prop · G30385 · 1979-12-31 00:00:00 — Endast Code de procedure pénaleinnehåller dock särskilda bestämmelser som reglerar dessa frågor. Enligtartiklarna 308 och 403 är det under domstolsförhandlingen förbjudet au användaalla slag av ljudupptagnings- eller Ijudålergivningsapparaler, televisions-eller filmkameror saml vanliga kameror. Den som bryler mot denna bestämmelsekan dömas atl böla minst 300 F och högsl 90000 F, Bestämmelsen omfattar allabrottmälsförhandlingar, I den lag som reglerar civilmålen förekommer intemolsvarande bestämmelse. Däremot torde rätlens ordförande, som jämlikl artikel438 har atl svara för ordningens upprätthållande, kunna förbjuda varje handlingsom är störande vid räliens sammankomsler. 'Med slöd härav lorde han kunnaförbjuda slörande fotografering, 1 Franrikes grundlagar finns inga stadganden som ärbestämmande för ifrågavarande rättsområden, Enligt 169 § 2 st Gerichtsvertassungsgeselzes (GVG) ärdomstolsförhandlingen offenllig. Även avkunnande av dom eller beslut skall skeoffentligt, TV- och radioinspelning såväl som ljud- och filminspelning, vilkensker i syfte atl komma allmänhelen lill del, är förbjuden. Förbudet omfattardock inte fotografering. Bestämmelser om bandinspelning eller fotograferingsom görs för privat bruk finns inte. Detta betyder dock inte en oinskränkt rättför privatpersoner att fotografera eller spela in del som händer underrätiegången. Enligt I76§ GVG åligger del räliens ordförande att upprätthållaordningen i rättssalen. Eftersom privat fotografering och bandinspelning underförhandling regelmässigt är att anse som en kränkning av ordningen kanordföranden ulan vidare förbjuda sådan verksamhet. Ett speciellt problem ärförsvarens inspelning i brottmålsprocesser. Tysk rätt saknar bestämmelser omsädan inspelning. Någon fast praxis har inle utkristalliserats. Utvecklingengår dock därhän atl sädan inspelning vanligtvis tillåts ske. Förutsättningen ärdock all det är uteslutet att inspelningen kommer allmänheten till del och attden inte kommer atl brukas i otillbörligt syfle. Ytterligare en förulsällningär ordförandens tillstånd till inspelningen och hans närvaro då den sker. I vadmån vittnens samtycke krävs för inspelning av vittnesförhör diskuteras; förnärvarande fordras dock deras samtycke till inspelning av deras ulsagor. Förehuvudförhandlingens början och under avbrott i rättegången får inspelning ske.För den frivilliga rättsvårdens område gäller inte de regler som rörförhandling inför domstol. På detta område råder ickeoffentlighelsprincipen. Prop.1979/80:87 49 Grunden tili inspelningsförbudel är säkerligen dentilllalades och parternas rält lill skydd samt intresset att få fram sanningenvid förhandlingen, lar sig i vart fall ultryck i förbudet attoffentliggöra vad man spelat in under förhandlingen. Vidare har förbudeisamband med ordningsfrägor, Oberältigad fotografering eller bandinspelning kansom sagt alltid förhindras av ordföranden. Några ändringar i de gällande bestämmelserna omfoiografering och bandinspelning är inte akluella, 10 överväganden om privatbandinspelning 10.1 Offentlighet contra integritet Den enskilde är i grundlag tillförsäkrad informations- ochyttrandefrihel. Offentlighetsprincipen - en grundsats som sedan urminnes tidansetts böra gälla för värt lands myndighetsutövning - kan ses som ell utlryckför rälien till informalion. Att på olika sätt kunna registrera och vidarebefordrasådan informalion får anses vara en del av eller i vart fall ell ulfiöde avoffentlighetsprincipen. Varje åtgärd som innebär en begränsning av informationsfrihetenoch tillika en urholkning av offentlighetsprincipen mäsle genomföras medstörsta försiktighet. Endast mycket tungt vägande skäl fär föranleda sådanaåtgärder. Offentlighetsprincipens ursprung är troligtvis menighetensrätt atl bevista lingsförhandlingarna. Icke ulan anledning kan man våga påslåalt den öppenhet som präglat värt lands rättegångsförfarande medförl alltilltron till rättsskipningen, domstolarna och dess befattningshavare ärovanligt stark. Varje ålgärd som kan rubba denna tilltro bör undvikas. Registrering av domstols verksamhet kan ske optiskt ellerakustiskt, Då det gäller sådan verksamhet som sker muntligen kan registreringen-såvill gäller det talade ordet - ske genom nedteckning av vad de agerandesäger antingen i form av anteckning eller genom sienografi saml på mekaniskväg. Det för den registrerande bekvämaste och mest tillförlitliga sällel ärulan tvekan att med en bandspelare spela in vad som sägs. För många personer ärdet dessutom det enda sättet på vilket de kan dokumenlera vad som avhandlas.Vad bandspelaren belyder för synskadade behöver inle särskilt framhållas. Bruketav diktafoner blir allt vanligare och för vissa yrkeskalegorier som t exjournalister är bandspelaren etl sedvanligt arbetsredskap. Den öppenhet som präglar rällskipningen och då främst denmunlliga förhandlingen medför givetvis vissa negativa effekter. Vad härvidlagfrämst bör framhållas är den uppmärksamhet de i en rättegång inblandadepersonerna ulsälls för, Atl inle bara fä sina personliga förhållanden utlämnadetill allmänhelen utan också kunna riskera atl få sin egen röst. framställningsförmågaoch språkbehandling granskad och registrerad mäste för 4 1979/80. Prop.1979/80:87 50 de flesta personer kännas obehagligt. Detta gäller varesig personen agerar i rättegången å tjänstens vägnar eller som enskild parteller viiine. För de sislnämnda har lagsliftaren i ell flertal falltillmötesgått eventuella önskemål om avskildhet, 1 vissa situationer kanrälien beslula att handläggningen skall ske inom stängda dörrar. Någongenerell regel som ger domstolen möjlighet att hålla huvudförhandling inornslängda dörrar finns inte. Kännetecknande för förhållandel offentlighet contraintegritet tycks vara atl inlegriletsskyddssynpunkter får vika föroffentlighetsprincipen ulom i vissa speciellt angivna situationer. Hänsynslagandelill de personer som i tjänsten uppträder vid förhandlingen, domare, nämndemän,åklagare, advokater od, synes inte ha dikterat reglerna om stängda dörrar. Fördenna kategori personer får den uppmärksamhet de kan bli ulsalla för anses ingåsom en mer eller mindre nalurlig del av det yrke eller uppdrag de frivilligtvall. Alt för dem göra inskränkningar i offentlighetsprincipen kan därior inteanses motiverat. De situationer då inskränkning i offenllighelsprincipenkan göras äi noggrant angivna i föi fällning. Om ytterligare bestämiiielsei,som medför sådana inskränkningar, införs borde konstrueras på motsvarande sätl.Del skulle i så fall innebära att bandinspelning normalt är tillåten utom ivissa silualioner. Dessa situationer måsle i så fall vara klart angivna ochbeskrivna sä att inle utrymme för godtycke lämnas. Man kan inte utesluta alldomarens personliga upplänning i slor ulsträckning kan få ell avgörandeinflytande på tillståndsgivningen. Det som en domare tillåter förbjuder enannan. Oenhetlig tillämpning på delta känsliga område skulle skapa slor misstroför rättsordningen. Elt säll att undanröja alla länkbara tillämpningsproblemvore alt föreskriva etl absolul inspelningsförbud, Elt ovillkorligt förbud för enskilds bandinspelning är deninskränkning som ur lagstiftningssynpunkt tekniskt selt år lättast attgenomföra, sådant förbud skulle också undanröja alla risker för godtyckeoch några handläggningsproblem skulle knappast uppslå, lorbud skulle kunnakonslrueras pä molsvarande sätl som gällande folograferingsförbud ochstraffsanktioneras på samma säll som del, Elt totalförbud skulle säkerligen hälsas medtillfredsställelse av merparten av dem som är direkt inblandade i en rättsligangelägenhel som handläggs vid domstol. För dem lorde ett förbud knappast fänågra negativa följder. Allmänheten däremot - såväl åhörarna i råtlssalen somde som indirekt tar del av vad som utspelas inför rätten - har knappast någonanledning all önska etl totalförbud. För dem måste varje införande av förbudinnebära en negativ ålgärd, Specielll massmedias representanter skullesäkerligen få mycket svårl all acceptera elt sädani förbud, Endasi sådan inspelning som i faktisk bemärkelse ärstörande torde Prop.1979/80:87 51 med fog kunna förbjudas. Andra negativa följder cninspelning medför iitgör inle anledning alt förbjuda inspelningen, Atl moldenna bakgrund införa ett totalförbud vore all vidtaga en väl draslisk ålgärd.En sådan åtgärd kan bara betingas av ett påtagligt och akut behov av en radikalåndring. Ingen av de myndigheler och organisationer eller de pesoner som yttratsig eller haft synpunkter på frågan om privat bandinspelning har ullrycktönskemål om etl totalförbud, Atl under sädana omständigheter införa ett totallorbud i det land och i den rättsordning där offentlighetsprincipen driviisoch fortfarande drivs längre än vad som är vanligt i andra länder torde däriorvara verklighetsfrämmande, absolul förbud mol inspelning skulle kunna mjukas uppgenom alt göras dispensibelt. Normall skulle inspelning då vara förbjuden vidräliens alla sammankomster. Efter tillstånd skulle dock inspelning få göras avden som så önskar. Fråga uppkommer då vem som skall ge lillslånd. Nära tillhands ligger all den som avses bli inspelad tilläggs rätten att avgöra ominspelning skall få ske eller ej. Del skulle innebära alt varje person somyllrar sig i en räliegång skall lillfrägas, I ett omfattande mål med fleratilltalade, vittnen eller ombud skulle delta förfaringssätt bli tidsödande.Vissa personer skulle säga ja till en inspelning medan andra skulle motsättasig det. Vid elt sådanl förhållande kan det tänkas alt inspelning får skeendasi beträffande den som ulfrågar vittnet eller den tilltalade. Då vittneteller den tilltalade svarar måsle bandspelaren slängas av. En sädan ordning kanav nalurliga skäl inte komma i fräga. Vidare kan man tänka sig all den som saken rör tilläggsbeslutanderätten atl avgöra om inspelning får ske eller ej, I ett brottmäl skulleavgörandel då ligga hos den tilltalade. Mera kompliceral blir det om det finnsflera tilltalade i mälet. Hur skall förfaras om en medger inspelning och denandre motsätter sig det? Delsamma gäller mål där saken berör båda sidor likamyckel som lex familjemål. Att tillägga part eller annan i förhandlingen inblandadperson rätten atl avgöra om inspelning får ske eller ej är ett klarl avslegfrån principen att del ankommer på rätten eller dess ordförande atl avgörafrågor som har samband med den formella processledningen, Åven om frägan omenskilds handinspelning ingår i offentlighetsprincipens problemalik så lordeelt beslut som innebär en ulvidgning av denna princip närmast vara all betraktasom en ordningsfråga liknande de frågor som regleras i 5 kap 2 och 3 SS RB,Avgörandel i dessa situationer lillkommer ordföranden. Dispens frän elteventuellt inspelningsförbud bör därför ges av rätlens ordförande och inle avrätten. Mot alt tillägga ordföranden rälien atl ge dispens från ellinspelningsförbud lalar de synpunkler som anfördes då fotograferingsförbudelinfördes; faran alt tillståndsgivningen kommer atl variera kraftigl från domaretill domare, Atl utan närmare regler ge ordföranden rätl alt Prop.1979/80: 87 52 avgöra när inspelning får ske lorde därför vara uteslutet.Tänkbart är att han i vissa mållyper eller belräffande vissa delar avförhandlingen kan få avgöra om inspelning får ske. Denna lösning innebär altett absolul förbud skulle råda belräffande vissa förhandlingar eller delar avdem. Mer praktiskt vore därför all införa etl absolut inspelningsförbud dåvissa mål- eller ärendetyper eller delar av dem är föremål för förhandling. Iövriga situationer skulle inspelning få ske, dvs etl differentierat förbud. Ingen förhandling är den andra lik. mål om allvarligabrolt brukar vanligtvis bli utsålt för massmedias inlresse och allmänhelensnyfikenhet medan en muntlig förhandling i ett konkursärende mer sällan kommertill allmänhelens kännedom. Åven om två mål behandlar likartade silualioner säär del olika personer som berörs. Varje mål har sin karaklär och kräver sitthänsynslagande. Del kan därför kanske vara befogal all knyta ettinspelningsförhud antingen till den rättsliga angelägenheten eller till denperson man vill skydda. Sålunda kan man tänka sig förbud mol inspelning underbroltmälsförhandling eller när det gäller underåriga eller personer medpsykiska problem. Då man vill stärka skyddet för den personliga inlegrilelenligger det nära till hands att införa elt inspelningsförbud vid förhandling avvissa s-arskilt känsliga mål- och ärendelyper. Lagstiftaren har också använtsig av denna metod i tex 5 kap I S 3 st RB och 20 kap 10S då detgäller möjlighelen atl hålla förhandling inom stängda dörrar. De mål- ochärendetyper man kan tänkas vilja undandra från den generelll gällande rältenatt göra privata bandinspelningar torde dock i stor ulslräckning komma altöverensstämma med dem som kan handläggas inom stängda dörrar. Ettinspelningsförbud skulle därför innebära att det för vissa mål- och ärendetyperskulle finn-as två möjligheter all inskränka offentligheten, dels genom attförbjuda inspelning och dels genom atl helt avstänga allmänheten frånförhandlingen. En sådan ordning skulle skapa problem. Svårigheter skulle uppståvid avvägningen att finna gränsen mellan den mer kvalificerade inskränkningenoch det lindrigare inspelningsförbudet, Etl mål man skulle hålla inomstängda dörrar skulle kanske endast få vidkännas ett inspelningsförbud.Troligtvis skulle integritetsskyddsaspekten vinna på alt endasi den merkvalificerade offentlighetsinskränkningen, som också säkerligen betraktas somden enda verkligt meningsfulla inskränkningen, ensam får reglera möjlighetenatt undandra allmänhetens insyn i den rättsliga angelägenhet som är föremålför förhandling. Delsamma gäller då frågan är att knytabandinspelningsförbudet till viss person. kan rätten förordna attförhör med vissa personer skall hållas inom stängda dörrar. Det gällerunderåriga, psykiskt sjuka od. Endast omständigheten atl parlen eller vittnetkänner obehag av atl uttala sig inför allmänheten kan inte föranleda attförhöret skall hållas inom Prop.1979/80:87 53 För dessa personer skulle etl inspelningsförbudi viss utsträckning lindra della obehag. Denna lindring mäste dock betraktassom marginell i jämförelse med den lättnad vittnet eller parten skulle känna omförhöret kunde hållas inom slängda dörrar. Elt inspelningsförbud skulle för depersoner för vilka man vill stärka integritetsskyddet därför knappast innebära nägonförbältring. Rättens inspelning sker ju även om ell förbud för enskildsinspelning införs. Vetskapen om all förhöret spelas in av annan än rälten kan inågot fall säkerligen påverka ulsagan och den hördes uppträdande. Förhållandet atlrälten spelar in vissa förhör har sä vitt känl aldrig ifrågasatts ellerkritiserats. Tvärtom har det ansetts som en rättssä-kerhetsslärkande ålgärd.Myckel talar därför för alt även en enskilds inspelning kan vara till fördelför den inspelade. Missuppfattningar och felaktiga påslåenden kan lättarerättas lill eller dementeras. Av de personer som haft synpunkler pä frågan om privalbandinspelning har ingen kunnal märka atl sådan inspelning verkal hämmande påden inspelades agerande. Tvärtom har vissa personer blivil mer frimodiga dä deförstått atl deras utsagor kan få en större spridning än endast lill dem sombefinner sig i rällssalen. Skäl som är så starka all de motiverar införandel av ettinspelningsförbud knutet till vissa i rättegången inblandade personer finns enligldomstolsverkets mening inte. De personer som bör skyddas bereds etlmångdubbelt bättre skydd genom möjlighelen atl hålla vissa förhandlingar inomstängda dörrar. Då mål handläggs inom slängda dörrar får den som ägernärvara vid förhandling spela in vad som sägs. Sådan inspelning omfallasgivetvis av beslul som rätten meddelat med stöd av 5 kap 4S RB, dvs all vad somförekommit under förhandlingen inte får uppenbaras. Etl förbud kan vidare knyias till den person som avser allgöra inspelningen. En nalurlig gränsdragning kan då vara atl göra ålskillnadmellan ä ena sidan personer som agerar i rättegången och å andra sidan åhörare.Att införa ett inspelningsförbud för förstnämnda kalegori torde inle vara aktuellt.För parlen och specielll dess ombud kan en inspelning av vad som yUrats underförhandlingen vara myckel värdefull då ställning skall lagas lill den fortsattahandläggningen av angelägenhelen eller lill ell eventuellt överklagande. Åvenför andra hörda personer kan en inspelning ha sitl värde. Ett vittne kan behövaha inspelningen för alt tillbakavisa beskyllningar om falska påståenden i sinutsaga. Vidare lorde elt förbud med fog kunna upplevas som stötande av etl vitlne.Han är tvungen atl under ed uttala sig om vissa saker medan han inle själv kan dokumenleravad han säger. De mesl kännbara integritetsskyddskränkningarna lordevanligtvis förorsakas av massmedias och då främst pressens bevakning ochrapportering från rättegångar. Röster har också höjts för införande av åtgärdersom begränsar sådan rapportering. Att införa ett inspelningsförbud för pressre- Prop.1979/80: 87 54 presentanter vore all tillmötesgå detla önskemål. Problemuppslår dock redan vid ell försök alt beslämma vilka som skall räknas somrepresentanter för pressen eller andra massmedia, Etl inspelningsförbud förjournalister kan dessutom lätt kringgås genom bulvanförtarande. En inspelning £Jordav en icke representant för massmedia kan säkerligen göra lika stor skada somen journalists inspelning. Denne har ju dessulom vissa pressetiska regler attla hänsyn till. Dessutom torde det te sig märkligt att i föriattning förbjudaviss yrkesgrupp all företa något som andra får göra, Etl evenluelltinspelningsförbud för åhörarna bör därför gälla för säväl enskilda åhörare somför massmedias representanter. Vissa länder har knutit elt inspelningsförbud lillinspelningens syfte eller ändamål. Upptagning får inte ske i publiceringssyfte.Della innebär all rälien skall vid förhandlingen försöka utröna inspelningens syfle.För många måsle della upplevas som om domstolen agerar som någon sorls censor.Vidare kan ell försök atl utröna syfiet bli tidsödande och ge upphov tillavbrott i förhandlingen. Alt dessulom säkerl kunna fastställa vad inspelningenskall användas lill är i de flesta fall ogörligt. Inspelningens syfte bör däriorinle utom i undantagsfall vara beslämmande för om den skall få företas ellerej. Gällande sanktioner, såväl straffrättsliga som ekonomiska, får tillgripas mololämpligt eller felaktigt använd inspelning. Alt en inspelning kan redigeras eller förfalskas så atlden ger en skev eller felaktig bild av verklighelen är en sak som man alllidfår räkna med. Sådana exlraordinära förfaringssätt bör dock inle påverka frågaom prival bandinspelning skall förbjudas vid offenlliga sammankomster inför domstol. Åven om inte inspelningens syfte normalt bör få avgöradess tillåtlighet bör följande framhållas. Vad någon sagt under en rättegång ärofta fill men för annan person. En inspelning av sådana uttalanden kan användasotillbörligt eller till och med brottsligt. Personen som uttalat sig kan blitrakasserad. Detsamma gäller den han uttalat sig om. Troligtvis händer dettaoftare än vad som kommer till allmän kännedom. Att man i sådana sammanhanganvänt sig av bandinspelningar är inte visat. Uttalandena har ju ofta gjortsinför den som känt sig träffad av dem och även intagits i protokoll eller dom.Ett inspelningsförbud torde därför knappast medföra att otillbörligatrakasserier skulle bli mer sällsynt förekommande. Del skydd rättsordningenerbjuder i form av att man straffsanktionerat dessa handlingar torde vara detbästa skyddet man kan erbjuda personer som uttalar sig inför rätten. Sålunda finner att ett differentieratförbud vare sig det är knutet till den rättsliga angelägenheten som är föremålför förhandling, de personer som uppträder vid förhandhngen, den som vill görainspelningen eller dess syfte inte bör införas. Prop.1979/80: 87 55 Rättens förhandlingar skall genomföras utan störandeinslag och under ordnade former. Såväl rättssäkerhetsaspekter somhänsynstagande till de i förhandlingen inblandade personerna kräver detla. Förbevarandet av aktningen för rätten kan därför straft' ådömas den som störförhandlingen. Vad som menas med alt störa förhandlingen har överlämnats tillordföranden att avgöra. Någon närmare vägledning ger varken lagtext ellerförarbeten mer än att fotografering anses alltid vara störande. Uppenbarligenmåste det anses störande att medelst tal eller annat ljud lägga sig i elleravbryta förhandlingen. Huruvida mindre störande inslag såsom viskningar, hostningaro. d. är att anse som så störande inslag atl ordföranden bör ingripa fåravgöras från fall till fall. För genomförandet av vissa rättegångar måste stortolerans visas och endasi mer flagranta störningar brukar föranleda ingripandefrån ordförandens sida. Störningar kan även vara ljudlösa. Flaggviftning, vinkningaroch gester från åhörare måste även kunna anses vara störande. Vidare måste detanses vara störande atl medföra vissa saker in i rättssalen som t. ex. djur,skyltar, skrymmande bagage o. d. Mycket uppseendeväckande klädsel torde i någotfall kunna anses vara så störande att ett ingripande erfordras. Då det gäller bandinspelning bör därför redan medförandetav en inspelningsapparat in i rättssal eller uppmonterandet av den där kunnaförbjudas. Närmast avses då sådana apparater som till sin konstruktion,utformning eller storlek är så säregna att de förvandlar rättssalens karaktärav domstolslokal till inspelningsstudio. Att placera en mikrofon i anslutningtill partemas, vittnets eller rättens platser bör normalt vara tillåtet. Attens ljudlöst manövrera en mikrofon fastsatt på t. ex. en stång från olika delarav rättssalen får normalt betraktas så störande att detta förfaringssätt börförbjudas. Detsamma gäller även annan förflyttning av mikrofonen, t. ex. avgående person. Även apparatens arbets- eller funktionssätt kan medföra att denstör förhandlingen så att inspelning bör förbjudas. Vad då närmast åsyftas ärapparater som avger störande ljud men även sådana som på annat iögonfallandesätt distraherar de i förhandlingen inblandade personema genom t. ex. storasnurrande bandmllar o. d. Då det gäller att avgöra om inspelning skall förbjudas pågrund av att bandspelaren genom ljud stör förhandlingen bör avgörandet dikterasinte endast av det störande ljudets styrka utan också av förhållandena i detsärskilda fallet. I ett fall där ingen av de inblandade uppenbarligen ej störsav apparatens ljud bör större tolerans visas än då någon irriteras av endastsmärre ljudupplevelser. Avgörandet ligger dock alltid hos ordföranden attavgöra huruvida inspelningen är så störande att han med stöd av 5 kap 9 §rättegångsbalken skall förbjuda den. Även om inspelningen inte förbjuds ägerordföranden givetvis ge den inspelande föreskrifter som han har att följa.Härvid bör särskilt påpekas ordförandens skyldighet att förvissa sig Prop.1979/80:87 56 om atl inspelningen inte röjer parternas eller rätlensinterna diskussioner. Föreskrifterna bör dock inle omöjliggöra inspelning sompå objektiva grunder inte kan anses störande. 1 detta sammanhang kan övervägas om domslolen på särskill säubör tillmötesgå den som önskar göra inspelning vid förhandlingen. Enligt domstolsverketsmening finns del ingen anledning atl föranstalta om särskilda åtgärder eller påannat sätt gynna den som vill göra inspelningen. Han bör behandlas som andraåhörare. Är det en representant för massmedia bör han behandlas som sina övrigakolleger, Varje inskränkning i enskilds rätt att göra bandinspelningkommer att mötas med negativ kritik och då främst från dem som drabbas av dennainskränkning, dvs, från massmedias sida. Mol bakgmnden av de utförliga ochfylliga reportage som förevarit från vissa uppseendeväckande rättegångar underde - t. o. m. radioulsändning av parts- och vittnesförhör harförekommit - kommer denna kritik att från allmänhetens sida framstå som fulltberättigad.