prop · G303144 · 1979-12-31 00:00:00 — kan detta inte anses strida mot den grundläggande principen.Kommittén rekommenderar att begränsningen skall anknytas till trenden för delångfristiga räntevariationerna, alltså ej anpassas lill kortfristigaförändringar på penningmarknaden". Den kooperativa ideologin accepterar således attbegränsningen av insalsränlan görs flexibel för atl inte försvåra kooperativkapitalbildning. De kooperativa företagens anskaffning av riskkapital ärföremål för speciellt intresse från kooperalionsutredningens sida. Sjunkandesoliditet är allmänt förekommande i näringslivel men är inom kooperalionen ellproblem av speciell dignitet. Den kooperaliva självfinansieringsprincipen sättsur spel vid otillfredsställande lönsamhelsnivå och de kooperativaorganisationernas institutionella miljö är annorlunda än de enskilda-börsnoterade företagens eflersom en naturlig tillgäng saknas till en öppenriskkapitalmarknad, dvs. I syfle att underiätta försörjningen med riskkapital förde ekonomiska föreningarna överväger kooperationsulredningen åtgärder vilkaskulle ge de kooperativa föreningarna likartade möjligheter med de enskildaföretagen. Det gäller i första hand en anpassning av villkoren vad gäller Annell-lagsliftningen,del värdesäkra skattesparandets akliefondsallernaliv saml . Syftet med utredningsarbetet är bl. a. att de kooperalivaförelagen skall ges lekniska möjligheter att införskaffa yllerligare riskkapilal.Dessa möj- KF promemoria 1977: "Vad är kooperation' Prop.1979/80:144 211 ligheler kan lätlare utnyttjas om företagen tillåtserbjuda en rimlig förränlning av insatskapitalet. En sådan förräntning är inte möjlig genom räntetakel i FLpå fem procenl och som föreslås ha fortsatt gillighel i jusiitiedepartemenlelspromemorior Ds Ju 1976: 11 och Ds Ju 1979: 14. Därmed försvåras för kooperalionenbl. a. en höjning av insatsskyldigheten. Begränsningen av insatsräntan lill har ocksååberopats som skäl för att inte utvidga Annell-lagsliftningen lill atl ocksågälla ekonomiska föreningar (jfr prop. 1978/79: 50 s. 51). Ett upphävande av lagbestämmelsen om etl femprocentigl insalstaksynes därför starkt motiverad. Nuvarande begränsning bör ersättas av en nybegränsning. Del finns starka skäl atl redan nu la upp frågan om en ändring avgällande maximeringsnivå på insalsränlan eflersom denna direkt berörs ipromemorian om Nya redovisningsregler för ekonomiska föreningar. Som ersättning till gällande maximering pä fem procenlföreslår kooperationsulredningen att den nya nivån knyts lill emissionsräntanför långa statslån. Den långsikliga bundenheten av del kooperativainsatskapitalet motiverar alt dess förräntning knyts till marknaden för långalån. Emissionsrän-lan för långa statslån har varit ständigl stigandevilket bl.a. speglar önskan om en inflationsanpassning av det långakapitalet. Samlidigt begränsas nivån uppåt genom industrins behov av en rimligkostnad för investeringskapitalet. Den länga räntan löper i lugnare takt än den korlapenningräntan som styrs av diskontots förändringar. Den långsammare och merstabila förändringstakten hos långa räntan överensstämmer med insatskapitaletslångsiktiga karaktär. Det kooperativa insatskapitalets uppsägningstid är etttill . Kapitalet är dock bundet som medlemmen önskar utnyttjaföreningens tjänster, Sparkapitalel utfås först när medlemmen utträder urföreningen. Emissionsräntan för långa statslån uppgår f. n. till 101/, en nivå som överstiger diskontots med 2 1/2 procenl och räntan päallmän sparkassa med 3 1/(bilaga I). Nivån överensstämmer med räntan på KF:s femårsreverser. Om den lagfästa maximeringen av insalsränlan kan sällas inivå med långa räntan så ger detta en tillfredsställande takhöjd på räntesäitningen.Begränsningen existerar, men ger samlidigt en finansiell handlingsfrihet förföreningar med olika betalningsförmåga. En anknytning av den lagfästa maximinivån på insalsränlantill räntan på långa statslän överensstämmer med IKA:s internationellt normgivnabegränsning för kapitalräntan på kooperativa insaler. Som ersättning till den i föreningslagen inskrivnabegränsningen på föreslår kooperationsulredningen att insatsräntansmaximala höjd knyts till emissionsräntan för långa statslån vid ulgången av delräkenskapsår årsredovisningen avser. Med denna anpassning av insatsräntans begränsning lill enrimlig räntenivå förändras inte den ekonomiska föreningens karaklär av personasso-ciation.Kooperationsutredningen anser att denna lagbestämmelses bibehållande har ettvärde för att understryka den ekonomiska föreningens kooperaliva karaktär. Prop.1979/80:144 212 Några räntesatser per 27/9 1979 = 7 1/ (12 mån. = 8 1/ = 9 1/ Em. räntan långa lån = 10 1/ = 10 1/ En orientering grundad på bl. a. samtal med företiädareför fastställer den långa kapitalräntan med lekniskulgångspunkl i statsskuldens ränta, dvs. frän den länga stalsobligalionsräntan. Den långa räntan löper i lugnare takt än den korlapenningräntan. Den har varit oavbrutet stigande. Förändringar av den långa räntan görs oftast i samband medriksbankens diskonloförändringar, men sporadiskt sker förändringar också ulansamband med diskontoförändringar; inte sällan kvarstår nivån på långa räntanmedan diskontot sänks. Diskontot styr i huvudsak enbart den korla räntan på den s.k. penningmarknaden. Det innebär att den är normerande för bankernas ränlesältningvilken i princip är baserad på korl kredilgivning (ettårig löptid).Penningmarknadens förändringar har i sin tur ett nära samband med konjunkturen;den är dels en effekt av konjunkturen men penningtillgången kan också blistyrande för konjunkturens fortsatla utveckling. Diskontoförändringar användsdärför i konjunklurstyrande syfte och är därför till sin nalur korta och"hackiga". Den långa kapitalmarknaden avser kapital som binds underlängre tid, frän 10 är och upp lill . Räntenivån pä detta långa kapitalbinds dock ; ränlejusteringsklausuler ingår l.ex.alltid vid obligationslån. har räntejusteringar lagts in i 5-årsinlervaller,jämförl med lidigare 10-årsintervaller. Delta speglar inflationens ökade föränd-ringstakl.Räntan pä långa kapitalmarknadslån löper med fast nivå ; den tätareförändringen av statslåneräntan avser således bara räntesäitningen pånyemitterade lån plus all den slyr ovannämnda fem-årsklausul, dvs. gamla lånomsätts till aktuell räntesats. Den svenska kapitalmarknaden är av tradition mycketbegränsad. Den utgörs på köparsidan av AP-fonderna, de stora försäkringsbolagensamt några större privala kapitalplacerare. har traditionelltreglerat denna ganska ofria (emissionskontroller etc.) marknad i syften som -förulomgrundläggande marknadsmässiga krav - varil bostadspolitiskt betingade. De långfristiga räntorna hölls i länge på en lägnivå, framför allt med tanke på del genomslag en höjning skulle få påboendekostnaderna. Sedan ett system med generella räntesubventioner förbostadsfinansieringen införts , har det blivit möjligt atl höja den långaräntan till en Prop.1979/80:144 213 mer marknadsmässig nivå. Därmed tillgodosågs ett sedanlänge framfört önskemål om en bättre anpassning av den långa räntan lill inflalionen. Del kan således noteras all vid tvä lillfällen undersjuttiotalet (1975 och 1978) har diskontot och den korta räntan sänkts trappsiegsvisav konjunklurstyrande skäl medan den långa räntan legal oförändrad. Förutom avinflationen slyrs räntesäitningen pä den långa marknaden av främst tvåfaktorer, nämligen räntenivån i utlandet och del statliga upplåningsbehovet. För atl också den privata utlandsupplåningen skall fungera- en komplettering till statens utlandsupplåning - måsle etableraett ränteläge som gör det attrakUvt för företagen att låna utomlands. Densvenska räntenivån kan därför inte läggas avsevärt under den utländska. I sammahöjande riktning på ränteläget verkar del statliga upplåningsbehovet. Den senaste diskonloförändringen (seplember 1979) markerarfrikopplingen mellan diskontots kortare rörelser och den långa räntans längre.Diskontots höjning med en hel procentenhet är närmasl valulapolitiski moliveradoch kan ses som en svensk uppföljning av den internationella ränteupplrappningendär dollarn gått i spetsen. Den långa räntan höjdes endast en kvarts procenl- ett tillbakahållande som speglar ansvar att hålla tillbaka koslnadenför industrins investeringar. - Diskontot styrpenningmarknadens korta ränterörelser, - Emissionsräntanför långa statslån är basen för räntesäitningen på den långa kapitalmarknaden. - Den långaräntan löper i lugnare takt än den korta penningräntan, - Den långaräntan har blivit mer marknadsslyrd, och speglar därför inflationeni samhället. - Den långaräntan kan vara föremål för viss politisk styrning (lägräntepolitikför bostadsfinansiering, industrins invesleringar elc). - Den långaräntan har en genomsnittlig bindning på 5 är (uppsägningsrätt efter 5år). Insatskapitalets uppsägningstid är formellt , men insatsernaligger i praktiken kvar under betydligt . Prop.1979/80:144 214 Närvarande: f d. justitierådet , regeringsrådetHilding, jusiiiierädel Vängby. Enligi prolokoll vid regeringssammanträde den 28 februari1980 har regeringen pä hemställan av statsrådet och chefen för justitiedepartemenlelWinberg beslutat inhämta lagrådets yttrande över förslag lill 1. lag om åndring i lagen (1951; 308) om ekonomiskaföreningar. 2. lag om ändringi lagen (1956: 216) om jordbrukskasserörelsen, 3. lag om ändringi bostadsrättslagen (1971:479), 4. lag om ändringi lagen (1972: 262) om understödsföreningar, 5. lag om ändringi lagen (1973: 370) om arbetslöshetsförsäkring, 6. lag om ändringi lagen (1975:417) om sambruksföreningar. 7. lag om ändringi lagen (1976:351) om styrelserepresenlalion för de anslällda i akliebolag ochekonomiska föreningar. Förslagen har inför lagrådel föredragits avdepartementsrådet och hovrättsassessorn Ann-Chrisline Zachrisson.Förslagen föranleder följande yttranden. Förslaget till lag om ändring i lagen (1951: 308) omekonomiska föreningar anför för sin del: Enligt den här föreslagna nya paragrafen skall enekonomisk förening i fortsättningen kunna vara moderföretag i en koncern. Avdepartementschefens uttalande i specialmotiveringen lill 43 a 8 framgår attavsikten synes vara att koncernbegreppet i 12 8 femle slyckel bokföringslagen(1976: 125) i fortsättningen skall innefatta även del ulvidgade koncernbegreppsom här föreslås. Vid tillkomsten av bokföringslagen uttalades i förarbelena(prop. 1976: 104, s, 152) att med koncern enligt dåvarande sisla meningen i 128 fjärde slyckel avsågs koncern enligt den definition som ges i aktiebolagslagen.I samband med lagändring (1976:991) bröts sista meningen i fjärde stycket uttill en fristående femle mening. I sak innebär bestämmelsen all företagen i enkoncern, om inle särskilt undanlag medges, skall ha samma räkenskapsår. Prop.1979/80: 144 215 Det synes inle slå i god överensslämmelse med gängse lagsiiftningsiek-nikall utan ändring i bokföringslagen uividga tillämpningsområdet för bestämmelseni 12 8 femle slyckel nämnda lag till alt gälla även det koncernbegrepp somföreslås i den nu akluella lagsiiftningen. Jag delar i princip meningen all ensådan uividgning är önskvärd och föreslår därför alt en ändring görs i 12 8 femlestycket bokföringslagen för atl markera atl koncernbegreppet i fortsättningenkommer alt ha en annan innebörd än som förutsattes vid dess tillkomst. 1 en lagrådsremiss lidigare della år med förslag till bl.a. lag om årsredovisning m. m. i vissa förelag har likaledes ell nytlkoncernbegrepp introducerats, innebärande all handelsbolag och enskildanäringsidkare skall kunna vara moderförelag i en koncern. Även då förutsattesall del nya koncernbegreppet skulle gälla vid lillämpningen av 12 8 femle slycketbokföringslagen. Jag föreslog därför i lagrådets yttrande över remissen atl bestämmelsenförtydligades, så atl därav klarl framgick vad som avsägs med begreppetkoncern. Med hänvisning till vad jag nu anfört föreslår jag all 128 femle stycket bokföringslagen får följande lydelse: "Fjärde stycket ägermolsvarande tillämpning på räkenskapsår inom koncern. förståskoncern enligt 1 kap. 2 8 aktiebolagslagen (1975; 1385). 1 kap, I 8 lagen (1980:000)om årsredovisning m, m, i vissa förelag samt I a 8 lagen (1951:308) omekonomiska föreningar." Ill och 117 a 88 Lagrådet: Vid tillkomsten av den nya aktiebolagslagenansågs atl den tidigare gällande lagens straffbestämmelser var onödigt omfallandeoch att man borde kunna göra reglerna enklare och mer lättöverskådliga saml atten utgångspunkt därvid borde vara alt i akliebolagslagen inle behövsstraffbestämmelser som läcks av regler. Föredragande statsrådetanförde vidare: Från principiell synpunkt bör straffsanktion användas endastom överträdelsen medför verklig skada eller fara för samhällel eller enskildoch om frågan inte bättre regleras på annal sätt, l,ex. med skadestånd elleradministrativ kontroll i förening med vitesföreläggande. Vid lillämpningen av akliebolagslagstiftningenbör sålunda skadestånd och andra sanklionsformer, bl, a, den vidgade rätten förregistreringsmyndighelen alt förelägga och utdöma vite (19 kap, 2 8), i slorutsträckning kunna få samma preventiva effekt som straffbestämmelser. En skärptkontroll genom revisorer, registreringsmyndigheler m. fl. bör kunna förslärkadenna effekl. 1975; 103 s. 567), Bokföringslagen innehåller inte några självständigastraffbestämmelser. Den anses vara i lillfredsställande utsträckning sanklioneradgenom olika föreskrifter i och skattebrottslagen. Vid den nyabokföringslagens tillkomst anförde föredragande statsrådet att del finnsbegränsade möjligheter att ingripa mot överträdelser av lagen i andra fall änsådana när Prop.1979/80:144 216 borgenärsinlressen har trätts för när eller skaliekonlrollförsvårats och alt man också måste la i beaklande all anmälan om broll molbokföringslagens beslämmelser kan medföra ganska mycket arbele för polis- ochåklagarmyndigheter (prop. 1975; 104 s. 198 f). Den omfattande förekomsten av straffbestämmelser i lagenom ekonomiska föreningar och därtill anknytande föreningslagstiftning står iganska bjärt konlrast till den restriktivitet i fråga om straffsanktioner som sålundaiakttogs vid tillkomsten av akliebolagslagen och bokföringslagen. Bibehållandetav gällande ordning kan självfallet försvaras med all nägon allmän översyn intenu sker av föreningslagsliftningen. Det är dock Iveksaml om inle reformen del innebär en uividgning av del siraftbelagda området. I gällande lydelseav lagen om ekonomiska föreningar föreskriver sålunda 110 § punkl 2 straff förbrott mol bl. a. bestämmelserna 141 8 2. 3 och 4 mom. men inle förbrott mot 4181 mom., som innehåller föreskrifter om specificering av olika poster ibalansräkningen. I den föreslagna lydelsen av samma punkt straffbeläggs bl. a.brott mol 38 8. Denna innehåller i andra stycket en allmän hänvisning tillbokföringslagen, vars bestämmelser om specificering av olika poster ibalansräkningen nu blir tillämpliga också för ekonomiska föreningar. Vad som nusagts har motsvarande tillämpning beträffande lagen om jordbrukskasserörelsen(43 och 84 88) samt lill följd av hänvisningar lill lagen om ekonomiskaföreningar också beträffande bostadsrättslagen (58 och 70 88) och lagen omsambruksföreningar (15 och 24 88). Det skall dock medges, dels all rättsläget inlekan betraktas som helt klart, eftersom del inle kan anses alldelesotvivelaktigt all en straffsanktion beträffande ett förfarande som angivitsgenom generella hänvisningar verkligen gäller varje detalj i förfarandet, delsatt frågan på grund av att risken för anmälningar är liten lorde ha ringa prakliskbelydelse, I andra hänseenden förhåller del sig så atl ett förtärande som ärstraffritt om det tillämpas i en enskild näringsidkares rörelse - och f. ö.också i etl akliebolag - kan bli straffbart om det lillämpas i en ekonomiskförening. Om den påtalade bristande överensstämmelsen inie kanrättas lill nu -och med den valda lagstiftningstekniken såväl beträffandeanvändningen av straffsanktioner i övrigt som beiräffande de generellahänvisningarna lill bokföringslagen skulle detta otvivelaktigt medföra vissa laglekniskasvårigheter - lalar del anförda ytterligare för angelägenheten av en snarrevision av föreningslagstiftningen i dess helhet, varvid straffbestämmelsernasomfattning kraftigt bör nedbringas. På en punkt har dessutom den föreslagna reformen kommitatt innebära atl enligt lagen om ekonomiska föreningar straffsanktion och vilessanklionkan tillämpas , nämligen när det gäller föreläggande av länsstyrelsenenligt 38 § sjätte stycket att dil insända redovisningshandlingar. Sådanlföreläggande kan enligt den föreslagna lydelsen av 117 a 8 förenas med vite.Underlåtenhet att efterkomma föreläggande synes emellerlid också 1979/80:144 217 kunna föranleda straff enligt 1118 punkl I. Även om manunder senare år i viss omfattning godtagit all en och samma föreskriflsanktioneras med såväl straff- som vilesbestämmelser, bör detla i princip intefå ske i fråga om förseelser av mindre belydelse (se lill diskussionen avfrågan bl, a. prop. 1974:4 s. 188 f.. 283 f och 291 f. samt prop. 1978/79:9 s.269 f. och 296 f.) Det riktiga synes vara att i fråga om underlålenhel attiaktta föreläggande tillämpa vitessankiion. Möjligheten att utverka länsstyrelsensföreläggande vid vite är också tillräcklig sanktion för underlåtenhet alt iaklladen skyldighet att hålla redovisningshandlingarna lillgängliga för intresseradesom likaledes föreskrivs i 38 8 .sjätte slyckel. I enlighel härmed vore detönskvärt att hänvisningen till 38 8 sjätte stycket fär ulgå ur 1118 punkt I.Delta medför dock behov av konsekvensändringar i andra lagförslag som ocksåinnehåller föreskrifl om skyldighet all insända redovisningshandlingar tilllänsstyrelsen med därtill knuien straffsanktion men som inte upptar hänvisningtill 117 a 8 lagen om ekonomiska föreningar (bosladsrätlslagen - 58 och 70 §8 -saml lagen om sambruksföreningar -15 och 24 88) eller vars vilesbestämmelser ärså utformade all det är tveksamt om de kan anses omfatta föreläggande allinsända redovisningshandlingar (lagen om jordbrukskasserörelsen - 48 8 försiastycket, 75 8 sista stycket och 86 8 punkt 1), Med hänsyn till vad senast anföris synes godtagbart altlåta anstå med sådana ändringar lill en mer genomgripande översyn avföreningslagstiftningen. Emellertid bör efter mönster av lidigare lagsliflning,där straffsanktion och vitessanktion använts , likväl förhindras atlolika sanktioner tillämpas beträffande ett och samma förfarande. Så har skettbeträffande bl.a. firmalagen (1974; 156 - 18 8), aktiefondslagen (1974:931 - 518),marknadsföringslagen (1975:1418 - 9 8), arbetsmiljölagen (1977:1160 - 8 kap. I §)och förfogandelagen (1978:262 - 52 8). En beslämmelse i ämnel kan lämpligenupptas som etl nytl andra stycke i 1118 och ges följande lydelse; "Den somhar underlåtit all fullgöra skyldighet, som omfattas av vitesföreläggandeenligt denna lag, får inle dömas lill straff för underlåtenheten," Möjlighetbör föreligga för länsstyrelse att förelägga likvidator vid vite att fullgörasin skyldighet enligt 38 8 sjätte slyckel all insända redovisningshandlingar lilllänsstyrelsen. Härför erfordras ett tillägg lill det föreslagna stadgandet i117 a 8- Lagrådet föreslår att i paragrafen som en andra mening upptages enregel av följande lydelse: "Vid vite kan även föreläggalikvidator att fullgöra skyldighet enligt 81 8 tredje stycket, jämfört med 38 §sjätte stycket, att till insända redovisningshandlingar ochrevisionsberättelse". Lagråder-Förslagen lämnas utan erinran. Prop.1979/80:144 218 Närvarande: statsministern , ordförande, ochstatsråden , , , , , , , Åsling,Söder, Krönmark, , , , , . Proposition med förslag till nya redovisningsregler förekonomiska föreningar m. m. Föredraganden anmäler lagrådets yttrande' över förslagtill 1. lagom ändring ilagen (1951:308) om ekonomiska föreningar. 2. lag om ändringi lagen (1956: 216) om jordbrukskasserörelsen. 3. lag om ändringi bosladsrätlslagen (1971: 479). 4. lag om ändringi lagen (1972: 262) om understödsföreningar. 5. lag om ändringi lagen (1973: 370) om arbetslöshetsförsäkring. 6. lag om ändringi lagen (1975: 417) om sambruksföreningar. 7. lag om ändringi lagen (1976:351) om styrelserepresenlalion för de anslällda i aktiebolag ochekonomiska föreningar. Föredraganden redogör för lagrådets yttrande och anför. Förslaget till lag om ändring i lagen om ekonomiskaföreningar En av lagrådels ledamöter har föreslagit att en ändringgörs 112 8 femte stycket bokföringslagen för att markera att koncernbegreppet ifortsättningen kommer att ha en annan innebörd i sistnämnda lagrum än somförutsattes vid dess tillkomst. Jag får i denna fråga hänvisa till vad jag har anfört i prop,1979/80: 143 med förslag lill bl. a. lag om årsredovisning m. m. i vissaförelag (specialmotiveringen till I kap. I § nämnda lag). Enligt min meningframgår del klart av remissprolokollet atl avsiklen är all koncembegreppei i 12§ femle stycket bokföringslagen i fortsättningen skall innefatta inle bara del aklie- ' Beslut om lagrådsremiss fallal vid regeringssammanliädeden . Prop.1979/80:144 219 bolagsrättsliga koncembegreppei ulan även delkoncernbegrepp som föreslås, liksom också koncernbegreppet enligt förslagettill lag om årsredovisning m. m. i vissa foretag. Jag anser inle all del ärerforderligt alt särskilt markera detta förhållande genom en ändring ibokföringslagen. IIO, III och 117 a 88 Lagrådel anser alt det - åtminstone i samband med en mergenomgripande översyn av föreningslagstiftningen - finns anledning att se övergällande bestämmelser om siraff och vite. Det finns dock enligt lagrådet skälsom talar för alt man inle i delta sammanhang gör en sådan översyn. Även jaganser atl en mera allmän översyn av straff- och vitesbeslämmel-serna iföreningslagstiftningen fär anstå. Jag tillslyrker emellertid lagrådels förslagatl man genom ett nytt andra siycke i 111 8 föreningslagen förhindrar all bådestraff och vite kan användas samlidigt beiräffande ett och samma förfarande. Jaggodtar också den föreslagna formuleringen. Jag lillstyrker även lagrådets förslag atl det i etl nyllandra siycke i 117 a 8 las upp en bestämmelse om vitesföreläggande förlikvidator. Jag hemsläller atl regeringen föreslär atl antaga de av lagrådet granskade förslagen med vidtagnaändringar. Regeringen ansluter sig lill föredragandens hemställan ochbeslutar atl genom proposition föreslå atl anlaga de förslag somfördraganden har lagl fram. 1979/80:144 220 Propositionen ................................................................ ...... I Propositionenshuvudsakliga innehåll ............................. I 1 Lag om ändringi lagen (1951: 308) om ekonomiska föreningar ... . 2 2 Lag om ändringi lagen (1956: 216) om jordbrukskasserörelsen ... 25 3 Lag om ändringi bostadsrättslagen (1971:479) ......... 34 4 Lag om ändringi lagen (1972: 262) om understödsföreningar 35 5 Lag om ändringi lagen (1973: 370) om arbelslöshetsförsäkring ... 37 6 Lag om ändringi lagen (1975: 417) om sambruksföreningar 39 7 Lag om ändringi lagen (1976; 351) om styrelserepresenlalion för de anställda i aktiebolag ochekonomiska föreningar ................................................................... 40 Utdrag av protokoll vid regeringssammanlräde den 28februari 1980 41 1 Inledning .................................................................... ... 41 2 Allmänmotivering........................................................... ... 41 2.1 Allmänna synpunkter ............................................. ... 41 2.2 Årsredovisning m.m................................................... ... 42 2.3 Koncernredovisning ............................................... 45 2.4 Revision ................................................................... ... 47 2.5 Den kooperativa insatsräntan ............................... ... 48 2.6 Följdlagstiftning ochikraftträdande ....................... ... 49 3 Upprättadelagförslag ................................................ ... 50 4 Specialmotivering ......................................................... 50 4.1 Förslaget till lag om ändring ilagen om ekonomiska föreningar 50