prop · G30390 · 1979-12-31 00:00:00 — Denna översyn har inlells inom regeringskansliel med sikle på attla fram en promemoria som kan remitteras. Jag föreslår således all skatteutjämningsreformens andrasteg fördelas jämnt över . Den reducerade ökningen fördelarsig jämnt mellan kommuner och landstingskommuner. Storieken av del andra Prop.1979/80:90 11 slegel, som lidigare beräknals lill ca I 500 milj. kr.,kan nu närde definitiva bidragen för är kända beräknas uppgå till ca I700 milj. kr. Forlfarande föreligger osäkerhei i beräkningen av reformen bl.a. beroende på den inverkan beaktandet av KBT kan få. Fördelningen avreformen innebär således att skatteutjämningsbidragen ökar med ca 850milj. som en effekt av ändrade bidragsregler. Somen jämförelse kan anges alt en procentenhets snabbare ökning av den kommunalakonsumtionsvolymen ökar de kommunala utgifterna med 700-900 milj. kr. Ulöver effekterna av ändrade bidragsregler beslämsskatteutjämningsbidragens sloriek av del kommunala skatteunderlagetsutveckling samt av del kommunala skatteuttaget. Del bör sålunda observeras atlde ordinarie skatteutjämningsbidragen lotalt beräknas öka med ca 1 400 milj.kr. trots den förordade långsammare taklen i genomförandel avreformen. Förslaget all avveckla investeringsbidraget lillskolbyggnader fr. o. m. medför elt bidragsbortfall på ca 320milj. Statsrådet kommer senare denna dag (bilaga 3)att föreslå vissa övergångsåtgärder för atl mildra verkningarna vidborttagandet av detla bidrag. Utbetalningen av skolbyggnadsbidrag under år 1981avser delvis också skolbyggn-ddsprojekt som beviljats bidrag under tidigare år.Bidrags-bortfallet för kommuner och landstingskommuner på grundav avvecklingen av skolbyggnadsbidraget kommer därför att begränsas till ca 40milj.kr. Förslaget all avveckla ett anlal mindre bidrag på främst skolansområde medför sammantaget ell bidragsborlfall på ca 30 milj. kr. Debidrag som omfallas av förslagen redovisas i följande tablå. för helt är (milj. Sjukhusvård för flyktingar och därmed jämställda 6,0 Landstingskommuns avlöning av föreståndare vid elevhem för elever i gymnasieskola 0,2 Koslnader för vissa icke-ordinarie lärare i Lantbruks- och lanlhushållsskolor, vissa bidrag 2.8 Skogsbrukets yrkesutbildning, vissa bidrag 17,0 Hyra av vissa skollokaler' 9,0 Byggnadsarbeten inom skolväsendet' 320,0 vuxenutbildning, koslnader för lärares resor och traktamenten i glesbygd 0,5 ' Avvecklas fr. o.m. Ett slopande av specialdestinerade slalsbidrag enligltablån innebär etl bidragsbortfall för kommuner och landstingskommuner om ca355 milj. kr. , varav ca 280 milj.kr. faller på kommunerna. För år1981 begränsas dock effekten som framgått ovan till ca 70 milj. kr., varav ca40 milj. kr. avser kommunerna och ca 30 milj. kr. Prop.1979/80: 90 12 Ennågol slörre del av de föreslagna bortfallande specialdestinerade statsbidragenberör således kommunerna. Jag har därtör efter samråd med chefen förutbildningsdepartementet och efler överläggningarna med kommunförbunden funnitatt sludieslödsutredningens förslag (Ds U 1978:15) om all föra över detekonomiska ansvaret för gymnasieskolelevernas resor och inackordering tillkommunerna f. n. inte bör genomföras. Jaghar i del föregående (avsnill 2.1) konstaterat all landstingskommunernasfinansiella situation genomsnittligt sett kan bedömas vara bättre änkommunernas . Huvuddelen av statens bidrag lill landstingskommunerna äremellertid avtalsbundna och har därför inte kunnat diskuteras i detlasammanhang. Särskilda förhandlingar skall senare äga mm medlandstingskommunerna om bl. a. statsbidragen till den psykiatriskavården samt landstingskommunernas ersättning till slalen för skyddadeverksläder. Den tolala omfattningen av medelsöverföringarna mellan slalen ochlandstingskommunerna kommer således all slutligt avgöras först viddessa förhandlingar. Trolsden förordade långsammare takten i genomförandel av skatteutjämningsreformenkommer skatteutjämningsbidragen som nämnts atl öka kraftigl . Åven omden föreslagna avvecklingen av vissa specialdestinerade slatsbidrag beaktasblir nettoeffekten en belydande real förbättring av den statligabidragsgivningen till den kommunala sektorn . Jag vill således betonaatt det inle är fråga om atl totall sett minska de slalliga överföringarna lillden kommunala seklorn ulan endasi atl hålla nere ökningstakten. Jag redovisadei det föregående (avsnill 2.1) atl statsbidragen beräknas öka med drygl ilöpande priser med nu gällande bidragsregler. Effektema av deförslag som jag här har förordat ger en ökningstakt för de tolala statligabidragen till kommuner och landstingskommuner på . Det betyderatt iransfereringarna till den kommunala sektorn ulgör en myckel expansivfaktor i den statliga budgeten trols dessa ålgärder i begränsande syfte. Jagvill på nytt betona all syftel med de föreslagna ålgärderna är att begränsa detillgängliga finansiella resurserna i den kommunala sektorn för att därigenomuppnå en dämpning av den kommunala utgiftsexpansionen. Det är därför avgmndläggande belydelse alt kommuner och landsfingskommuner inte kompenserarden reducerade ökningen av de statliga transfereringarna med höjningar av dekommunala skattesatserna. Om en fortsatt snabb volymexpansionfinansieras med höjda skatter omöjliggörs den utveckling mot balans isamhällsekonomin som är nödvändig. Det förtjänar också att framhållas attutrymmet för kommunerna och landstingskommunerna på kreditmarknaden inteberäknas öka jämfört med innevarande år, eftersom det kommer att blinödvändigt alt bereda utrymme för de strukturinvesteringar som behövs för attåstadkomma en förbättring av vår bytesbalans. Andra sektorers anspråk påkreditmarknaden måste därför stå tillbaka. 1979/80: 90 13 Möjlighelerna för enskilda kommuner och landstingskommunerall anpassa sig lill de föreslagna åtgärderna är naturligtvis varierande. Bådeden finansiella situationen och behoven att öka utgifterna skiljer sig ätmellan kommunerna. I budgetförslaget för nästa budgetår anförde jag att vissaökade medel behöver avsättas lill exlra skatteutjämningsbidrag för föratt förhindra att någon kommun drabbas oskäligt hårt av den förordadeuppdelningen av det andra stegel i skatteutjämningsreformen. Extra skatteutjämningsbidrag har för beviljals medtotall ca 96 milj. kr. Syfiet med del exlra bidraget är alt läcka brisier i detordinarie skatteutjämningsbidraget och ge stöd till de kommuner som av olikaskäl har hamnat i ekonomiska svårigheter. Den allmänna ekonomiska situationenhos den sökande kommunen ulgör allmänl kriterium vid bidragsprövningen. Jagföreslär att särskild hänsyn las till de kommuner och landstingskommuner somdrabbas hårt av den långsammare taklen vid genomförandet avskalleuljämningsreformen genom alt ulökade resurser anvisas för extraskatteutjämningsbidrag för . Särskild kompensation inom ramen för extra skalleuljämningsbidragbör enligl min mening ges lill de kommuner och landstingskommuner för vilkabortfallet av ordinarie skalleuljämningsbidrag uppgår lill minsl perskattekrona, jämfört med det bidrag som skulle ha utgått vid en fullt genomfördskatteutjämningsreform . Kompensation bör lämnas för hela den del avbortfallet som överstiger per skattekrona. Ca 150 kommuner och sexlandstingskommuner kan beräknas få extra skatteutjämningsbidrag för år 1981med sammantaget ca 135 milj. kr. enligt denna regel. Därutöver skall naturligtvis extra skatteutjämningsbidragulgå i normal omfattning och enligt sedvanliga kriterier. Vid prövningen avextra skalleuljämningsbidrag bör särskild uppmärksamhel bl. a. ägnas åt deeffekler som elt slopande av skolbyggnadsbidraget kan få på mindre kommuner somavser alt göra omfattande investeringar i skollokaler. Den alltför snabba utgiftsökningen ärsom nämnts inte förenlig med samhällsekonomisk balans. Denna ökning förklarasav flera faktorer. Fördel första har den "automatiska"utgiftsökningen, dvs. den ökning som beror av bl. a. en förändradbefolkningsstruktur, blivit slörre än beräknal. Detla gäller framför allteffekterna av elevutvecklingen inom skolområdel. För det andra har kommuner ochlandstingskommuner haft en alltför hög ambitionsnivå vad gäller ulbyggnad ochförbättrad slandard inom olika kommunala områden. För del Iredje har regeringoch riksdag lagl nya uppgifler på kommuner och landstingskommuner, vilketnaturligtvis också till en del har bidragit till den alltför snabba kommunalavolymutvecklingen. I de fortsatta överläggningarna om den kommunalavolymutvecklingen är det viktigt att noggrant analyseraden "automatiska" utgiftsutvecklingen och konsekvenserna av redanfattade statliga Prop.1979/80:90 14 Delta ger en uppfattning om det utrymme förutbyggnad av verksamhet som redan är inlecknat. Den del av den kommunala utgiftsökningen som gär attpåverka hänför sig till de nya beslut som kommer all fallas på lokal,regional och cenlral nivå. Del är därt"ör av stor belydelse att regeringenoch kommunförbunden diskuterar vilka områden som bör prioriteras inom en vissangiven ökningstakt. Därutöver bör konkrel anges vilka områden som vid knapphetpå resurser måste stå tillbaka. Det kan därvid bli nödvändigt atl även la uppredan fattade beslul om reformer till förnyad prövning såväl vad gällerinriktningen som takten i genomförandet. 1 regeringsdeklarationen betonades alt regeringen avseratt noga granska de ekonomiska verkningarna för den kommunala seklorn avslalliga beslul. Jag angav också i budgetpropositionen att regeringen för sindel är inriklad på atl i fortsättningen i störte utsträckning än tidigare vararestriktiv med krav på kommunala insalser. Slalsmaklerna måste också i dellöpande arbetet klarlägga olika reformers effekler på den kommunalavolymutvecklingen och på den kommunala ekonomin. Jag vill starkt betona viktenav siörsta återhållsamhet både från stal och kommun när del gäller krav påsnabbi genomförande av nya reformer och ambitionshöjningar inom beflntligaverksamheter. Möjligheterna till omprövning av befintlig verksamhelbehöver las i anspråk i en hell annan utsträckning . Jag vill härerinra om vad jag anförde i propositionen om den kommunala ekonomin om viklenav etl ökat kostnadsmedvetande i den kommunala verksamheten. Genom fortlöpanderationaliseringsverksamhel kan besparingar och omprioriteringar av olika slagkomma lill slånd. Del ligger också ell ansvar på slaten all göra bedömningar avdetla slag, eftersom en betydande del av den kommunala verksamheten bedrivsinom ramen för åligganden enligt speciallagstiftning. En viktig del i detla sammanhang ulgör de statligamyndighelernas föreskrifter och råd för den kommunala verksamhelen. Ibudgetpropositionen angav jag alt del är av stor vikt atl man frånmyndighelernas sida avslår från atl utfärda för kommunerna ochlandstingskommunerna kostnadsdrivande detaljföreskrifter av olika slag. Det finnsdärvid anledning att betona vikten av att även befinlliga normer blir föremålför en översyn i syfte alt rensa ut sådana normer som verkar koslnadsdrivande.Del finns fortfarande elt storl anlal föreskrifier som behöver ses över för altmildra statens krav på kostnadskrävande åtaganden från kommunernas sida. Medhänsyn till detla och lill alt del är angeläget atl kungörelsen (1970:641,omtryckt 1977: 629) om begränsning i myndigheters rält atl meddela föreskrifter,anvisningar och råd får genomslag i myndighelernas fakliska handlande harregeringen intensifierat bevakningen av dessa frågor. Statsmakterna har dessulom en allmän strävan att minskaden statliga detaljregleringen av den kommunala verksamheten. Minskningen avden slalliga delaljkonlrollen ulgör enligt min mening ett verksamt sått alt Prop.1979/80: 90 15 begränsa förekomslen av koslnadsdrivande föreskrifier,normer m. m. från statliga myndigheter. skärps naturligtvis detlokala och regionala ansvaret när det gäller att utnyttja den ökade frihetentill att uppnå kostnadsminskningar och rationaliseringar. Frågorna om den kommunala volymutvecklingen åren 1981-1983kommer somjag tidigare nämnt alt behandlas vid de fortsatta överiäggningarnaunder mars månad. Jag räknar med all återkomma till en redovisning av dessafrågor i komplelteringspropositionen senare i vår. Någon preciserad riktpunkt för den kommunalavolymutvecklingen har ännu inte lagts fast i avvaktan på de fördjupadestudier som återstår atl ulföra. Den redovisning av de samhällsekonomiskaperspektiven som jag lämnat i del föregående (avsnitt 2.1) visar emellertidatl utrymmet för ulbyggnad av den kommunala verksamhelen kommer atl vara mycketbegränsal . Del är därtbr angeläget alt kommuner och landstingskommunerredan nu inriktar sig på en myckel restriktiv prövning av utgifterna inför år1981. 2.3 Vissa frågor rörande kommunala avgifter Jag har i det föregående starkt betonat viklen av alt denkommunala utgiflsexpansionen begränsas. 1 viss ulsträckning kan härvid dekommunala avgifterna användas som elt medel för all dämpa efterfrågan på kommunalatjänster. Kommunerna bör därför löpande pröva avgifterna även utifrån dessasyften. Som jag anförde i prop. 1978/79: 95 om den kommunala ekonomin får dockinle avgifterna inom den sociala seklorn användas på etl sådant sätt att de sommesl behöver de socialt inrikiade tjänsterna utestängs. 1 nämnda proposition berörde jag också frågan i vad månstatens prisoch kartellnämnd (SPK) och vissa andra stafliga myndigheler iprisdämpande syfte skall kunna påverka kommunernas taxesältning. Det kanifrågasältas om statliga myndigheter bör ha inflytande över de kommunalaavgifternas storiek och därmed över hur stor del av den kommunala verksamhetensom skall skaltefinansieras. Jag konstaterade dock atl del här föreligger enmålkonflikt. Å ena sidan eftersträvas av flera skäl en lugn prisutveckling ochå andra sidan finns del etl starkt inlresse av att de kommunala avgifternaföljer med kostnadsutvecklingen och även används för atl styra efterfrågan påvissa kommunala tjänster. En avvägning mellan dessa molslridiga intressen måstedärför göras. Jag ansåg emellertid alt del inle då fanns tillräckligt underlagför att ta definitiv slällning i denna fråga. Därefler har regeringen beslutat alt minskaanlalel slatliga myndigheler som har samrådsskyldighet med SPK i frågor som röravgiftshöjningar avseende den egna verksamheten eller t. ex. sådan kommunalverksamhet för vilken myndighelen fastställer taxorna. Denna skyldighet åliggernu endast ett fåtal myndigheter, däribland . 1979/80:90 16 kommunalabusslrafikförelags taxor omfattas därvid av transporirådels prövning. På dettaområde kan emellertid förändringar komma atl aktualiseras. I dentrafikpolitiska propositionen (prop. 1978/79: 99) framhöll föredragandensåledes att det kan ifrågasältas om det är nödvändigt att en statlig myndighelfastställer taxorna i den kollektivtrafik som har länshuvudman enligl lagen(1978:438) om huvudmannaskap för viss kollekliv persontrafik. Föredragandenansåg dock att erfarenheterna av huvudmannaskapsförändringen bör avvaklas enlid innan man gör en sådan förändring i fråga om taxefastställelsen. Förutompå detla område och på luflfartsområdet har slaten numera ingen direktprisreglerande inverkan på kommunala avgiftshöjningar. Den anmälningsskyldighetlill SPK som föreligger innan höjningar vidtas ulgör enligl min mening ettnaturiigt inslag i den prisövervakande verksamheten och kan inte anses innebäranågra påtagliga olägenheter för den kommunala avgiftssällningen. Vidmin behandling av den kommunala avgiftsfinansieringen i propositionen om denkommunala ekonomin berörde jag också förslagel årskommunalekonomiska utredning (SOU 1977:78) om all kommunema skall ges rält atlla ul högre avgifler av fritidshusägare än av permanenlboende främst vadbeträffar vatten och avlopp saml renhållning. Flera remissinstanser ställde sigpositiva lill förslagel och pekade på atl det skulle innebära en utjämningmellan kommuner med slor fritidsbebyggelse och övriga kommuner. Någraremissinstanser ansåg atl frågan borde ulredas ytterligare eftersomtillräckligt underiag för beslul inle hade redovisats. Jagdelade uppfattningen att tillräckligt underlag för beslut om atl införa enmöjlighet alt differentiera avgifterna för fritidsboende i förhållande lillpermanenlboende inte då förelåg. Jag ansåg att frågan först måsle studeras meri detalj både vad gäller det ekonomiska utfallet för berörda kommuner ochförslagets kommunalrältsliga aspekter. (FiU 1978/79: 35) ansåg också alt del var angelägel all etl fortsatt arbete idenna fråga kom till stånd. anslöt sig lill denna uppfaUning (rskr1978/79: 335). Deprinciper som är av grundläggande belydelse för den kommunala avgiftssällningenär självkoslnadsprincipen och likslällighelsprincipen. 1 detta sammanhang harlikställighetsprincipen särskild aktualitet. Denna princip innebär atlkommunerna inte får beslämma avgifter så att vissa kommunmedlemmar ellergrupper av kommunmedlemmar gynnas eller missgynnas i förhållande till andra.Avgifterna får differentieras endast om det sker på objektiv gmnd. Denhär aktuella frågan om en differentiering av avgifter för fritidshus har underdet beretts inom i en särskild arbelsgmpp medföreträdare för justitie-, budget-, jordbruks-, bostads- ochkommundepartementen. I gmppen har även Svenska kommunförbundel 1979/80:90 17 Gruppen har gått igenom bl.a. ekonomiska och rättsliga aspekteri fråga om en avgiflsdifferenliering för fritidshus avseende främsl vatten ochavlopp samt renhållning. Avgifler inom andra områden har inte bedömts vara avintresse i detta sammanhang. Ett antal kommuner med omfaltandefritidsbebyggelse har studerats särskilt. Studiernaav de kommunalekonomiska aspeklerna har inle givit vid handen atldifferentierade avgifter för vatten och avlopp saml renhållning är en fråga avstorl kommunalekonomiskt intresse. Endast ett mindre antal kommuner ser det somangelägel att möjlighelen öppnas alt ta ut högre avgifter av fritidsboende änav permanenlboende. Dessa kommuner har i allmänhet låg kostnadstäckningsgradvia avgifterna. Enligt gjorda uppskattningar är högst en femtedel av landetsfritidshus anslutna till kommunala vatten- och avloppsnät. Omavgifterna för fritidshus skulle höjas upp till självkoslnaden för vatten ochavlopp beräknas inkomstökningen för hela kommunsektorn motsvara en utdebiteringpå per skattekrona. För enskilda kommuner kan naturligtvis effekternabli avsevärt högre. För några kommuner med låg koslnadsläckningsgrad ochrelativt hög andel anslutna fritidshus kan det vara fråga om en merintäkt somsvarar mol per skattekrona. Allmänt sett torde en differentiering avrenhållningsavgifterna ge ett lägre ekonomiskt utfall än vad gäller vatten- ochavloppsområdet. Här är också täckningsgraden genomgående högre än för vatten-och avloppsavgifterna. I relativt många kommuner ger renhållningsavgifternanästintill full kostnadstäckning. Detföreligger således inga avsevärda fördelar med en avgiftsdifferentiering frånkommunalekonomisk synpunkl generellt selt. Däremot slår det klart atl någrakommuner skulle kunna få ell inle obetydligt tillskott om man tillämpadedifferentierade avgifter pä ett sådant sätt att full kostnadstäckning erhöllsför fritidshus. Det torde dock med hänsyn kostnadseffekterna för defritidsboende i flertalet fall vara svårt alt gå så långl. Åven för de kommunerdär en avgiflsdifferenliering teoretiskt skulle kunna ge en avsevärt slörrekostnadsläckning torde således de praktiska möjlighelerna vara begränsade. Härkommer man också in på de andra effekter som frilidsboendel har på denkommunala ekonomin. Enligl vad jag har inhämlal från fritidsboendekommittén(Bo 1978:01) tyder de ekonomiska studier som man där genomför på attfrilidsboendel i många avseenden medför positiva ekonomiska effekter, bl.a.genom atl bällre fömtsättningar skapas för att behålla service och hålla uppesysselsättningen i berörda kommuner. Jag vill även peka på atl man iskatteutjämningssystemels gmnd-garanli beaktar förekomslen av fritidshus. Ulöverden kommunalekonomiska betydelsen av differentierade avgifter för fritidshushar flera kommuner betonat atl del kan framslå som orättvist attfritidshusägare som är mantalskrivna i andra kommuner subventioneras av denskatlebelalande permanenlboende befolkningen i de 2 1979/80. Prop.1979/80: 90 18 fall avgifterna för och avlopp saml renhållninginle ger full kostnadsläckning. Följande argumenl kan anföras för enavgiflsdifferenliering. Den kommunalekonomiska belydelsen av differentieradeavgifter kan vara relalivi stor för vissa kommuner. Anslutningen av fritidshustill kommunala vatten- och avloppsnät kan också inom många områden i landelväntas öka, vilkel kan leda lill större merintäkter om taxorna fårdifferentieras för fritidsboende. Vidare kan ekonomiska orättvisor i form avskatlesubven-tion från permanenlboende lill fritidsboende minskas om avgifternafår differentieras. Kostnaderna för en utbyggd va-kapacitet får med nuvarandeavgifisprinciper bäras av samlliga abonnenter även om del är fritidshusen somger upphov till en högre förbrukning under vissa delar av året. Mot en differentiering kan följande argument anföras. Denkommunalekonomiska betydelsen av differentierade avgifter kan generellt settbedömas vara relativt liten. Delta förklaras bl.a. av att andelen friUdshussom är anslutna till kommunala vatten- och avloppsnät är relativt låg. Omöverkapacitet finns inom va-området behöver inle heller en låg täckningsgradför va-avgifterna innebära all anslulning av fritidshus ulgör en ekonomiskbelaslning för kommunen. Därtill kan frilidsboendel ha många positiva effeklerpå den kommunala ekonomin. Olika praxis i fråga om alt utnyttja en möjlighelalt differentiera avgifler skulle kunna leda till orättvisor mellanfritidsboende i olika kommuner. Vidare kan höjda taxeringsvärden, ökadetransportkostnader m. m. tala för all man bör vara ytterst återhållsam med atltillåta atl frilidsboendel belastas med ylterligare koslnader. Sammanfattningsvis kan jag konstalera all del inle harframkommil sådana uppgifler om betydelsen av en möjlighet lill avgiflsdifferenlieringatt del framslår som angelägel atl en sådan införs. Härtill kommer de inteoväsentliga problem som hänger samman med svårighetema alt avgränsa vad somskall anses vara fritidsboende. Del är också svårt all bedöma konsekvensernaför fritidsboendet av en avgiflsdifferenliering. Vidare torde differentieradeavgifter kräva en omfattande administration. En differentiering skulleförmodligen också vara etl ytterligare incitament för de fritidsboende atl sökautnyttja delad mantalsskrivning för att på så sätl undvika ökade koslnader.Allt detla talar enligt min mening för atl den här diskuterade möjligheten tillavgiflsdifferenliering inte bör införas. Jag har vidare efter samråd med chefenför kommundepartementet bedöml alt en genombrytning av den kommunalalikslällighelsprincipen kräver starkare skäl än vad som här kan anföras. Jag vill i anslutning till detla betona all det föreliggervissa möjligheter till s. k. leknisk differentiering redan med gällandelagsliflning. En kommun kan således ta ut högre avgifter inom t. ex.fritidshusområden än vad som annars skulle debileras enligt den kommunalataxan, om det är motiverat av lekniska skäl. Rättspraxis visar i frågan omvatten och avlopp all Prop.1979/80: 90 19 principen all avgiftsskyldighelen skall fördelas mellanfastigheterna efter skälig och rättvis grund inte utesluter all avgiftenbesläms till elt högre belopp för fasligheler inom ett visst område än förövriga fasligheter. Kostnaderna för anslutningen av fastigheterna inom områdetmåste då vara avsevärt högre än för de övriga fastigheterna på grund avterrängförhållanden eller andra omständigheter. En sådan differentiering måstesåledes vila på en koslnadsmässig grund. I fråga om renhållningsavgifterna har en högre kostnad perhämtnings-tillfälle för fritidshusägare än för permanenlboende inle ansettsstrida mol likställighetsprincipen.