prop · G303103 · 1979-12-31 00:00:00 — TAK (Utredningen om tillsyn av kuster na) Kn26;II Kn 10 Talboksbiblioleket U 15 U 41; II U 5 Tandvård Fö 8, 20, 27 Tandvårdsutredning, S 27 Taxering B 4 Taxinäringen, översyn K 16 Taxor, viss persontrafik, samordnings frågor K 25; II K10 Teknik för utveckling, UD 3 Teknik, handel med H 15; II H 2 Teknikimport, främjande av I 39; III 19 Telefon för handikappade S 22 Testamentariskt förordnande till för mån för staten B 30; II B 9 Textelefongruppen S 22 U 34 S 24 Tillsynslagen Ju 11 Tilläggsdirektiv till samtliga kommittéer och särskilda utredaretill vissautredare inom skolväsendet S 19, U 10, 28, 29, 31; II U6 Tilläggspension S 2 Tillämpningen av lagen om tillfälligt omhänderlagande och lagen om om händertagande av berusade personer (LTO/) Ju 44 U 17; II U3 Tjänstepensioner,beskattning B 6 Fö 3 , haveriet vid kärn kraftverket 132; II I 11 S 15 Tomtebodaskolan U 15 K 17 Ju 36 Totalförsvarels utveckling Fö 10 Trafikpolitik, luftfartens roll K 14 Trafikpolitiska delegationen K 1 K 4 Traktamentsbeskattningssakkunniga B 15 Transport av farligt gods K 18; II K 1 Transport av luftföroreningar Jo 20; II Jol Truckar, säkerhetsfrågor K 5 Trätekniskutvecklingsenhet, 137; II I 17 Tullagstiftning, översyn H 10 Tullagsutredare, H 10 Turistpolitik, statlig Jo31; II Jo 7 TV-program, upphovsrätt Ju22 7"K-i>'j/em, «>» teknik U 34 Typbesiktningsulredningen K 8; 11 K 4 Täktsamfällighet Jo 2 Tätortstrafik, kollektiv K 24; II K 9 ty/j (Universitetsrestaurangskommit- tén) U 3 Utbildning,gymnasial U 13; Il U 11 Utbildning, högre chefer i statsförval- ningen Bo 31; 11 B 11 Utbildning i företag ; II A 8 Utbildning, konservatorer U47; 11 U 12 Utbildning, yrkesinriktad rehabilitering A 15; Il A3 Utbildningsbehov, svenskt utvecklings samarbete UD 7; Il UD 1 Uthyrningsbostäder, statliga B 27; 11 B 8 Uthyrningssvårigheter, bostäder Bo 5Utlandet, kommersiell information H 19; II H6 Utlänningslagstiftning A 4 Utredningsverksamhet,regional I 1 Utrikesrepresentationen UD 5 Utrustningsfrågor, ADB, statsförvalt ningen B 29; II B 10 , Interamerikanska H 18; IIH 5 Utvecklingsenhet, träteknisk, i Skellef teå 137; II 1 17 Utvecklingsinsatser, beskattningsfrågor B 17 Utvecklingssamarbete, utbildnings behov UD 7; II U 1 Ultraljud, apparatur för behandling S 32; II SI (/Z,y4 (Kommittén om läromedelsmark naden) U 12; IIU 7 UMOF (Utrednings- och utvecklingsar bete ifråga om metoder för märkning av olja i fartyg) K 2 Bo 9; II Bo 3 Underjordsarbete, semesterfrågor A 10Underrättelsetjänsten, militära Fö 15; II Fö1 Underställning av avtal B 3 Ungdomens sysselsättningsfrågor A 12 Universitet ochhögskolor U 1,2, 3, 7 Jo 1 () U3 Uppfinnares skatter och avgifter B 34; Il B 14 Uppfinningar Ju 39, H 1 U 42; il U 4 Uppgiftsinsamling, SCB E 6 Uppgiftslämnande,företagen B 14 Upphovsrättsliga frågor, undervisnings området (A UU-sakkunniga) U 2 22 Ju 63; II Ju 14 , Ju 42 Vapenfrilagstiftning A 23; II A7 Varuprovningar H 17; II H 6 Varv,alternativ produktion 121 Varv,garantier och lån I 28; II 1 6 Varv, mindre och medelstora I 29; Il I23 Vattenkraftändamål, överledning Bo 7 Vattenlag Jo 2, 12 Vattenledningskadeförsäkring Ju 12 Vattenplanering Jo 17 Verkstadsrörelser,sam verkansfrågor K6Vetenskap och teknologi. UD 3 Jo 1 Veterinärmedicinskutbildning (VU 77) Jo 14 Vetorätt, facklig A 7 Videogram Ju 15, 22 t/Ä /) Fö 6 Villaschablonen B 3 Vilt-och jaktvård.sfrågor Jo 15 Skr1979/80:103 542 , vattenkraftändamål Bo 7 Vinstberäkning,koncernföretag E 3 Virkesförsörjning, skogsindustrin 143:11 123 Visningsersättning U 20 U26;II U9 Vård av anhörig S 43; II S 12 Väghållning, , statsbidrag K21; Il K6 Vägtrafik, säkerhet K 4 B 10; Il B 3Värdepappersmarknaden E 11; II E 3 Bo 15; ( ) Fö 6 , ny verksamhet B 12 Växtförädling, framtida Jo 21 Yrkeshemligheter, skydd Ju1 Yrkesinriktad gymnasieutbildning U 13 Yrkesinriktadrehabilitering A 15; II A3 Yrkesinriktad rehabilitering, lokalise ring av institut A 21; II A 5 distriktsindelning A 11 Yrkesmedicinsk verksamhet S 10 Årsredovisning, offentlig Ju 16 Öppet köp Ju 10 ÖS/4 B fOversjTi av Siockholms lans skatteförvaltning) Kn 24; II KnS Öj/ Ekonomiska Byrån H 11 543 Skr 1979/80:103 Utdragur regeringsprotokollet ............................. 2 (Ju) .............................. 9 ()................................ 63 Försvarsdepartementet(Fö) ........................... 71 (5)................................... 89 () ................... ... 128 Ekonomidepartementet(E)................................ 150 Budgetdepartementet(B)................................. 161 () ......................... ... 188 (Jo)............................. ... 254 () ............................. 284 () .................. 298 (Bo) ............................. 333 Industridepartementet(1)................................ ... 351 Kommundepartementet(K.n) ............................ ... 402 Uppgiftpå kostnader för kommittéer .................... 428 Betånkandenutkomna från trycket under är 1979 . Betånkandenavgivna av kommittéer, som redovisas i kommittéberättelsen, eller upprättadeinom departement (Ds-serie) som publiceratssedan redovisningen kommittéberättelse 4g4 Nordiskutredningsserie () 1979 ...................... 4g7 Personregistertill kommittéer............................... 4gg Sakregistertill kommittéer................................... 53Q Kommilléberättelsen är uppdelad i två delar. Del I innehåller uppgifter om kommittéernassammansättning, adress och telefonnummer, redogörelse för arbetet under den lidberättelsen avser, kosinader samt regisler. Direktiv och tilläggsdirektiv utges löpande i en för helaregeringskansliet gemensam serie. Liksom departementspromemorior ochbetånkanden i sprids de genom LiberFörlag. Direktiv som getts ut i denna serie trycks på nytt en gångom året i del II. Där anges för varje direktiv omedelbartunder rubriken numret i direklivseri-en. Del II innehåller direktiv och tilläggsdirektiv sommeddelats sedan redovisningen berättelse färdigställdes samtregister. De är ordnade departementsvis liksom kommittéerna i del I, Inomdepartement står de i den ordning de numrerats i direktivserien. 1980 årsberättelse redovisar uppgifter inkomna till före den 1december 1979. Kommittéer: Del II Juil Tilläggsdirektiv till konsumentköpsutredningen (Ju1977:13) Departementschefen, statsrådet , anför. tillkallade jag efter regeringens bemyndigande ensärskild uiredare för atl se över lagstiftningen om konsumenlköp. Uiredarenarbelar under namnet konsumentköpsutredningen (Ju 1977:13). Som framgår av direktiven för utredningen har den tilluppgifl atl söka stärka konsumenternas rättsliga ställning vid köp. I centrumhar ställts frågor om de anspråk som konsumenterna bör kunna ställa på varorsom de har köpt och de befogenheier de bör kunna göra gällande, om varorna intemotsvarar kraven (Dir 1977:83, återgivna 1978 del II s. 86 I direktiven log jag också upp frågan om en samordningmellan den allmänna lagstiftningen på köprätlens område och denkonsumenlrättsliga. Jag förklarade emellertid att jag för dagen inte var bereddall ta ställning lill vilken lagteknik som värden lämpligaste och att jagsenare skulle återkomma lill spörsmålet om samordningen. Bl.a. borde denpågående remissbehandlingen av ett förslag till ny allmän köplag avvakias.Vidare skulle nordiska överläggningar om det köprätlsliga reformarbetet ägarum. Remissbehandlingen är avslutad och nordiskaöverläggningar har ägt rum. Jag vill därför här först la upp samordningsfråganoch spörsmål med anknytning till den. Allmänna beslämmelser om köpares och säljares rättigheteroch skyldigheter finns i lagen (1905:38 s. 1) om köp och byte av lös egendom(köplagen, ändrad senast 1975:637). Lagens beslämmelser är disposiliva, dvs. degäller endast om parterna inle har avtalat annat. Köplagen har kommit till i nordiskt samarbele. Sålunda harDanmark och köplagar med samma uppbyggnad och med i allt väsentligt sammainnehåll som den svenska. har viserligen inte någon särskild köplag. Degrundsatser som har kommii lill uttryck i de skandinaviska köplagarna tillämpasdock även i . (Ju 1963:51) lämnade i december 1976sitt slutbetänkande (SOU 1976:66) med del förslag lill ny allmän köplag somjag tidigare nämnde. Förslaget bygger på samma grundsatser och systematik som1905 års lag. Det innehåller dock i sakligt hänseende flera principiellanyheter och åtskilliga detaljändringar. Också i , och har lagsliftningförberetts i fråga om den allmänna köprätten. Jag kan här hänvisa lill denredogörelse som lämnades i utredningens ursprungliga direktiv. Del II Ju:l Skr 1979/80:103 4 överväger man både i och i all gå ifrån densystematik på vilken de gällande skandinaviska köplagarna bygger och i ställetanknyta lill en planerad konvenlion rörande internationella köp som harförberetts av kommission för internalionell handelsrätt(). Vad gäller konsumenlköp har de nordiska länderna redan iviss mån valt olika vägar. I finns särskilda beslämmelseri ämnel i konsumeniköplagen (1973:877). som kompletterar denallmänna köplagen, har karaktär av minimiskydd (se vidare de ursprungligadirekliven). I har regler orn konsumentköp tagits in i denallmänna köplagen i anslulning lill lagens olika paragrafer. Härvid har iprincip de allmänna bestämmelserna om säljarens dröjsmål och om felaktigt godsgjorts tvingande till konsumentens förmån. I , som saknar särskildreglering av konsumenlköp, finns nu ell kommiiiéförslag om atl föra inkonsumentregler i den allmänna köplagen varvid vissa av reglerna fär bilda ellsärskilt avsnill i lagen. I har vissa regler om konsumenlköp tagits ini en konsumentskyddslag som innehåller såväl civilrällsliga som näringsrältsligaoch processuella beslämmelser på konsumentområdel. Del svenska köplagsförslagel har fåll etl blandatmottagande. På flera punkter har under remissbehandlingen kritik riktats mot denyheter och ändringar som föreslås. Etl tiotal av näringslivels organisaiioneranser atl förslaget bör vila i avvaktan dels på den planerade konvenlionenrörande inlernationella köp, dels på resultatet av konsumentköpsutredningensarbete. Organisationerna anser vidare att yllerligare anslrängningar bör görasför alt behålla den nordiska rättslikheten på området. Betydelsen av bevaradrättslikhet betonas också av övriga remissinstanser som har yttrat sig ifrågan. Inom justitiedepartemenlel har upprättats en promemoria den 4 april1978 med en sammanställning av remissytlrandena. Jag får hänvisa lill dennapromemoria för en närmare redogörelse av remissutfallet. Vid överläggningar mellan förelrädare för de danska,finländska, norska och svenska justitiedepartementen har nåtts enighel om i , oeh inte nu bör göra några ändringar i denallmänna köprätten. Jag ansluter mig till denna bedömning. Del får anseslämpligt all avvakta den planerade konventionen om inlernationella köp ochutvecklingen på konsumenlköpsområdel innan frågan om reformer av de allmännareglerna las upp på nylt, fullföljer dock sina planer på en allmänköplag. Samråd äger härvid rum med de övriga nordiska länderna. En metod för samordning av konsumentköprätten medköprätten i övrigt är, som har framgått, atl föra in bestämmelser omkonsumenlköp i den allmänna köplagen och all därvid ange att vissa av lagensbestämmelser är tvingande vid konsumentköp. Härigenom vinner man bl.a. denfördelen all de köprätlsliga reglerna blir samlade på ett ställe. Denna teknik,som alltså har begagnats i och som övervägs även i , kan frånsystematisk synpunkt te sig tilltalande också för svensk del. Den har fått stödav några av de instanser som har yttrat sig över förslaget till ny allmänköplag. Det finns dock skäl som lalar emot en sådan lösning ochsom kan moiivera att konsumentköpen åtminstone t.v, behandlas i en särskildlag. Om man, som jag förordade, uppskjuter reformarbetet när det gällerden allmänna köprätten, innebär det atl det för framål förblir osäkerthur den allmänna köplagen i ett längre perspektiv kommer atl vara uppbyggd och 5 Kommittéer: Del IIJu:l vilka sakliga förändringar som kommer atl göras inormalregleringen. All under sådana förhållanden söka inarbetakönsumenlköpsreglér i den allmänna köplagen får anses mindre lämpligt. Vidareär all beakla all under remissbehandlingen av förslaget lill allmän köplagåtskilliga remissinstanser har hävdat att bestämmelserna om kommersiella köpoch konsumenlköp bör hållas isär. De har härvid förordal en fullständiglagteknisk åtskillnad med en disposiliv köplag för köp mellan näringsidkare oehen särskild, i princip uttömmande, reglering av konsumenlköpen. Enligt min mening talar övervägande skäl för all man inlenu frångår tekniken med en särskild konsumenlköplag. Skulle del i framtidenvisa sig ändamålsenligt all la in komsumenlköpsreglerna i en reviderad allmänköplag, kan frågan tas upp på nyll. bör emellerlid ioch för sig vara oförhindrad alt redan nu pröva en lösning som innebär atlreglerna placeras i den allmänna köplagen. Stannar utredningen för alternativet med en särskildkonsumenlköplag ligger det nära till hands att söka åstadkomma en merafullsländig reglering av förhållandet mellan konsument och säljare än sominnefattas i den nuvarande konsumeniköplagen, även om del skulle innebära atten del av den allmänna köplagens bestämmelser upprepas i konsumeniköplagen.Målet bör vara att parterna i allmänhet inte skall behöva söka ledning i annanlag än konsumeniköplagen. Som exempel på spörsmål som inle nu regleras ikonsumeniköplagen men som utredningen bör överväga alt behandla där kan jagnämna frågorna om prisets besiämmande, lid och plats för varans avlämnande tillkonsumenten, vem som står risken för atl varan förstörs av våda eller liknandeoch hur det går lill att häva köpet. Däremot bör inte mera speciella frågor somendasl i undantagsfall aktualiseras vid konsumentköp las upp. Erfarenheterna av nuvarande förhållanden visar att olikanivåer på rättsskyddet i disposiliv resp. tvingande lagstiftning gör köprättensvårtillgänglig och oklar. Sålunda uppfattas ofta rättsläget felaktigt så. attkonsumeniköplagen gäller även vid köp där konsumenten har möjlighel attåberopa regler köplag som är fördelaktigare för honom. Vidare villjag peka på alt med nuvarande syslem säljarsidan i sina kontrakt frestas althänvisa till minimireglerna. Detta kan innebära all man på konsumentområdetallmänt sett får en sänkning av den nivå på köparens rättsskydd som dendispositiva normalregleringen ger uttryck för. När man skall skapa en ny och mera fullständig konsumenlköplagär det därför viktigt atl man väljer en sådan teknik atl olägenheter av nuberört slag undviks. Det kan vara lämpligt att gå till väga så att man förstfastställer vilka normalregler som bör gälla mellan parterna för att balansskall råda i rättsförhållandet. Därefter får övervägas om och i vad mån man kantillåta avtalsvillkor som innebär avvikelse från normalbestämmelserna lillnackdel för konsumenten, eller med andra ord i vilken utsträckningbestämmelserna bör vara disposiliva. Arbetet bör även helt allmänt inriktas påatt få fram så klara och lättillgängliga regler som möjligt. Jag skall härefter ta upp några frågor som rörtillämpningsområdet för den konsumentpoliliska lagstiftningen. har betydande ansträngningar gjorts atlgenom civilrättslig och näringsrättslig lagsliftning siödja konsumenterna ochförbättra deras ställning på marknaden. Utgångspunkten för den civilrättsligalagstiftningen har varit att konsumenten typiskt selt är den svagare parten iförhållande till näringsidkare och att konsumentens ställning Del II Ju:l Skr 1979/80:103 6 därför måsle slärkas för all man skall få jämvikt iförhållandel mellan parterna. Lagstiftningens lillämpningsområde har med dennaulgångspunkl i princip begränsals lill avialsfcirhållanden mellan komsumenlcroch näringsidkare. Även den niiringsrätlsliga lagslifiningen har dennahuvudinriktning. Både på del civilrällsliga och på det näringsrältsligaområdel har emellerlid lillkommil bestämmelser som inte enbari syflar lill allskydda konsumenler. Jag länker bl.a. på 36 § lagen (1915:218) om avtal ochandra rällshandlingar på förmögenhelsrällens område (avtalslagen). Dennabeslämmelse har allmänl setl gett domstolarna ökade möjligheter att jämkaoskäliga avtalsvillkor till förmån för den som intar en underlägsen ställning iell avialsförhållande. Vidare vill jag peka på 2 § marknadsföringslagen(1975:1418), som förbjuder olillböriig marknadsföringsåtgärd oavsell omålgärden riklar sig lill konsumenler eller näringsidkare, och på lagen(1978:599) om avbelalningsköp mellan näringsidkare m.fl, som begränsaravialsfrihelen till förmån för den näringsidkare som antas ha den svagareställningen vid avbelalningsköp. Begränsningen av konsumeniköplagen och andrakonsumenlrättsliga lagar lill rättsförhållanden mellan konsument ochnäringsidkare är nalurliglvis schablonarlad. Det har också alllsedan detkonsumentpoliliska arbelel påbörjades stått klarl atl åtskilliga situationerdär en part har en underlägsen ställning har lämnals ulanför skyddslagstiftningen.På senare tid har särskilt småförelagarna uppmärksammals i det hänseendet.Sålunda har i motionen 1977/78:1476 begärts ulredning om detaljisters ochservicegivares rättsliga ställning i förhållande lill andra näringsidkare.Motionärerna framhåller bl.a. all en följd av konsumenlskyddslagsliftningen ärall en näringsidkare i delaljhandelsledet ofta genlemol konsumenten får svaraför kostnader som egentligen hade bort belasta leveranlören eller tillverkaren.I den mån detaljister inte kan föra lillbaka "konsumentskyddskostnadernä'lill leverantören kommer konsumentskyddet att urholkas. Motionärernaifrågasätter därför om det inte bör införas en laglig möjlighel för detaljistertill regressrätt i sådana situationer. Motionen har behandlals i lagutskollets betänkande1977/78:30. Där framhålls till en början atl detaljister och servicegivare integenerelll setl kan anses vara den svagare parten i förhållande till grossisteroch liknande. I flera branscher domineras sålunda marknaden av slarka inköpskedjormed goda möjligheter att ta lillvara detaljisternas intressen. Utskotteterinrar vidare om de möjligheter som finns all lillämpa 36 § avtalslagen påavtal i affärsförhållanden av ifrågavarande slag oeh pekar på del arbete sompågår inom näringslivel för att genom branschvisa avtal och liknande lösadetaljisters och servicegivares problem. När del gäller frågan om en uividgad lagstiftningframhåller lagutskottet all del lorde bli svårt att närmare dra gränsen mellansådana näringsidkare som bör omfallas av särskilda skyddsregler och sådana sominte bör ges etl sådanl skydd. Utskottet anför vidare atl införandel av ettsärskilt regelsystem vid sidan av konsumentområdel och det allmännaförmögenhetsrältsliga områdel kan medföra all lagstiftningen blir svåröverskådligoch svårtillämpad samt all en lagsliftning av det slag som föreslås i motionenkan medföra stelhet i förhållandel mellan parterna. kan enligt utskotlelvara lill nackdel inte bara för parterna själva ulan också för näringslivel iston. Sammanfattningsvis anser lagutskottet emellertid atldetaljisternas möjlig- 7 Kommittéer:Justitiedepartementet Del II Ju:l heter lill regress mot leveranlörer inle generelll setlhar lösls på ell liilfredsslällande säll. Även andra frågor på del berördaområdet behöver enligt ulskollels mening få en bäitre lösning än som hittillshar kunnat åstadkommas. Uiskoltet förordar därför atl ifrågavarandelagstiftning i lämpligt sammanhang blir föremål för en översyn som syflar tillall förslärka de mindre förelagens rällsliga ställning. har ansluiilsig lill utskottets uppfattning (rskr 1977/78:.372). Enligi min mening ligger del nära till hands atlkonsumentköpsutredningen - vars arbete är inriklal på all stärkakonsumenternas rällsliga ställning mol näringsidkare - också tar upp frågan omhur en uividgning av konsumenternas rättigheter påverkar förhållandet mellanolika led på näringsidkarsidan. Även i övrigl får det anses lämpligl alt lålaulredningen göra den översyn angående de mindre förelagens rällsliga ställningsom har begäri. I försia hand bör närmare undersökas i vilken utsträckningdel finns ell påtagligt behov av nya rättsregler näringsidkare emellan.Ulredningen bör genom enkäler eller på annal lämpligl sätt söka bilda sig enuppfattning om vilka problem som har uppkommil i praktiken. Innan jag ullalar mig vidare om förhållandel mellan olikaled på näringsidkarsidan vill jag la upp en fråga om konsumenlköprältenslillämpningsområde som har nära anknylning lill den som har diskuterats.Den gäller konsumentens förhållande till en näringsidkare i ell bakre led,exempelvis tillverkaren av en felaktig vara som konsumenten har köpt av endetaljhandlare. Härvidlag utgår man i svensk rält från alt etl ingånget avialger upphov lill ett rättsförhållande endasl mellan de parler som har ingåttavtalel. Konsumenten har alltså i princip atl hålla sig lill den näringidkaresom är hans avtalspart, om han exempelvis vill göra gällande påföljder på grundav fel i en köpt vara. Konsumeniköplagen innehåller emellerlid ell parbeslämmelser som ålägger näringsidkare i bakre led ett direkt ansvar motkonsumenten. Har varans tillverkare eller annan för säljarens räkning åtagitsig atl avhjälpa ell fel i varan och visar han försummelse när han skallfullgöra åtagandet, skall han sålunda ersätta konsumentens skada, om denna inteär ringa (12 §), Vidare kan tillverkaren eller annan som i tidigare säljled harlagit befallning med en vara bli skadeslåndsskyldig mol konsumenten, om han harlämnal vilseledande uppgift om varan (14 §). I norsk rält har man gåll längre på denna punkl. Enligt 49a § norska köplagen kan sålunda konsumenten oberoende av garanti göra gällandekrav på grund av alt en vara är felaktig också mot producent, importör ellerannan i tidigare säljled, dock i princip endast under förutsättning all den somhar sålt varan till konsumenten kan göra gällande molsvarande krav. Enligt min mening bör del övervägas om inle också enligtsvensk rätt tillverkare och andra näringsidkare i lidigare säljled bör ha ellansvar mot konsumenterna som är mera direkl och oberoende av garanlier än vadsom f.n. är fallel. För delta talar atl det är tillverkaren som har delavgörande inflytandet på produktens utformning. Också importörer och grossistertorde i många fall ha väl så goda möjligheter att påverka och konlrollerakvaliteten hos masstillverkade industrivaror som en enskild detaljist. Särskiltnär det gäller tekniskl mer komplicerade produkter torde resurserna allavhjälpa fel ofta vara större i ett bakre led än i detaljislledet. Till dellakommer alt köparen får ökad trygghet för den händelse detaljisten - somnaturiiglvis köparen liksom nu alllid skall kunna vända sig mol - inle villeller kan Del II Ju:l Skr 1979/80:103 8 fullgöra sill ansvar, exempelvis på grund av insolvens. Del får anses ingå i konsumentköpsutredningens uppdrag atlpröva frågan om vilkel ansvar mot konsumenterna som bör läggas på tidigare ledi distributionen. En ordning enligt vilken konsumenterna får möjlighel allrikla sina köprättsliga anspråk direkt mol tillverkare och andra i tidigaresäljled stärker inte bara konsumenternas ställning. I den mån konsumenternavänder sig direkt mol näringsidkare i bakre led med sina anspråk, lättas detköprättsliga ansvar som vilar enbari på detaljislledet, Ulredningen böremellertid också pröva om man bör införa bestämmelser som tillförsäkrardetaljisterna rätt all återföra sill ansvar mot konsumenterna på bakre led pånäringsidkarsidan. Del ligger därvid nära till hands att om konsumenten väljerall vända sig mol sin motpart, detaljisten, denne får inträda i den rättgentemoi tillverkare och likställda som kan tillkomma konsumenten. En sådanregressrätt kan emellertid övervägas även om den inle svarar mot endirektbefogenhel för konsumenten i förhållande till tidigare säljled. Allmäntsell är en regressrätt ägnad atl undanröja vissa betänkligheter som annars kanföreligga mol att stärka konsumenternas ställning gentemot detaljisterna.