prop · G3032 · 1979-12-31 00:00:00 — En framkomligväg är alt undersöka möjligheterna att lätta sekretessbestämmelserna, en annanatt minska liden för hemlighållandet. Krigsarkivetkonstaterar med tillfredsställelse att departementspromemorian strävat efteren minskning av det sekretessbelagda områdel, liksom att sekretessliden förallmänna handlingar gällande rikets säkerhel och dess förhållande till annanstal sänkts lill högst , om ej regeringen föreskriver alt sekretess skallgälla under längre lid. har också med tillfredsställelse sett attpromemorians sekrelessreglering lagil särskild hänsyn till arkivmyndigheternassvårigheter vid utlämnande av sekretessbelagda handlingar (promemorian s. 139). konstaterar alt promemorieförslaget på olika ställeninnehåller bestämmelser om upphörande av sekretessen efter en lid av 50 år.Enligt arkivbestämmelserna behöver de flesta handlingar inte Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 135 Föreningen vill fästa uppmärksamheten på viklen av att detges bestämmelser för sättet all avregislrera och deslruera sekretessbelagdahandlingar som inte längre behöver arkiveras. Deltaavsnitt har inte särskilt berörts av någon remissinstans. Förslagetall sekretessreglerna i princip också skall gälla i fråga om utlämnande avuppgifter myndigheter emellan har rönt ett blandat mottagande avremissinstanserna. Till de remissinstanser som tillstyrker förslaget hör hovrättenförVästra . Enligt hovrätten förtjänar de förslag i promemorian som handlarom sekretessen mellan myndigheter och inom myndigheter i allt väsentligtinstämmande. Hovrätten tillstyrker huvudregeln i 1 kap. 2 § 2 om atl sekreiessskall innebära förbud atl röja sekretessbelagd uppgift utanför den särskildaverksamhet för det allmännas räkning vari den har inhämtats eller atl utnyltiauppgiften utanför denna verksamhet, något som innebär atl röjande lill andraoffentliga funktionärer principiellt jämställs med röjande lill utomstående.Enligt hovrätten är del också ett framsteg all sekrelesslagen kommer alt ange ivilka fall del är försvariigl att lämna hemlig uppgift till annan offentligfunktionär. Mot reglerna om detta i 2 kap. har hovrätten inga störreinvändningar. Också , statens invandrarverk, statensindustriverk samt länsstyrelserna i och och läntillstyrker förslaget i denna del. Länsslyrelsen i konstaterarall frågan huruvida sekreiessen för en handling följer denna lill annanmyndighet i princip är beroende av de aktuella sekrelesstadgandena. Dennuvarande regleringen skapar därför åtskillig osäkerhet. Länsslyrelsen anseratl de föreslagna reglerna om sekundär sekreiess ulgör etl betydelsefulltframsteg. I förstaget borde dock enligt länsslyrelsen tydligt anges attbestämmelserna (främst i 1 kap. 5 §) endasl ulgör undanlag från den ipromemorian förespråkade huvudregeln om sekundär sekretess. Denna huvudregelborde komma till Ullryck i lagtexten. och kommunstyrelsen i tillstyrkerförslagel. påpekar att frågan om sekretess i ärenden somberör flera myndigheter varit i del närmaste oreglerad. Detla haribland lett lill särskilda oklarheter i många förekommandesituationer. hade vissa förslag i sitt belänkande, och ämnet har berörtsockså i andra sammanhang, t. ex. i barnomsorgsgruppens belänkande (SOU Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 136 1975:87)Samverkan i barnomsorgen och av socialulredningen i dess framlagdaslutbetänkande. Förslaget i departementspromemorian är enligtLandstingsförbundet väl avvägt. Förbundet anser del särskill tillfredsställandealt promemorian också tar upp frågan om sekreiessen inom en myndighei och atlsekretessreglema avseende förhållandena mellan och inom myndigheter getts elllikartat innehåll. Förslagel innebär i många fall säkeriigen en väsentligskärpning av den allmänna rättsuppfattningen i dessa hänseenden. Förbundetansluter sig helt lill vad som anförs i promemorian på denna punkt. Regeringsrätten(majoriteten), RA, domstolsverketoch förklarar att de i princip inte har någrainvändningar mot förslagel. De anser emellertid att regleringen är förkomplicerad. Regeringsrällen betecknar förslaget som en viktig nyhet ochförklarar att den inte har någonting all invända mot att i princip sammasekretessregler som gäller utåt också skall bestämma förhållandet myndigheter emellanoch inom myndigheten beträffande dennas olika verksamhetsgrenar.Regeringsrätten framhåller emellertid all den föreslagna regleringen inte fårgenerelll påverka den i svensk förvaltning vedertagna grundsatsen allmyndigheterna skall samarbeta för atl lösa sina uppgifter. Enligtregeringsrättens mening är del av vikt att reglerna i sekretessens fortlevnadutformas på sådanl sätt all de möjliggör samarbete mellan myndigheter utan attden enskildes inlegriletsskydd äventyras. Regleringen har enligt regeringsrättengjorts förhållandevis detaljerad och har därmed blivit någol svåröverskådlig.Regeringsrällen ställer frågan om man inte i stort sett skulle kunna nöja sigmed huvudregeln i 2 kap. 7 § första slyckel förslagel. Den beslämmelsenförutsätter en allmän intresseavvägning mellan det skyddade sekrelessiniresseloch del offentliga ändamål, för vars tillgodoseende uppgiften behövs hos enannan myndighei än där den finns. Regeringsrätten anser alt denna regel i vartfall bör flyttas fram i lagtexten så att dess karaktär av normerande principframhålles rent lagtekniskt. Reglerna i övrigt om utlämnande av uppgift mellanmyndigheter kan åberopas som exempel på hur allmän krånglighet lätt blir enföljd av en alllför långtgående strävan efter perfektionism. Regeringsrättenfrågar sig om den föreslagna ordningen inte blivit alltför komplicerad för attkunna brukas av tjänstemän som inte är specialutbildade i ämnet. Sådanatjänstemän kommer alt få svårt att finna rätt, när de ställs införsekretessfrågor av denna art i sill löpande arbete. En förändring måsle därföreftersträvas. Man kan också enligt regeringsrätten fråga sig hur långt det gåralt bortse från den mänskliga faktorn. Tjänstemän hos en och samma myndighettalar ofta sinsemellan om sina ärenden. Om del då kan förhindras att vid dessavardagssamial sekretessbelagda uppgifter medvetet eller omedvetet slussas överfrån en del av myndigheten lill en annan förblir en öppen fråga.Regeringsrätten menar att det är nödvändigl all se realistiskt på dessa ting. Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 137 OcksåRA anser att förslaget omsekretess mellan myndigheterna är en viktig nyhet i förhållande till nugälläridé sekretesslag, som endast i etl begränsat avseende innehåller enbeslämmelse (38 §) om utlämnande av handling myndigheter emellan. Somframhållits i promemorian förhåller del sig emellertid så att myndighet ansettsig i princip böra iaktta sekretessreglerna när en handling begärs utlämnadtill myndighei. Myndighei har alltså efler den intresseavvägning som ansettspåkallad lämnat ut handling till annan myndighet, som därvid i allmänhetrespekterat handlingens sekretess. Såvitt RÅ har sig bekant har denna praxisinte lett till några olägenheter eller konflikter mellan myndigheterna. Föråklagarnas vidkommande har det för deras arbete sällan eller aldrig mött någrasvårigheter all få sekretessbelagt malerial. Del lär ha varit ytterst sällsyntatl åklagare under hänvisning till 38 § sekrelesslagen måst vända sig tilldomstol för att få tillgång lill hemlig handling. De skäl som anförts ipromemorian för att sekretessen inte bör sprida sig i kanske flera led frånmyndighei lill myndighei, främst skälet alt den enskildes förhållanden bör gesökat skydd, bör enligt RÅ godtas. RÅ framhåller emellertid all det för arbetetsbehöriga gång är ofrånkomligt alt visst utbyte inom eller mellan myndigheternasker av hemlig information. Också anser att ett visst utbyte avhemliga uppgifter mellan myndigheter är ofrånkomligt. Undantagen bör enligtdomstolsverket begränsas och anges så ulföriigt som möjligt. Speciellt viktigtär detta i fråga om uppgifter som enskild har lämnat i förtroendesilualion.Domstolsverket godtar sålunda promemorieförslaget i denna del men erinrar isammanhanget om vad verket anförde i sitt yttrande över LOFT belräffandeuppgifter hos allmän advokatbyrå, nämligen atl det är angelägel att de allmännaadvokatbyråerna kan erbjuda sina klienter samma sekretesskydd som de enskildaadvokaterna. I den blivande lagstiftningen bör därför meddelas ett uttryckligtförbud för den som utövar lillsyn all i sin verksamhet för del allmännautnyttja sådanl som framkommit vid förtroliga hänvändelser och avser annan änden som är föremål för tillsynen. Förslagets lösningar ifråga om sekretessen mellan myndigheter är enligt kriminalvårdsstyrelsensakligt mera lillfredsslällande än de förslag som tidigare presenterats av . Förslagel synes också i huvudsak väl motiveral i vad avser de olikaavvägningar som skall ske i samband med all ell uppgiftsulbyie mellanmyndigheterna aktualiseras. Styrelsen delar uppfattningen, att generellalösningar som gäller lika för alla myndigheter inte låter sig finna, omföljdverkningarna av en enhetlig reglering skall kunna överblickas. En intehelt okomplicerad lagstiftning torde enligt styrelsen vara oundviklig påområdel, men lagtexten borde kunna göras tekniskt mer tillgänglig än som skett. Ocksåsocialstyrelsen anser att regleringen av sekretessen myndigheter emellan blirförhållandevis svåröverskådlig och komplicerad för de tjänstemän som skalltillämpa den. Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 138 Ihuvudsak liknande synpunkter redovisas av och två länsstyrelser,vilka anser all reformen är angelägen men all förslagels verkningar börgranskas närmare. anser atl den föreslagna reformen i denna del ärbåde angelägen och viktig och att den kommer alt ganska väsentligt påverka ochingripa i myndighetemas verksamhet. Hovrätten nödgas emellertid konstatera attpromemorian inte innehåller någon närmare analys av vilka verkningar förslagetkommer att fä på myndigheternas verksamhet. Detta måste enligt hovrätten sessom. en brist i promemorian. Av flera skäl är det angelägel atl åstadkommaklara bestämmelser inom detta område. Ansvällningen av den offentliga verksamheteninnebär att uppgifter om enskilda också i allt större omfattning lämnas lillolika myndigheter. a. allmänhelens förtroende för myndigheterna är delav betydelse atl dessa uppgifter inte okontrollerat förs vidare och används iandra sammanhang. Från denna synpunkt innebär förslaget enligt hovrättenpåtagliga förbättringar. En annan sida av saken är emellertid att ensekretessreglering på områdel också kommer all inverka på myndigheternasmöjligheter all fullgöra sina uppgifter. Det allra största informationsutflödetfrån en myndighet går inte till enskilda eller massmedier, påpekar hovrätten,ulan lill andra myndigheter. lämnas uppgifter ul inom ramen förmyndighetens verksamhet, men lika ofta lorde uppgifter lämnas ul för alttillgodose ett annat slags verksamhet hos annan myndighet. Vilka praktiskaverkningar förslaget kommer att fä på myndigheternas möjligheter alt fullgörasina uppgifter har inte kartlagts i promemorian. En sådan kartläggning ärenligt hovrättens mening påkallad innan man genomför en så genomgripande reformsom det nu gäller. Risken är eljest atl förslaget, även med de lättnader isekretessen som föreslås i 2 kap. 6 och 7 §§, medför all vissa delar av denoffentliga verksamheten starkt försvåras eller att förslagel på annal sätt fårföljder som inte varit avsedda. I promemorian har man försökt alt bemästradessa problem genom den i 1 kap. 2 § 2 intagna regeln om sekretessensbegränsning. I specialmotiveringen lill paragrafen (promemorian s. 227) sägsbl. a. att det är uppenbart alt sekretessen inte får innebära att tiänstemannenhindras att fullgöra sina egna uppgifter. Uppgiftslämnande till andramyndigheter skall enligt promemorian kunna ske så länge delta sker inom ramenför den särskilda verksamhet vari uppgifterna inhämtats. Var gränsen skall drasom vad som faller utanför denna verksamhet har enligt promemorian inte kunnatanges med tanke på de skiftande förhållanden som regeln skall täcka. Förhovrätten är del uppenbart atl denna gränsdragning måsle komma att ske på heltolika sätt allt efter arten av verksamhet och alt det ytterst blirmyndigheterna själva som bestämmer hur tillämpningen skall ske. Vad som i deenskilda sekretessreglerna angetts om sekretessens räckvidd hardock betydelseför denna tillämpning. Även om den nu aktuella regeln således öppnarmöjligheter för myndigheterna att sinsemellan klara samarbetet, kvarstår dockenligt hovrättens mening behovet av en närmare Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 .: 139 granskningav förslagels verkningar. i Stockholmslän anser det angeläget all nu närrnare reglera sekretessen mellan myndigheter.Etl fullgott inlegriletsskydd för information hos en myndighei om enskildställer i princip också krav på alt informationen inte vidarebefordras utanförden verksamhet i vilken den har inhämtats. konstaterar attförslaget upptar dels vissa bestämda fall där uppgift skall lämnas, dels enbeslämmelse all utlämnande får ske enligt föreskrift i lag (t. ex. nuvarande lagom polisregister, där uppgiftsbe-rältigade myndigheter är angivna) och dels engeneralklausul för övriga fall. Generalklausulen innebär att sekretessbelagduppgift får lämnas lill annan myndighet dels då risk för skada inte föreligger,dels - trots att sådan risk föreligger - då behovel anses väga tyngst vid enavvägning mot skaderisken och skyddsintresset. Den nu angivnaprövningsbefogenheten vid utlämnande myndigheieremellan med beaktande av bl.a. skaderisken torde enligt vara erforderiig. Å andra sidan kanden i vissa fall leda lill tungroddhet och irritation. Länsslyrelsen påpekarall med "skada" i sammanhanget avses även sådana i och för sigrättsenliga följder av uppgift som t. ex. höjd taxering, framgångsriktindrivningsförsök o. d. anser därför all beslämmelsen ommöjlighel till direkt lagreglering (2 kap. 6 §) bör utnyttjas i storutsträckning, särskilt beträffande verksamheter med frekvent och från allmänsynpunkt viktigt samarbete, där enskilda iniressen inte rimligen bör läggahinder i vägen. Enligtlänsstyrelsen i har det utan ivekan utgjort ett problemför myndigheterna atl från andra myndigheter få material som visserligen hossistnämnda men inte hos mottagande myndighei kan sekrelesskyddas. Den modernakopieringslekniken har haft den negativa följden att i arbetsbesparande syflekopior tagils av handlingar som är känsliga från sekrelessynpunkl i stället föratt i skrivelse till den andra myndigheten endasl ta med del begränsade anlaluppgifter som behövs för ärendet och som, tagna var för sig, inte är av såömtålig natur att de kan sekretessbeläggas. Risk finns för alt den utvecklingenär svår att vända. Med den valda tekniken all sekreiessen hänför sig tilluppgift och inte lill handling kommer å andra sidan den föreslagna sekundärasekretessen att bli effektivare (promemorian s. 241). motsättersig därför inte förslaget, och av praktiska skäl inte heller i den del delinnebär all mottagande myndighet där primär sekreiess också kan åberopas fårhålla sig lill den senare sekretessen, även om denna skulle vara svagare änsekundärsekretessen. 1 sådana fall där del rör sig om en myndighets begäran allfå sekretessbelagt material av annan myndighet enligt den föreslagna generalklausulenkan det inte nog understrykas viklen av all den tillfrågade myndigheten görhelt klan för sig vilken status i sekretesshänseende handlingen skulle få hosden mottagande myndigheten, vilket ju enligt förslaget är ett avgörande momenti Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 140 prövningen.Eljest kommer inte generalklausulen att fä den väntade effekt av stärktsekretesskydd som gör behovet av sekundärsekretess mindre (promemorian s,128), understryker också atl del är nödvändigt all iförfattning reglera åtskilligt uppgiftslämnande myndigheieremellan då riskannars föreligger att generalklausulens intresseavvägning kommer alt ske på ellsätt som lagförslaget inte avsett. Tilltron till generalklausulen som ellutslag för den nya restriktiva synen i dessa sammanhang kommer annars snabbtatt minska, anför . Närbesvär anförs över åsätt skönslaxering eller när taxeringsintendenl övervägerall anföra besvär med yrkande om åsäitande av skönstaxeringar, uppkommer enligtlänsstyrelsen i ofta behov att inhämta upplysningar omskattskyldigs förhållanden från socialbyrå, försäkringskassa,kriminalvårdsanstalt eller kronofogdemyndighet osv, eftersom de skallskyldigaofta inte själva kan eller förslår att tillvarata sin rätl på elltillfredsslällande sätt, Taxeringsintendenls möjligheter att i fortsättningeninhämta sådana uppgifter kommer atl regleras av beslämmelserna i 2 kap, 6 och 7§§, Länsslyrelsen förutsätter all den nya lagstiftningen inte lägger hinder ivägen för att angivna uppgifter skall kunna inhämtas. Fleraav de remissinstanser som yttrar sig i frågan är kritiska mot förslaget.Kammarrätten i , som i och för sig inte har någol all erinra mot allsekreiessen skall gälla även mellan myndigheter och mellan olikaverksamhetsgrenarinom en myndighet, betonar att regleringen inte far innebäraatt myndigheternas möjligheter och skyldigheter att samarbeta begränsas på ellavgörande sätt. Kammartälten ifrågasätter dessutom om det i realiteten går allupprätthålla sekreiessen inom en myndighei, Kammarrällen noterar all förslagelinnebär atl myndigheternas möjligheter alt utväxla sekretesskyddade uppgifterfrämst skall regleras i annan författning än sekrelesslagen. Detta är enligtkammarrätten en rimlig lösning. Om man inte avser alt alla nuvarandebestämmelser om lämnande av uppgifter till och från myndighei skall gällaoberoende av vad som stadgas i sekrelesslagen, måsle man emellertid göra ensynneriigen omfattande genomgång av etl myckel stort anlal författningar.Eftersom specialreglering av alla tänkbara informationsbehov mellanmyndigheter inte är möjlig, föreslås i 2 kap, 7 § en generalklausul om lämnandeav uppgift till myndighet. Enligt motiven (promemorian s, 151) skall denna gesen restriktiv lillämpning. Kammarrätten betonar att tillämpningen inte fårvara så restriktiv att samarbetet mellan myndigheter avsevärt försvåras. Endylik generalklausul innebär naturiigen vissa svåra avvägningsproblem. Att,såsom föreslås i promemorian, motverka detta genom all lägga prövningen påmyndigheten och inte på den enskilde tjänstemannen verkar enligi kammarrättenvara ett orealistiskt betraktelsesätt. Ofta begärs en uppgift muntligen påtelefon. Tjänstemannen skulle i sådanl fall först tvingas ta kontakt med "myndigheten"innan uppgiften får lämnas, vilket verkar mycket omständligt. Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 , 141 principsamma regler gälla inom en myndighet, Kammarrällen frågar sig hur myndighetendå skall kunna avgöra frågan, eftersom den ju representerar så all säga bådasidor. Del föreslagna systemet med utväxling av uppgifter mellan myndigheterkompliceras dessutom genom atl de materiella sekretessbestämmelserna iblandinnehåller förbud mot användning av generalklausulen och ibland förbud motspecialreglering i förordning. Dessutom finns ett fall då inte ensspecialreglering i lag lar över sekretessen. Kammarrätten hänvisar här till 8kap, 5 §, Med utgångspunkt från ett praktiskt exempel visar kammarrätten atlsystemet blir mycket komplicerat, någol som säkeriigen kommer all återverkamenligt på myndigheternas effektivitet. Enligt kammarrätten måste också beaktasall utväxling av uppgifter mellan myndigheter sker , varför mannödvändigtvis måste ha etl enkelt och lättillämpat syslem. Kammarrättenförordar därför att hela problemkomplexet blir föremål för förnyadeöverväganden. Reglering av sekreiessenmellan myndigheter (och inom en myndighei) efter samma principer som gäller försekretess mot enskilda är enligt en genomgripande förändringgentemot nuvarande sekretesslag. Enligt styrelsen är del väsentligt alt den nyasekretesslagstiftningen blir enkel och klar i sin uiformning för alt imöjligaste mån undvika lillämpningssvårigheler och onödig restriktivitet. Ävenom del inte kan undvikas alt en reglering av sekretessen mellan myndigheterblir omfattande och komplicerad i vissa delar, är del likväl inte acceptabeltall beslämmelserna utformas så all de blir svåra atl tillämpa och kan komma attutgöra ell hinder i myndigheternas verksamhet. Nuvarande praxis på detta områdekan inte heller anses ha inneburit sådana problem eller olägenheter all del nuär påkallat med ett så svåröverskådligt och invecklat regelsystem. Beträffandeförhållandet mellan föreskriven anmälningsskyldighet för myndighei lill annanmyndighei och föreslagna sekretessbestämmelser har i promemorian någonuttömmande och preciserad ställning inte tagits lill hur sådana problem skallregleras. Enligt är del nödvändigt all i sekrelesslagen angeom och i vilken mån anmälningsskyldighet skall begränsas avsekretessbestämmelser. Denna reglering är myckel väsentlig och ingripande förmyndigheternas verksamhet. Lagförslaget bör därför antingen genomgå engrundligare utredning ellererhålla en närmare översyn. kandärför inte tillstyrka atl förslaget om sekretess myndigheter emellan genomförsi föreliggande skick. Riksförsäkringsverketförklarar att verket visseriigen har förståelse för de tankegångar som liggerbakom förslaget atl utvidga sekretesskyddet att också gälla såväl mellan olikamyndigheter som inom en myndighet men kan för sin del inte oreserverat anslutasig till förslaget. Det gäller här att förena acceptabla avgränsningar så attden offentliga verksamhelen främjas och inte hämmas lill nackdel för både denenskilde och samhället. Så som förslagen utformats är de avsedda att medgeinformationsutbyte i en utsträckning som i Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 142 ochför sig inte ger intryck av all avvika från uppfattning.Fömtsättningarna för informationsutbyte är emellertid angivna på sådanl sättalt verket måsle befara allvarliga komplikationer. Sålunda anges en avmöjligheterna till utlämnande vara all "det intresse som sekreiessen skallskydda" inte kan skadas (2 kap. 7 § försia slyckel 1). Frågan vilket"inlresse" som skall skyddas mot skada i etl givet fall är intesärskilt lätt att bedöma eftersom lagstiftningen inte ger någon fullständigklarhet i delta. Vidare har verket svårt alt acceptera den ordning som anges inyssnämnda lagrum (punkt 2) och som överiåter ål den myndighei som förfogaröver en uppgift alt bedöma sökandemyndighetens behov. Enligt verket är det enanomali atl den förstnämnda myndigheten skall avgöra vad den andra myndighetenbehöver för sin myndighetsutövning. anser därför att detbehövs föreskrifter i 2 kap. 6 § som ger en långtgående frihet förmyndigheterna atl lämna uppgifter lill varandra. Somframgår av avsnittet 4.2 anser bankinspektionen all promemorieförslaget böromprövas i syfle att så långt möjligt bevara sekretesskyddet när uppgifter försvidare lill annan myndighet. är del särskilt beträffande verksamheter som detta svararforell vitalt intresse atl utbytet av uppgifter mellan myndigheter löperproblemfritt. Verkets uppfattning är att en allmän reglering i sekretesslag avutbytet av uppgifter myndigheter emellan måsle göras tämligen enkel ochutformas på ell sådanl sätt att omfattande följdlagstiftning kan undvikas.Reglerna fär inte heller medföra atl myndigheternas möjligheter till behövligkommunikation beskärs, I så fall hotas effektiviteten i statsmyndigheternasarbete. Verket framhåller särskill all dess uppfattning om vikten av samarbetemellan myndigheter i allt väsentligt sammanfaller med de synpunkter somframförts av brottsförebyggande rådet i dess yttrande till regeringen röranderikspolisstyrelsens förslag till ålgärder mot den organiserade ekonomiskabrottsligheten, - anser atl man i promemorian klartunderskattat problemels omfång om man utgår från att den erforderiigaföljdlagsliftningen rörande 2 kap, 6 ij skulle kunna hinnas med till desssekrelesslagen avses träda i kraft (), Någon form av övergångsregleringi denna del eller ett längre uppskov i lagstiftningens ikraftträdande är enligtriksskatteverkets bestämda uppfattning nödvändigl.