prop · G3032 · 1979-12-31 00:00:00 — Hovrättenför ifrågasätter belräffande punkt "! om undanlag frånförtroendesekrelessen skall kunna föreskrivas även i förordning. Hovrättenanser del värdefullt all det i promemorian (s. 364) görs klart, allförlroendesekretessen som princip gäller även gentemot andra myndigheter, ochansluler sig även i övrigt i huvudsak lill promemorians framställning avförtroendesekreiessens innebörd. Näruppgift, för vilken sekreiess gäller enligt denna paragraf utlämnas till annanmyndighet är det enligt vea hovrätt av betydelse atl uppgifterna även vid dennamyndighei är sekretesskyddade så långt det är möjligt. Hovrätten har inte gjortnågon undersökning från den synpunkten i fråga om utlämnande som föreslås kommaalt ske med stöd av den i punkt 4 omnämnda särskilda lagen men anser att fråganbör ägnas särskild uppmärksamhet vid lagstiftningsärendets fortsattabehandling. Hovrättenför finner det vara av central betydelse att föreskrifter omanmälningsplikt inte utformas så alt de fär lill konsekvens att enskildauppfattar gjorda anmälningar såsom svek, någol som kan inträffa , ombestämmelserna tillämpas efter ordalagen. Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 312 inomsjukvården torde del le sig naturiigt att i första hand nå en lösning isamförstånd med patienten. Hovrätten fortsätter med hänvisning till den ipromemorian upptagna förteckningen, där olika fall av kollision mellansekretess och anmälningsplikt behandlas: Fråndenna synpunkt vill hovrätten tillstyrka de modifikationer i anmälningspliktensom förordas i förteckningen under A 4,25 och 26. 7 bör samtyckefrån den berörde krävas. 1 fråga om p. 27 synes del rimligt allanmälningsplikten utformas på samma sätt som i beslämmelsen under p. 4; iföreta hand bör man alltså i samråd med den lill vars förmån sekretessen gällerpröva, om syftet med anmälan kan nås på annal sätt. I anslutning lill C p. 2-3ansluter sig hovrätten till vad som sägs i anmälningskolumnen. Med tanke på detjudiciella förfarandet i ärenden om förmåner på grund av allmän försäkringsynes del naturiigt om man vid utformningen av nya bestämmelser tagermotsvarande bestämmelser för den allmänna rättegången till förebild. Enfråga som har inlresse för åklagarna är, påpekar RA, om de stränga sekretesskrav som enligt förslagel iförtroendefall skall gälla inom sjukvården (i princip absolut) samt inomsocialvården lägger hinder i vägen för atl sådana brott som barnmisshandel ochsocialbedrägerier kommer till polisens och åklagarnas kännedom. RÅ anför härom: Vadgäller anmälan anges i 8 kap. 1 § all sådan anmälan fär göras eller uppgift påbegäran lämnas lill myndighei eller annan som anges i särskild lag. 1specialmotiveringen har i etl utkast till sädan lag uttalats att anmälanangående sådant som bör föranleda ingripande lill skydd för barn och ungdomskall ske lill socialvården, dock all i förtroendesilualioner anmälningsskyldighetenskall modifieras. Belräffande uttalanden i specialmoliveringen om åtalsanmälanär följande av särskilt intresse. måste del anses ligga inom enmyndighels verksamhet att misstanke om brott blir utredd. Som exempel härpånämns misstanke om skattebedrägeri som uppkommer hos taxeringsmyndighet ochsocialbedrägeri hos socialmyndig-hel. Om däremol någon som vänder sig till etlsocialt organ avslöjar atl han gjort sig skyldig lill snatleri fär sådanuppgift med hänsyn till vad som sägs i 8 kap. 4 S inte vidarebefordras lillpolis eller åklagare. Socialkonsulenternai anser att del bör föreligga oinskränkt anmälningsplikt ibammisshandelsfallen och anför-Anmälningsplikten enligt 93 S barnavårdslagenhar nästan ordagrant överftyttats till 23 S förslagel till ny socialnämndslag.Justitiedeparlemenlel framhåUer i sin utredning, atl anmälningsskyldighet somregleras i lag lar över tystnadsplikten och sekreiessen. belönas, altanmälningsskyldigheten lill de sociala myndigheterna exempelvis ibarnmisshandelsfallen, skall modifieras i de s. k. förtroendefallen. Deltaöverensstämmer i stort med när del gäller synen på konfliktenmellan anmälningsplikt och förlroendesekretess. Vianser det vara allvariigt, att jusliliedepartemeniel inte tagit intryck av denkritik som riktades mol när del gäller handläggningen avbarnmisshandelsfall. Genom all inte föreslå en ovillkoriig anmälningsskyl- Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 ?.<! dighet,utan faslhålla vid synsättet all den behandlade läkaren själv skall bedöma omsyftet med anmälan kan nås på annat sätt, riskerar barnens rätt lill integritetoch skydd från samhällets sida atl urholkas. Utredarnahar helt bortsett frän den kunskap och erfarenhet som finns ombarnmisshandelsproblematiken. Ofta rör det sig om djupgående konflikter ochkänslomässiga störningar som i kris- eller stressitualioner leder till attföräldrar misshandlar sina bam. Föräldrarna är därför i lika stort behov avhjälp som det misshandlade barnet, och den behandlande läkaren kan inte ensamtillgodose detta. All erfarenhet och alla resureer som finns att tillgå behövermobiliseras för atl hjälpa familjen. Barnmisshandelsfallen borde alllid bliföremål för en samlad bedömning av läkare, sjuksköterska, kurator, psykolog ochsocialassistent. Det är därför också nödvändigt med en oinskränktanmälningsskyldighet i barnmisshandelsfallen. Länsstyrelseni erinrar om att den i sitt yttrande över LOFT var starktkritisk lill den föreslagna 5 § i fråga om anmälningsskyldighet enligtbamavårdslagen. Eftersom promemorieförslaget (s. 374, 379, 380) i sak synesöverensstämma med LOFT, kvarstår kritiken. hänvisar också tillsocialkonsulenigruppens yttrande i frågan. Också iGöteborgs och län motsätter sig en modifiering av anmälningsskyldighetensåvitt avser ingripanden till skydd för barn och ungdom. Länsslyrelsentillstyrker därmoi att läkares anmälningsskyldighet avseende förare avmotorfordon regleras i lag. I avvaktan på socialutredningens förslag börenligt nykterheisnämnds anmälningsplikt i körkortsärenden fälagform. Detsamma bör gälla i fräga om vapenärenden. Enligtarbetarskyddsstyrelsen är det i den medicinska verksamhet som förekommer inomstyrelsens hälsovårdsenhei vanligt att medicinska uppgifter begäre in frånläkare och sjukvårdsinrättningar. Härigenom blir det möjligt att komplettera deofta ofullständiga och allmänt hållna uppgifter som styrelsen fär genom olikaslag av anmälningar och förfrågningar. Det är inom ramen för detta arbete oftanödvändigl att ta del av medicinska uppgifter om enskilda personer i sjukhusjournalero. Den nya lagstiftningen måste därför utformas så atl styrelsen fortfarandelär tillgång lill detta slag av information. Detta problem bör lösas i densärskilda lag som nämns i iredje stycket 4. En möjlighet att lösa problemet äratt låta 8:1-sekretessen följa med sådana inlånade handlingar. Såsomförut anmärkts utövar vissa hos styrelsen anställda forskare sjukvårdvid . Det är givetvis i praktiken förenat med storasvårigheter för dem och för personalen på de ifrågavarande klinikerna att göraåtskillnad mellan forskning och sjukvård. Avsikten med den valda organisationenhar också varit att gjorda erfarenheter skall kunna utnyttjas inom bådaverksamhetsområdena. Att begränsa möjligheterna att i forskningen utnyttjasådana uppgifterom enskilda personer, som inhämtats i sjukvården, är därförinte realistiskt. Styrelsen utgår därför från att det föreliggande förslagetinte har sådan innebörd. Däremotkan stadgandet medföra problem när den inhämtade informa- Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 314 tionenskall föras vidare inom styrelsen eller till andra tillsynsorgan. Del lordedock vara möjligt att i sådana fall huvudsakligen lämna uppgifterna vidaregenom avidentifierade sammanställningar, som lorde falla utanför del nuaktuella stadgandet. 1 de enstaka fall där detta inte är möjligt torde det varamöjligt atl inhämta samtycke från den enskilde som berörs. Enförutsättning är dock all tillräcklig avideniifiering skall anses ha skettgenom all namn och personnummer utelämnas. 1 stället för dessa uppgifter behövsdå i stället information om arbetsställe, arbetsplats, arbetsuppgift e.d. förall den aktuella arbetsmiljön skall kunna bedömas. Del kan i enstaka fall blimöjligt för den som fär del av uppgifterna atl genom undersökningar på grundvalav dessa la fram de utelämnade identiielsuppgifterna. Om detta skulle ansesinnebära atl 8 kap. 1 eller 8 5 är tillämplig på uppgifterna måsledetta lösas i den särskilda lag som omnämns i iredje Slyckel 4. I arbelarskyddslagenföreskrivs en viss rapporteringsskyldighet lill arhetarskyddsstyrelsen förläkare. 1 promemorian föreslås alt regler härom las in i den särskilda lag somnyss nämnis. Styrelsen har inget alt invända häremot. Styrelsen vill dockframhålla att rapporteringsskyldigheten givelvis måste gälla även uppgifter sominhämtats i förtroende. Huvuddelen av de aktuella uppgifterna lorde f n.inhämtas i samband med att arbetstagare söker läkare inom den allmännasjukvården eller företagshälsovården i anledning av sjukdom eller uppkomnasymptom. Den verksamhet som förekommer vid de yrkesmedicinska klinikerna ilandet är också av inlresse i detta sammanhang. Om rapporlskyldigheienbegränsas lill uppgifter som inte lämnats i förtroende kommer den inte längreatl fylla någon funktion. konstaterar atl lagförslaget medför att vissa former avsekreiess - däribland den som avses gälla inom hälso- och sjukvården -endaslkan genombrytas av stadgande i lag. Genom alt lagförslaget inskränkts till allgälla allmän verksamhet kommer delar av hälso- och sjukvården, nämligenexempelvis delar av företagshälsovården, privatpraktiserande läkaresverksamhet m. m.,att falla utanför denna reglering. Utanför allmän verksamhetpå hälso- och sjukvårdens område kommer således fortfarande 3 Jjmedicinalpersonallagen(1975:100)aii reglera tystnadsplikten. Dennatystnadsplikt kommer fortfarande alt kunna genombrytas av bestämmelse avvilken dignitet som helst. Förbundet noterar atl man i promemorian (s. 366)funnit delta stötande och föreslår därför alt en bestämmelse införs somomöjliggör genombrytande av sjukvårdssekreiessen på den enskilda sektorn underandra förutsättningar än som gäller i allmän verksamhet. Därvid är det enligtförbundet angeläget att stadganden som 56 S laxerings-lagen, vilket gerbokgranskare tillgång lill journalhandlingar i samband med taxeringsrevision,utmönstras ur lagstiftning som bryter sekreiessen. Förhoppningsvis är det ensådan ändring i taxeringslagen som åsyflas i promemorian, när man i samband medutkastet till särskild lag (s. 388) framhåller att beslämmelserna itaxeringslagen bör ses över när sekrelesslagen införs. Förbundet anser atlsådan tolkning av promemorieförfal-larnas avsikt är väl förenlig med den åsiktsom uttalas i m. fl. kommentar till taxeringslagen, nämligen altförtroenden, som lämnats Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 -it 315 advokat,och läkares anteckningar om patienters sjukdomar utgör sådana handlingar som pågrund av synneriiga skäl skall undantas från taxeringsrevision. 1anslutning till punkt 5 uttalas i promemorian (s. 367) att det bör övervägas ominte lagen om beredande av sluten psykiatrisk vård i vissa fall kan ändras såatt läkare som patient frivilligt har konsulterat för psykisk sjukdom färutfärda vårdintyg belräffande patienten endasl om betydande olägenhet skulleuppstå genom anlitande av annan läkare. Mol denna tanke ställer sigsocialstyrelsen avvisande. Visserligeneftersträvas här all tillgodose föregivna krav på objektivitet ochangelägenheten av etl bibehållande av ett förtroendefullt förhållande mellanläkare och patient i frivillig vård. Mot denna ambition bör emellertid ställas,att en läkare som ansvarat för en patients behandling i öppen eller slutenvård, är lill följd av sin därigenom förvärvade kännedom om patientens sjukdomoch vårdbehov, bäst skickad atl utfärda vårdintyg rörande patienten. Dennapersonkännedom bör la över risken för bristande objektivitet. Rättssäker-helskraveltorde i stället kunna tillgodoses genom föreskrifter i lag om en formellt ochreellt kvalificerad fortsatt bedömning på sjukhusnivå av patientens vårdbehov.Bedömningen kan också länkas ske av särskild myndighei (psykiatrisk nämnd). Jfrförslag till lag om viss psykiatrisk vård, avgivet 1977 av en inomsocialstyrelsen tillsatt arbetsgrupp och inlaget i serien Socialstyrelsenredovisar (1977:14). Ianslutning härtill bör följande påpekas. Uppgifter av förtroendekaraktär, sominförts i journal förd i samband med att patienten t. ex. sökt frivilligpsykiatrisk vård, skall enligt förslaget inte fä utlämnas i ansökningsärende omintagning enligt LSPV eller under den följande vården. ställersig avvisande också till detta förslag. På sjukhuset prövande instans måste föralt korrekt kunna bedöma vårdbehovet fä rätt atl i förekommande fallrekvirerajoumaler avseende aktuella vårdperioder. Denna rätt bör också gällaför den vårdinlygsskrivande läkaren, om denne har eller har haftpatienten i frivillig psykiatrisk vård. JKifrågasätter om beslämmelsen i punkt 5 rätteligen hör hemma underförtroendesekrelessen, eftersom beslämmelsen åtminstone främst lar sikte påuppgifter i ärenden om Ivångsintagning o. d. Socialstyrelsenpåpekar belräffande punkt 6 att 14 !? SekrL ger möjligheter att i vissa fallutlämna handlingar för forskning eller annal angelägel ärende. Del nuvarandesystemet harstyrelsen veterligen fungerat bra och inte medfört någraölägenheter. Beslämmelserna på detta område bör därför inte utformas så atlangelägen forskning hämmas. Socialstyrelsenanser all förevarande bestämmelse är ett exempel på en paragraf som ärkrånglig, svår att förslå och därmed även svår att tillämpa. att närmaregå in i detalj på enskilda punkter anser styrelsen att den bör arbetas om. Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 316 Enligtsocialstyrelsens uppfattning skall uppgifterna i ärende om fastställande avkönstillhörighet åtnjuta samma sekretesskydd som tillkommer uppgifterna i 1 Soch därmed jämställas med vad som kommer atl gälla för uppgifter i ärendenangående t. ex. abort och sterilisering. Arbetarskyddsstyretsenanför atl den med stöd av kungörelsen (1949:211) om läkarundersökning ochläkarbesiktning lill förebyggande av vissa yrkessjukdomar och molsvaranderegler i arbelsmiljölagen har förordnal om medicinska undersökningar ochföreskrivit all läkare skall sända in rapport lill styrelsen överundersökningarna. Liknande regler torde komma atl utlärdas med stöd avarbetsmiljölagen. Sekretess torde enligt styrelsen ofta inte vara aktuell isådana ärenden eftersom uppgiften i de flesta fall torde kunna röjas förstyrelsen och andra tillsynsmyndigheter utan men för den enskilde. Detta gällerdock inte alllid. Man kan t. ex. länka sig situationer där undersökningen visaralt del finns ett anslällningshinder eller ett hinder mol fortsatt arbete iviss miljö för en enskild arbetstagare. Styrelsen anser därför lämpligt altäven detta slag av uppgiftsskyldighel las upp till behandling i den särskildalag som åsyflas i I ij. Datainspektionenanser atl ståndpunkten all beslul om frihetsberövande åtgärder av principiellaskäl skall vara offentliga förtjänar instämmande. Kritikmot denna ståndpunkt uttalas däremol av , karoUnska institutet,kommunstyrelsen i kommun och . Socialstyrelsenfinner det betänkligt all förslagets bestämmelser för den psykiatriska vården,omsorgsvården och smittskyddet i de delar som här regleras förs ner på en ännulägre nivå än vad i övrigi gäller. Detta innebär att t. ex. sekreiessen föruppgifter rörande en patient som är omhändertagen enligt lagen om beredande avsluten psykiatrisk vård (LSPV) blir beroende av om etl beslul avseende honomfattas av utskrivningsnämnd eller av överläkare. Ett överklagande av enöveriäkares beslut medför också en sänkning av sekrelessgraden. Styrelsen anseralt ifrågavarande delar i nämnda vårdområden inte skall regleras särekilt ulanatt i stället uppgifterna därstädes bör ha samma sekretesskydd som skall gällai sjukvården i övrigt. -I stycket räknas ell anlal nämndbeslut upp som bör varaoffentliga. Förutom dessa beslut bör enligt mening beaktas detvångsåtgärder, som enligt 13 S LSPV kan vidtas gentemot patient under dennesvistelse på psykiatrisk klinik. Oavsett om dessa åtgärder vidtas av läkare ulanbesvärsräit för patienten till en nämnd bör de betraktas som en del av densjukvårdande verksamheten och följaktligen inte vara offentliga. Enligtkarolinska institutets mening är det olyckligt atl vård enligt LSPV och Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 317 vissaandra lagar skyddas av en lägre sekretessnivå än annan sjukvård. Institutetinstämmer inte i den bedömning av rättssäkerhetssynpunkter kontra sekrelessinlressensom anförs som skäl för förslaget utan hävdar atl det inom t. ex. LSPV:s ramfinns ytterligare och andra garantier för rättssäkerheten och att denna såledeskan värnas även med bibehållande av ett fullgott sekretesskydd förden enskilde.Samma kritik riktar institutei mot förslagel om atl administrativa beslut sommedför frihetsberövande inte har sekretesskydd. Kommunstyrelseni kommun anser atl beslul om omhändertagande bör omfattas av sekretess,eftersom vederbörande alllid fär erforderiigl offentligt biträde, vilket bordekunna tillgodose behovet av insyn. ter det sig slötande att vård enligt LSPV m.fl. tvångslagar enligt lagförslaget avses kringgärdad med betydligt mindresekretess än annan sjukvård. Förbundet finner alt detta framstår som en mycketinhuman inställning, där det tydligen totalt förbisetls all det urpatientsynpunkt finns annat än rätlssäkerhetsinlressen, Beslulsom inte åsyflas i detla slycke följer i fråga om sekretessen huvudregeln i 8kap, 1 § (promemorian s, 372), Enligt gäller detla beslul omfastställande av könstillhörighet, abort, sterilisering, kasirering ellertransplaniaiion och beslul som avser någons yrkande om omsorger enligt lagenangående omsorger om vissa psykiskt utvecklingsstörda. anseratt detta bör framgå av lagtexten. Någraremissinstanser har invändningar mot att liden för handlingssekreless föreslåsbli . Medicinska fakulteten vid och karolinskainstitutet anser all liden alltjämt bör vara . påpekar föreslagna regeln innebär att den som lever riskerar atl fä t.ex. sin sjukjournal utlämnad medan han ännu är i livet. Detta är enligtsocialstyrelsen otillfredsställande. Så länge vederbörande lever kan han ha etlberättigat intresse av all ett utlämnande inte äger rum. Då det emellertid kanuppslå svårigheter med att utreda om vederbörande lever eller är död, förordarstyrelsen atl sekretesskyddet utsträcks till . Emellertid kan ettutlämnande även därefter i vissa fall vara till men för närslående. Skyddet bördärför enligt styrelsen dessutom utsträckas efter tidsgränsen till förmån fördessa, om särskilda skäl föreligger. anser att den mestanmärkningsvärda konsekvensen av konstruktionen med 50-årig sekretesslid är attjournalhandlinjgar i ärenden enligt LSPV blir offentliga . Dettaförhållande är enligt förbundet helt oacceptabelt. Rimligtvis måsle krävas attuppgifterna åtnjuter sekretesskydd åtminstone under vederbörandes livstid.Förbundet anser dock atl en regel som anger etl bestämt antal år under vilkensekreiessen beslår är alt föredra ur tillämp- 1979/80:2 Del B Bilaga 2 318 Om en lidsgräns skall användas föreslår förbundet att sekretessliden i dessafall utsträcks till förslagsvis . JK påpekar i redaktionellt hänseendeall uttrycket "den gjorda hänvis- Socialstyrelsenanser atl förevarande paragraf har utformats utan större hänsyn till de problemsom finns inom sjukvårdsområdet och socialvårdsområdet. kanföljaktligen inte tillstyrka densamma. Beslämmelsen bör i stället utformas ienlighel med vad styrelsen anför (se i del följande) och i närmareöverensslämmelse med 14 ij andra stycket SekrL. Med beaktande av samordningen ilagförslaget mellan handlingssekretess och lystnadsplikl ifrågasättersocialstyrelsen vidare om inte även tystnadsplikten bör regleras i enlighetmed vad som föreslås gälla för handlingssekretessen. Med hänsyn lill del närasamarbetet mellan sjukvården och socialvården bör stadgandet dessutom enligtstyrelsen gälla för båda vårdområdena. Regeringsrättenkonstaterar alt den nuvarande sjukvårds- och socialsekrelessen för allmännahandlingar enligt 14 ! ; andra slyckel gällande sekretesslag kan tillämpas ocksåmot den som handlingen gäller, om det finns grundad anledning att ändamålet medvården eller behandlingen skulle molverkas genom handlingens utlämnande. Om detinte gäller vård av läkare, krävs dock alt vården eller behandlingen meddelaspå anstalt eller inrättning. Tillämpningsområdet för den föreslagnamotsvarigheten i 8 kap. 3 i; är dels snävare i del att beslämmelsen inte gällersocialvården och vidare endast uppgift om den vård- eller behandlingsbehövandeshälsotillstånd, dels vidsträcktare i så måtto all den nyssnämnda begränsningentill anstalisvård inte behålles. Förutsättningen för sekreiess har skärptsavsevärt genom att det uppställs krav på alt det med hänsyn lill pågående vårdmåsle anses vara av synnerlig vikt alt uppgiften inte utlämnas till den somuppgiften gäller. För nämnda betydliga skärpningar av förutsättningen förtillämpningen åberopas huvudsakligen principskäl. Det anförs alt del endast iundanlagsfall bör komma i fråga alt undanhålla en enskild uppgifter om honomsjälv med hänvisning lill hans eget bästa samt atl en tillfrisknad person inteskall kunna vägras tillgång lill sin journal med moiivering all dess innehållskulle kunna föranleda atl han insjuknade på nytt. Det tillfogas atlskadeverkningar i stället bör förebyggas genom atl anteckningar ipatientjournal utformas med tanke på att patienten kan komma alt läsa den.Detta är enligt regeringsrättens mening all ställa problemet på huvudet. Naturligtvisskall journalen innehålla det som behövs för alt garantera en god vård ochlillfredsslällande information för den som övertar vårdansvaret från någonannan. Lagstiftning fär inte inbjuda lill förande av privata anteckningar vidsidan av journalerna. Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 . Regeringsrällenanser över huvud all förevarande paragraf i förslagel liksom de båda föregåendelar alllför liten hänsyn till de problem som verkligheten inom vårdområdenaerbjuder. Den psykiatriska vården uppvisar många exempel på all uppgifter ompereonliga förhållanden - inte bara sådana som kan betecknas som uppgifter omhälsotillstånd - kan behöva hemlighållas för patienten, om denne skall besparasde lidanden som nya sjukdomsskov medför. Inte heller kan inom denna vårdgrenhemlighållandet begränsas med hänsyn till betydelsen för pågående vård ellerbehandling. Med hänsyn lill recidivrisken kan det vara nödvändigl alt vägrautlämnande av uppgifter även i andra fall, om inte hela ändamålet med tidigaremeddelad vård eller behandling skall äventyras. Bestämmelsen bör därför enligtregeringsrätten utformas i närmare överensstämmelse med nuvarande regel. Medhänsyn lill det nära sambandet mellan sjukvård och socialvård bör stadgandetgälla för båda vårdområdena. Liknandesynpunkter framförs av , psykiatriska nämnden och . Enligt mening måste principen vara den som en uppgift rör skall ha rätl all fä tal del av densamma när han önskardelta. Endasl i rena undanlagsfall bör komma i fråga all en myndighei underhänvisning till den enskildes bästa vägrar honom atl la del av uppgifter omhonom själv. Vad nu sagls bör också gälla patienters rätt atl la del avuppgifter rörande dem. Sommotiv för den nu föreslagna beslämmelsen anförs (promemorian s. 391) atl denförtroendefulla samverkan mellan medicinalpersonal och patient som bör präglaalll vård- och behandlingsarbete knappasl kan främjas av en ordning som innebäratt del i inte helt obetydlig omfattning är möjligt all vägra patienten att tadel av sin egen behandlingsjournal. Skadeverkningar bör i stället i störetamöjliga utsträckning förebyggas genom atl den som gör anteckningar i journalenutformar dessa med beaktande av alt patienten kan komma all läsa dem. Dessutombör gälla alt det skall vara fråga om pågående vård eller behandling.