prop · G3031 · 1979-12-31 00:00:00 — Flertalel socialnämnder i sådana kommuner arbelar nu vanligenmed omfaltande delegation till ilskoll eller delegationer. På del sättet fårman en uppgiftsfördelning mellan nämndens ledamöler som är nödvändig.Socialulredningen föreslår därför alt i kommun där distrikisnämnd inle harinrältals delegation skall kunna ske lill särskild avdelning som består avledamöler eller suppleanter i nämnden, Däremol skall delegalion lill enskildledamol eller lill suppleanl inte vara möjlig. Finns det dislriklsnämnder, behövsdel enligl socialulredningen ingen sådan delegalion. Ulredningen anser atlregeln därför bör vara all social dislriklsnämnd genom samfällt beslut avgörärenden om ansökan till länsrätl, om omhändertagande och om vårdensupphörande. De undanlag från delegaiionsrällensom ulredningen har föreslagil i övrigl svarar i huvudsak mot undantagen i BvL. Remissinstanserna är i huvudsakpositiva lill ulredningens förslag. Socialslyrelsen anser all delegation avärenden från socialnämnd eller distriktsnämnd i första hand bör ske tillenskilda tjänstemän. Genom en delegalion lill Ijänslemän åstadkommer man enförenkling för hjälpsökanden och bidrar till all ändra socialarbetarens rolloch funktion. Om de förtroendevalda i ökad omfattning kan avlastasdetaljfrågor, ökar också deras möjligheler att utöva inflyiande över planeringoch inriklning av verksamheten. i anseremellertid all frågan om ulformningen m.m. av delegationsbeslut kräver slörreuppmärksamhet än vad socialutredningen har gell den. framhåller atl viddelegalion inom socialvården gäller samma regler i fråga omanmälningsskyldighel som för kommunslyrelsen. De uttalanden som har gjorts iprop. (1975/76: 187) med förslag till ny kommunallag pekar på aU det skullekunna krävas individuell anmälningsskyldighet i varje ärende. är medtanke på del stora antal delegationsbeslut som förekommer inom socialsektornorimligt av administrativa skäl. Som har framhållits i förarbelena lill KL ärdel viktigaste för nämndens del kontroll- och informationsbehovet. kantillgodoses genom stickprov. Enligt förbundel bör denna fråga klarläggasytterligare. Förbundel anser vidare all gränserna för delegationen börbeslämmas på samma säll över hela den kommunala sektorn och erinrar därvid omvad konslilu-lionsulskollel (KU 1976/77: 25) har anfört i denna fråga.Delegationen bör i förslå hand avse beslul som får överklagas självsländigl.Della bör beaktas i lagstiftningsarbetet. 1979/80:1 organisation 391 , och Kalmarkommuner tillstyrker utredningens förslag. kommun framhåller viklen av altkommunerna själva får bestämma hur delegationsreglerna skall lillämpas. Ensträvan bör vara att de förtroendevalda utformar principerna för arbelel ochutformar målen, som skall vägleda förvaliningsmyndigheterna vid delegationensutövande. Enligt bör en långt driven delegation avbeslutande-rätlen gynna konlinuileien i behandlingsarbelel. För alt kravel pådemokrati skall tillgodoses måste dock vid en sådan långtgående delegationriktlinjer utformas för socialljänslens olika verksamhetsgrenar. Jag anser i likhet medsocialutredningen alt delegationsreglerna för socialnämnd och socialdislriklsnämnd bör svara mol dem som gäller för kommunens oreglerade nämnder.Någon annan mening har inle heller kommil fram i remissyllrandena.Beslämmelserna i 3 kap. 12 S KL bör säledes göras lillämpliga på socialnämnd ochsocial distrikisnämnd, (1975/76: 187) om kommunaldemokrati, ny kommunallag m.m. redovisar föredragande departementschefen vissaprincipiella synpunkter på delegalionsinslitutels användning.Departementschefen framhåller atl man måste göra en avvägning mellandemokraliaspekierna och kravel på effektivitet i den kommunala förvaltningen.De förtroendevalda i nämnderna har del politiska ansvarel och måsle därförkunna falla beslut och utöva inflytande över frågor som är av betydelse förmedborgarna. Det innebär atl de förtroendevalda bör kunna följa den fortlöpandekommunala verksamheten, även om man inle fållar beslul i varje enskill ärende.Delegalion i mindre vikliga ärenden kan ge de förtroendevalda möjlighel altägna mer tid ål planering, riktlinjer och andra principiella frågor. Delegalionbör förekomma främsl i rutinärenden, t. ex. i ärenden där del är fråga om endirekl tillämpning av rikllinjer som nämnden har faslslälll. Några närmare anvisningar förtillämpningen av delegalionsinslilulei föreslogs inle i propositionen. Delframhölls i stället all förulsäliningarna för vad som kan och bör delegerasvarierar mellan kommuner av olika sloriek och atl det därför, liksom ,bör tillkomma kommunerna att själva beslämma hur delegalionsreglerna skalltillämpas. När delegations-förfarandets tillämpning övervägs är del enliglföredraganden nödvändigt atl noggrant beakla de krav som har ställts på ellvidgai inflyiande och en förbällrad information från de förtroendevaldas ochfrån medborgarnas sida. Jag kan för socialtjänstensvidkommande anslula mig till de allmänna rikllinjer för delegalionsinslitutelstillämpning som har gells i den nämnda propositionen. Kraven på vidgatinflyiande och förbällrad informalion ligger väl i linje med de övergripandemålen för socialljänslen. Del bör således ankomma påkommunfullmäktige atl pröva vilka ärendegrupper inom socialljänslen som böromfattas av nämndens delegalions-räll. Kommunförbundel har till kommunernasvägledning i fråga om socialvårdsärendena Ularbelal en förteckning över deärendegrupper som 1979/80:1 organisation 392 man har bör kunna komma i fråga för delegalion. Delkan förutsäUas att Kommunförbundel kommer au bistå kommunerna även när detgäller socialljänslen. Nämnden får själv ta slällning lilli vilken ulslräckning den vill utnyttja den delegationsrält som fullmäktige harbeslulal om. Med anledning av de synpunkter som förts fram i remissyttrandenavilljag erinra om atl endasi beslul med karaklär av slulligl avgörandeföruisäller fullmäktiges medgivande för au kunna delegeras. Delegationsrättenomfatlar således endasi verklig beslutanderätt, dvs. rält att fatta beslul somfår överklagas självsländigl. Nämnden kan när som helsl återkalladelegationsrätten. Nämnden kan också genom egel handlande föregripa delegalensbeslul i elt enskilt ärende genom all själv la över ärendei och beslula. Delkan gälla elt från principiell synpunkt viktigi ärende som nämnden anser bör beslula själv i. Yttrande med anledning av besväröver beslul som har fatlals med slöd av delegalion kan avges antingen avsocialnämnden samfällt eller av den avdelning eller den person som har fattatdel överklagade beslutel. Lagens krav på samfällt yttrandegäller endast vid besvär över nämndens egna beslut. För atl nämnden skallkunna få insyn i hur delegationsrätten utövas kan det ofla vara ändamålsenliglall låla rälien all avge yttrande med anledning av besvär tillkomma nämnden.Del gäller särskilt för beslut i fråga om rält till bislånd som fattas med slödav delegalion. Besvären kan här ofta komma atl röra frågan om hur begränsaderesurser inom kommunen skall ulnylljas. Jag delar socialulredningensuppfattning all vissa beslut som fallas med slöd av LVU inte bör kunnadelegeras. Del gäller beslul atl ansöka om vård utan samtycke, beslut omomedelbarl omhänderlagande och om vårdens upphörande. Dessa beslul är ofladjupt ingripande för den enskilde. De förutsäller en ingående prövning av denunges förhållanden. Beslutanderätten i sådana frågor bör därför inte tillkommaen person ensam. Del är från rättssäkerhetssynpunkt angeläget all sådana frågoravgörs av de förtroendevalda. I kommuner utan dislriklsnämnderarbelar flera socialnämnder med omfaUande delegalion till s. k. ulskoll ellerdelegationer. En sådan ordning kan ofla vara lämplig för all nå enändamålsenlig fördelning av uppgifterna mellan nämndens ledamöter. Jag anslulermig lill socialulredningens förslag alt i kommuner ulan distriktsnämnderbeslutanderätten i frågor enligl LVU skall kunna delegeras lill fleraförtroendevalda. Härigenom kan en snabbare beslutsordning nås ulan alt kravelpå rälissäkerhel i förfarandel eflersälts. Som framgår av vad jag har sagllidigare kommer bestämmelser om tillstånd atl ta emot annans barn för vård ochfoslran, om förbud atl flylla sådanl barn från hemmel eller all moliavisielsebarn all las in i socialljänsl- 1979/80:1 Socialljänslens organisation 393 Ifrågavarande beslul är undandragnadelegalion. Beslul i de angivna frågorna bör i enlighel med socialulredningensförslag allijäml vara undanlagna från delegationsrätten. Likaså bör undanlaggälla i vissa ärenden enligt . lagen (1947:529) om allmännabarnbidrag och lagen (1964: 143) om bidragsförskott, i vilka delegalion inteheller kan ske . Enligl 8 S ShjL får socialnämndensordförande . beviljasocialhjälp, om någon är i så trängande behov av sådan hjälp alt socialnämndenssammanträde inte kan avvaklas. Ordförandens beslul kan inte ålerkallas.Beslutel skall anmälas vid nämndens näsla sammanträde. Kan barnavårdsnämndens beslut inleavvaktas, får på motsvarande säll enligl 11 S BvL barnavårdsnämndens ordförandevidta vissa ålgärder och falla vissa beslul som särskill anges i lagen.Ordförandens behörighet omfallar lill en början varje åtgärd som ankommer pånämnden enligt 4 och 5 kap. BvL, Ordföranden kan alliså bl. a, omhändertaunderårig för ulredning eller samhällsvård, besluta alt samhällsvård skallåterupptas efter villkorligl upphörande och meddela lillslånd all la emolfosierbarn. Ordförandens beslul enligl II S BvL gäller omedelbarl. Del kaninte överklagas, och del skall inle underställas enligl de regler som gällerför nämndens beslut, Beslutel gäller endast i avvaktan på nämndens prövning. Ivissa fall skall ordföranden omedelbarl sammankalla iärendei. föreslår altordföranden skall kunna besluta i Ivå avseenden, nämligen om omedelbartomhändertagande enligt LVU när socialnämndens beslul inle kan avvaklas och omförbud mol atl flylla barn från fosterhem när nämndens prövning inte kanavvaklas utan fara eller allvarlig olägenhet. Ordföranden föreslås även få rällatt erhålla polishandräckning för all genomföra beslul om vård eller omhänderlagandeenligl LVU. Ulredningens förslag berörs endasiav etl fåtal remissinstanser, JO ifrågasätter om utredningen anförltillräckliga skäl för all frångå den reglering som I", n. gäller enligt 11S BvL. Jag anser för min del atl beslulsom nämnden i övrigl kan falla med stöd av socialljänsllagen inle har denbeskaffenhelen all del gör del nödvändigl med en särskild beslutsordning förbrådskande fall. Jag ansluler mig således till socialulredningens förslag. inomsocialvården utgör nu den siörsla enhelen av de olika kommunalaförvaltningarna sell från koslnads- och personalsynpunkl. Den kommunalasocialvården lar i anspråk av kommunens samladedriftkostnader. Det är givetvis angelä- 1979/80:1 orgonisation 394 get all kommunerna finner former för organisationen somansluler lill de ändrade förulsällningar för som följer avförslagen. Några drag i ulvecklingen präglasalltjämt av en stark funktionsindelning trots atl nära nog alla kommuner harinrällal sociala centralnämnder. Verksamheten är i åtskilliga kommuner delad påolika avdelningar. Som regel finns del en ulrednings- och behandlingsavdelningsom svarar för de individuella vårdåtgärderna. Vid sidan av denna finns detofla en serviceavdelning som svarar för servicefunktionerna inom barn- ochäldreomsorgen, I en del kommuner har också serviceavdelningen delats i enavdelning för äldreomsorg och en för barnomsorg. Vid sidan av dessa avdelningarfinns också en avdelning för de kamerala funktionerna. De olika avdelningarna använder sigav olika syslem för att fördela ärendena. Socialassistenterna inomutredningsavdelningen använder ofla fördelning efler personnummer ellerbegynnelsebokstäver av enskilda ärenden. Inom barnomsorgen fördelas inle sällanärendena genom all ijänslemännen har olika specialistfunklioner.Hemvårdsassislenterna inom äldreomsorgen arbelar däremot vanligtvis inom olikageografiska dislrikl. Inom de olika avdelningarna harulvecklals olika specialistfunktioner. Inom utrednings- ochbehandlingsavdelningarna görs arbelet ofla av famil-jerältsassislenler,foslerbarnsinspeklörer, fällassistenter, familjelera-peuler, grannskapsarbelareeller andra specialisler. Särskilda fältassistenttjänsterbörjade inrällas i början av 1970-talel. Fältassistenterna skulle varasocialbyråns förlängda arm ute i kommundelarna och huvudsakligen svara föruppsökande verksamhel, gängbearbetning, grannskapsarbete, kontakter medungdomsgårdar m.m. Det förutsattes att assistenterna skulle samarbela med desocialassislenler som hade sin huvudsakliga sysselsällning på . Delhar emellertid blivil alli vanligare alt fältassislenlerna i silt arbele sersig som frislående från och ulan rapporleringsskyldighel lill dennai fråga om iaktlagna missförhållanden. Som skäl för della åberopar man all enförulsällning för all fältassistenten skall få konlakl med ungdomar iriskzonen är alt assislenien inle identifieras med . Delta haribland lell till att det inom fältassistentarbelel har utvecklats särskildanormer och värderingar för hur del sociala arbelel skall bedrivas. Därmed harläll konfiiklsi-tualioner uppslån i förhållande lill nämnden och till övrigasocialassislenler. Del har mol den bakgrunden setis som alllmer angeläget altsamlliga assistenler fullgör fältuppgifter. På del sällel kan en bättre kontaktnås mellan handläggarna och behovsgrupperna ute i de ohka distrikten. För alldel skall kunna genomföras krävs en ändring av personalens arbetstider, någolsom har visal sig svårl all genomföra. Genom en breddning av fäliarbelel kanpå sikt en sådan organisation uppnås. 1979/80:1 organisation 395 Assistenler Jör.faniiljeräiisliguärenden började införas i samband med att lagsliftningen om barnavårdsmänupphörde att gälla. Man fann all utredningar om faderskap och faslslällande avfaderskap ofta var så komplicerade atl de krävde insalser av personal medsärskild sakkunskap. Antalet komplicerade faderskapsutredningar har emellertidunder senare år minskal. Familjerällsassislenlernas arbete har härigenomalltmer kommit alt förskjutas mol informalion och rådgivning lill föräldrar omvårdnad, om konsekvenser av sammanboende och om andra familjerälisliga frågor. Familjerättsassistenlerna får ocksåi stor utsträckning svara för värdnadsuiredningar och adoplionsulredningar. Enmelodik som alltmer har börjat atl tillämpas av familjerältsassistenlernai handläggningen av vårdnadsärenden är all i förslå hand genom terapeutiskainsalser försöka ena föräldrarna i vårdnadsfrågan. En annan specialislfunklion som påsenare tid har börjat inrällas inom de sociala avdelningarna är s. k. vårdgrupper.Syfiet med alt tillsätta en sådan grupp är atl förstärka kvalileten påomsorgerna om de s.k. tunga alkoholmissbrukarna. En kommun inrättade en sådan vårdgrupp. Gruppen bestod av en socialinspeklör ochfyra socialassislenler. Gruppen har ulvärderat sin verksamhel. Delvisade sig all det hade varil svårl alt faslslälla vårdgruppens ansvarsområde.Man var framför alli osäker på om gruppen skulle svara även för den ekonomiskahjälpen och för barnavårdande insalser. Kompelenskonflikler hade härigenomuppkommil mellan vårdgruppen och övriga socialassislenler. Det framkom ocksäall personalomsättningen inom gruppen hade varil hög. Personalen hade inleorkat med atl arbeta med enbart lunga och komplicerade ärenden. Inom avdelningarna för ledning ochadminislralion av barnomsorgen finns del ofta en långt gående specialisering.Del förekommer all en barn-assislenl svarar för familjedaghemmen, en annan fördaghemmen och en tredje för dellidsgrupperna osv. Del förekommer också all maninom avdelningarna inrällar specialislljänsier som barnomsorgspsykolog ochbarnomsorgskurator. Psykologen arbelar enbarl med barn som får kommunalbarnomsorg och inle med övriga barnavårdsärenden, som handläggs av en annanavdelning. Kuratorn kopplas in i ärenden där del finns behov av andra socialaIjänsler än barnomsorg. Del kan gälla ekonomiskl bislånd, siödinsalser ihemmel, placering i enskill hem eller liknande insatser. Del förekommer allbarnomsorgen svarar för en uppsökande verksamhel ulan alt denna samordnas medden övriga uppsökande verksamhelen för bam och ungdom som bedrivs i kommunen. 1 syfte alt ulnyllja socialvårdenssamlade resurser bällre har barnom-sorgsassistenlernas verksamhel i en delkommuner förlagts lill distrikt. Assislenien får inom ell geografiski dislriklsvara för kommunens samlade utbud av barnomsorg. Pä sä sätt får assistenten ensamlad kunskap om distriktets behov av insatser inom barnomsorgen. 1979/80:1 organisation 396 avdelningar och framför allt med andra myndigheter som t,ex. barnavårdscentraler har härigenom kunnat underlättas. Verksamheten inom äldreomsorgen hari fiera kommuner uppdelals på en avdelning för "öppen" vård och enavdelning för "sluten" vård. Social-assisienlerna har specialiseratsig inom de olika avdelningarna. Del förekommer således alt enhemvårdsassislenl svarar för den uppsökande verksamhelen, en annan förhemhjälp och en Iredje för färdtjänst. En sådan upogiftsfördelning har visalsig medföra avsevärda nackdelar. Man har fui.nit att en mer ändamålsenligordning kan nås om de olika delarna av äldreomsorgen integreras. Då kommersamma hemvårdsassislenl att svara för behovsbedömning och ev. beslul i fråga omsamlliga sociala Ijänsler som kan komma i fråga. Hemvårdsassislenlen kan på såsätl svara för del samlade utbudet av äldreomsorg inom ell geografiskidislrikl. Den hjälpbehövande kan få direkl besked, vilket innebär en snabbarehandläggning och en slörre Irygghel för honom eller henne. Synpunkler på den framlida förvullningsorganisuiionen Behovel av sociala insalservarierar från kommun till kommun beroende på de lokala förhållandena, Ellgemensaml drag i ulvecklingen är all behovet av barnomsorg och äldreomsorg harökal mycket kraftigt . Denna utveckling kan väntas fortsätla.Den släller krav på ökade resurser för de verksamhelsgrenar som skall svara föräldre- och barnomsorgen. De ökande kostnaderna inom denna del av socialljänslensläller också krav på en genomtänkt planering och resursfördelning inomsocialljänslen. De mål som skall gälla försocialljänslen kommer givelvis atl bli vägledande även förförvaltningsorganisationens ulformning. Helheissynen i vård- ochbehandlingsarbelel gör det således nödvändigl med en organisation som medgeren samlad bedömning av den enskildes behov. Del är inie förenligt med en sådansyn alt man behåller en organisation som är uppbyggd efter olikabehovskategorier. Den hjälpsökande bör i princip kunna vända sig lill ettsiälle för att få den hjälp och del slöd som han behöver. krav som börslällas på organisationen är således atl den kan åstadkomma ell sammanhållelansvar för alt de behov som anges i varje enskilt behandlingsprogram blirtillgodosedda. alt man bryter mol denna princip kan det framför allt islörre kommuner bli nödvändigt med viss specialisering inom socialvården. Ensådan specialisering kan vara nödvändig för all möjliggöra den särskildakompetens som behövs i vissa ärenden. Om organisationen utformas så all denleder lill olika arbelslag, kan en sådan specialisering inom arbetsgruppenbidra lill all förstärka hela gruppens kompelens. SammanfaUningsvis bör såledesfunktionsindelning förekomma i så liten ulslräckning som möjligi. Jag anser detmyckel viktigi all den framtida socialljänslen öppnar vägen för elt närmaresamarbele mellan socialassislenler. 1979/80:1 Handläggning av ärende 1,91 Nära sammanhängande med della ärkravet på kontinuitet. Organisationen bör ulformas så all den enskilde inlebehöver vända sig till flera olika tjänstemän för att få hjälp eller service.Socialtjänstens olika funktioner bör närmas varandra och onödigakompelensgränser bör suddas ul. En högl specialiserad organisation kan försvåratillämpningen av kontinuiteten i vård- och behandlingsarbelel inomsocialljänslen. Vid utformningen avsocialtjänslorganisationen bör man också lägga slor vikl vid närhelskravet,Socialljänslen och de hjälpbehövande bör vara geografiskt nära varandra. Detkan för all tillgodose närhelskravet vara lämpligl all lokaliserasocialtjänsten tillsammans med andra serviceorgan i olika delar av kommuneneller i slörre bosladsområden. Olika organs verksamhel bör således kunnaomfalla samma geografiska områden. Vid en uppdelning på distrikt måsteman emellertid beakla kravel på tillräckligt befolkningsunderlag. En för slorspridning av resurserna kan medföra svårigheier alt upprälthålla enlillfredsslällande servicenivå. allernaliv kan vara atl en del av desociala tjänsterna tillhandahålls ute i de olika kommundelarna, medan despecialiserade resurserna finns centralt. En sådan organisation kan dockmedföra svårigheier all upprållhålla konlinuileien i personkontakten. Flera skäl talar således för en såsammanhållen organisation som möjligt. Del underlällar för den hjälpsökandeall finna räll inslåns. Om socialljänslen skall organiseras i mindre enhelersom verkar i olika kommundelar, bör förulsällningen vara all enhelen geslillräcklig kompelens för alt direkl kunna klara av siörsla delen av de frågorsom aktualiseras där. På sikl bör man enligl min meningeftersträva en sammanhållen organisation. förslå sleg mol en sådansammanhållen organisation har redan tagils i flera kommuner genom all man med bibehållnaavdelningar för ulrednings- och behandlingsarbete, barnomsorg och äldreomsorghar inrällal gemensamma dislrikl på handläggarnivå. Dessa geografiska dislriklkan samordnas med andra huvudmäns verksamhelsomräden. Gemensamma dislrikl kanpå del sällel inrällas för i.ex. socialljänsl, skola, mödravård ochbarnhälsovård. 2.17 Handläggning av ärende 2.17.1 Allmänl om utredningen 1 1 kap. 9 S regeringsformen sägsalt domstolar samt förvaltningsmyndigheter och andra som fullgör uppgifterinom den offenlliga förvallningen skall i sin verksamhel beakla allas likhetinför lagen saml iaktta saklighet och oparliskhel. Jag finner det nalurligl altinledningsvis erinra om denna också för de sociala myndigheternas verksamhetgrundläggande handlingsregel. Beteckningen utredning används ivårdlagarna om all den verksamhet som syftar till all göra del möjligi för ennämnd atl falla beslut i ell ärende 1979/80:1 Handläggning av ärende 398 Jag tänker i fortsättningen använda begreppetulredning inom i samma belydelse. Enligt 14 S BvL skall ulredninginledas ulan dröjsmål, om del enligl BvL eller annan förfaUning åliggerbarnavårdsnämnden att med anledning av en ansökan eller annars pröva viss frågaeller om nämnden genom anmälan eller på annal sätl har fåll kännedom om falldär åtgärd som ankommer på nämnden kan anlas vara påkallad. , som genom anmälaneller på annal sätt har fåll kännedom om all någon har använt alkoholhalfigadrycker till uppenbar skada för sig eller annan, skall enligt 12 S NvLskyndsaml låla verkställa utredning. Enligt 16 § göra sig noga underrällad om de omsländigheier som råder innanman beslutar i ärende om socialhjälp och utreda hur behovel på lämpligasle sällbör avhjälpas. Vårdlagarna innehåller ulöver dessacentrala besiämmelser ålskilliga delaljerade föreskrifter om vilken ulredningsom skall göras och hur den skall bedrivas. Del gäller bl.a. vem som skallhöras under ulredningen, inhämlande av yllrande av läkare eller annan sakkunnigsaml viie och polishandräckning. Socialulredningen konslalerarinledningsvis all del för den enskildes rälissäkerhel är vikligl allmyndighelerna gmndar sina avgöranden på en lillföriitlig ulredning. När reglerom ulredning ulformas, måsle man väga del inlrång i den personliga inlegrilelensom långt gående befogenheter för myndighelen medför mot de inlressen sommyndigheten skall lillgodose genom silt beslut. Ju mer ingripande de beslul ärsom nämnden får falla, deslo angelägnare framslår kravel på elt tillförlitligtbeslutsunderiag. Förändras de sociala insatsernas karaklär så all de endasiomfattar stöd- och hjälpåtgärder i samförstånd med den enskilde, finns delenligl socialulredningen inle längre behov av särskilda ivångsmedel för altsäkerslälla be-slulsunderlagel.