prop · G3031 · 1979-12-31 00:00:00 — I socialhjälpslagen finnsbestämmelser om socialnämndens skyldighet all bedriva uppsökande verksamhet.Nämnden skall bl.a. "göra sig väl förtrogen med den enskildes behov avomvårdnad och verka för all della blir tillgodosell". Förutom all på dellasäll få ingående kännedom om de enskilda människornas behov i olika avseendenskall den uppsökande verksamhelen. enligt Råd och anvisningar,vara elt underlag för kommunernas planering på lång sikl av den socialaverksamhelen. Också barnomsorgslagen harbestämmelser om uppsökande verksamhel. Kommunerna skall genom denna ta reda påvilka barn som behöver anvisas plals i förskola eller fritidshem på grund avall de behöver särskill slöd i sin uiveckling. 1979/80:1 Funktion och uppgifter 169 Pensionärsundersökningen har ocksåberört behovet av uppsökande verksamhel. Där belönas alt den uppsökandeverksamhelen bör ses som en garanti för alt individens personliga vård ochomvårdnad är tryggad på samma säll som lagen om allmän försäkring är en vikliggrund för ekonomisk trygghet. Socialulredningen har behandlal denuppsökande verksamheten som en av socialljänslens slmklurinriktade insalser. Iförslagel till socialljänsfiag sägs atl socialnämnden skall "genomuppsökande verksamhel och på annal säll främja förulsältningarna för godalevnadsförhållanden". Utredningen betonar atl denuppsökande verksamheten måste utformas så atl den personliga inlegrilelen inleäventyras. Utgångspunkterna för verksamhelen bör därför vara dels alt den ärgenerell i den meningen att den vänder sig lill alla i en viss grupp, dels altden skall avse information och erbjudanden av samhällets hjälp och ijänsler.Den bör alltså rikla sig till alla i grupper som kan väntas behöva särskillstöd, t. ex. barnfamiljer, invandrare och ålderspensionärer. Socialulredningen betonar alltsåinformalionsinslagen i den uppsökande verksamhelen. överensslämmer välmed barnomsorgsgruppens lolkning av begreppel uppsökande verksamhel som delanges i belänkandel Samverkan i barnomsorgen, SOU 1975:87. Barnomsorgsgruppen lolkar begreppeluppsökande verksamhel så all "uppsökande" innebär ell krav påaklivilel från socialljänslen. Denna akliviiel skall emellertid så långl del ärmöjligi vara fri från "uppspårande" och konlrollerande momenl. Islällel bör ambitionen vara att lämna alla en avpassad och personliginformation, att ge möjlighet till diskussion i frågor av särskilt intresse förden enskilde, att genom initiativ lill och medverkan i olika förebyggandeverksamheler bygga upp etl förtroende för samt att i dialog medde boende få underlag för en bättre social planering. Del förtroende somsocialljänslen härigenom kan få kommer sannolikl all medföra en ökad benägenhetfrån allmänheten alt vid evenluelll begynnande problem kontakta densocialarbetare man tidigare träffat och har förtroende för. Därvid förbättrasockså förutsättningarna för atl socialljänslens individuella stödinsatser skallfå bestående värde. Socialulredningen har emellertidskilt mellan uppsökande verksamhet och socialljänslens skyldighet all ge merallmän information. Till del senare återkommer jag (avsnill 2.4.3). Jag delar, liksom flertalelremissinsianser, socialulredningens syn på vad den uppsökande verksamhelen börinnehålla och hur den bör ulfor-mas. Verksamhelen bör svara för upplysningaroch dialog, förmedla olika slag av bislånd och ge kunskap för planering. Genom alt verksamhelen har förlslill de siruklurinriklade insatserna betonas alt den har generell positivbelydelse för karlläggning och analys av den sociala situationen i kommunen. Stalskonloret ochriksrevisionsverket har för sin del menal all den uppsökande verksamhelen börbegränsas lill mer pålagliga riskgrupper. 1979/80:1 Funktion och uppgifter 170 Jag anser atl en så definierad verksamhel har vissanackdelar. Ju mer generella insalser som görs, deslo positivare bemöts de. Denuppsökande verksamheten kan riskera atl förlora sin positiva innebörd om denbegränsas tiU olika grupper i riskzonen. 1 anslutning tillsocialutredningens principbetänkande vände sig flera remissinstanser mol enalltför långl driven uppsökande verksamhel, med tanke på atl en sådan riskeraratt inkräkta på den personliga integriteten. Uppfattningen var alt hänsyn lillintegriteten måsle sältas före kravet på atl de sociala organen skall kännalill ullu förhållanden som kan visa på behov av sociala tjänster. Under remissbehandlingen avsocialulredningens slutbetänkande har frågan aktualiserats på nytt om riskerför konflikt mellan en uppsökande verksamhet och den personliga integriteten.LO anser alt del är myckel väsentligt att människornas rätl lill personliginlegrilel respekteras. Det får inle bli så att människor påtvingasuppfattningar och service som kommunen tillhandahåller. LO betonar dessulomatl del är den enskilde själv som skall avgöra hur han vill leva så länge delinle går ut över andra. Samma uppfattning har som underslrykeratt individens fundamentala rält atl själv ha inflyiande över sin silualionmåsle respekleras även om delta innebär att man kommer i konflikt med syftelbakom den uppsökande verksamheten. Målet för den uppsökandeverksamheten bör enligl min mening vara alt genom verksamhelenskall få så god kännedom om människors situation att väsentliga behov kantillgodoses. Med den inriktning av verksamheten som jag har förordat kanförmodligen många av de integritelsproblem lösas som diskuteras i samband medden uppsökande verksamhelen. försöksverksamhet med uppsökandeverksamhel bland barn och barnfamiljer ger slöd för denna uppfaUning. Genom allaktivt och positivt informera om sina möjligheler lill slöd och hjälp kansocialljänslen få kontakt med enskilda eller grupper av människor som av olikaskäl inte själva söker upp socialljänslen. Den nya som lillskillnad från den nuvarande socialvården i slor utsträckning kommer att varabefriad från kontrollerande inslag bör kunna få elt ökat förtroende hosallmänheten så alt människor som behöver stöd och hjälp i högre grad än i dagsjälva söker denna. Man måste samlidigl räkna med attdet även i framliden kommer all finnas hjälpbehövande människor som inle önskarkonlakl med socialljänslen. Då måsle hänsynen lill den personliga inlegrilelenfå en avgörande betydelse. Från denna princip måsle givelvis göras undanlag isociala nödsituationer eller under andra svåra sociala förhållanden. Den personligaintegriteten får inle hindra från all gripa in för att hjälpamänniskor som befinner sig i nöd. Inte minsl hänsynen till barnens bästa måsleibland få innebära alt socialljänslens uppsökande verksamhel iräderföräldrarnas personliga inlegrilel för när. Prop.1979/80:1 Funktion och uppgifter 171 Vissa remissinsianser, t.ex. ochskolöverstyrelsen, anser att den uppsökande verksamheten bör ske i samverkanmed andra organ. pekar på de möjligheter som finns atl arbetatillsammans med skolan, med olika lyper av institutioner och med friaorganisationer med fungerande lokal verksamhet och eget uppsökande arbete somt. ex. hyresgästorganisationer i bostadsområdena, fackföreningar påarbetsplatserna, invandrarföreningar, länkrörelse och Ver-dandi-verksamhet. Jag delar denna uppfattning. Det är viktigt attsocialtjänsten arbetar utåtriktat och atl den samarbetar med andra - kommunalaorgan och frivilliga organisationer. Jag anser emellertid att tyngdpunkten isocialtjänstens samverkan med föreningar och andra frivilliga organisationerinte bör vara i den uppsökande verksamheten. grannskapsarbeteoch den allmänna informationsverksamhet som bedriver är lämphgareför denna typ av samverkan. Liksom förordar jag etl närasamarbele med skolan. I den uppsökande studie- och yrkesorienterandeverksamheten (SYO) når skolan genom en personlig kontakt alla ungdomar somlämnar . Det bör i detta sammanhang också erinras om attskolstyrelsen enligl beslutet om reformering av skolans inre arbele () skallbedriva uppföljande studie- och yrkesorientering för att stödja ungdomar under18 år som efter avslutad grundskola varken studerar eller har arbete. Enligtsenare beslul (prop. 1978/79: 180 s. 102, UbU 45, rskr 422) skall skolstyrelsenges ett övergripande uppföljningsansvar för alla ungdomar i den akluella åldern. SYO-verksamheten är etl lämpligt samarbetsområdeför och skolan. Men också i övrigt bör arbeta inära kontakt med skolans elever och personal. Den uppsökande verksamheten bland litet äldre barnoch ungdomar är ett viktigt arbetsfält. Detta visar bl. a. Skåneprojektel.Försöksverksamheten pekar på att det behövs ett fördjupat utvecklingsarbeleför alt samordna insatser från social-, fritids- och skolförvaltningarnassida. Här kan finnas "kompetensproblem" som kräver en klararerollfördelning för all kunna lösas. Rollfördelningen bör - som ledningsgruppen förprojektet framhåUer -kunna innebära atl socialförvaltningarna satsar mindre påfritidsverksamhet i egen regi och mera på uppsökande verksamhet,gängbearbetning, gmppsamtal m. m. i samarbete med såväl fritidsförvaltningarnasom skolan. Fritidsförvaltningarna bör liksom ta sigan även barn och ungdomar med sociala problem. Medverkan i uppsökandeverksamhet är en naturlig uppgift också för personal inom fritidsverksamheten. En samverkan meUan förvaltningarna från här antyddautgångspunkter bör leda fill att kommunens resurser för arbete bland barn ochungdom utnyttjas effektivare. 1979/80:1 Funktion och uppgifter 172 2.4.3 Allmänt Inriktude insutser Injörmulion Enligl förslagel tillsocialtjänstlag hör del till socialnämndens uppgifter atl ge information omsocialtjänsten i kommunen. Socialulredningen anger följandemål för informationen: atl upplysa om samhällels socialpolitik, atl gekunskaper om rälligheler och skyldigheter för medborgarna på delta område, altbelysa sociala förhållanden och problem och dessa problems utbredning ochtänkbara orsaker, att stimulera till ökad aktivitet och ge förulsällningar förvar och en atl framföra erfarenheler och synpunkter samt tillvarata sin rätttill medinflylande i sociala frågor. Ulredningen framhåller atlinformationen måste göras begriplig. Det bör också vara möjligt för medborgarnaall i upplysningsverksamheten kunna återföra erfarenheler och synpunkler tillsamhällets organ. Här har folkrörelserna stor betydelse och det är viktigi attsocialtjänsten samverkar med föreningar och organisationer. De remissinstanser som har yllralsig i frågan framhåller överlag att informationen bör vara lättfattlig och nåbreda gmpper. Vissa har betonat atl informationen inte bara bör gå ul på upplysningari sak om rättigheter och skyldigheter m. m. utan också på alt söka ändraallmänhetens inställning lill den verksamhet som vi kallar socialvård. Enligt min mening bör informationenha de två syften som vissa remissinstanser har pekal på. I själva verket kanman inte dra någon skarp gräns mellan dessa båda funktioner. Redansakupplysningar om sociala problem, deras orsaker och verkningar har betydelseför opinionsbildningen. Det står klarl altinformationen inte bör få komma ensidigt från myndighelerna. Information är somflera remissinstanser har framhållit en grannlaga uppgift. Folkrörelser ochandra frivilliga organisationer, som företräder särskilda intressen, idéer ochpolitiska uppfattningar måste också ges en betydelsefull roll iupplysningsverksamheten. Först därigenom kan informationsutbudet få en önskvärdvariation och bredd. ökar förutsättningarna att förankrasocialtjänstens innehåll och mening inom olika befolkningsgrupper. Genom en bred utbildnings- och informationsverksamhetbland de många organisationernas medlemmar skapas även bättre förutsättningarför ell återflöde av fakta om goda och dåliga förhållanden och av åsikter ochförslag från medborgarna till myndigheterna. Negativa inställningar kan givetvisinte "informeras bort" i många fall. När de grundas på sociala ochekonomiska missförhållanden krävs det politiska åtgärder. Informationsflödetfrån medborgarna till myndigheterna kan vara en viktig gmnd för sådananödvändiga politiska insatser. Vilka skall nås avupplysningsverksamheten? Jag delar den i remisssvaren vanliga uppfattningenatt viss information bör i princip nå alla medan annan information bör inriklaspå särskilda gmpper i befolkningen. Prop.1979/80:1 Funktion och uppgifter 173 När det gäller mera speciella"målgrupper" kan jag endasi ge exempel. Till dessa hör elever igrund- och gymnasieskolan, vämpliktiga och vuxen-sluderande. Del är inle minslvikligl all yngre elever som elt led i sin medborgarutbildning får kunskaper omsocialtjänsten och vad den syftar lill. En annan avgränsad, men ändå slorgrupp, ulgör barnfamiljerna. Andra vikliga grupper är invandrare och språkligaminorileler. Del är likaså angelägel att nå ut med informationen lill personermed olika slag av handikapp. Handikappförbundels centralkommitlé har särskillnämnt blinda, döva, dövblinda och utvecklingsstörda. Information är viktig föräldre personer bl.a. som ett led i förberedelse av en förestående pensionering.Jag tar upp frågan om de äldres informationsbehov senare (avsnill 2.10). Den krafligl ökade förtidspensioneringen är tillstor del en följd av utvecklingen inom arbetslivet i form avstrukturrationaliseringar, ändrade arbetsmetoder och ökade krav påarbetstagarna. Aktiv information om alternativ sysselsättning kan för mångaförtidspensionärer bli etl viktigt led i strävanden till att återföra dem tillsamhällsgemenskap och en meningsfull tillvaro. De arbetslösa är en annanviktig grupp med liknande problem. Den omfattande arbetslösheten blandungdomen, inte sällan redan från skolavslutningen, hör till våra svårastesamhällsproblem . Även här är en aktiv informationsverksamhet medinriktning på atl främja de arbetslösas möjligheter att skaffa arbete avstörsta betydelse. Informationen måste ges i praktiska aktionsprogram somsyftar till konkreta lösningar av olika gruppers grundläggande svårigheter somofla gäller arbete, bostad och ulbildning. Som både socialutredningen och remissinstanser,t.ex. i , med olika uttryck har stmkit under måsleinformationen nå de mest eftersatta. Del gäller här grupper av människor somsamtidigt som de har stora behov av information är svåra atl nå kanske bådekonkret och bildligt, dvs. det är svårt att göra upplysningen meningsfull,begriplig och acceptabel för dem. De finns delvis bland de redan nämndagrupperna. Men de finns också t. ex. bland andra som får socialhjälp ochsom har problem utöver de ekonomiska. Härtill kommer behövande grupper somsocialtjänsten över huvud tagel inte når. Våra kunskaper om hur mänga de är ochunder vilka förhållanden de lever är myckel ofullständiga. Informationen måste inriktas på att vara bådeförebyggande och avhjälpande. 1 fråga om metoder och tillvägagångssätt blirsom jag antydde samverkan med såväl andra myndigheter som organisationerpå central, regional och lokal nivå en nödvändig förutsättning för altverksamheten skall kunna nå önskvärda resultat. Upplysningsverksamheten bör sålångt möjligt läggas upp och genomföras tillsammans med de organisationer ochsammanslutningar som tillvaratar gmppernas intressen. Här räknar jag med inteminst etl folkrörelseengagemang även för människor som i dagens samhälle stårutanför organisationerna. "De föreningslösa" hör lill dem som det ärmest angeläget atl nå. som jag stryker under 1979/80:1 Funktion och uppgifter 174 upplysningsverksamhelensom en gemensam uppgift för många är jag väl medvelen om alt organisationernamåste få verka utifrån sina principiella grunder och förutsättningar i övrigt. Formerna för informationen bör självfallel avpassasefter ändamålet. Är syftet alt nå stora delar av landel, bör massmediernautnyttjas. Broschyrer med posten för olika verksamheter, gemensammaupplysningsskrifter om ekonomiska anordningar, utbildningsmöjligheter, kullur-och fritidsaktiviteter m. m. bör likaså bli vikliga medel för alt spridaupplysning. Inte minst väsentligl är här som annars att människor får reda påvart de skall vända sig, när de kommer i en situation där de behöver biståndeller service. En aktiv verksamhel i bostadsområden, medverkan påarbetsplatser, i skolor, bibliotek, inom förebyggande mödra- och barnavård,äldreomsorg och inom föreningar bör bli vikliga informationsvägar. Del är inle möjligt all fastställa en definitivarbetsfördelning av informa-lionsuppgifterna. Denna fördelning blir beroende avinte bara resurser utan även av skiftande förutsättningar i övrigt liksom avförändringar som följer med utvecklingen. Detta gäller också i frågan om hurinformationsverksamheten skall organiseras. a. har pekatpå att en fristående informationscentral kräver ett relativt stortbefolkningsunderlag för att fylla en viklig funktion. 1 stället kanförstärkning av olika receptioner med informationsmaterial från olika hållvara ett enkelt medel att förbättra informationen. Enligt kommunen harområdeslokaler för enbart upplysningar haft svårt att bli godtagna tillskillnad från information som ett led i en vidare social verksamhet. Jag kanför egen del peka på de möjligheter all sprida information i enskilda områdensom erbjuder sig på biblioteksfilialer, fritidsgårdar, dagcentra för äldre elc.I detta sammanhang villjag understryka betydelsen av att man söker värderaresultatet av olika informationsinsatser. Som har framhållits i remissvaren är det vikliglatt informationen planeras så alt man undviker dubbelarbete. Visstinformationsmaterial bör kunna las fram centralt som service ål landsting ochkommuner. På central nivå bör socialslyrelsen och samarbeta.Motsvarande samarbete måste utvecklas på regional och lokal nivå mellaninformationsgivarna. Kommunstyrelsen har ell övergripande ansvar förkommunens information. Del är en viktig fråga för kommunslyrelsen hurinformationen om skall kunna samordnas med annan näraliggandeinformaUon på ett ändamålsenligt sätt. Del är nödvändigt att socialnämndenverkar för att informationen om breddas lill atl omfalta andrasocialpolitiska områden. I många fall framstår en längre gående samverkan somnaturlig, t. ex. med kulturnämnden. Informationen utgör en del av socialtjänstensallmänna insatser. Som jag har nämnt lidigare rymmer socialnämndensstrukturinriktade insatser starka inslag av information när del gäller samhällsplanering,arbete med 1979/80:1 Funktion och uppgifter 175 sociala problem i samhällel och uppsökande verksamhel(avsnill 2.4.2). Samma gäller i hög grad de individuelll inrikiade insalserna(avsniu 2.4.4). Jag återkommer till dessa frågor även i andra delar av mitlanförande. Socialulredningen framhåller allell av socialljänslens syften skall vara att stärka den enskildes egen förmågaall la tillvara sina inlressen och reda upp sina problem. Av grundläggande belydelsehär är möjligheten till försörjning genom egel arbele. Långvarig arbeislösheioch svårigheier all kunna få ell nyll arbete är ofta grund för andra problem.Sociala insatser av direkl betydelse för möjlighel till arbele är bilräde vidarbelsanskaffning m. m. Del är här fråga om all förmedla konlakl medarbetsförmedling och arbetsvärd eller i vissa fall med arbetsgivare. En vikligdel av verksamhelen bör också gälla förmedling av utbildning för arbele.Arbetsberedande ålgärder i inskränkt mening är inte lillräckligl.Vissa grundläggande förulsällningar måste i många fall dessulom, t.ex.handikappades möjligheler all la sig lill och från arbelsplalsen. Dellasläller krav på resurser när det gäller allmänna kommunikalionsmedel, färdljänsleller fordon för rörelsehindrade, någol som i vissa fall fömlsäller ekonomisklbislånd i form av socialbidrag som komplement lill slatliga bidrag förändamålei (avsnitt 2.6). Jag återkommer senare till medverkanför alt handikappade skall få arbele (avsnill 2.11). Också pensionärernas rätllill arbete behandlar jag (avsnill 2.10). Inte sällan är det nödvändigt attstärka den enskildes förulsällningar alt kunna få och all behålla ell arbelegenom individuella insalser av annal slag. både i form av ekonomiskl bislåndoch andra siödinsalser. Som socialulredningen harframhållil har förskole- och fritidshemsverksamheien slor betydelse inle bärautifrån barnens behov och intressen. Verksamheten är också viklig förföräldrarnas möjlighet atl genom förvärvsarbete eller utbildning få en tryggadförsörjning och nå personlig uiveckling. Barnomsorgen återkommer jag senaretill (avsnill 2.9). Frågan om samarbele medarbelsmarknadsorganen älerkommer jag också senare lill i samband med behandlingenav socialljänslens samverkan med andra verksamhetsområden (avsnill 2.14). Enviklig del av delta samarbele gäller planering av sysselsätiningsinsalser.Socialulredningen har underslrukii atl socialnämnden bör samarbeta meddislriktsarbelsnämnd och förekommande lokala planeringsråd för sysselsällning.Ulredningen framhåller all socialnämndens erfarenheler och kunskaper bör utnyttjasför gemensamma inventeringar av behovel av arbelsplalser och hur dessa behovskall kunna tillgodoses. Särskild uppmärksamhel bör ägnas den doldaarbeislösheten. Också allmänna förvärvshinder bör som redan har nämnlsundanröjas genom utbyggnad av barnomsorgsresurserna och förbättradetransportmöjligheter. bör vidare i samverkan medarbelsmarknadsorgan göra 1979/80:1 Funktion och uppgifter 176 den enskilde så välrustad som möjligt för all möta de kravsom ett arbete ställer. Genom individuellt avpassade insatser bör man strävaefter att förebygga och så långl möjligi undanröja utbildningsbrisler samlfysiska, psykiska och sociala handikapp. Men del är också nödvändigl all denarbelslöse får ell arbele som svarar mot hans förulsällningar. Socialnämndenbör i samarbete med arbetsförmedlingen uppmärksamma behovel av individuellanpassning av arbetsinnehållet liksom introduktionen på arbetsplatsen för enskilde så snabbi som möjligt skall kunna komma in i arbetsgemenskapen. Redan i samband med socialtjänstensmedverkan i samhällsplaneringen harjag berört kommunens vidgade ansvar försysselsällningsplaneringen och behovet av särskilda åtgärder för all skapasysselsättningsmöjligheter åt bl. a. ungdomar och personer underrehabilitering. När det gäller ungdomar som lämnar skolan är del viktigt atlsamarbele sker med skolan. Några remissinsianser har ansellalt socialutredningen inte tillräckligt ingående har belyst sambandet mellaninsatser inom ramen för den arbelsmarknadspolitiska verksamhelen ochsocialvårdens uppgifter. T.ex. ar-belsmarknadsslyrelsen erinrar om sambandelmellan hög arbelslöshelsnivå och antalet socialhjälpstagare respektiveförtidspensionerade. Kommunerna och socialnämnderna bör enligt dessaremissinstanser sälta in mer kraftfulla åtgärder än vad som framgår avulredningen för alt motverka särskill ungdomsarbetslösheten.Sysselsällningsuiredningen hör till de remissinsianser som menar attsocialulredningen har ägnal frågorna om sysselsättning för lilen uppmärksamheti belänkandel. Slörre utrymme borde ha getts åt frågor om hur utslagningenskall förhindras och de sociala myndigheternas uppgifter i sammanhanget,arbetets belydelse i rehabiliteringen av personer med olika lyper av handikapposv. Jag har redan behandlal kritikenmot utredningen för atl den inle lillräckligl slarkl skulle ha underslrukiiden enskildes räll lill ell meningsfulli arbele (avsnill 2.2). Denna rättighetkan visserligen härledas ur de föreslagna övergripande målen försocialtjänsten. Men som jag har nämnt bör denna rätt framhävas tydligare isocialtjänstlagen än vad som har skett i socialutredningens förslag. kan på de vägarsocialulredningen har angett bidra lill lösningar av sysselsältningssvårigheterbåde allmänl och i enskilda fall. T. ex. har försök alt placera ungdomar medsociala svårigheter på arbetsmarknaden bedrivits framgångsrikt i Södertäljeoch . Det måste vara en viktig uppgift för socialnämnden att främjamänniskors möjlighel atl få meningsfull sysselsällning och ulkomst. Samtidigtfår man som LO har påpekat inle blunda för all socialljänslens möjligheler altskapa arbetstillfällen är begränsade. Här är del framför allt den allmännaekonomiska politiken, arbels- och näringspolitiken som har belydelse. liksomtrygghetslagarnas roll när del gäller alt tillförsäkra människor med socialasvårigheter sysselsättning.