prop · G3032 · 1979-12-31 00:00:00 — Kanen person själv efterge sekretessen, föreligger inte något hinder mol att hansombud får ta del av den hemliga uppgiften, förutsatt atl uppgiften behövs i enangelägenhet som omfattas av ombudets behörighet. Vanskligare är spörsmålethuruvida det är möjligt att till ett ombud - eller en ställföreträdare - lämnaen uppgift, som med stöd av någon undantagsbe- Prop.1979/80:2 Del A 14 kap. 4 s 331 siämmelsekan undanhållas huvudmannen av hänsyn till denne själv. Då denna fråga har sinstörsta betydelse i föibindelse med handläggningen av mål eller ärenden,behandlas den under 10 §. Ettsamtycke behöver inte vara uttryckligt. Också etl tyst, s. k. presumeralsamtycke får godias. framgår av den enskildes beteende och förväntningaralt han i viss utsträckning accepterar att en hemlig uppgift vidarebefordras.Det är emellertid att observera att likhetstecken inte kan sättas mellan ettpresumeral samtycke och en bedömning alt röjande av en uppgift inte kan varaannat än till nytta för den berörde. Samtycketkan vara partiellt, dels så att det avser endast en viss uppgift i en störreinformationsmängd, dels så att det riktar sig enbart till en viss adressat. Densom lämnar samtycke till att en enskild får del av hemlig uppgift bör somvillkor kunna få kräva atl myndigheten ställer upp förbehåll som inskränkermottagarens rätt atl lämna uppgiften vidare eller uinytOa den. En regel omförbehåll i sådana fall föreslås i 9 §. Någon rätl alt åstadkomma en sekundärsekretess för myndighet eller offentlig funktionär bör däremot inte tillkommaden enskilde, lika litet som en myndighet kan ställa upp förbehåll sombegränsar en annan myndighels rätt att använda uppgiften. Mot förbehåll avdenna typ kan riktas invändningarav samma slag som de mot en allmän regel omsekretessens spridning Ofr avsnitt 4.3.3). Enligtpromemorian skall samtycke kunna ges i förväg, med tanke på en kommandesituation. Sålunda förordas atl t. ex. en försäkringstagare i ettförsäkringsavtal skall kunna lämna försäkringsgivaren medgivande att ta del avsjukjournaler i samband med utredning av försäkringsfall. 1 förhållande tillmyndigheten skall dock etl sådant samtycke alltid kunna återkallas. EtlSamtycke får emellertid enligt promemorian inte ges ett så generelll innehållatt den enskilde allmänt förklarar sig avstå från sekreiessen hos vissmyndighet eller Oänsieman. Någraremissinstanser har förordat att den enskildes rätt att disponera överSekretess, som gäller i hans intresse, begränsas till enskilda fall och attgenerellt samtycke inte skall vara giltigt. Föregendel finner jag inte tillräckliga skäl att frångå promemorieförslaget, somöverensstämmer med gällande rätt. Skulle det inträffa alt en enskild mer ellermindre avtvingas ett generellt samtycke, kan omständigheterna vara sådana aitsamtycket inte bör tillerkännas rättslig giltighet. Det måste vidare ankomma påt. ex. försäkringsinspektionen att bevaka att försäkringsvillkor av detta slaginte överskrider gränsen för vad som kan godias. Enremissinstans har föreslagit att myndighet som lämnar ut sekretessbelagdinformation skall vara skyldig att underrätta den som uppgiften rör. Förmin del vill jag inte förorda en sådan regel. Den föreslagna ordningen ärpraktiskt ogenomförbar. Prop.1979/80:2 De! A 14 kap. 5 . Sveahovrätt har anfört alt det bör i vart fall övervägas en föreskrift om attkommunikation i regel bör ske innan domslol ändrar dit överklagat sekretessbeslutsom gäller uppgift om enskild. Hovrätten anser vidare alt ett system medallmänt ombud som motpart till klaganden är värt atl överväga i deltasammanhang. Jagdelar hovrättens uppfattning att det kan vara lämpligt atl en domslol tar redapå den enskildes åsikt, när det är fråga om utlämnande av uppgift, som ärsekretessbelagd i hans intresse. Det gäller naturiigtvis särskill, om prövningenav frågan gällerom ett skaderekvisit är uppfyllt eller inte. Är däremotavgörandet av sekretessfrågan beroende av t. ex. om en uppgift faller inom denram för sekretessen som anges i en sekretessbestämmelse ter sig den enskildeshörande inte lika motiverat. Mot denna bakgrund har det ansetts lämpligast attinte införa någon regel om kommunikaiionsskyldighei. Givetvis är det ingentingsom hindrar all domstolen hör den enskilde i de fall där detla kan vara avvärde för prövningen. Belräffandefrågan om allmänt ombud vill jag erinra om alt tanken på en utvidgning avklagorällen till den, som anser sig lida skada genom att allmän handling lämnasut, avvisades vid antagandet av det nya 2 kap. TF (prop. 1975/76:160 s. 203 0.Skälet härtill var all en sådan utvidgning skulle kunna äventyra vad som oftaharavgörande betydelse, nämligen att prövningen sker snabbt. Ger man inte denberörde enskilde någon klagorätt, är det enligt min mening knappasl rimligt altge ett allmänt ombud rätt att överklaga ett sekretessbeslul eller att uppträdasom motpart i överinstans. Den enskildes intresse bör liksom kunnatillräckligt beaktas av överinstansen. Slutligenhar hovrätten väckt en tredje fråga, nämligen huruvida man bör övervägaatt genom en skadeståndsreglering försöka förbättra de enskildas rättsställningi sammanhanget. Som hovrätten själv anför är frågan svårbemästrad och avhängigav hur den nya sekretesslagen kommer ait tillämpas. Frågan är därför inte mogenatt tas upp i detta sammanhang. 1paragrafen finns bestämmelser om parts rätl till insyn i mål eller ärende. Gällanderäu: 39 >iSekrL,\4och 15 §§ förvaltningslagen(197l:290)samt 19 och 43 5§förvaltningsprocesslagen (1971:291) Promemorieförslaget:2 kap. 12 § första-lredje styckena Engrundläggande princip i ett rättssamhälle är att part i mål eller ärende skallha fri insyn i de förhållanden som kan läggas till grund för domstols ellermyndighets avgörande. För denna insynsrätt bör också annars gällande sekreiessvika i mycket stor omfattning. Prop.1979/80:2 Del A 14 kap. 5 § 333 Igällande rätt finns bestämmelser som reglerar kollisionen mellan partsinsyn ochsekretess dels i 39 § SekrL, dels i 14 § förvaltningslagen och 43 §förvaltningsprocesslagen. Bestämmelserna om vilken hänsyn som skall tas tillsekrelessinlressena har enligt 15 § förvaltningslagen och 19 § förvaltningsprocesslagenmotsvarande tillämpning i fråga om kommunikation med part av vad som hartillförts mål eller ärende. Bestämmelserna i gäller utan begränsning måloch ärende vid domstol eller myndighet men tar å andra sidan sikte endast påhemligt material som är allmän handling. Reglerna i förvaltningslagen ochförvaltningsprocesslagen har däremot ett begränsat tillämpningsområde - bl. a.gäller den förstnämnda lagens regler om parisinsyn och kommunikation endast iärenden om myndighetsutövning mot enskild - men de anger i gengäld ocksåvilken hänsyn som skall tas till annat hemligt material än allmän handling. 1promemorian anförs all den nya sekretesslagen måsle innehålla en bestämmelse omatt sekreiess i princip viker för parts rätt att - efter kommunikation eller påeget initiativ - ta del av malerial i mål eller ärende. Det förefaller enligtpromemorian också lämpligt att i sekrelesslagen så långt möjligt ange vilkenbegränsning i parts insyn som sekretessintressena trots allt kan tänkas geupphov till. Bestämmelser i ämnet har lagits upp i 2 kap. 12 §promemorieförslaget. Regeringsrätten,kammarrällen i och /SR har förordat att reglerna om partsinsyninte tas upp i en ny sekretesslag ulan i en ny lag om partsoffentlighet eller ibefintlig förfarandelagstiftning. Föregen del vill jag ansluta mig lill promemorieförslaget. Det stora fiertalelremissinstanser har inte haft någon erinran mol den föreslagna lösningen.Uppenbart är att frågan om sekretessbelagda uppgifter skall lämnas till part ären fråga som har nära samband med övriga sekretessfrågor. Frågan bör därför sålångt det är möjligt regleras i den nya sekretesslagen. Departementsförslagetföljer därför promemorieförslaget i detta hänseende. Närdet gäller vilken omfattning partsinsynen bör ha överensstämmerpromemorieförslaget på det stora hela med gällande rätt. Sålunda gäller denföreslagna regeln om partsinsyn bara ärende i den betydelse som begreppet har iTF och förvaltningslagen (prop. 1975/76:160 s. 97). Kompletterande regler omrätt för en person,! annat fallän när han är part i ett mål ellerärende (l.ex.föremål för vård eller behandling på sjukhus eller anstalt) har inteföreslagils i promemorian annat än så till vida atl vederbörandes insynsintressehar beaktats vid utformningen av de särskilda sekretessbestämmelserna. Mednågra undantag har remissinstanserna godtagit promemorieförslaget i denna del.Inte heller jag har funnit anledning att frångå förslaget i sak. Vadhärefter angår det närmare innehållet i de i 5 § föreslagna bestämmelsernareglerar dessa inte, lika litet som andra paragrafer i kapitlet, myndighetsskyldighel att lämna ut handlingar eller uppgifter i annan form. Prop.1979/80:2 Del A 14 kap. 5 if 334 angesendast att sekreiessen viker för parts rätt till insyn i handläggningen och/;(// långt sekretesskraven efterges. Huruvida part på egen begäran ellerefler underrättelse ex officio är berättigad att få del av material i mål ellerärende framgår av regler i annan lag eller av rättspraxis eller allmännaprinciper om förfarandet vid myndigheter. 1 5 § är en sådan rätl förutsatt. Medhänsyn lill vad som sålunda är paragrafens innebörd möter det inte något hinderall i enlighet med promemorieförslaget ge den ett tillämpningsområde inomförvaltningen som är vidare än förvaltningslagens och förvallningsprocesslagensbestämmelser om parisinsyn och kommunikation. Det föreslås all paragrafen skallta sikte på den rätt som part i mål eller ärende hos domslol eller annanmyndighet har att bli tillställd eller på egen begäran få ta del av uppgift imålet eller ärendet. "Ärende" gäller oftast - men behöver inte avse -myndighetsutövning mol enskild. Bestämmelsemai paragrafen om avvägningen mellan partsinsyn och sekreiess bygger liksompromemorieförslaget på nuvarande regler härom i SekrL samt i förvaltningslagenoch förvaltningsprocesslagen. Eftersom den nya sekretesslagen gäller uppgiftersom sådana, vare sig de förekommer i allmänna handlingar, andra handlingareller annan form, kan regleringen förenklas lekniskl och bli mera överskådligän f n. I 14 § förvaltningslagen (43 § förvaltningsprocesslagen) behöver endastförsia slyckel kvarstå, med en hänvisning till förevarande paragraf isekretesslagen. Promemorieförslagetinnebär atl de beslutade reglerna i 14 § förvaltningslagen (43 §förvaltningsprocesslagen) om begränsningar i partsinsynen i sak oförändradehar överfiyttals till den nya sekretesslagen. Därvid har bl. - med vissavvikelse ftån del synsätt som annars ligger till grund för förslaget - skillnadgjorts mellan utlämnande av handling eller annal redan befintligt malerial ochupplysning om innehållet i materialet. Denna skillnad kan emellertid enligtpromemorian framstå som motiverad för atl klargöra parisinsynens överordnadekaraktär Ofr prop. 1971:30 s. 431). Denlagtekniska utformningen av promemorieförslagels regler om partsinsyn harkritiserats av , som anser reglerna svårtillgängliga.Också jag anser atl de i möjligaste mån bör göras lättare att förstå.Departementsförslagel har avfattats med beaktande härav. Förstastycketi paragrafen innebäratt sekretess för uppgift i regel inte gäller i förhållandelill en part i ett mål eller ärende. Liksom enligt 39 § SekrL och 14 §förvaltningslagen (43 § förvaltningsprocesslagen) gäller inte denna princip, omdet av hänsyn till allmänt eller enskilt intresse är av synnerlig vikt attuppgiften inte lämnas ut. Ifråga om bl. a. begreppen ärende och part kan i första hand hänvisas tillförarbetena lill förvaltningsrättsreformen (prop. 1971:30 s. 315 f och 441 0. Prop.1979/80:2 Del A 14 kap. 6 ii 335 Bestämmelsernai 14 § förvaltningslagen torde gälla endast pågående ärende. Detta hindrar inteatt en rätt till partsinsyn likväl föreligger även sedan ärendet har avslutats.Frågan för liksom avgöras i rättstillämpningen. Hittillsvarandepraxis innebär att partssiällning i inte ringa omfattning har ansetts slåkvar, även sedan ett ärende har avslutats Ofr Förvaltningsrältslig tidskrift1975 s. 14 ff). Bestämmelsernai 14 § förvaltningslagen och deras motsvarighet i förvaltningsprocesslageninnebär all myndighet i undantagsfall kan komma att grunda sitt avgörande på enomständighet om vilken en part inte, eller inte till fullo, har fött kännedom.En sådan begränsning är emellertid främmande för handläggningen vid allmändomstol. Av följer - direkt eller indirekt - att part alltidhar rätt att la del av alla omständigheter som domstolen grundar sitt avgörandepå; därmed dock inte sagt att han skall få lill sig utlämnad handling varavomständigheterna framgår. Någon ändring härvidlag bör inte komma i fråga Ofrprop. 1973:30 s. 66). Därför föreslås ett undantag i förevarande paragrafsandra stycke. Undanlaget avser såväl de allmänna domstolarna som övrigamyndigheter som har atl tillämpa RB. Det gäller också den rätt som misstänktenligt 23 kap. 18 § RB har att ta del av vad som har kommit fram underfömndersökning. Detkan tänkas att föreskrifter som avviker från de i paragrafen föreslagnaallmänna beslämmelserna om förhållandet mellan partsinsyn och sekretess kanvara befogade också på andra områden än de nu nämnda. Andra stycket innehållerdärför en reservation för vad som kan vara föreskrivet i annan lag änsekrelesslagen. Av styckel framgår vidare att dom och beslut liksom hittillsalltid får göras tillgängliga för part. Tredjestycket i före\arande paragraf föreslås innehålla regler om rätt för part attpå annat sätt än genom att få del av sekretessbelagt material få deninformation han behöver för att kunna la lill vara sin rätt. De föreslagnareglerna överensstämmer i sak med bestämmelserna i 2 kap. 12 § andra stycketandra meningen promemorieförslaget. Gällanderätt innebär att förbehåll får uppställas när handling eller annatprimärmalerial lämnas till part eller när uppgift ur materialet delges honom.Särskilda bestämmelser om rätt att ställa upp förbehåll har därför ipromemorian föreslagits skola utgöra ett Qärde stycke i 2 kap. 12 §promemorieförslaget. Motsvarande bestämmelser i departementsförslaget tas upp i10 § i detta kapilel. 1paragrafen regleras rätten för den som är part i ett rättsligt förfarande attlämna hemliga uppgifter till sitt ombud eller liknande. Paragrafen motsvarardelvis 2 kap. I § promemorieförslaget. Detär självklart att en tystnadspliktig Oänsteman skall ha rätt att utan hinderavtystnadsplikten försvara sig rättsligt mot misstanke eller anklagelse Prop.1979/80:2 Del A 14 kap. 7 § 336 ombrott, Oänsieförseelse eller liknande som kan föranleda någon rättslig påföljdför honom. Hans rätt att lämna hemliga uppgifter lill den myndighei, där deträttsliga förfarandet äger rum, regleras i 2 § i detta kapilel. Men han skallockså kunna lämna sådana uppgifter lill sill ombud eller biträde i deträttsliga förfarandet eller också till annan enskild, t. ex. legalställföreträdare för honom. En förutsättning för atl sekretessbelagdinformation skall fö lämnas i nu avsedda situationer bör vara att uppgifternabehöver lämnas för att han skall kunna la till vara sin rätt inför denmyndighet där förfarandet äger mm. Paragrafen har utformats i enlighel med delsagda. De rättsliga förfaranden som avses är desamma som omfattas av 2 § förstastycket I i detla kapilel. Förevarandeparagraf innebär inte att den tystnadspliktige till bemötande av angrepp förröja hemliga uppgifter vid sidan av ett rättsligt förfarande ellerförberedelser inför ett sådant förfarande, t. ex. genom alt lämna uppgifternatill massmedierna. Reglerna om meddelarfrihet blir avgörande för om sekretessenför brytas på del sättet. Fråganhuruvida en Oänsieman för förfoga över en allmän handling, som han inte på egenhand kan disponera över, regleras inte i paragrafen utan får lösas enligtvanliga regler, t. ex. BrB:s bestämmelser om egenmäktigt förfarande. Paragrafeninnehåller särskilda bestämmelserom sekreiess i samband med information iarbetslivet, l.ex. 1 försia stycket föreskrivs om undanlag frånsekretessbestämmelser när det är fråga om sådan information. Andra och tredjestyckena upptar regler om tystnadsplikt förden som mottar informationen. Andrastycket gäller tystnadsplikt för den som är knuten till den myndighei, somlämnar ut informationen och för den som har fått informationen i egenskap avledamot i styrelse för arbetstagarorganisation. Tredje styckel innebär engenerell begränsning av tystnadsplikten för fackliga företrädare. Gällande rätt: i fråga omhandlingssekreless 19 § andra stycket och 35 § Qärde stycket SekrL samt i frågaom tystnadsplikt 1 kap. 9 § lagen (1965:719) om säkerheten på fartyg, 7 kap. 13§ arbetsmiljölagen (1977:1160) och 28 § kungörelsen (1968:104) omföretagsnämnder m.m. inom statsförvaltningen Promemorieförslaget: 2kap. MBLoch arbelsmiljölagen är i princip tillämpliga också inom den offentiiga sektorn.I de nu nämnda lagarna och i andra författningar finns reglerom rätt Prop.1979/80:2 Del A 14 kap. 7 § 337 förarbetstagarna att fö information från arbetsgivaren i olika hänseenden. Inomden oflentliga sektorn begränsas emellertid denna rätt till insyn genomföreskrifterom handlingssekretess och tystnadsplikl. Endasl på två punkter, 19och 35 §§ SekrL, finns uttryckliga undantag från handlingssekretessen så attsekretessbelagda handlingar kan lämnas till skyddsombud resp. arbetstagarorganisation.Det i tystnadspliklsbestämmelser vanligen förekommande rekvisitet att uppgiftinte för röjas "obehörigen" kan härutöver ge etl visst spelrum föruppgiftslämnande i arbeislivsfrågor. 1promemorian anförs atl nuvarande ordning i fråga om rätt till informationenligt MBL i viss mån kan ses som ett provisorium i väntan på den nyasekretesslagstiftningen Ofr prop. 1975/76:105 bil. 2 s. 185). Förhållandetmellan sekretesslagstiftningen och skyddsombudens insynsrätt sägs inte hellervara slutgiltigt löst Ofr prop. 1976/77:149 s. 349). En given utgångspunkt närdessa frågor övervägs är enligt promemorian all offentligt anställda så långtsom möjligt skall ha samma rätt lill information som andra arbetstagare. Endastsådana särregler sägs kunna godtas som motiveras av de särskilda förhållandenainom den offentliga sektorn. A andra sidan bör ingenting hindra att man fördenna väljer delvis andra lagtekniska lösningar än för arbetslivet i övrigi föratt nå ett likartat resultat. Med hänsyn till det samband som finns mellanmedbestämmande- och arbetsmiljöfrågorna förordas atl om möjligt samma regler ifråga om sekretess skall gälla på båda områdena. Fråganvilken rätt lill insyn arbetstagarna bör ha har enligt promemorian nära sambandmed sekretessfrågan. Helt uppenbart är atl många uppgifter hos arbetsgivarensom är av inlresse för de anställda är av del slaget all de inte kan fö spridasutan begränsningar. För att de anställda skall kunna ges inblick iarbetsgivarens verksamhet krävs därför ofta alt informationen stannar hos democh inte blir känd för t. ex. arbetsgivarens konkurrenter. Utan tystnadsplikti sådana fall kan man inte gärna ge de anställda rätt lill information.Insynsrätten är på detta sätt kopplad lill sekretessfrågan. Förden privata arbetsmarknadens del bygger MBL på tystnadsplikter som förhandlasfram mellan arbetsgivare och anställda eller åläggs av arbetsdomstolen.Nuvarande ordning inom den offentliga sektorn innebär något annat. Här har intenågon sådan civilrätlslig reglering lagts till gmnd för lagstiftningensuiformning. I stället har man fallit tillbaka på den offentligrätlsligaregleringen genom föreskrifterna om handlingssekretess och tystnadsplikl.Arbelsmiljölagens regler om tystnadsplikt är helt igenom av offentiigrältslignatur och ger alltså ingei utrymme för avtalsreglering. F. n. finns alltsåinget utrymme för avtalade eller av arbetsdomstolen ålagda tystnadsplikter inomden offentliga sektorn. Enligt promemorian finns det anledning att undersökaom det är möjligt all på delta område införa en ordning som liknar den somenligt MBL gäller på den privata arbetsmarknaden. Enligt2 kap. 1 § RF är vaOe medborgare gentemot det allmänna 22 1979/80. Prop.1979/80:2 Del A 14 kap. 7 ii 338 a. yttrandefrihet. I samma kapitels 12 § föreskrivs atl yttrandefrihetenför begränsas genom lag eller genom annan författning efler bemyndigande i lagenligt bl. 8 kap. 7 § försia styckel 7 RF. Sistnämnda lagrum innebär altriksdagen kan bemyndiga regeringen atl meddela föreskrifter angående förbud attröja sådanl som någon har erfarit i allmän Oänst eller under utövande avOänsteplikl. Av del sagda framgår alt föreskrifter om tystnadsplikt föroflentliga funktionärer skall ses som en begränsning i deras medborgeriigayttrandefrihet och i princip meddelas i lag. Men i och för sig hindrar intedetta alt del allmänna med enskild avtalar om tystnadsplikt. Att så är möjligti förhållande lill exempelvis en enskild leverantör lorde enligt promemorianvara obestridligt. De offentligafunktionärernas anställningsförhållande reglerades tidigare genomoffentiigrältslig normgivning. Ar infördes i princip samma avtalsfrihetinom den offentliga sektorn som på den privata arbetsmarknaden. Vissa frågorundantogs emellertid från avtalsområdet. utvidgades del avtalsbaraområdet, men fortfarande bestod ett förbud atl avtala i några frågor. Deltaförbud upphävdes i samband med arbetsrällsreformen. Fr. o. m. kan avlalmellan det allmänna och dess anställda i princip träffas i vilken fråga somhelst. Avtalsfriheten begränsas emellertid i den mån avlal skulle strida molRF, kommunallag eller annan tvingande lagstiftning. I promemorian erinras omatl TK intog den ståndpunkten att om yttrandefriheten hindraratt tystnadsplikt i offentliga anställningar åläggs genom avtal (SOU 1975:102s. TK föreslog emellertid alt rättsläget skulle förtydligas genom altuttryckliga förbud mot all avtala tystnadsplikt för offentliga funktionärerinfördes i stals- och kommunahjänsiemannalagarna, föregångarna lill lagen(1976:600) om offentiig anställning (SOU 1975:102 s. 310). Vid tillkomsten avMBL och nyssnämnda lag torde TK:s uppfattning i frågan ha vunnit anslutning (seprop. 1975/76:105 bil. 1 s. 232 och bil. 2 s. 179). Utgångspunkten förställningstagandena i promemorian är därför att tystnadsplikt för personer, somär i allmän Oänst eller utövar Oänsteplikl och som den nya sekrelesslagenföreslås bli tillämplig på (1 kap. 3 § promemorieförslaget), inte kan avtalasutan kräveroffenlligrätlslig normgivning. Denna utgångspunkt hargodtagits avremissinstanserna och också jag vill ansluta mig till den. 1och med att det sålunda inte finns något utrymme för avtal om lystnadsplikt föroffentliga funktionärer, måste enligt promemorian regleringen av tystnadsplikti samband med information i arbetslivet lösas på ett delvis annat sätt inom denoffentliga sektorn än inom arbetslivet i övrigi. I promemorian anförs alt detförefaller lämpligt alt ta in den nödvändiga särregleringen för den offentligasektorn i den nya sekretesslagstiftningen. Denna särreglering bör utformas medutgångspunkt i alt MBL och arbetsmiljölagen bör gälla också i allmänverksamhet. I sekrelesslagen bör enligt promemorian las upp endast sådanaregler som är nödvändiga till följd av de Prop.1979/80:2 Del A 14 kap. 7 § 339 särskildaförhållandena inom den offentliga sektorn och det förhållandet altsekretesslagstiftningen, om annal inte föreskrivs, lar över beslämmelserna omrätt till information i medbestämmande- och arbeismiljölagarna. Nuangivna utgångspunkter för promemorieförslaget har tagits upp av vissaremissinstanser. Några anser atl tyslnadspliktsregleringen bör tas upp i annanlag än i en ny sekretesslag. 1 övrigt har remissinstanserna i allt väsentiigtanslutit sig till promemorieförslaget. Enligtmin uppfattning boren ny sekretesslag så långt det är möjligt reglera allafrågor om utlämnande av sekretessbelagda uppgifter från myndigheter och alltsåäven frågor om utlämnande av information i arbetslivet.