prop · G30396 · 1979-12-31 00:00:00 — Del gäller dels personer som,utan att vara politiska flyktingar, har lämnat sitt land på grund av missnöjemed de politiska förhållandena där (2 8 Iredje styckel första meningen), delskrigsvägrare (2 8 Iredje slyckel andra meningen). De skäl för alt få stanna häri landet som brukar åberopas av den förstnämnda gruppen kallas av kommittén förhumaniiära Prop.1979/80:96 46 skäl av politisk arl eller polilisk-humanitära skäl. I frågaom tillkomsten av de nya bestämmelserna får jag i övrigt hänvisa lill prop.1975/76: ISs. säger sigbetvivla att själva kodifieringen av praxis har lett till elt ökal skydd förutlänningar som kommer hit och åberopar humanitära skäl av politisk art. 1stället menar kommittén att kodifieringen har fört med sig vissa negativaverkningar. Det finns nämligen enligt kommittén skäl att misstänka allinförandel i 2 8 av en ny skyddsgrupp kan ha lett till en restriktivare hållningnär det gällt alt betrakta en person som politisk flykting. Till detla kommeratt regeringen efter lagändringen fann anledning all i fråga omturkiska assyriei/ syrianer tillämpa den undantagsregel som finns i 2 8 tredjestyckel UtlL. konstaterade sålunda regeringen att 2 8 Iredjestycket UtlL i och för sig var tillämplig på dem som tillhör denna grupp menfann atl del fanns särskilda skäl all vägra dem i landel. Delskedde pä grund av det omfattande invandringstryckel från just den gruppen.Utlänningslagkommittén anför vidare alt införandet av bestämmelsen i 2 8 tredjestycket första meningen UtlL har medfört svårigheter när det gäller all skiljapä flyktingar och sådana som inle är flyktingar men kan hänföras tillhumanitärt motiverad invandring. För atl ytterligare klargöra skillnaden mellanden som är flykting och övriga grupper som har skydd enligt 2 8tredje stycket är del enligt kommittén angeläget all föra över beslämmelsernaom skydd för de sistnämnda lill andra paragrafer. Kommittén förslår därför allen och samma paragraf behandlar skyddet endast för flyktingar. Kommittén pekarvidare på atl del i utlänningslagen inle har angelts pä vilka grunderUT kan ges. Kommittén föreslår nu all i en särskild paragraf räknas upp degrunder enligl vilka UT får ges. En sådan grund är humaniiära skäl, varmed bl.a. avses de polilisk-humanitära skälen. Som kommittén närmare utvecklar pås. 123 i betänkandet bör dess förslag medföra att flyklingstatus tillerkännsvissa av dem som får slanna på grund av polilisk-humanitära skäl. Resten avdem som omfallas av 2 8 iredje stycket första meningen UtlL avses i sammautsträckning som få stanna i vårt land av humanitära skäl. Bestämmelsen i 54 a 8 andra slyckelUtlL med etl begränsat skydd mol verkställighet för en utlänning tillhörandedenna grupp saknar direkt motsvarighet i kommittéförslaget. Någon ändring isak är emellertid inle avsedd. Om nya politiska skäl åberopas i verkställighetsärendet,skall delta nämligen underställas . Verkel har då atl ta slällning lill omdet finns skäl all upphäva avlägsnandebeslutel och ge ullänningen uppehålls-och arbetstillstånd (UAT). Kommittén erinrar slutligen om attSverige när del gäller flyktingar tillämpar principen om försia asylland, dvs.alt det land till vilket flyktingen först kommer från hemlandet skall avgörahans flyktingstatus och i Prop.1979/80:96 47 förekommande läll bereda honom . Flyktingen haralltså inle rätt att välja asylland. återsänder därför en flykting tilldet land som han har kommit frän, om detla är ett annat land än hemlandet ochhan i det landet har skydd mol all, direkl eller via etl annal land, sändas lillhemlandet. Emellertid är det få länder som har kodifierat skyddet för dengrupp som åberopar politisk-humanitära skäl. Det kan därtör enligl kommitténvara svårt för de svenska myndigheterna all vela om en sådan utlänning harskydd i det land som han har kommil från. om detla är etl annal land änhemlandet. Kommittén pekar på atl en regel som innebär förbud atl sända honomtill elt land där han inte har skydd mol all sändas vidare till hemlandeldärför kan medföra atl han i realiteten får en större rält än en flykting atlslanna i . En sådan ordning vill kommittén inle acceplera. Med engenerös fillämpning av flyklingasylbeslämmelsen kommer de som inle omfallas avdenna atl vara utlänningar som inle löper risk för förföljelse. Med hänsyn tillatt har begränsade resurser att la emot utlänningar i behov av skyddbör dessa, såvitt gäller utlänningar som vill slanna av politisk-humanitäraskäl. enligt kommitténs mening koncentreras på dem som kommer direkl frånhemlandel. Däremot bör de som kommer från ell Iredje land. som uppenbarifillämpar flyklingkonven-tionen, kunna sändas tillbaka dil. Del bör enligtkommittén åvila det landet atl pröva deras lillslåndsansökan. Belräffande krigsvägrare föreslår kommittén ingen ändringi sak. Medan de flesla av remissinstanserna har lämnat kommitléförslagel idenna del utan erinran eller kommentarer, har det mötts av stark kritik frånRöda Korsel, Svenska flyklingrådel och andra organisationer medflyk-tinganknylning. Kritiken gäller såväl avskaffandet av den särskildaskyddsregeln i 2 8 Iredje slycket UllL som förslagel alt en sådan ullänning. omhan kommer hil via tredje land, skall kunna sändas tillbaka lill inreselandetså snart della ger skydd ät flyktingar. De nämnda remissinstanserna anser allförslagel medför en pålaglig försämring för de utlänningar som har vägandepolitiska invändningar mol alt återvända lill hemlandet. De skäl som kommitténhar anförl för sin ståndpunkt underkänns. De särskilda skyddsreglerna för denkategori av skyddsbehövande utlänningar som del här är fråga om introduceradesi lagsliflningen med verkan fr. o. m. . Del var då närmast fråga om atlkodifiera redan gällande praxis. Skyddsbestämmelsen öppnade samlidigl möjlighetalt vägra sådana utlänningar atl vislas här när del förelåg särskilda skäl.Frågan om de nuvarande bestämmelserna skall behållas eller inle har vidare ellnära samband med vilka allmänna principer för den humanitärt motiveradeinvandringen som skall gälla i framliden. Som jag redan har nämnl avser jag atlinom kort i annal sammanhang ta upp frågan om en översyn av de nu gällanderiktlinjerna för den reglerade invandringen, vilka gäller (prop.1968: 142). I fråga om krigsvägrare föreslår kommittén, som jag har nämnt,ingen ändring av gällande bestämmelser. Prop.1979/80:96 48 Mot den bakgrunden menar jag attnågon ändring inle nu bör genomföras i fråga om de bestämmelser som reglerarskyddel för de utlänningar som avses i 2 8 tredje styckel UllL. De bestämmelsersom nu gäller för denna grupp i fråga om rälien att stanna här. skyldighetenför polismyndigheterna ult underslälla avvisningsärenden och politisktverkställighetshinder i vissa fall bör alltså föras över i den nya UllL. Föratt motverka risken loren sammanblandning av dessa regler med de bestämmelsersom avser flyktingar bör bestämmelserna las in i skilda paragrafer. Jag finnerdel vidare angeläget atl än en gång understryka atl bedömningen av frågan om enasylsökande har flyktingstatus eller ej inte får influeras av den omständigheten,atl utlänningen under alla förhållanden kan få skydd av politisk-humanitäraskäl. Jag vill slulligen tillägga atl den grupp av skyddsbehövande, som jaghar behandlat i delta avsnitt, får sitl nuvarande skydd förstärkt genom debestämmelser om överlämnande som jag nu skall gå över lill. 2.4.4 Skyldighet alt överlämna avvisningsärenden till SIV.m. Avvisningsreglerna syflar lill allhindra sådana utlänningar (rån att resa in i som enligt gällandebestämmelser inle har rätt att vistas här. Uppgiften all i sådana fall avvisaullänningen har tilldelats polisen. Till gränsen kommer emellertid ocksäflyktingar och andra utlänningar, vilka åberopar skäl som skulle kunna medförarält för dem atl vislas i . Det är viktigt att dessa utlänningar får sinsak prövad av den centrala utlänningsmyndigheten. Avsikten medunderställningsreglerna är att dessa ärenden skall komma under SlV:s prövning. Enligl 21 a 8 försia slyckel UllLskall elt av visningsärende underställas om en utlänning påstår att han idet land. från vilket han har kommit, löper risk för politisk förföljelse ellerrisk att sändas lill krigsskådeplats eller straffas för all han har övergett krigsskådeplatseller i övrigt har vägrat fullgöra krigstjänslgöring eller om han påslår allhan i det landet inte har trygghet mot atl bli sänd lill ett land, i vilket hanlöper en sådan risk som har nämnts, allt under förulsällning attpåståendet inte är uppenbart oriktigt. Underställning skall också ske när enutlänning påslår atl han inle vill återvända lill hemlandet på grund av depolitiska förhållandena där och de omständigheter som han åberopar till slödhärior inle kan lämnas ulan avseende. Även i vissa andra fall skallunderställning ske (21 a 8 andra stycket UtlL). Utlänningslagkommitlén harföreslagit vissa ändringar i gällande bestämmelser. Kommittén anser sig inlekunna förorda alt avvisningsärenden alllid skall underslällas , när ullänningenåberopar politisk förföljelse eller liknande omständigheter. En sådan ordningskulle nämligen kunna medföra risk för missbruk från utlänningarnas sida. Ävenvid helt grundlösa påståenden skulle ärendei då få prövas av eflerunderställ- Prop.1979/80:96 49 ning i den ordning lagen föreskriver. Denna prövning kanta avsevärd tid. minskai' dessutom i hög grad möjligheterna attsända tillbaka utlänningen till ett annat land än hemlandet, om han komniitdärifrån lill Sveiige, Enligt kommitténs mening måste därtör polisen också ifortsättningen ha möjlighel att beslula om avvisning, när en utlänningspåstående om förföljelse är uppenbart ogrundat. Delsamma bör enligl kommitténliksom gälla, när utlänningen kommer från eller skall sändas till enstal som har tillträtt flyktingkonventionen och det är uppenbart att flyktingardär har skydd mol atl sändas till hemlandet (se vidare betänkandet s. 126). Somjag redan har nämnt i avsnitt 2.4.3anser kommittén att en person som inte är flykting men som åberoparpolitisk-humanitära skäl skall kunna skickas tillbaka till iredje land.oberoende av om jusl den personen har elt skydd i del landel. Del avgörandebörenligi kommittén i slällel vara om del är uppenbari alt landet lämnar skyddåt flyktingar enligt flyktingkonventionen. Som en konsekvens av detla föreslårkommittén att underställning skall kunna underlåtas i sådana fall. Utgångspunkten för kommillénsförslag är sålunda den, alt en polismyndighet får underlåta underställning ide fall då det är uppenbart atl en flykting har skydd i det land till vilkelullänningen skall sändas. Det kan av naturliga skäl inte uleslulas att enpolismyndighet kan komma atl besluta om avvisning också i en situation dåärendet skulle ha underställts . För atl förhindra verkningarna av eltsådant beslul och därigenom stärka skyddet för utlänningen föreslår kommitténen ordning enligt vilken får praktisk möjlighet att i förekommande fallingripa med ett inhibitionsbeslut. Förslagel innebär atl avvisningsbeslulet -om utlänningen besvärar sig - till skillnad från nu inle fårverksiällas förrän har haft tillfälle atl ta ställning till om det börverkställas. Endasi i det fall då även anseratt underställning inte skulleha sketl skall verket underlåta alt inhibera verkställigheten. I övriga fallskall inhibera beslutets verkställighet i avvaktan på att besvären slutligtprövas. Kommittén föreslår vidare att utlänningen i avvaklan på atl harbeslutat i inhibilionsfrågan skall få tas i förvar, även om annars föreskrivnaförvarsgrunder saknas. Någon besvärsräll över förvarsbeslutet föreslås inle.Del sålunda föreslagna inhibitionsförtärandel hos avses ske med störstaskyndsamhet. Detla förutsätter bl. a. jourtjänsl hos verket. 1 fråga om depraktiska förhållandena får jag i övrigl hänvisa till betänkandet (s. 127). De bestämmelser som reglerarförtärandet när en ullänning kommer till gränsen och begär asyl utgör enutomordentligt viklig del av skyddel för flyktingar. Den asylsökande befinnersig då i en särskilt utsatt situation och känner fruktan för att bli avvisadtill hemlandet eller till en annan stat som kanske inte ger honom skydd mot atlsändas lill hemlandet. Av det skälei har också ägnat stor uppmärksamhel ål skyddel förasylsökande vid gränsen. De 4 1979/80. 1979/80: 96 50 grundregler för flyktingskapsprövningen som har anlagilsav exekutivkommittén och som sedermera har fastställts av innehåller bl. a. kravel, att den myndighel somlar emot asylansökningen skall hänskjula ansökningen lill högre myndighet,närmare bestämt lill en central ullänningsmyndighel. Denna skall ha ansvaretför flyktingskapsprövningen och beslula i frågan som första instans. Vidai-eanges alt sökanden skall tillåtas atl stanna kvar i landet medan asylansökningenprövas, om inte den ansvariga myndigheten finner alt ansökningen är uppenbarioriktig (clearly abusive), Ullänningslagkommilténs förslagsyftar på motsvarande sätl till alt slarka garantierna för all den asylsökandefår sin sak prövad. På några punkter har emellertid förslaget kritiserats. Jagtar i del följande upp de olika momenten i prövningsförfarandei och berördärvid kritiken. Jag behandlar dä inte bara situationen för flyktingar ulanäven situationen för krigsvägrare och utlänningar som. utan att varaflyktingar, av politiska skäl inte vill återvända lill hemlandet, faslän dessainte omfattas av flyktingkonventionen. Den fråga som först inställer sigär om vi i vårt land bör införa en undantagslös underslällningsskyldighet nären ullänning åberopar förföljelse eller påstår sig vara krigsvägrare elleråberopar politisk-humanitära skäl mot att återvända till silt hemland.Kommittén har inte sig kunna föreslå en sådan ordning, närmasl medhänsyn till all den skulle kunna ge upphov till långvarig handläggning avansökningar som är uppenbari ogrundade, 1 slällel föreslås som nämnls alt isådana fall skall få möjlighet atl bedöma utlänningens besvär medan hanfortfarande är i landet. Majoriteten av remissinslanserna delar uppfattningenatt polismyndigheterna även i fortsättningen skall få meddela avvisningsbeslulnär utlänningens påslående är uppenbart ogrundat. Några remissinstanser förordaremellertid en absolut underslällningsskyldighet, antingen från meraprincipiella utgångspunkter eller därför att man antar atl den föreslagnaöverprövningsmöjlighelen ändå kommer all utnyttjas i så slor utsträckning likaväl kan låla pröva varje ärende. Inle heller jag är beredd allföreslå någon absolul underslällningsskyldighet. Den nu gällande och den avkommittén föreslagna ordningen innebär all varje ansökan som inle är uppenbarigrundlös skall prövas av . Verkets beslut kan överklagas till regeringen.Del saknas enligt min mening anledning alt inordna ansökningar, som frånbörjan måsle bedömas som hell grundlösa, i detla noggranna och långvarigaprövningsförfarande. 1 några remissyttranden anförs atl sådana ansökningar ärfå och all riskerna för missbruk från utlänningarnas sida av en ordning medabsolul underställningsskyldighet har överdrivits. Det är svårl att ha någonsäker uppfattning i denna fråga. Mot bakgrund av de begränsningar för invandringensom vi nu har och som torde komma atl beslå under lång lid kan man dock enligtmin mening inle borise från risken alt en sådan ordning Prop.1979/80: 96 51 skulle komma att begagnas även av dem som av andra skälvill komma in i . Av slörre betydelse är emellertid, atl en absolulunderställningsskyldighet skulle medföra atl avlägsnändebesluten kommer allonödigtvis fördröjas, i de läll då det är uppenbart att avvisningcn börverkställas. Jag delar därför kommitténs uppfaUning all polismyndigheterna äveni fortsättningen hiir få besluta om avvisning när utlänningens ansökan aruppenbart ogrundad. 1 likhel med kommittén anser jag vidare atl . genom ellsärskilt förfarande, skall granska beslutel innan del får verkställas, lilldenna IVåga ålerkonimer jag. Jag vill i detla sammanhang ikorthet beröra Irågan i vilka situationer en utlännings påstående skall bedömassom uppenbart oriktigt och polismyndigheten följaktligen skall få meddela ettavvisningsbeslut. Kritik har i denna del riktats mot kommitténs beskrivning pås. 128 och 129 i betänkandet. Enligt min mening ger bestämmelsen inle utrymmeför alt underlåta alt överlämna elt asylärende till SIV:s prövning i andra fallän då i del enskilda fallet varje risk för förföljelse framstår som utesluten ihemlandet eller - för det fall avvisning övervägs lill tredje land - varje riskför vidaresändning lill hemlandet framstår som uteslulen i del landel. Jag villhänvisa till att arbetsmarknadsutskottet (AU 1977/78: 30 s, 18)underströk att varje avvisnings- eller verkslällighelsärende. i vilket frågauppkommer om politisk förföljelse eller påföljder vid krigsvägran m.m.. skallavgöras av och alt polismyndigheterna fär besluta på egen hand endast ifall då påstående om politisk förföljelse är uppenbart oriktigt. Utlänningspåslående kunde enligt utskottets mening lämnas åsido endast i helt klara fall.exempelvis därför att han kom från ett land där förhållandena uteslöt risk förförföljelse. Utskottet ansåg vidare att del med en sådan tillämpning inte fannsskäl att avslå från möjligheten att snabbt verkställa avvisning i uppenbarafall. 1 fråga om utlänningar som inle ärflyktingar men som ändå av politiska skäl inle vill återvända till hemlandelharjag tidigare (2.2.3) framhållit, att gällande bestämmelser bör bibehållas.Det innebär bl.a. att ärendet skall prövas av när de omständigheter somutlänningen åberopar inte kan lämnas utan avseende. Jag vill i delta sammanhangerinra om, alt de utlänningar det här är fråga um kan vägras räll atl vistas iSverige när det föreligger särskilda skäl (2.4.3). Har regeringen i fräga om enviss grupp av sådana uilänningar funnil skäl alt tillämpa den nämndaundantagsbestämmelsen, är delta etl förhällande som polismyndigheterna bör fäbeakta vid bedömningen av frågan om de åberopade omsländighelerna kan lämnasutan avseende. Detta torde också ha sketl. Så snart det är tveksamt omde åberopade omständigheterna är sådana, alt de på grund av regeringensställningstagande inte kan berättiga utlänningen all stanna i , skallemellertid ärendei överiämnas tiil . Jag vill vidare framhålla att sådanautlänningar i viss utsträckning åtnjuter skydd även i vissa andra länder,antingen genom uttryckliga bestämmelser eller genom den praxis som därtillämpas. Prop.1979/80: 96 52 Kommilléns förslag om en skyndsamöverprövning från SlV:s sida av en polismyndighets avvisningsbeslut har - omman bortser från förvarsbestämmelsen - vunnit gillande av majoriteten avremissinstanserna, vilka framhåller att förslaget ökar rättssäkerheten förasylsökande och andra skyddsbehövande vid gränsen. Jag vill emellertid peka påatl RPS slarkl ifrågasätter om det är praktiskt möjligt att tillämpa en sådanordning vid de internordiska gränserna. Även släller sig negativ tillförslaget, såvida inle kraftigt ökade resurser ställs lill förfogande. För egen del finner jag förslagettilltalande. Det ligger också i linje med de principer som har lagts fast avflyktingkommissariatets exekutivkommitté. Det framslår för mig som naluriiglalt den centrala utlänningsmyndighelen alllid skall ha det yttersta ansvaretför bedömningen av asylansökningar och framställningar i övrigt om skydd närpolitiska skäl anförs, under förutsättning all delta kan åsladkommas ulanallvarlig fördröjning av handläggning och verkställighet. Mol bakgrund av desynpunkter på förfarandets närmare utformning som har lämnals vidremissbehandlingen vill jag emellertid föreslå vissa ändringar. Den ordning jagföreslår innebär i sina huvuddrag följande. När en avvisningsgrund föreliggeroch polismyndigheten bedömer att en utlännings påstående om risk förförföljelse eller risk för återsändande lill krigsskådeplats eller straff fördesertering eller krigsvägran är uppenbart orikligt, får polismyndighetenmeddela avvisningsbeslut. Detsamma gäller om en ullänning annars säger sig intevilja återvända till hemlandet av politiska skäl och de omständigheter hanåberopar är sådana all de kan lämnas utan avseende. 1 beslutet skallpolismyndigheten ange att det grundar sig på en sådan bedömning som harnämnls. avvisningsbeslut bör emellertid inte vara omedelbartverkställbart. 1 slällel skall polismyndigheten skyndsaml anmäla beslutet tillSIV som likaledes skyndsaml har att besluta om verkel skall överta ärendeteller inte. Den prövning som skall ligga lill grund för SlV:s beslut iöverlagandefrågan bör enligt min mening enbarl ta sikle på om utlänningenspåstående om risk för förföljelse eller därmed jämförbarl påslående äruppenbari oriktigt eller - i fråga om den som annars säger sig inle viljaåtervända till hemlandet av politiska skäl - om de åberopade omständigheternakan lämnas utan avseende. Är så inle fallet, skall överta ärendei.Möjlighet bör finnas för alt överta ärenden även i andra fall. Övertar ärendetbör polismyndighelens beslut anses som förfallet. I annat fall skall SIVbeslula alt ärendet inle skall övertas av verket. Ett sådanl beslut får lillföljd alt bestämmelserna i om verkställighet av avvisningsbeslulet utanhinder av anförda besvär iräder i tillämpning. Verkställighet skall dåskyndsamt ske. Beslut härom fattas av polismyndighet. En sådan ordning ger delyllersla ansvarel för prövningen i de fall då utlänningen åberopar förföljelseeller annal sådant skäl av politisk natur som normalt skall föranleda ärendetsöverlämnande. Prop.1979/80:96 53 sådan ordning den avgjorda fördelen framför en absolulunderslällnings-skyldighet att ärenden i vilka uppenbart ogrundade påslåendengörs kan avgöras förhållandevis snabbt. Jag återkommer till denna fråga. Någonbesvärsräll bör inte finnas i fråga om SlV:s avgörande med anledning av etl ditanmält avvisningsbeslut. Som jag har nämnt skall i dessa fall avse endasi frågan om förulsättningar har förelegal föröverlämnande av avvisningsärendet. Verkets beslut all inte överta ärendeiinverkar sålunda inle på utlänningens rält atl i vanlig ordning besvära sigöver polismyndighelens avvisningsbeslut. Prövningen av anförda besvär kommeremellertid i allmänhet att ske först sedan beslutet har verkställts. I de falldå har förordnat att verket skall överta ärendei, kommer detla som nämntsatt prövas i samma ordning och under samma förutsätlningar som ompolismyndigheten från början hade överiämnat ärendet. Har undanlagsvis besvärredan anhängiggjorts får de därvid anses förfallna. För atl ell sådanl förfarandesomjag nu har beskrivit skall kunna fungera praktiskt måste det hos inräUasen jourverksamhel av det slag som kommittén har föreslagil. Det är angelägetatl den särskilda prövningen av anmälda avvisningsbeslul ges en sådanprioritet, personalmässigt och i övrigt, att verkets avgöranden normalt kanmeddelas från det atl ärendei anhängiggörs. Dellabör enligt min mening också vara möjligt med hänsyn lill arten av den prövningSIV skall företa. Kan avgörandet inle iräffas relativt omgående, föreliggernormall anledning lill övertagande av ärendet för materiell prövning i vanligordning. Jag förutsätter därvid all polismyndigheterna och på samma sättsom nu för tids vinnande begagnar sig av telefon, telex och andra förekommandetekniska hjälpmedel. Verkels beslut bör meddelas skriftligen genom telegram,telex, lelefax eller annal liknande sätl. Hinder bör inte möta mot allpolismyndigheten underrälias om beslutet per telefon. Med ett säutformat förfarande bör de svårigheter som RPS och har pekat på kunnabemästras, även om en viss fördröjning kan uppkomma av verkställigheten avavvisningsbeslut i uppenbara avvisningsfall. Del är enligl min mening inteönskvärt eller möjligt atl göra undantag från den föreslagna ordningen föravvisning som sker vid en internordisk gräns. Vad jag nu har sagl för mig överlill frågan om formerna fören utlännings kvarhållande under den lid då inväntas. Kommittén föreslår all ullänningen skall få las i förvar underliden, även om de vanliga förutsällningarna för förvarstagande inle föreligger.Någon besvärsräll föreslås inte. Förslaget har mött en omfattande och enligtmin mening välgrundad kritik.