prop · G3035 · 1979-12-31 00:00:00 — 1979/80:5 Regeringens proposition omerkännande av nordiska faderskapsavgöranden; Regeringenföreslår att anta de förslag som har tagits upp i bifogade utdrag avregeringsprotokoll ovannämnda dag. 1propositionen föreslås att en faderskapsdom som har meddelats i ,, eller skall gälla även i . Ocksä en fastställelseav faderskap genom erkännande skall gälla här i landet, om fastställelsen harskett i något av de andra länderna. Förslagetinnebär att ett faderskapsavgörande frän något av de andra nordiska länderna iprincip jämställs med ett svenskt avgörande. Detta betyder att avgörandet kanfå rättsverkan exempelvis vid Ijedömningen av en fråga om arv eller underhållhär i landet. Lagförslagetär ett led i det nordiska lagstiftningssamarbetet. Avsikten är att motsvarandeförslag skall läggas fram i de övriga länderna. 1979/80. Prop.1979/80:5 2 Lagom erkännande av nordiska faderskapsavgöranden 1 §En lagakraftvunnen dom som har meddelats i , , eller och som avser faderskap till barn gäller även i . Meddom jämställs i denna lag förlikning som har ingåtts inför domstol i . 2 § En fastställelse av faderskap i annan form än genom dom gäller iSverige, om fastställelsen har skett i , , eller . 3 § En dom eller fastställelse som avses i 1 och 2 §§ gäller dock inte iSverige, 1. om domen eller fastställelsen står i strid med en här i landet giltigdom i en rättegång som påböriades innan den andra rättegången inleddes ellerinnan fastställelsen skedde, 2. om domen eller fastställelsen står i strid med en här i landet giltig fastställelseav faderskap i annan form än genom dom, såvida denna fastställelse skedde innanrättegången påböriades eller innan den andra fastställelsen skedde, 3. om det här eller utomlands pågår en rättegång angående faderskapet somkan leda till en dom som gäller i och denna rättegäng påböriades innan denandra rättegängen inleddes elier innan fastställelsen skedde, 4. om det skulle vara uppenbart oförenligt med grunderna förden svenska rättsordningenatt erkänna domen eller fastställelsen. 4 §Väcks vid en svensk domstol talan angående faderskapet till ett barn men pågår redan en rättegång angående faderskapet i , , eller , skall talan avvisas eller förklaras vilande i väntan på lagakraft vunnen dom i den utländska rättegången. Pågår en rättegång omfaderskap i , , eller , lår en svensk barnavårdsnämndinte godkänna ett erkännande av faderskapet. Dennalag träder i kraft . Lagentillämpas även på en dom som har meddelats före lagens ikraftträdande och påen fastställelse som har skett i annan form än genom dom. Dettagäller dock inte om domen eller fastställelsen står i strid med en annan domeller fastställelse som ocksä har kommit till stånd före ikraftträdandet,antingen i , , , eller eller, när den senaredomen eller fastställelsen är giltig här i landet, i något annat land. 1979/80:5 3 Lagom ändring i lagen (1977:595) om erkännande och verkställighet avnordiska domar på privaträttens område Härigenom föreskrivs att 2§ lagen (1977:595) om erkännande och verkställighet av nordiska domar påprivaträttens område skall ha nedan angivna lydelse. Meddom jämställes i denna lag 1. utslag varigenom överexekutor i efter lagsökning har ålagt någonbetalningsskyldighet, 2. finsk betalningsorder, 3. av norsk åklagarmyndighet utfärdat föreläggande av ersättningsskyldighet,vilket har godkänts av den som avses med föreläggandet, 4. beslut om ersättning för rättegångskostnad i tvistemål, om dom i måletskulle omfattas av denna lag, och i brottmål, om ersättningen skall utgå tillenskild part. 5. beslut om ersättning till vittne eller sakkunnig i tvistemål eller brottmål, 6. beslut om återbetalning till staten av förskott på sådan ersättning förinställelsekostnad, som har utbetalats till vittne, målsägande eller part. Finsktlagsökningsutslag mot vilket besvär ej har anförts anses ha vunnit laga kraft,även om tiden för stämning om återvinning ej har gått ut. Meddom jämställes i denna lag 1. utslag varigenom överexekutor i efter lagsökning har ålagtnågon betalningsskyldighet, 2. finsk betalningsorder, 3. av norsk åklagarmyndighet utfärdat föreläggande av ersättningsskyldighet,vilket har godkänts av den som avses med föreläggandet, 4. beslut om ersättning för rättegångskostnad i tvistemål, om dom i måletskulle omfattas av denna lag eller lagen (I979:000)om erkännande av nordiskafaderskapsavgöranden, och i brottmål, om ersättningen skall utgå till enskildpart, 5. beslut om ersättning till vittne eller sakkunnig i tvistemål eller brottmål, 6. beslut om återbetalning till staten av förskott på sädan ersättning förinställelsekostnad, som har utbetalats till vittne, målsägande eller part. Finsktlagsökningsutslag mot vilket besvär ej har anförts anses ha vunnit laga kraft,även om tiden för stämning om återvinning ej har gått ut. Dennalag träder i kraft den . 1979/80:5 4 Närvarande:statsministern , ordförande, och statsråden , ,, , , , , , , , De , ,, , , Lagrådsremissom erkännande av nordiska faderskapsavgöranden Vidsammanträde med nordiska ämbetsmannakommittén för lagstiftningsfrågor den 29maj 1975 överenskoms att skulle ta initiativ till överiäggningar omerkännande av nordiska faderskapsavgöranden. Överiäggningar!ämnet har därefter ägt rum i , i den 19november 1976 och i . I överiäggningarna har deltagitföreträdare för justitiedepartementen i , , och Sverige.Även företrädare för det isländska har inbjudits attdelta. Vid mötet i överenskoms att man i de olika länderna skulle utarbetaförslag till överensstämmande nationell lagstiftning av det innehållet att endom eller ett annal avgörande om faderskap i något av de nordiska ländernaskall gälla även i de övriga. Inomdet svenska har därefter upprättats en promemoria (Ds Ju1979:3) med ett förslag till lag om erkännande av nordiskafaderskapsavgöranden. Lagförslaget bör fogas till protokollet i detta ärende sombilaga 1. Yttranden har avgetts av , , , , . Lundsuniversitet (juridiska fakultetsnämnden). En sammanställning av remissyttrandena bör fogas tillprotokollet i detta ärende som bilaga 2, Därefterhar ytteriigare överiäggningar i ämnet ägt rum i den 6 april 1979.Även deltog företrädare för samtliga nordiska justitiedepartementutom det isländska. Prop.1979/80:5 5 2Allmänt om giltigheten av utländska tvistemålsavgöranden i Detfinns i svensk rätt inte några generella bestämmelser om i vad mån utländskaavgöranden i tvistemål tillerkänns giltighet här i landet. Däremot finns ianslutning till överenskommelser som har träffat med andra staterbestämmelser som på olika punkter reglerar giltigheten av utländska domar ochandra avgöranden. Vadgäller förhållande lill de övriga nordiska länderna bör först nämnaslagen (1977:595) om erkännande och verkställighet av nordiska domar påprivaträttens område, som trädde i kraft i förhållande till , Finlandoch (SFS 1977:1000), och den ramkonvention i ämnetsom har tillträtt. Det är här fråga om uniform nordisk lagstiftning,dvs. lagbestämmelser med samma innehåll har införts i , ochNorge. 11 § i den svenska lagenföreskrivs att lagakraftvunnen civildom frän något av de övriga nordiskaländerna gäller även i . Av 2 § framgår att med dom jämställs ocksåvissa andra exekutionstitlar. I 3 § anges att dom som sålunda gäller i Sverigepå begäran också skall verkställas här. Härtill anknyter 4 § som beträffandedomar på betalningsskyldighet gör undantag från kravet på laga kraft somvillkor för verkställighet. Enligt 5 § gäller lagen i tillämpliga delar i frågaom verkställighet av vissa föriikningar m. m. I 6 § anges förutsättningarna föratt avgörande rörande vårdnad eller rätt till umgänge med barn m. m. skall fäverkställas här. Därefter följer en paragraf (7 §) som räknar upp olikaundantag från lagens tillämpningsområde och en (8 §) som anger vissaomständigheter vilka utgör hinder för erkännande och verkställighet.Förfarandet vid erkännande och verkställighet behandlas i 9-12 §§. 1 13 § gesen s. k. litispendensregel och i 14 § en bestämmelse om handräckning. Blandde undantag som görs från lagens tillämpningsområde finns vissafamiljerättsliga avgöranden. Till dessa hör dom eller föriikning rörande underhållsskyldighetoch faderskap till barn. Vidare undantas vissa avgöranden avsuccessionsrättslig karaktär när den avlidne inte var medborgare i nordisktland. En del konkursrättsliga avgöranden med utomnordisk anknytning och vissaavgöranden på arttetsrättens område undantas också. Vidsidan av lag och den därtill anknutna ramkonventionen gäller på en delområden särskilda nordiska överenskommelser om erkännande och verkställighet.Här kan nämnas konvention om indrivning av underhållsbidrag (SÖ1963:14). 1 anslutning till denna konvention har utfärdats lagen (1962:512) omindrivning i av underhållsbidrag, fastställda i , ,eller . Konventionen gäller oavsett om bidraget har bestämts genomdom, administrativ myndighets beslut eller skriftlig förbindelse. 1979/80:5 6 ochden lagstiftning som anknyter till dessa kan hänvisas till redogörelsen i prop.1976/77:128. Iförhållande till ulomnordiska länder har endasl beträffande Schweizträffat överenskommelse om erkännande och verkställighet av civildomar iallmänhet (SÖ 1936:10). I övrigt har genom tillträde lill olikamultilaterala konventioner på speciella områden åtagit sig att erkänna ochverkställa civildomar i viss utsträckning. Särskilt kan nämnas att påfamiljerättens område har tillträtt två Haagkonventioner frän resp. 1973om erkännande och verkställighet av avgöranden om underhåll (SÖ 1965:55 och1973:3). Dessa konventioner har införiivats med svensk rätt genom lagar(1965:723 och 1976:108) i ämnet. Konventionerna tillämpas inte mellan denordiska länderna. 3Gällande svensk rätt rörande faderskap Övervägandenom i vad mån utländska faderskapsavgöranden skall godtas i vårt land börgrundas på en jämförelse mellan våra egna faderskapsregler och motsvaranderegler utomlands. 1 detta avsnitt redogörs därför till en början för de svenskanationella bestämmelserna om faderskap (3.1). Medspörsmålet om giltigheten av utländska avgöranden sammanhänger frågorna om närdomstol kan ta upp faderskapsmål där part har anknytning till annan stat ochvilken stats regler om faderskap som i så fall skall tillämpas. Också i dessadelar lämnas uppgifter i det följande (3.2 och 3.3). 3.1Svenska nationella regler om faderskap Deaktuella bestämmelserna finns i (FB) och därtill anknutnaförfattningar. Föräldrabalkeninleds med ett par presumlionsregler om faderskap. Är vid barns födelse moderngift, skall mannen i äktenskapet anses vara far till barnet. Om modem är änka närbarnets föds, anses hennes avlidne make som barnets fader, om barnet föds inomsådan tid efler mannens död att det kan vara avlat des.sförinnan. Någon presumtionsregelfinns däremot inte för det fall att modern är frånskild när barnet föds. Faderskapspresumtionenkan brytas genom att domstol förklarar att mannen i äktenskapet inte är fader tillbarnet. Sådan förklaring kan meddelas, om l)det är utrett att modern har haftsamlag med annan än mannen och det med hänsyn till samtliga omständigheter ärsannolikt att barnet har avlats av den andre, 2) det på gmnd av barnetsarvsanlag eller annan särskild omständighet kan hållas för visst att mannen ejär barnets fader, eller 3) barnet har avlats före äktenskapet eller under detatt makarna levde åtskilda och det ej är sannolikt att makarna haft samlag medvarandra under tid då barnet kan vara avlat (I kap. 2 § FB). Presumtionenkan också brytas utan domstols medverkan, om annan man 1979/80:5 7 erkännerfaderskapet och mannen i äktenskapet samt modern skriftligen godkänner dettaerkännande. För att ett sådant faderskapserkännande skall gälla erfordras iövrigt att de bestämmelser som finns i 1 kap. 4 § första stycket FB hariakttagits (se nedan). Är mannen i äktenskapet inte i livet eller är han ellermodern inte kapabel att lämna sitt godkännande, kan detta förenklade förfarandeinte användas. Rätt att föra talan om attmannen i äktenskapet inte är fader till barnet har barnet och fadern. Derastalerätt är inte tidsbegränsad. Även mannens arvingar har talerätt, om mannenär död. Deras talerätt är dock begränsad (3 kap. 1 och 2 §§ FB). Talan väcksvid rätten i den ort där barnet har sitt hemvist. Finns inte annan behörigdomstol tas målet upp av (3 kap. 3 § FB). Skallinte moderns make anses som barnets far, fastställs faderskapet genomerkännande eller dömd kap. 3 § FB). Förutsättningarna för ett giltigt faderskapserkännandeanges i 1 kap. 4 § första stycket FB. Erkännandet skall vara skriftligt ochbevittnat av två personer. Det skall godkännas skriftligen av barnavårdsnämndenoch av barnets moder, såvida inte barnet har uppnått myndig ålder. I så fallskall erkännandet i stället godkännas av bamet självt. fårlämna sitt godkännande bara om det kan antas att den man som har erkäntfaderskapet är barnets fader. Omdet senare skulle visa sig att den som har lämnat faderskapserkännandet inteär fader till barnet, skall domstol på talan förklara att erkännandet saknarverkan mot mannen (I kap. 4 § iredje stycket FB). Ett faderskapserkännande kanockså förklaras ogiltigt enligt allmänna regler, dvs. på grund av att del harkommit till genom tvång, förledande eller villfarelse etc. Skallfaderskap fastställas genom dom, skall rätten förklara mannen vara far tillbarnet, om han har haft samlag med modern under tid dä barnet kan vara avlatoch det med hänsyn till samtliga omständigheter är sannolikt att han är fartill barnet (1 kap. 5 § FB). Barnavårdsnämndenhar skyldighet att försöka utreda vem som är fader till barn , närfaderskapet inte följer av den legala faderskapspresumtionen, och se till attfaderskapet fastställs, om den som har vårdnaden om barnet är kyrkobokförd iSverige eller vistas här eller om i annat fall värdnadshavaren begär det ochbarnet är svensk medborgare (2 kap. 1 § FB). Den som kan antas vara barnets farskall beredas tilirälle att erkänna faderskapet. Enligt 2 kap. 6 § verka för att blodundersökning äger mm beträffande modem,barnet och den som kan vara fader till barnet, om denne begär det eller om detfinns anledning att anta att modern har haft samlag med mer än en man underkonceptionstiden. Talanom fastställande av faderskap väcks av barnet. Är barnet underårigt försbarnets talan av barnavårdsnämnden eller av modern, om hon är värdnadshavare,eller av särskilt förordnad förmyndare (3 kap. 5 § FB). Den man som anser sigvara fader till barnet saknar rätt att själv väcka talan vid domstol. Hansintressen kan tillgodoses genom att han hos barnavårds- Prop.1979/80:5 8 nämndenanmäler sin uppfattning att det är han som är barnets fader. Talanfår i faderskapsmål föras mot fiera män. En man som blir instämd i enfaderskapsprocess kan ansöka hos rätten att stämning utlärdas även på annan mansom inte redan är instämd i målet (3 kap. 6 § FB). Som har nämnts ärbarnavårdsnämnd i flertalet fall skyldig att sörja för atl faderskap fastställsi fall då faderskapet inte följer direkt av lag. Talan om fastställande avfaderskap skall då väckas vid rätten i den ort där barnavårdsnämnden finns (3kap. 7 § FB). 1 andra fall väcks talan vid den domstol där mannen har sitt hemvisteller, om flera män stäms in, en av dem har sitt hemvist. Finns det inte någonbehörig domstol enligt de nu nämnda reglerna tas målet upp av Stockholmstingsrätt. 3.2Svensk domstols behörighet att ta upp internationella faderskapsmåi Frågani vilka fall svensk domstol är behörig att ta upp talan om faderskap när måletär av internationell natur är inte särskilt reglerad i lag. De internationellrättsligafrågorna diskuteras inte heller i förarbetena till de aktuella bestämmelserna iFB. En del rättsfall finns dock på området. Vadförst gäller mål om förklaring att mannen i äktenskapet inte är fader tillbarnet kan hänvisas till NJA 1964 s. 398. I det fallet togs efter en resningsansökantalan upp om avsaknad av äktenskaplig börd mol flnsk man med hemvist i Finland.Som motivering angavs att barnet när stämningsansökningen gavs in var svenskmedborgare med hemvist i . I rättsfallet NJA 1967 s. 300 ansågs svenskdomstol däremot inte behörig att ta upp talan om avsaknad av äktenskaplig bördsom väckts av tyskt barn. Bamet var fött i äktenskap mellan tysk man och argentiskkvinna (dvs. samtliga var utländska medborgare). Det förelåg delade meningar ifrågan om barnet hade hemvist i . uttalade dock attäven om barnet kunde anses ha hemvist i tillräcklig anledning ejförelåg att uppta barnets talan till prövning vid svensk domstol. Närdet gäller fastställelse av faderskap har svensk domstol ansetts behörig att taupp mål om faderskap mot man som var medborgare i annat nordiskt land ochbosatt där, när barnet var domicilierat (bosatt) i (NJA 1956 s. 410 och1969 s. 308). Svensk domstol har också ansetts behörig att ta upp mål omfaderskap mot utländsk man med hemvist i annat land, när barnet stadigvarandevistades här (NJA 1976 s. 539, jfr NJA 1957 s. 430). 1fråga om svensk domstols behörighet i internationella faderskapsmåi har (Kommentar tkl m. m., andra upplagan 1971 s. 463) attdet torde vara givet att talan vid behov kan tas upp i om bamet är domicilierathär (även om svaranden är bosatt utomlands eller är utländsk medborgare) ochatt man säkeriigen också mot bakgrund av den betydelse som nationalitetentillmäts i lär sluta sig till att talan vid 1979/80:5 9 behovkan upptas här om barnet är svensk medborgare. Om svaranden är domicilierad härtorde talan mot honom också kunna upptas här. Mera tveksamt är det om annan änbarnet är kärande och käranden är domicilierad här eller svensk medborgare.Troligen bör man dock även i dessa fall vara liberal, anser . 3.3Tillämplig lag i internationella mål som tas upp i Isvensk rätt finns inte heller några lagbestämmelser som reglerar frågan omvilket lands lag som skall tillämpas när svensk domstol tar upp etl faderskapsmålmed internationell anknytning. 3.3.1Mål om hävande av faderskapspresuntlion X mål om hävande av faderskapspresumtiontillämpas lagen i den stat där bamets mor och den man som hon var gift med varmedborgare vid tiden för barnets födelse. Det gäller även om barnet har klaranknytning lill . Rättsfallet NJA 1970 s. 274 gällde sålunda ett barnsom var fött i äktenskap mellan österrikiska medborgare och alltsedan födelsentillsammans med modern haft hemvist i . HD ansåg österrikisk lagtillämplig på frågan om barnets äktenskapliga börd, och då barnet enligt denlagen saknade behörighet att själv väcka talan därom ansågs talan inte kunnatas upp vid svensk domstol. I fallet NJA 1973 s. 151 fördes talan av ett barnsom var fött av turkiska föräldrar. Barnet var fött i , och modern och bametvar bosatta här i landet. De var numera svenska medborgare. Talan ansågs vara attbedöma enligt turkisk lag. Enligt turkisk lag har barnet inte behörighet att väckatalan om att det saknar äktenskaplig börd, varför bamets talan avvisades. Iprincip samma ståndpunkt intog högsta domstolen i ett beslut ,nr SÖ 755. Förfall där modern och mannen vid barnets födsel var medborgare i olika länder ärrättsläget oklart. Rättsfallet NJA 1953 s. 4 gav uttryck för principen attmannens nationella lag skulle vara avgörande. I plenimälet NJA 1964 s. 1 gjordeemellertid högsta domstolen avsteg från denna linje. 1 målet tillämpadessålunda svensk lag fastän mannen i äktenskapet inte var svensk. Fråga var omett barn med svensk mor och fransk far. 1 sin dom yttrade högsta domstolen attnär bördstalan väcks av ett i stadigvarande bosatt barn, vars mor vidtiden för barnets födelse var svensk medborgare och hade hemvist i ,svensk lag borde tillämpas, i allt fall om en tillämpning av mannens nationellalag skulle medföra att bamet förvägrades talerätt. EnligtWalin (s. 452) synes man böra välja mellan mannens nationella lag och hustrunsnationella lag. Om makarna vid tiden för barnets födelse var domicilierade i enderashemland bör den makens nationella lag vara utslagsgivande. Var makarna domicilieradei olika länder bör moderns domicil ha företräde, kanske främst därför attbarnet vid födelsen finns hos henne. 1979/80:5 10 3.3.2Mål om fasisiällande av faderskap Fråganom val av tillämplig lag i mål om fastställande av faderskap har bl. a. behandlatsi rättsfallet NJA 1946 s. 310. tillämpade där svensk rätt imål mot norsk man rörande faderskap och underhåll till ett i av norskkvinna fött barn. Samma lagval gjordes i rättsfallet NJA 1969 s. 301, där såvälmannen som kvinnan var finska medborgare. Barnet hade fötts i och bådemodern och barnet hade stadigvarande hemvist här. I målet lade högsta domstolenvikt vid att barnet kunde antas komma att växa upp i . Därtill kom attfinsk lag inte medgav fastställande av faderskap i ett fall som detta. Meddessa rättsfall kanjämföras fallen NJA 1963 s.489 och 1973 s. 57.Idet förstnämndafallet, som gällde faderskapet till ett tyskt barn med hemvist i ,erinrade högsta domstolen om att svensk internationell privaträtt påfamiljerättens område i princip bygger på nationalitetsprincipen. Det låg därförenligt domstolen nära till hands att tillämpa lagen i det land som barnet vidfödelsen på grund av sin nationalitet tillhörde, i vart fall när barnet hadehemvist i det landet och av allt att döma skulle komma att växa upp där. Tilldetta rättsfall hänvisade högsta domstolen fall. Här tillämpades vidtalan mot svensk man tysk rätt, när modern och barnet var tyska medborgare ochbarnet efter födelsen hade haft sitt hemvist i FörbundsrepublikenTyskland, Inomdoktrinen synes meningarna vara delade. Enligt (Föräldrar och barn enligtsvensk internationell privaträtt, 1943 s. 111) bör, om barnet och föräldrarnahar gemensam nationalitet, deras nationella lag lillämpas. Om svenska intresseninte är starkt engagerade måste ett mera fullständigt undanskjutandeavintressenternas personalstatut möta betänkligheter,anser (Internationellprivat-och processrätt, Ijärde upplagan, 1971,s. (Faderskap ocharvsrätt, andra upplagan 1975, s. 59) menar att svensk rätt bör tillämpas ombarnet är svensk medborgare eller om barnet, oavsett nationalitet, vistas iSverige. Mot bakgrund av det mycket starka processuella inslag som nuvarandereglerom faderskap har anser (s. 459)att svensk rätt borde tillämpas avsvensk domstol oavsett målets internationella aspekter. 3.4Giltigheten i av utländska faderskapsavgöranden Enligtlagen (1936:79) om erkännande och verkställighet av dom som meddelats i Schweizgäller vissa schweiziska statusdomar i . I övrigi är giltigheten avutländska faderskapsavgöranden inte reglerad i svensk lag och vad som gäller ärdelvis oklart. År1974 prövade högsta domstolen om en jugoslavisk dom, varigenom faderskap tillbarn fastställts och bidrag till barnets underhäll utdömts, var gällande iSverige (NJA 1974 s. 324). Prop.1979/80:5 11 årsHaagkonvention om erkännande och verkställighet av avgöranden om underhåll tillbarn. hade däremot inte anslutit sig till konventionen. I sinadomskäl konstaterade högsta domstolen att enligt gällande lag vissa utländskadomarom underhåll till barn gällde i , men att dessa lagreglerinteomfattadedomarsommeddelats i . Inte heller fanns det laga stöd för att ettjugoslaviskt domstolsavgörande i fråga om fastställande av faderskap skullevara gällande i . Utan uttryckligt stöd av lag ansåg högsta domstolenatt en jugoslavisk dom i nägon sådan fråga som nämnts inte kunde anses gällahär. Avhögsta domstolens dom får dras den principiella slutsatsen att utländskafaderskapsdomar inte erkänns (gäller) i och inte heller har rättskrafthär i den meningen att de utan materiell prövning kan läggas till grund försvensk dom. Dennämnda domen betyder emellertid inte att faderskapserkännanden i utlandet inteskulle tillerkännas giltighet i . Ett utländskt erkännande som står iöverensstämmelse med det lands lag efter vilken faderskapsfrågan enligt svenskalagvalsregler är att t)edöma torde sålunda i princip gälla i värt land, Vilkarättsverkningar som här skall tilläggas erkännandet beror dock i viss mån päden innebörd som faderskapsfastställelsen har i den andra staten.