prop · G30361 · 1979-12-31 00:00:00 — Alt låta dettauttryck även betyda ansvarig för djur anser styrelsen inte vara lämpligl. i : Enligt 5§ skall veterinär uifärdas.k. spärrförklaring men det framgår inte av lagen hur och av vem utfärdadspärrförklaring skall hävas. Samma är förhållandel med smitlförklaring ochförordnande om konlroUområde och stallförbud. Såväl utfärdande som upphävandebör för konsekvensens skull framgå av samma författning i synnerhet somåtgärderna kan få stora ekonomiska konsekvenser för såväl enskild djurägare somhela djurhållningen och det allmänna. Lantbmksstyrelsen har visserligen i sinPM skrivit atl spärrförklaring hävs av etc. men det är intetillfredsställande rent formellt att det slår i en PM eller i separata anvisningarav annan potens än själva lagen. Det är viktigt, som lantbruksstyrelsen ocksåframhållit, alt spärrförklaring ulfärdas så snabbi som möjligt av denveterinär som först får kännedom om misstanke på epizootisk sjukdom oavsett omdenne är tjänsleveterinär eller inte. Men en spärrförklaring får alltid storakonsekvenser för djurägarens näringsutövning och ekonomi och också församhället. Frågan är om inte den enskilde veterinären så snabbt som möjligt böravlastas del formeUa ansvaret genom att länsslyrelsen verifierar ellerkonfirmerar varje spärrförklaring. I varje fall bör detta gälla för privatveterinär som inte kan falla tillbaka på arbetsgivaransvar i det fall han släUstill ansvar för eventu- 1979/80:61 33 Privat veterinär bör också gesmöjlighet att, med tanke på silt beroende av djurägaren, redan från början hänskjutafallet till tjänsteveterinär, som därmed skall vara skyldig alt omedelbartöverta. Det förekommer tyvärr redan nu att anmälningar om smittsamma sjukdomar,djurskyddsärenden, rapporteringar m.m. är mera bristfälliga från privatpraktiserandeveterinärer än från tjänstevelerinärer. I så allvarliga sammanhang som vidmisstanke om epizootisk sjukdom bordet inte få befaras att en veterinär kanvara onödigt tveksam eller försiktig på grund av risk för konsekvenser förhonom själv eller hans yrkesutövning. Länsslyrelsen i : Länsslyrelsen finner delangeläget atl det i lagens 2§ andra siycket försia punklen klai-are ultryckes atldjur som har eller misstankes ha angripits av epizootisk sjukdom skyndsamtavskiljes och hålles avskilt från friska djur. I lagens 4§ finns bestämmelser om alt veterinär som haranledning atl misslänka all epizootisk sjukdom inträffal skall göraundersökning för att fastställa sjukdomens arl. anser atlveterinären bör meddela misstankar eller förekomsten av sådansjukdom lill tjänsleveterinär som därefter har att göra undersökning.Lojalitetskonflikter kan i annal fall uppkomma för vissa veterinärer i enskildtjänsl. finner i övrigt att det är betydelsefulltatt snabba beslut kan fattas och den förenkling som föreslagits i och med införandet av begreppet "spärrförklaring" medför en förbättring i detla avseende.La gens 5 § bör enligt mening även ange befogen het all upphäva spärrförklaring då smitta inte konstaterats. i : 2 §. anser,att anmälan om epizootisk sjukdom alltid skall göras till tjänslevelerinärendvs. distriktsveterinären på orten och denne bör också alllid utfärdaspärrförklaringen. En sådan spärrförklaring kan medföra stora ekonomiskakonsekvenser för djurägaren och bör därför alltid utfärdas avdistriktsveterinären och ej av en privatpraktiserande veterinär. Delta behöverej medföra någon försening av betydelse för spärrförklaringen. vill också här peka på lämpligheten av attdet fastslås i lagen, vem som skall häva spärrförklaringen liksom del analogtbör anges vem som skall häva eventuellt kontrollområde och staUförbud. i : X S 5 föreskrives att veterinär skall utfärdaspärrförklaring för den brukningsenhet där sjukdom inträffat. Det bör ocksåframgå av lagtexten hur och av vem spärrförklaringen skall hävas. i : 3 §. När värdnadshavaresaknas bör skyldighet att anmäla misstanke om epizootisk sjukdom inte baraåvila hälsovårdsnämnd utan även envar annan som får kännedom om sjukdomsutbrottet. vill framhålla att i 5-6 §§ i lagtexten böräven finnas angivet hur spärr- och smitlförklaring skall hävas så atl deltainte som är fallet enbart regleras i förordet lill lagförslagel. Kammarrätten i : Regler om hävning avspärrförklaring och smitlförklaring saknas i lagtexten trots atl förfarandetbeskrivs i motiven. ----- Författningstexten kan göras myckel mera lättlästoch klar. 1979/80:61 34 skulle det vara av värde om man i en paragraf klartdefinierade begrepp som spärrförklaring, smitlförklaring, förordnande avkontrollområde osv. : Enligt 5 § lagförslagel skallveterinär uifärda s.k. spärrförklaring men det framgår inte av lagen på vilketsätt utfärdad spärrförklaring skall hävas. Samma är förhållandet med smitlförklaringoch förordnande om kontrollområde och stallförbud. (Jfr 4 § nu gällande lag. )Såväl utfärdande som upphävande bör framgå av samma författning i synnerhet somåtgärderna kan få stora ekonomiska konsekvenser både för enskild djurägare ochdet allmänna. Lantbruksstyrelsen skriver visserligen i sin PM att spärrförklaringhävs av etc. men det är inte tillfredsställande all enbart angedetta i förarbeten eller i författning av lägre dignitet än lagen. : 2 §. Ullrycket "annanveterinär på orten" ifrågasätts. Om det endast finns en veterinär på ortenoch denne är oan-träffbar bör anmälan göras till "närmasteveterinär". Skäl talar för atl distriktsveterinären bör ha det primäraansvaret för insamling av uppgifter och kontroll av all bekämpningsarbetetstartar snarasi möjligt. Vad som avses med skyldigheten för hälsovårdsnämndenbör preciseras. Begreppet "spänförklanng" ifrågasätts.En gård, bmkningsenhet, område m. m. bör kunna förklaras "smittat" eller betecknas som"smitt risk", vilket för allmänheten är en information som ej kan misstolkas. Det anges att veterinär skall kunna utfärda spärrförklaringför en bmkningsenhet, vilket bl.a. kan inkludera förbud mot pesontrafik ochtransporter till och från bmkningsenheten. Att spärra av en väg till en gårdkan innebära att man även påverkar trafiksituationen inom angränsande områden.Det bör klargöras om inte en sådan spärrförklaring bör ske via polismyndigheteller länsstyrelse. Begreppet "kontrollområde" synesobehövligt. Ett sådant område borde kunna betecknas som "smittriskområde". I förslagets promemoria anges procedurer kring införandelav restriktioner såsom "spärrförklaring", "spärrar","kontrollområde", "staUförbud" m. m. Då dessarestriktioner är av stor ekonomisk betydelse bör det även belysas hurrestriktioner och skyddsåtgärder skall undanröjas eller avslutas. : Lydelsen av 9 § epizootilagen börförtydligas så alt del klart framgår atl skyldigheten för slakleriinnehavarealt ställa lokal och personal till förfogande gäller vid nedslaktning av djur.När det gäller avlivning av djur bör innehavaren endast vara skyldig att ställapersonal till förfogande. : Vad gäller epizootilagen(1979:00) har bl.a. föreslagits i 10 § atl den som innehar grävmaskin ellerutrustning för smittrening skall vara skyldig att efter rekvisition avlänsstyrelsen tillhandahålla maskinutrustning och personal för bekämpningenligt lagen. Såsom paragrafen är skriven kan Jordbrukare, som innehar traktorgrävareoch annan utrustning för smittrening, bli skyldig att tillhandahålla denna och 1979/80:61 35 eventuell anställd personal. Det måsle emellertid avsmittskyddsskäl vara helt olämpligt atl anlita Jordbrukare som driver animalieproduktion.Det kan också medföra svåra påfrestningar för andra Jordbrukare atl, t.ex.under skördelid, tvingas arbeta utanför den egna gården. Paragrafen bör därförskrivas om så att det kommer till klart ullryck alt enskilda Jordbrukareendast får rekvireras av länsslyrelsen om så är oundgängligen nödvändigl. : I 10 § epizootilagen harföreslagils atl den som innehar grävmaskin eller utrustning för smiltreningskall var skyldig atl efter rekvisition av tillhandahållamaskinutrustning och personal för bekämpning enligt lagen. Eftersom det av bl.a.smiltskyddsskäl torde vara olämpligt atl Jordbrukare med traktorgrävare anlitasför smittrening, bör paragrafen skrivas om. Enskilda jordbrukare bör endast fårekvireras av om så är oundgängligen nödvändigt. i : I § 11 användesuttrycket "bekämpandet". Det förekommer i texten omväxlande med"bekämpning". Det senare uttrycket bör användas. i : 11 och 13 §§.Kommunerna har anfört tveksamhet inför de uppgifter som förslaget kan komma attinnebära för dem vid själva epizootibekämpningen och vid bespisning ochförläggning av engagerad arbetskraft. Risk för smittspridning pålalas ombespisning skall ske från storhushåll. : Det anges alt skallutöva tillsyn inom länet och atl hälsovårdsnämnden skall biträda vid tillsynenoch om så krävs även vid bekämpandet. Del krävs dock en tydligare lagtext somvisar hur tillsynsansvaret är fördelat mellan länsstyrelse och hälsovårdsnämnd. Frågan om vilka smittbekämpningsuppgifter som skallutföras av hälsovårdsnämnden måste klarläggas. Bl.a. måste frågor om ansvarför personal- och malerialresurser, beredskap, utbildning, provtagningar,utredningar m. m. analyseras och fastläggas. Härvid måsle även kostnadsfördelningenbeaktas. i : Det bör inskrivas iförfattningen atl beslut som har betydelse för förebyggandel eller bekämpandetskall kunna verkställas omgående utan hinder av besvär. Kammarrätten i : Vid förvaltningsreformen 1971utgick man från atl mål om ersättning av statsmedel i princip skall överprövasav förvaUningsdomslol (jfr 1 § 4. lagen (1971:309) om behörighet för allmänförvaltningsdomstol att pröva vissa mål). Det finns enligt kammarrättens meningingen anledning atl nu frångå de principer som då fastlades. Den enskildes rätltill ersättning från staten bör fulll ut kunna bli föremål för domstolsmässigprövning. 1979/80:61 36 föreslår alt ersättning enligt14 § lagen (1979:00) även skall ulgå för djur som dör till följd av densmittsamma sjukdomen efter det veterinär enligt 5 § lagen (1979: 00) utfärdatspärrförklaring och besökt besättningen. Eventuellt kan det för de djur dethär blir fråga om, vara tillräckligt om ersättning utgår enbari medslaktvärdet. : 13 §. Enligt förslagel skallkommunen svara för mal och logi för personal som är beordrad till en smittförklaradbrukningsenhet. Det synes ej vara självklart alt en sådan uppgifl skall fallapå kommunen. Detta krav kan för en mindre kommun, som inrymmer fleradjurbesättningar som drabbats av t.ex. mul- och klövsjuka, innebära enarbetsuppgift som kommunen ej kan axla under ett akut skede. Frågan bör därförstuderas omsorgsfullt. Det anges all ersättning av statsmedel kan utgå förkostnad eller förlusl som föranletts av beslul för alt förebygga eller bekämpa epizootisksjukdom. Det borde klart utsägas i författningen att statsmedel skall utgå. 1979/80:61 37 Förordning(1969:441) om organiserad hälsokontroll av husdjur MaJ:t har, med , funnit gott förordna somföljer. 1 § Organiserad hälsokontroll med ändamål att motverkaeller förebygga sjukdom hos husdjur anordnas enligt bestämmelser av Konungen eller myndighet som Konungen förordnar. Den somäger eller innehar besättning av sådant djurslag för vilket finnes organiseradhälsokontroll har rätl atl ansluta besättningen lill kontrollen. 2 § Ägare ellerinnehavare av besättning som är ansluten lill den organiserade hälsokontrollenskall, om förutsättningar föreligger, medges att avyttra djur urbesättningen under beteckning som anger att djuret är fritt från sjukdom som kontrollenavser eller kommer från besättning som friskförklarals i fråga om sådansjukdom. 3 § Djur av sådanlslag som omfattas av den organiserade hälsokontrollen får icke bjudas ut tillförsäljning eller avyttras under beteckning som anger eller ger sken av attdjuret är fritt från sjukdom som kontrollen avser eller kommer från besättningsom friskförklarals i fråga om sådan sjukdom, utan alt medgivande enligt 2 §föreligger. 4 § Konungen fårförklara såsom skyddat område viss del av landet där smittsam sjukdom somomfattas av den organiserade hälsokontrollen icke förekommer eller har ringautbredning. Djur av sådant slag som omfattas av den organiseradehälsokontrollen får ej utan medgivande enligt 2 § föras in i eller bjudas uttill försäljning eller avyttras inom skyddat område. 5 § Konungeneller myndighei som Konungen besiämmer får medge undanlag från 3 § eller 4 §andra punkten, om särskilda skäl foreligge. 6 § Den som uppsåtligeneller av oaktsamhet bryter mot 3 § eller mot 4 § andra punkten eller motföreskrift som meddelats i anslutning till undanlagande enligt 5 S dömes tillböter, om ej gärningen är belagd med straff i . 7 § Närmarebestämmelser för tillämpningen av denna förordning meddelas av Konungen ellermyndighet som Konungen förordnar. Denna förordning träder i kraft , dåförordningen (nr 286) med vissa bestämmelser till motverkandeav svinsjukdomar skall upphöra att gälla. Prop.1979/80:61 38 Bilaga5 1 Förslag till 1 §Denna lag gäller sådana allmänfariiga djursjukdomar som kan spridas genom smitta bland djur eller från djur till människa (epizooliska sjukdo mar). Ombekämpning av salmonellainfektion hos djur finns särskilda bestämmelser. 2 § Den som har anledningmisstänka att en epizootisk sjukdom har drabbat djur i hans vård skallomedelbart anmäla detta till distriktsveterinären eller annan veterinär. 3 § Har en veterinär anledningmisslänka all djur drabbats av en epizootisk sjukdom, skaU han göraen undersökning för alt fastställa sjukdomens art. Densom har djuren i sin vård är skyldig alt tåla del intrång och att underkastasig de ålgärder samt alt lämna det biträde som föranleds av undersökningen. Omdet är nödvändigt för undersökningen, fär veterinären efler medgivande av lanlbruksslyrelsenbesluta att insjuknat djur skall avlivas. 4 §Har en veterinär grundad anledning all anta att en epizootisk sjuk dom har inträffat, skall han, i den utsträckning som behövs för att motver ka smittspridning, besluta om förbud mot persontrafik och transporter till eller från de fastigheter som kan ha drabbats av sjukdomen (spärrförkla ring). om beslul enligt första styckel meddelas av regeringen ellermyndighet som regeringen bestämmer. 5 §När det är klariagt att en epizootisk sjukdom har inlräffat, skaU , i den utsträckning som behövs för att molverka smittsprid ning, besluta om förbud mot persontrafik och transporter till eller från de fastigheter som har drabbats av sjukdomen eller om andra begränsningar i hanteringen av djur eller varor på fastigheterna (smittförklaring). Undersamma förutsättningar skall besluta om 1. förbudmot transporter av djur eller varor eller om andra begräns ningar i hanteringen av djur eller varor inom angränsande områden (beslut om kontrollområde), 2. förbudmot tillträde till vissa djurstallar inom länel (staUförbud). Närmare föreskrifter om beslut enligt första eller andra stycket medde las av regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer. 6 §Beslul enligt 4 § skall upphävas av distriktsveterinären och beslut enligt 5 § av , sä snart det blivit klariagt atl fömtsättningama för beslutet inte längre föreligger. 1979/80:61 39 7 § För atl bekämpa eller förebygga epizooliska sjukdomarfår regering en eller, efter regeringens bemyndigande, lanlbruksslyrelsen meddela fö reskrifter om 1. avlivning avdjur som är eller misstänks vara smittade eller djur som kan vara smitlspridare, 2. avlivning avandra djur (epizootislakt), 3. oskadliggörandeav döda djur, 4. åtgärder för smittrening, 5. skyddsympningeller annan förebyggande behandling av djur, 6. undersökning avdjur i kontrollsyfte, 7. åtgärder ifråga om djurhållningen, 8. förbud mottransport inom landet av djur och varor. 8 § Efter beslut av länsslyrelsen föreligger skyldighetför 1. innehavare av sädanslakteriinrältning som är ställd under offentlig kontroll atl ställa lokal ochutrustning lill förfogande för epizootislakt, 2. innehavare avredskap eller annan utrustning som oundgängligen behövs för alt bekämpa ellerförebygga en epizootisk sjukdom att tillhandahålla utmslningen, 3. personal vid slakteriinrältningsom avses i 1 och den som handhar ulmstning som avses i 2 att delta ibekämpning eller förebyggande åtgärder enligt denna lag. 9 § Den cenlrala tillsynen över efterlevnaden av denna lagoch med stöd av lagen meddelade föreskrifter utövas av lanlbruksslyrelsen. Länsslyrel sen utövar tiUsynen inom länet. får meddela föreläggande eller förbud somuppenbart behövs för att denna lag eller föreskrifter som har meddelals medstöd av lagen skaU efterlevas. I beslul om föreläggande får länsstyrelsenutsätta vite. Underlåter någon att fullgöra vad som åligger honom enligtdenna lag eller föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen eller enligtföreläggande, kan förordna om rättelse på hans bekostnad. 10 § Den som får vidkännas koslnader eller förluster pågrund av beslut enligt denna lag eUer med stöd av lagen meddelade föreskrifter är berätti gad till ersättning av statsmedel för 1. värdet avhusdjur som har avlivats eller som har dött till följd av skyddsympning ellerannan behandling, 2. intrång inäringsverksamhet. Den som deltagit i bekämpning eller förebyggande ålgärderenligt denna lag är berättigad till ersättning av statsmedel för arbete ochtidspillan och för kostnader för resa och uppehälle. Den som ställer lokal eller utrustning till förfogande förändamål som anges i andra stycket är berättigad till ersättning av statsmedelför koslnader och för förlorad avkastning eller nytta. 11 § Föreligger särskilda skäl, får ersällning lämnasäven för annan 1979/80:61 40 kostnad eller förlust än som anges i 10 §, om kostnadeneller förlusten föranleds av beslul enligt denna lag eller med stöd av lagenmeddelade föreskrifter. 12 § Frågor om ersättning enligt denna lag prövasav lanlbruksslyrelsen. Anspråk på ersättning skall framställas hos lanlbruksslyrelsen inom sex månader från den dag då anspråket uppkom, om intesärskilda skäl föranleder annat. 13 § Till böter döms den som uppsåtligen eller av oaktsamhet 1. underiåter atl göra anmälan enligt 2 S, 2. bryter mot ett beslut enligt 4 eller 5 § eUer mol enföreskrift som meddelats med stöd av 7 §. Innefattar brott som avses i första slyckel olovligtransport eller förflyttning av djur eller vara, skall sådan egendom förklarasförverkad, om det ej är uppenbart obilligl. I stället för egendomen kan dessvärde förklaras förverkat. 14 §Polismyndigheterna skall lämna den handräckning som behövs för att denna lagskall efterlevas. 15 § En veterinärsbeslut enligt 4 § får överklagas hos länsslyrelsen genom besvär. Länsslyrelsens beslut och lanlbruksstyrelsens beslut isärskilt fall får överklagas hos kammarrätten genom besvär. Andra beslut av lantbruksstyrelsen får överklagas hosregeringen genom besvär. Beslul som avses i försia och andra styckena gäller medomedelbar verkan, om ej annal förordnas. Denna lag träder i krafl . Genom lagen upphävs epizoolilagen (1935: 105). Förekommeri lag eller annan författning hänvisning till föreskrift som har ersatts genombestämmelse i denna lag, tillämpas i stället den nya bestämmelsen. Lag om organiserad hälsokontroll av husdjur Härigenom föreskrivs följande. 1 § Regeringenbemyndigas all ge organisation på Jordbmksnäringens område eller annansammanslutning rält atl enligt de föreskrifier som regeringen meddelar anordnahälsokontroll med ändamål att motverka eller förebygga sjukdomar hos husdjur. 2 § Den som ägereller innehar djur av sådanl slag och inom sådanl område för vilket organiseradhälsokontroll har anordnats har rätt att få djuren anslutna till kontrollen. 1979/80:61 41 3 § Djur som omfattas av den organiserade hälsokontrollenfår försäljas under särskild beteckning, förbehållen sådana djur. Regeringen får meddela föreskrifter om vilka villkor somskall gälla för sådan försäljning. 4 § Regeringen får överiåla ål lanlbruksslyrelsen att geförening eller sammanslutning som avses i 1 § rätt atl anordna hälsokontroll och alt meddela föreskrifter enligt denna lag. Denna lag träder i kraft den , då förordningen(1969: 441) om organiserad hälsokontroll av husdjur skall upphöra att gälla. 1979/80:61 42 , regeringsrådet , justitierådet , justitierådetVängby. tiUhandakommet utdrag av protokoll vidregeringssammanträde har regeringen på hemställan avstatsrådet beslutat inhämta lagrådets yttrande över förslag tiU epizootilag. Förslagelhar inför lagrådet föredragits av hovrättsassessorn . Förslagelföranleder följande yttrande av lagrådet: Enligtförsta stycket i denna paragraf gäller lagen sådana allmänfarliga djursjukdomarsom kan spridas genom smitta bland djur eller från djur tiU människa varvidtillika anges att dessa sjukdomar betecknas epizooliska sjukdomar. Enligtspecialmotiveringen krävs verkställighetsföreskrifter för en närmareprecisering av tillämpningsområdet. En sådan precisering är otvivelaktigtnödvändig för den praktiska tillämpningen av lagen. Av många skäl, bl. a. medhänsyn till behovet av att snabbt kunna sätta in motåtgärder mol sjukdomarna i frågaoch de allvarliga konsekvenser för enskilda som en tillämpning av lagensbestämmelser kan medföra, bör det inte få råda någon Ivekan om vilka sjukdomarsom omfattas av lagen. Att räkna upp de epizootiska sjukdomarna i själva lagenkan inte komma i fråga, eftersom nya sådana sjukdomar kan dyka upp och krävasnabba åtgärder. En förutsättning för att regeringen skall genom verkstäUighets-föreskrifterfå "fylla ut" lagen med avseende på dess tillämpningsområde måsteemellertid vara att den i lagen upptagna beskrivningen av epizootiskasjukdomar kan anses på etl tillräckligt detaljerat sätt ange principerna för avgränsningenav dessa sjukdomar, så att inte regeringen genom verkställighetsföreskrifterkan tillföra regleringen något väsentligt nytt i fråga om desstillämpningsområde (jfr prop. Somframgår av del fömt anförda anges i den föreslagna lagtexten, fömtom att det skaUvara fråga om djursjukdomar som kan spridas genom smitta bland djur eller fråndjur till människa, dels att lagen gäller "allmänfarliga " sådanasjukdomar, dels att dessa sjukdomar betecknas epizootiska sjukdomar. Detföreligger betydande svårigheter att närmare än så i lagtexten precisera vilkasjukdomar det är fråga om, när det nu inte kan anses möjligt att direkt räknaupp dem. 1979/80:61 43 liggeri begreppet epizootiska sjukdomar och som omnämns i den aUmänna motiveringentorde ej böra tas upp som rekvisit i laglexten, eftersom vissa sjukdomar, ävenom de fär fäste här i landet, bör kunna bekämpas med lillämpning av lagensbestämmelser . Begreppet epizootiska sjukdomar haremellertid fått en förhåUandevis fast avgränsning genom tiUämpningen av denhittills gäUande lagen och det framgår av lagstiftningsärendet att avsikten ejär att förändra denna avgränsning i något väsentligt hänseende. Det är alltså ihuvudsak de sjukdomar som finns förtecknade i epizootikungörelsen (1935:106)samt sjukdomar av sådan art att de kan anses jämförliga med dessa sjukdomar somavses med regleringen. Begreppet har också veterinärmedicinsk ochinternationell förankring. Med hänsyn till det anförda måste av lagtexten ochlagstiftningens syfte anses tiUräckligt tydligt framgå vilken typ av sjukdomardet är fråga om. Del får därför godtagas att de epizootiska sjukdomarna närmarepreciseras genom verkställighelsföreskrifter. lagtexten upptagna bestämningen av epizootiska sjukdomar synes närmast ge vidhanden att även salmonellainfeklioner bland djur bör räknas till sådanasjukdomar. Om det är önskvärt att hålla dem utanför regleringen, är det därförerforderligt att, såsom skett i det remitterade förslaget, uttryckligen undantadem från denna. Denprecisering av lagens tillämpningsområde som enligt det fömt anförda skall skei verkställighetsföreskrifter blir uppenbarligen av stor praktisk betydelse.Med hänsyn härtiU och då det är nödvändigt att vid misstänkta sjukdomsfaUsnabbt kunna la ställning till om regleringen är tillämplig eUer ej, bör ilagtexten tas in en erinran om att sådana föreskrifter skall finnas. Detta kanlämpligen ske i ett nytt andra stycke av innehåU, att de epizootiska sjukdomarnaanges i verkställighetsföreskrifter av regeringen eller myndighet somregeringen bestämmer.