gör invändning ompreskription. I sitt remissvar över departementspromemorian Ds Ju 1975:11pekade KO på den risk för rättsförlust för den enskilde som detta medför.Konsumentverket hänvisar i denna fråga till vad KO där har anfört. Prop.1979/80:119 158 5.1.5 Länsstyrelseni Göleborgs och län: har i re- Remissamman- missyttrande promemoria hävdat atl del med orden "rätten ställning atlkräva ut sin fordran" i 16 § dåvarande lagförslaget klart sagts ut att preskriptionensföremål endast är penningfordran. Nämnda uttryck återkommer i 8 § i detaktuella lagförslaget. Någnn ändring i förhållande till gällande rätt beiräffandepreskriptionens föremål är nu inte åsyftad. Med "fordran" avsessålunda i detta sammanhang anspråk på pengar, varor, tjänster eller andra prestatinnerav nbligatiunsrättslig karaktär. Det möter, språkligt sell, inle någol hinderatt använda orden "kräva ut" i fråga om penningfordran. Det förefalleremellertid mindre välfunnet alt använda uttrycket beträffande andra obligalinnsrältsligaprestatinner. Om preskriptin-nens föremål skall bibehållas nförändrat och inteinskränkas flll penningfordran, bör orden "kräva ut" tas bort. Att"kräva ut" exempelvis en tjänst för tankarna till etttvångsförfarande där borgenären med exekutiv myndighets medverkan handgripligentvingar gäldenären att utföra tjänsten. Den språkliga olägenheten undgås omman i stället för "kräva ut" använder orden "göragällande", som har en mindre aggressiv framtoning. 5.1.6 FöreningenSveriges kronofogdar: I rättspraxis har vid olika tillfäl len uttalats, att domstol och KFM inte ex officin får pröva frågan nm ford ringen preskriberats. Denna ståndpunkt i praxis är förbryllande och up penbart otillfredsställande. I andra avseenden har man anlagt ett friskare synsätt på ivistemålsprocessen och tillåter numera domstol en hög grad av materiell processledning, vilket dokumenterats i den s.k. småmålslagen. KFM måste i nutiden ha att tillvarata gäldenärernas intressen även i de en skilda målen. Föreningen vill därför med eftertryck framhålla, att den före slagna lagstiftningen måste kompletteras med en regel, som tillåter KFM att utan invändning från gäldenären pröva preskriptionsfrågor. I prakliken kan eljest de svagast ställda gäldenärerna utsättas för rättsförluster. 5.1.7 Övre lokalavdelning av FöreningenSveriges kronofogdar: Lokalavdelningen konstaierar slutligen med beklagandeatt promemorieförslaget icke innehåller bestämmelser med skyldighet för domsloloch andra myndigheter att självmant pröva fråga om preskription på av föreningenanförda grunder. Det är, som föreningen i sitt lidigare yttrande åberopat, ettstort anlal gäldenärer som inle har kännedom om gällandepreskriptionsbestämmelser. föreslagna alternativa preskriptionstider,begränsade preskriptionsavbrott och konsumentköplagens styrning avpreskriptionstiderna kommer ingalunda atl underlätta för den enskilda gäldenärenatt beakta fordringspreskription. Okunnigheten om gällande lagstiftning kommeratt drabba de mest utsatta, de som oftast bor avsides lill utan fullt ulbyggdrättshjälp och själva inte är insatta i processförfarandet eller avkostnadsskäl avstår från invändningar. Frågan är av sådan betydelse att denbör lösas inom ramen för föreslagen preskriptionslagstiftning. 5.1.8 : Förbundet förordaratt 8 § ges en utformning som på etl mera adekvat sätt än förslagels uttryckerinnebörden av preskription. Lagtexten bör inle ge intryck av aU borgenären inteöverhuvudtagel har kvar någon fordringsrätt. Den naturliga fordrings-rätt somborgenären alltid anses ha kvar även efter preskription och som ju bland annalinnebär att eriagt fordringsbelopp aldrig kan betraktas som gåva är, liksom naturiiglviskvarstående kvittningsrätt och panträtt, viktiga undantag från principen attpreskription utsläcker fordringsrätt. Prop.1979/80:119 159 5.2 Flera gäldenärer Remissamman- 5.2.1 i och län:Tidsbestämningen i 9 § i ställning lagförslaget "god tid" är vagoch kan ge upphov till osäkerhel och skiftande praxis vid tillämpningen. Tidenbör ulan olägenhel kunna exakl anges i lagtexen och bestämmas till förslagsvisett år. 6 Tillämpningsområde m. m. 6.1 Hovrätten för Nedre : Som hovrätten anmärktei sitt re- missyUrande i anledning av PM med förslag till preskripflonslag (DsJu 1975:11) bör av lagens rubrik framgå atl lagen handlar om preskription av fordran.----- Enligt hovrättens mening vore det önskvärt atl skriva omäven bestämmelserna om kallelse på okända borgenärer. 6.2 Kammarkollegiet: Oklarhet råder i fråga omtillämpningen av nuva rande preskriptionsbestämmelser beträffande arvsskatt och gåvoskatt. Föredragande departementschefen uttalade enligt prop. 1976/77: 5, s. 144, att preskripiionsförordningen var lillämplig i sådana fall, där skalle- och avgiftsförfattning saknade hänvisning till uppbörd slagens preskriptions bestämmelser. a. arvs- och gåvoskatt föll därför under de allmänna pre skriptionsbestämmelsema.