prop · G303143 · 1979-12-31 00:00:00 — I fråga omsekretessen kan lill en början konstateras atl det inte i första hand åliggeren revisor all - på annal sätl än genom revisionsberättelsen -utåt lämnaupplysningar om ett bolag till olika intressenter. Iniresserade har sålunda alli första hand vända sig till slyrelsen eller verkställande direktören i etlbolag för M få upplysningar om detta. Från de intressen arbetsgruppen har alt beaklaär del emellertid otillfredsställande att broltsutredande och rältsvårdandemyndigheter inte direkt kan utnyttja en revisors vetskap om ell bolagsförhållanden. I alltför slor ulslräckning förekommer det sålunda alt enrevisor med hänvisning till skaderekvisitet anser sig böra vägra att lä.nnabegärda upplysningar om bolaget. Isammanhanget vill arbetsgruppen också något kommentera frågan om anmärkningar irevisionsberättelse (angående innehållet i revisionsberättelse se 10 kap. 10 8aktiebolagslagen). Gruppen har erfarit att det förekom- Prop.1979/80: 143 158 mer alt, även om grava missförhållanden framkommil, della- under åberopande av tystnadsplikten inte omnämns i revisionsberättelsen.Eriarenheterna från kommerskollegiums tillsynsverksamhet talar också i dennariklning när det gäller de kvalificerade revisorerna (se t. ex. fall 14 ibilaga I. jfr fall 7). Arbelsgruppen vill försin del undersiryka att en revisors skyldighet atl göra anmärkning irevisionsberättelse inle har någol samband med frågan om revisornstystnadsplikt. Lagen är pä denna punkt hell klar och etl åberopande avskaderekvisitet kan alltså inle komma i fråga. Frågan om andra uttalanden irevisionsberätlelse - upplysningar som revisor önskar bringa lill aktieägarnaskännedom - omfattas däremot av tystnadsplikten. Arbelsgruppen konstaterar vissa brister inle minst ifräga om möjligheterna alt molverka ekonomisk brottslighet - som har sin grundi tolkningen av revisors tystnadsplikt. Det förefaller sålunda som om förfängsrekvisilelskjuls i förgrunden i alllför hög grad. Arbelsgruppen anser det orimligt atldetla rekvisit ensamt skall få påverka bedömningen av om tystnadsplikt skallgälla eller inle. Visserligen har lagstiftaren i vissa situationer - l.ex. närdel gäller stadgandet i 56 8 4 mom. taxeringslagen (1956:623) - gett ullryckför all andra iniressen väger lyngre än de skäl som talar för tystnadsplikt.Arbetsgruppen menar dock alt lillämpningen i fråga om revisors möjligheter atlkommunicera utåt gentemot olika intressenter utanför bolaget generellt settbör vara mer nyanserad än f. n. Man bör därför enligt gruppen införa enreglering som ger revisorn både möjlighel och skyldighet att göra enintresseavvägning i varje enskill fall. Den skada som kan förorsakas företagetgenom alt etl förhållande yppas får sålunda vägas mol del motstående intressesom lalar för att förhållandet avslöjas. Är del senare klart övervägande börtystnadsplikten inte gälla. Vad nu sagts fär emellertid inte missförstås. Genomden i lag inskrivna tystnadsplikten garanteras all revisorn får upplysningarfrån förelagsledningen och också förroenden frän denna. Detta är naturligtvisnågol som man bör slå vakt om. Även med en mer nyanserad inriktning i fråga omtystnadspliktens ulformning måsle det grundläggande vara all revisorn hartystnadsplikt beträffande förhållanden vilkas yppande kan skada del revideradeföretagel. De tankegångar som arbetsgruppen här redovisat syneslämpligen kunna komma lill ultryck genom all stadgandet i 10 kap. 13 6 försiaslycket omarbetas efter mönster av banksekretessen. Denna innebär all enskildsförhållande lill bank inle får yppas "i oträngt mål" (se 192 8banklagen (1955; 183)). Del bör i sammanhanget anmärkas att revisor ibankaktiebolag också har att iaktta banksekretessen och att enligt 108 8banklagen styrelsens upplysningsskyldighel gentemot bolagsstämman är modifieradmed hänsyn till denna sekreless. Om sekretessregeln i 10 kap. 13 8 första stycketaktiebolagslagen omarbetas med stadgandet i 192 8 banklagen som mönsier kanman falla lillbaka på den förhållandevis fasta praxis som utvecklats inombankväsendet. En allmänl vederlagen sammanfallning av denna praxis ålerfinns iNials skrift Banksekretessen (utgiven av , senasleupplagan av ). (s 15): Till en början bör här påpekas, all 192 8 banklagenuppställer ell förbud all i oträngt mål yppa enskildas förhållanden lillbanken. Stadgandet förutsätter alltså att upplysningar kan lämnas i fall dåoträngt mål ej föreligger. Däremot säger banklagen intet om att i sädana fallbanken Prop.1979/80:143 159 har skyldighel att lämna uppgifter. 1 vissa nedan närmareangivna fall föreligger emellerlid på grund av uttrycklig lagbestämmelse (ellerannan grund) skyldighel för bank atl lämna uppifter. Fråga är om tystnadspliktengäller för alla andra fall, så all upplysningar är alt anse säsom lämnade iolrängi mål, såframt banken ej varit juridiskt skyldig all ullämna dem. Deltakan emellerlid icke antagas. Som av den följande framställningen kommer altframgå, måsle en bank vara berälligad atl lämna upplysningar i vissa fall ehurujuridisk skyldighel därtill icke är förhanden. Givel är emellertid atl banken isådana fall bör handla med försiktighet; i iveksamma fall hör upplysningenhellre vägras än lämnas. I den fortsatta framställningen redogör närmare för ivilken utsträckning banksekretessen är begränsad gentemoi myndigheler av olikaslag och enskilda personer. 1 sak överensslämmer bankpraxis med vad arbelsgruppenanser bör gälla på revisorsomrädel. Gruppen är visserligen medvelen om altullrycket "i oträng mål" - vilkel väl närmasl bör översällas med"obehörigen" - ger etl ålderdomligt intryck och att dess innebörd inteär klar för var och en. Den precisering uttrycket fått genom praxis på bankområdei och genom Nials framslällning medför emellerlid all banklagens utiryck bör, lill dess atl annal framkommer, kunna föras över på revisorsomrädel. Arbelsgruppen är medveten om alt, särskilt i fråga om offentligrältslig sekretess, nya tankegångar gör sig gällande beträffande sekretessreglernas konstruktion. I anslulning härtill vill gruppen peka på alt det i fråga om revisorerna rör sig om någol annat, nämligen en elisk regel infogad i allmän civillag. I samband med del pågående lagstiftningsarbetet påsekretessområdet kan andra, modernare och mera lättillgängliga uttryckframkomma än banklagstiftningens "i oträngt mål". Samma utiryckböremellertid väljas i banklagstiftningen och i aktiebolagslagens sekretessreglerför revisorerna. Det bör också understrykas alt - även om ett annal ultryckväljs - det är angelägel all den praxis som utvecklats i fråga ombanksekretessen får i lillämpliga delar gälla även beträffande revisorstystnadsplikt. 1 sammanhanget vill arbelsgruppen erinra om Nials ullalande omönskvärdheten av försiktighet även i de fall då oträngt mål ej föreligger. Ochbedömningen av om en sådan situation är för handen ankommer på revisorn själv.Innebörden av den föreslagna lagändringen kan uttryckas så, atl revisornhillills mången gång velal uttala sig men inte ansett sig kunna göra detta;efler den föreslagna lagändringen kan han i en sådan situation uttala sig, mennågon rättslig skyldighel atl göra detta införs inte. Det bör slutligenanmärkas all den inlresseavvägning som uppnås genom en lagändring får - mol bakgrundav atl revisor utåt sett endasl skall ulnylljas som en andrahandskälla - görasolika beroende på vilkel uiomslående inlresse som påkallar viss upplysning. Den lystnadsplikl som har behandlats gäller iförhållande lill enskilda aktieägare och uiomslående. Den gäller alltså inle iförhållande lill bolagsstämma. Enligi arbelsgruppens mening är del befogal allrevisor här har en upplysningsskyldighel. Tillgång lill upplysningar behöver idetla fall inle garanteras genom en bestämmelse om den tidigare föreslagnainlresseav-vägningen. 1 förhållande till bolagsstämma är nämligenupplysningsskyldigheten i princip ovillkorlig. Delta markeras i lagtexten avatl sekreless åläggs bara för det fall att väsenllig skada skulle åsamkasbolaget om upplysning lämnas. Också den skyldighel som enligt 9 kap. 12 8aktiebo- Prop.1979/80: 143 160 lagslagen åligger slyrelsen och verkslällande direktör atllämna upplysningar lill bolagsstämman är knuien till förutslätlningen allväsenlligl förfång inte uppslår för bolaget. Revisor bör inte ha en längregående upplysningsskyldighet genlemol bolagsstämman än vad som åligger styrelseledamotoch verkställande direktör. Den kongruens som råder på denna punkt börsåledes bibehållas, vilket innebär all bestämmelsen härom i 10 kap. 13 8 andrastycket bör kvarstå oförändrad. 1 förarbelena lill 10 kap. 13 8 (prop. 1975; 103 s. 437)uttalade föredragande statsrädel bl. a. följande angående lagrummets andrasiycke: Bestämmelsen får inle leda till oriktiga motsatsslut.Revisor är nämligen ocksä upplysningsskyldig i förhällande lillbolagsledningen och vidare gentemot medrevisor och granskare som avses i 14 8.Upplysningsplikt kan vidare föreligga även efler del revisors uppdrag upphört,I ex så atl avgången revisor är skyldig att ge sin efterträdare upplysningar.Frågan i vilken utsträckning detta får ske överlämnas lill rättstillämpningen. Enligt vad arbetsgruppen erfarit har praxis emellertidännu inle utvecklats såsom föredragande statsrådet förutsatt. Lagrummet harsålunda lillämpals myckel restriktivt och exempelvis - trotsuttalandet ovan -ansetts hindra att upplysningar lämnas liil ny revisor eller,om företagel försatts i konkurs, lill konkursförvaltare. Mot bakgrund av desynpunkter arbelsgruppen har att beakla måsle dessa förhållanden ansesolillfredsslällande. Nuvarande praxis medför sålunda all en mindre nogräknadföretagare utan några som helst konsekvenser kan avlägsna och neutralisera enrevisor som avslöjat missförhållanden. En ny revisor ges ju pa grund avfrånvaron av informalion inte möjlighet att med kraft ingripa i dessaförhållaiKlcii, som den avgående revisorn med hänsyn till tystnadsplikten intekunn:ii lämna upplysning om. Arbetsgmppen menar att det saknas tillräckligtslöd i lagsiiftningen för att en utveckling mol en slörre öppenhet i dessahänseenden skall kunna ske i en lillfredsställande takt. Gruppen anser deldärför nödvändigt alt utvecklingen påskyndas genom en lagändring. Det bör sålunda klart framgå av lagtext att revisor harskyldighet att lämna upplysningar inte bara gentemot bolagsstämman ulan ocksågentemot vissa funktionärer i bolaget. Arbelsgruppen anser det inte nödvändigtatt denna ulvidgade upplysningsskyldighet begränsas med elt förfångsrekvisit.Upplysningsskyldigheten bör alltså vara ovillkoriig. Som föredragande statsrådet uttalat börupplysningsskyldighet föreligga gentemot medrevisor och granskare som avses i10 kap. 14 8 aktiebolagslagen. Dessa omfattas av samma tystnadsplikt somrevisorn och någon skada för bolaget kan därför inle uppkomma om de fårupplysningar av denne. Vidare bygger lagstiftningen på principen att del börfinnas kontinuitet i fråga om den granskning i företag som revision innebär.Att det för revisor som entledigats eller på egen begäran fränträtt sitluppdrag bör föreligga möjligheter att lämna upplysningar till ny revisor ärdärför rimligt. Beträffande en ny revisor kan erinras om att denne hartystnadsplikt. Någon skada kan därför inte uppkomma av att han informeras. Närdet vidare gäller konkurssitualionen har företaget upphört i sindittillsvarande form. Om rörelsen drivs vidare, sker detta ikonkursförvaltarens regi. Även denne kan utan skada informeras. Del är en bristatt de iakttagelser som revisor gjort rörande bolagets förhållanden ejnyttiggörs av konkurs- 1979/80:143 161 I vart fall kan denne - för det fallkonkursboet avser att driva bolagets verksamhet vidare - behöva fä upplysningarav revisorn om bolaget, I en ackordssitualion är förhållandena såtillvida olikaatt företaget som sådant kvarstår. Någon särskild laglig upplysningsskyldighelanser sig arbetsgmppen därför inte kunna föreslå. Emellertid är det tydligt,atl revisorns tystnadsplikt i en sådan situation inte kan vara lika långtgåendesom eljest. Det är inte fråga om atl ålägga revisorn alt företautredningar eller andra omfattande åtgärder. Vad det gäller är att denne stårtill tjänst med fakiiska upplysningar beträffande förhållandena i bolaget.Något hinder mot detla med hänsyn till l.ex. kostnadsaspekten lorde knappastmöta. Revisorns upplysningsskyldighet gentemot medrevisor, granskare som avsesi 10 kap. 14 8, ny revisor och, om bolaget försatts i konkurs,konkursförvaltare bör sålunda enligt arbetsgmppen uttryckligen anges i lagen. Imotsats till vad som gäller i fråga om bolagsstämma bör inte förutsättas ivarje situation att en begäran om upplysning riktas till revisorn, även omdetta bör vara normalfallet. Revisorn skall således på eget initiativ kunnalämna de upplysningar som han anser att exempelvis en ny revisor behöver. Arbetsgruppen föreslår således att 10 kap, 13 8aktiebolagslagen får ändrad lydelse i enlighet med del sagda. Det innebär atli första stycket ersätts uttrycket "om det kan lända till förfång förbolageti oträngt mål". I andra stycket bör anges atl revisor harupplysningsskyldighet fömtom mot bolagsstämman också i förhållande till vissa funktionärer. Vidare aktualiseras en ändring i 8 6 revisorsförordningen,som reglerar den särskilda tystnadsplikt som gäller för de auktoriseraderevisorernas yrkesverksamhet i allmänhet; bestämmelsen äger enligt 17 6 sagdaförordning motsvarande tillämpning i fråga om godkända revisorer. Stadgandet i8 6 revisorsförordningen lorde, med hänsyn till den nya gmndlagsregle-ringenskrav angående bestämmelser om tystnadsplikt, komma att överföras till lag, jfruttalande i prop 1975; 8 om följdlagstiftning med anledning av den nyaregeringsformens bestämmelser om normgivning (s. 95). Arbetsgruppen har därförinte lämnal något förslag på denna punkt. # Arbetsgmppen rekommenderar att kommerskollegium får enkrafiig resursförstärkning för att ulöva tillsynsverksamhet på revisorsområdet.Som tidigare framgått (avsnitt 2.3) utövar kollegiet tillsynsverksamhet enligtrevisorsförordningen på olika sätt. Även om den tillsynsutövning som baserarsig på anmälningar i stor utsträckning tagils i anspråk för frågor avordningskaraktär, har kollegiet i denna verksamhet i flera fall också kunnalingripa mol allvarliga missförhållanden. Kollegiet har vidare börjat bedriva ens. k. aktiv tillsyn över de kvalificerade revisorernas verksamhet. Dennatillsyn består i all kollegiets personal ger sig ut på fältet och granskarrevisionsbyråers eller enskilda revisorers verksamhel i sin helhet. Avresursskäl har kollegiet hillills endast i några fall kunnat bedrivasådan verksamhel. Kollegiets erfarenhet av verksamhelen visar dock klarl nyttanav denna akliva tillsyn. Inte minst de fall där en revisor, när fräga är omrevisionsuppdrag, ej företagit några egenlliga kontrollåtgärder kan därvidmera metodiskt upptäckas. Arbetsgmppen anser att kollegiet bör bedriva en effektivtillsynsverksamhet på revisorsområdet men atl tillräckliga resurser för dettasaknas. Det är visserligen verklighetsfrämmande atl tro att det är möjligt attbedri- II 1979/80. Prop.1979/80:143 162 va någon konlinuerlig och ingående kontroll över ett störreantal revisorer. Ingripanden får väsentligen ske då missförhållanden kommertill kollegiets kännedom. Kollegiet bör emellertid få ökade resurser för den s.k. aktiva lillsyn som kollegiet endast i begränsad omfattning kunnatbedriva. Arbelsgruppen är medveten om all en ulökning av denna verksamhetinnebär en vidareutveckling av vad som förutsattes då kollegiet fick sinanuvarande uppgifter. Emellerlid anser gruppen en sådan utökning befogad, inteminst i revisorernas egel intresse. Ogrundade påståenden om missbruk av olikaslag kan lättare tillbakavisas, om del finns en tillsynsmyndighet med resurseratt företa erforderiiga uiredningar. Självfallet bör man inte underskatta denpreventiva verkan som en uppsökande tillsynsverksamhet måste anses ha i frägaom den nu aktuella brottsligheten. Kollegiet får även möjlighet att följa upprevisorsstandarden och efterievnaden av lagstiftning och annan normbildning påområdel. Också för den enskilde revisorn är tillsynen värdefull, genom att hankan få råd och slöd av kollegiets personal. Denna får nämligen genom sinverksamhet en överblick och därpå grundad erfarenhet som inte står denenskilde revisorn till buds. En aktiv tillsyn kan även bidra till att stärkarevisorns ställning. Arbetsgruppen rekommenderar sålunda att kollegiet får enkraftig resursförstärkning för denna tillsynsverksamhet. Gruppen anser detligga utanför dess uppgift att närmare överväga hur verksamheten skall finansieras,exempelvis om den nuvarande principen om självfinansiering -grundad påansökningsavgifterna - skall bibehållas. Vissa andra frågor torde också behövaundersökas i lämplig form. # Arbetsgruppen rekommenderar revisorsorganisalionerna attkomplettera sina etiska regler med uttalanden av följande innebörd: - Revisor har, pågrund av den ställning som i fråga om revision getts honom i lagstiftningen,plikter även mot allmänheten och det allmänna. - Revisor skall,inom ramen för silt revisionsuppdrag, verka för att det reviderade företagethandlar lagenligt, tar hänsyn lill aktieägare, borgenärer, anställda ochövriga intressenter samt även i övrigt iakttar god affärssed. - Revisor skallavhålla sig från att genom rådgivning eller annat aktivt arbete medverka ilagstridig handling eller i handling som uppenbariigen innebär kringgående avlag, vare sig förfarandet riktar sig mot en enskild eller mot det allmänna, ochinte heller aktivt medverka i förberedelser som enligt vad revisorn vet ellerhar grundad anledning anta syftar till sådana handlingar. Vad nu sagts skallicke utgöra hinder för revisor atl lämna upplysning om innehållet i gällanderätt. Det medför ej heller skyldighet för denne att särskilt tillvaratamyndighelernas intressen. Arbelsgruppen vill framhålla all yrkesetiska regler ilikhet med andra etiska normer aldrig kan bli uitömmande. Det ligger i sakensnatur all en etisk kod måsle bli ofullständig. De förhållanden och silualionersom de etiska reglerna tar sikte på utvecklas och förändras . Etiskaregler som tar sikte på särskilda situationer bör därför undvikas. Dessainvändningar träffar däremot inle yrkesetiska regler, vilka ijänar som allmännarikllinjer för en viss yrkeskårs verksamhet. Som sådana anger de Prop.1979/80:143 163 för utomstående - t. ex. klienier - vilka krav ochförväntningar som kan ställas på en medlem av kåren. Dessulom ulgör reglernaell slöd för den enskilde medlemmen gentemoi en klients alllför långtgåendekrav i fråga om t. ex. biträde och rådgivning. Arbelsgruppen har funnil att etl gemensaml drag hos deeliska regler som antagits av organisalionerna på revisorsomrädel är allreglerna i huvudsak tar sikte på revisors förhållande lill klienten ochkollegerna (se bilaga 2-4). Bland organisaiionernas regler finns inle någrapreciserade regler om hur revisor har att uppträda i förhållande lill andraintressenter än uppdragsgivaren. Kretsen av intressenter såvitt avser revisorsgranskningsverksamhet i företagen är visserligen föremål för ålerkommande diskussionersåväl inom som utom revisorskåren. Alt del allmänna och allmänheten hör tilldenna krets står emellertid klart. Delta följer av den ställning som genomlagstiftningen tillerkänts revisor i fråga om revision. 1 förarbetena tillaktiebolagslagen (prop. 1975: 103 s. 242 f) uttalade föredragande statsrådetsålunda bl. a. följande: Revisorerna tillsätts som tidigare nämnls normalt avbolagsstämman. Revisorerna utövar emellertid sin granskning inte bara iaktieägarnas intresse. Revisor är skyldig att se till att bolaget iakttar debestämmelser i akliebolagslagen eller bolagsordningen som avser all skyddabolagets borgenärer, anställda och den aklieköpande allmänheten. Delsammagäller i fråga om de bestämmelser i lagen som avser atl ge skydd för enskildaaktieägare. Även del allmännas intressen måste beaktas under revisionen. Också i förarbetena lill bokföringslagen betonas delallmännas intressen, bl.a. de fiskala intressena. Även i uttalanden avkommerskollegium (se t. ex. fall 9 i bilaga 1) förs det allmännas intressenfram i fråga om revisors granskningsverksamhel. Att revisor i denna verksamhethar plikter mot allmänheten och det allmänna bör därför enligt arbetsgruppenslås fast i en etisk regel. Arbetsgruppen anser vidare att det i en etisk regel böruttalas att revisor skall se till alt det reviderade företagel lever upp lilldet ansvar mol utomstående som åvilar företagel. Denna skyldighel kannaturligtvis inte taga sikte på andra förhållanden än som enligt godrevisionssed faller inom revisors uppgifter. Regeln kan uttryckas på det sättetall revisor skall, i den omfattning som faller inom ramen för hansrevisionsuppdrag, verka för att det reviderade företagel handlar lagenligt, larhänsyn till aktieägare, borgenärer, anställda och övriga intressenter samt äveni övrigt iakttar god affärssed. Såsom framgår av den tänkta formuleringen äromfattningen av revisorns skyldigheler på denna punkl alltså begränsad lilldennes allmänna skyldigheter vid den granskning som äger rum i samband medrevisionen. etiska regler tar sikle på de egentliga revisionsuppdragen.Också på sådanl konsultarbete t. ex. rådgivning som revisor bedriver vidsidan av revisionsuppdrag bör etiska krav ställas. Redan i de regler som nufinns på revisorsområdet antyds förekomsten av sådana krav. 1 5 6 revisorsförordningen,som avser de kvalificerade revisorerna, stadgas sålunda att revisor skall"redbart och nitiskt utföra de uppdrag som anförtros honom och i alltiakttaga god revisorssed." Denna beslämmelse är formulerad i näraanslutning till vad och stadgar föreskriverför advokater. Enligt auktorisationsutredningen (Ds H Prop.1979/80:143 164 1971:3 s. 129) - vars förslag på denna punkt var något annorlunda språkligtutformat - innebär regeln atl "skyldigheterna inle begränsas till egenlligarevisionsuppdrag utan är lillämpliga på revisorns yrkesverksamhel över huvud,alltså även andra närliggande uppdrag som förekommer inom ramen förrevisorsyrkets utövande, som rådgivning, skattefrågor m.m." Också enligtFAR;s regler för god revisorssed gäller att revisors verksamhel vid sidan avrevisionsuppdrag omfattas av de etiska krav som ligger i begreppet godrevisorssed. Arbetsgruppenanser emellertid att det finns behov av all genom en särskild etisk regel merauttryckligt ange vad som bör gälla för revisors verksamhet vid sidan avrevisionsuppdrag. Denna regel bör utformas så, att revisor skall avhålla sigfrån att genom rådgivning eller annat aktivt arbete medverka i lagstridighandling eller i handling som uppenbarligen innebär kringgående av lag. Revisorfår inte heller aktivt medverka i förberedelser som enligt vad han vet ellerhar gmndad anledning anta syflar till sådana handlingar. Det kringgående av lagsom åsyftas - vare sig det redan skett eller förbereds - skall vara uppenbart. Ärsaken tveksam, kan något särskilt krav inte ställas på revisorn. Attdet inte spelar någon roll om de nu nämnda förfarandena riktar sig mot enenskild eller det allmänna finner arbetsgmppen självklart. Gmppen vill särskiltföra fram klientens inlresse av att inte onödigtvis komma i konflikt medmyndigheterna och att i sådana sammanhang få schavottera inför allmänheten. Detär enligt gruppen rimligt all klienien kan lita på att revisor har sådankompelens att dylika situationer kan undvikas i möjlig män. Närdet gäller förfaranden som riktar sig mot det allmänna är frågan om skatteflyktväsentlig i sammanhanget. Arbetsgruppen vill framhålla atl i fråga om sådanaförfaranden bygger gruppens resonemang på att en lagstiftning omskatteflyktsklausul kommer till stånd. Genom en sådan klausul på skatteområdetmåste nämligen utrymmet där oklarhet råder om den skatlemässiga bedömningen avett visst förfarande krympa. Ett visst utrymme för sådan oklarhet kommer dockmed nödvändighet att bestå. Hur stort del blir beror på skatteflyktsklausulensutformning.