prop · G3031 · 1979-12-31 00:00:00 — Väslerås kommun anser att denföreslagna vårdtiden är allt för korl. När omhändertagandet föranlelts avmissförhållande i hemmel och bamel är bör omhändertagande gällalills vidare, dock längsl till . Beslutel bör dock omprövas med högst ellårs mellanrum. När barnen i dessa ärenden närmar sig 15-årsåldern eller är över15 år, bör den längsla tiden vara och samma lid bör gälla för demsom omfallas av l§2p. Prop.1979/80:1 395 ICO anser att en maximitid lörvården bör faslslällas, en maximilid som får överskridas endast i undanlagsfalloch därvid inte pågå längre än under högst elt år. Vid synnerliga skäl börvärden, enligl lCO:s upplänning, efler dispens frän länsrälten. la utsträckasupp till 20 ärs ålder. Huruvida Iremånadersregeln är den mest lämpade ärdiskutabelt. Straffkaraktären kun förslärkas, innehållet tunnas ul och placeringi familjehem försvaras. När omhändertagandel sker enligt I S 2 p. pä grund avden unges eget beteende förordar TCO en maximitid , Iundantagsfall bör maximitiden få överskridas, men vården får inle pågå längreän under högst etl år. Även komniiinalijtinsteniaiinaförbiiiid (SKII janser atl tremänadersregeln är olycklig. Skall en lidsgräns införas lör behandlingstidenbör den ligga någonstans mellan till ett ar. Elt syslem medfrekvent återkommande vårdbehovsprövningar, vilkel kan bli följen av en fasttremånadersgräns. leder till att tryggheten i relationerna mellan denunderårige och fosterföräldrarna allvarligt kan äventyras, anser atl ombehandlingstiden bedöms bli längre än ett är. så skall länsrätten efter etl åringående pröva relevansen av fortsaU behandling, för all lillgodose kravet pårättssäkerhet. 2.6 Nämndens befogenheter m. m. Beslut om omedelbartomhändertagande eller beslut om vård medför enligl socialulredningens förslagrätt för socialnämnden att bestämma hur vården skall ordnas och var den ungeskall vislas . Vården bör enligl förslagel så snarl som möjligtförläggas till den underåriges egel hem (13 S). Ulredningen föreslär vidare attlänsrättens beslut om vård inte vidare skall gälla om socialnämnden inle inom14 dagar frän del att länsrällens beslul har kunnal verksiällas vidlagilålgärd för alt bereda den underårige värd utom hemmet (4S). Del stora flertalet remissinstanserhar lämnal utredningens överväganden och förslag rörande nämndens befogenhelerulan erinran. par frågor har emellertid särskilt berörts i yttrandena. Flera remissinsianser har riklalkrilik mot beslämmelsen i 4S. Den föreslagna liden för genomförande avlänsrättens beslut - - är väl knapp anser i Slockholmslän. Om härmed menas alt placeringen skall vara genomförd kan frislen medföraall förfarandel vid länsrällen i onödan måste göras om eller all onödigaplaceringar provisoriskt måsle tillgripas i avvaktan på den för barnet lämpligasleplaceringen. Länsslyrelsen i lån har samma invändning molförslagel i denna del. Länsslyrelsen i lånframhåller all den föreslagna beslämmelsen om den lid inom vilken nämndenskall ha ""vidtagit åtgärd för atl bereda den underårige vård utomhemmet"" är oklar. Länsslyrelsen ifrågasätter om vissa förberedandeålgärder som t. ex ell misslyckal försök alt Prop.1979/80:1 39, hilla ett enskilt hem som vill ta emol den underårige. är också tveksam till förslagel att nämnden årligenskall pröva om beslutad vård allijäml skall bestå. För en förälder, som har ellbarn vilkel omhändertagits vid späd ålder och som kanske inte har möjlighetatl få tillbaka vårdnaden, kan det bli synnerligen påfrestande attår bli påmind om omhändertagandet. Den föreslagna liden inom vilkenbeslut om vård förfaller torde vara alltför kort och skulle behöva föriängasanser länsslyrelsen i och lan. Under alla förhållanden börnärmare anges vilken eller vilka åtgärder som socialnämnden bör vidta för altbeslut om vård inle skall förfalla. i Kristianslads län anserocksä all den föreslagna liden är för korl. Beslul om värd förfaller omsocialnämnden inle från beslutel har vidtagit åtgärd för altbereda den underårige vård ulom hemmel. anför Föreningen , oklart vad som avses med formuleringen ""vidtagitåtgärd"". Om härmed avses placering ulom det egna hemmet borde deltalydligl framgå av lagtexten. I så fall är den angivna liden som regel för kort.SACOISR anser alt är en orimligt för den grannlaga ochkvalificerade ålgärd som en fosterhemsplacering innebär. Av den anledningenbör denna lidsgräns ulgå. och Svensku läkuresäUskapelanser också all lidsgränsen bör utgå. Ett par remissinstanser har varitkritiska mot den föreslagna bestämmelsen alt vården börförläggas tiil den underåriges egel hem. JO anser inte alt man generellt kanuppställa del kravet atl ell omhänderlagel barn så snarl som möjligt skallvårdas i det egna hemmet. JO anför vidare bl. a. följande. Ett dylikl riklmärke kommer altleda till många skadliga försök med alt flylta hem barnet innan problemen ifamiljen ännu är lösta. Resultatet blir bara alt socialnämnden på nytt fårskilja barnel från hemmel. Sådana upprepade omhändertaganden kan ge svåraanpassnings- och utvecklingsproblem hos barnet. Jag är alltså rädd för allförslaget pä denna punkt utformats med föräldrarnas intressen i förgrunden ochpå bekostnad av barnens intressen. Vård i den underåriges egel hem med slöd avden särskilda lagen bör i allmänhet inte komma ifråga när vården föranletts avatt hemmet företett grövre missförhållanden och någon varaktig och väsentligförbättring inte konstaterats. Blotta förhoppningen om att förhållandena ihemmel numera stabiliserats får sålunda inte leda till atl barnel flyttas att vårdas där. Inte heller bör vården få förläggas lill den underårigesegel hem av det skälet alt man finner del svårt att anordna den vård manursprungligen avsett, t. ex. att man tänkt sig en fosterhemsplacering men intekunnat få fram någol lämpligl foslerhem. Jag har uppmärksammal alt denuvarande reglerna om villkorligt upphörande av samhällsvård ibland kommittill användning i sådana fall och där del objektivt sett inte varit lämpligtför barnet. Den föreslagna lagstiftningen torde innebära ännu större risker föratl barnet flyttas hem i fall när andra placeringar ter 1979/80:1 397 sig svårare alt genomföra. Lagstiftningen måsle därför geklart uttryck för tanken atl socialnämnden är ansvarig för att ett barn som vårdasenligt LVU kommer i lillfredsslällande förhållanden såväl under hela vårdlidensom när vården upphör. Del finns därför skäl att överväga om inte lagen bordeinnehålla en motsvarighel till 44 S barnavärdslagen och dä även omfattaplacering i det egna hemmel under vårdliden. Beslämmelsen om alt vården så snarlsom möjligi bör föriäggas till den underåriges hem kan utgå anför Helsingborgskommun. Det är i en del fall möjligi för alt inle såga iroligl alt vården intealls sä snart som möjligt bör förläggas lill den underåriges hem. I vilkel fallsom helsl fyller bestämmelsen ingen funktion. Länsslyrelsen i Kristiansladslän anser del Iveksamt om en sådan bestämmelse bör tas in i lagen. Bestämmelsenär ägnad atl väcka icke realistiska förväniningar om kort vårdlid ulom hemmel.Även Riksförbundet mol alkohol- och narkotikamissbruk (RFMA) anser delolämpligt atl i lagtexten direkl påbjuda att vården bör förläggas lillden miljö som utgjort faran. Frågan om nämndens befogenheler har berörts i elt par remissyttranden. Kumniarrätien i Sundsvull har i ochför sig inle något att invända mot den ulformning förslagel har fåll i dennadel. Del förtjänar emellertid all beaklas att socialutredningen anser all sammabefogenheter inle tillkommer nämnden i de fall dä en underårig bereds värd medstöd av I S I p. i den föreslagna lagen som när den underårige bereds vård medslöd av 1 § 2 p. Ulredningen föruisäller all regeringen skall meddela närmareföreskrifter härom. Kammarrällen anser alt denna skillnad i befogenheterna börkomma fram redan i laglexlen. JO framhåller alt lagen inteinnehåller några preciseringar av nämndens befogenheler genlemot den om vilkenman har beslutat om omhänderlagande eller vård. Meningen synes vara atl delskall uppdras ät regeringen all meddela ytterligare föreskrifter. JO kännertveksamhet inför denna uppläggning. Del är inle lillfredsslällande alt frägorav detta slag skall regleras genom anvisningar eller avgöras av praxis.Förutsällningarna för atl vidla frihelsinskränkande ätgärder bör i huvudsakanges och preciseras i lagen. Av lagen bör även framgä vem som har ratt allbeslula om dylika åtgärder. Ultryckel ""nämnden eller den åt vilkennämnden har anförtrott v " är här alltför oklart. JO ifrågasättersocialutredningens uttalande att befogenheten all vidla frihelsinskränkandeålgärder skulle kunna över-fiytias lill ell vanligl sjukhus. Enligl JO: smening lär sä inle kunna ske ulan särskill lagslöd. Med molsvarande resonemangskulle man annars kunna komma lill resulialei all nämnden har möjlighel alluppdra ål enskild person all uiöva frihelsinskränkande åtgärder, t. ex. attlåta fosterföräldrar låsa in en omhändertagen tonåring som vill rymma. Sislnämnda fråga las upp också avsticiulsiyrelsen som erinrar om atl f. n. gäller atl verksiällighei avomhänderlagandebeslui inle kan delegeras till överläkare i de fallomhändertagna barn har placerats på t. ex. barnpsy- Prop.1979/80:1 398 Genom den föreslagna utformningen av 13 Si LVU kan della problem lösas. Del föreslagna lagrummel lorde emellertid krävasärskilda lillämpningsbestämmelser, bl. a. vad gäller överläkarens skyldighetatt överta nämndens rältigheter och i vilken utsträckning ivångsvisabehandlingsålgärder får vidtas med stöd av denna lag. Evenluellt kan övervägasom inte sådana besiämmelser bör las in direkt i lagtexlen. Enligl lagförslaget skallunderårigs rörelsefrihel kunna begränsas om han har omhändertagits för vård,Lagen ger emellertid inga anvisningar om hur del kan ske, koinniiin anseratt vägledning om denna för specielll insiilutionsplacerade ochinstilutionspersonal så viktiga fråga bör ges. Socialulredningen föreslår allsocialnämnden skall ges befogenhel all förordna om läkarundersökning och ompolishandräckning för all genomföra undersökningen. Sådana ålgärder som kanvidlas med slöd av BvL, lex. utsättande av vite, hämtning till förhör införnämnden och polishandräckning för hembesök, skall enligt förslaget inle vidarefä förekomma. Del klarl övervägande antaletremissinstanser har inle haft något att erinra mot ulredningens förslag. Sveu hovråll, fiertulet länsslyrelser, koinmunförbunden,fiertulet kommuner, LO, TCO socionomförbiind och Föreningen . Några remissinsianser har ansettatl socialutredningens förslag medför all nämndens möjligheler att genomföraulredningen blir alllför begränsade, Enligl kummurrätten i Sundsvull börfrägan om möjlighelerna atl förelägga vite eller besluta om hämtning övervägaspå nytt. Omhänderlagande för ulredning är ell alllför drastiskt allernaliv omt.ex. föräldrarna vägrar att infinna sig lill sammanträde. Kummarräiten iGöteborg anser all det föreligger flera risker med all begränsa nämndensmöjligheter att använda tvångsinstrument under utredningen. kantvingas alt ansöka om vård även i sädana fall då nämnden, om ulredningen varilfullständig, skulle ha vidlagil andra, mindre ingripande ålgärder. Denföreslagna ordningen kan också medföra risk för alt länsrätten får eltbristfälligt utredningsmaterial fogat till ansökningen. Enligt kammarrätlensmening bör lagen kompletteras i angivel hänseende. i anseratt läkarintyg alllid bör föreligga innan socialnämnden fattar beslul att göraframslällning om vård. Möjlighet att påkalla polishandräckning t.ex för aukunna genomföra hembesök vid misslänkl barnmisshandel, bör finnas, anserlänsslyrelsen. Också Bor-ås kommun anser atl det i vissa fall, t. ex. i ärendendå det mera är fråga om van vård av barn än misshandel, bör finnas möjlighetför socialnämnden alt påkalla polishandräckning för att bereda sig tillträdetill enskildas hem. 1979/80:1 399 Enbart förordnande om polishandräckning för atl i eltsådanl fall föra barnel lill läkare är enligl kommunens mening intetillräckligt.. Några remissin.stanser har ansellall polishandräckning inte bör få tillgripas för atl genomföraläkarundersökning. Väslerås kommun anser det inlemoliveral all i lagen la in en beslämmelse om rätl all anlila polismyndighdför all insiålla den underårige lill läkarundersökning. Del lorde vara ytterstsällsynt all motsvarande bestämmelse i BvL kommer lill användning. Dessulomger den föreslagna lagen möjlighet lill omedelbarl omhänderlagande i de fallföräldrarna motsätter sig en läkarundersökning av etl barn som sannolikl är ibehov av vård. Delta förfaringssätt är, anför kommunen, säkerl skonsammare molbarnet. SACOISR anser inle allpolishandräckning skall tillgripas för läkarundersökning av underåriga.Framför allt vid psykialrisk undersökning skapas elt däligl utgångsläge ompolishandräckning genomförs. Bällre är då all vederbörande läkare gör hembesök.Sveriges socionomers riksförbund har samma uppfattning. Även och Svensku läkuresäll-skupei riktar kritik mol förslagel i dennadel. Föreningen i Sumhällei() framhåller alt de flesta barn lar allvarlig skada av en polishämtning.Socialnämnden bör därför kunna finna andra säll alt få en minderårig atlinställa sig lill nödvändig läkarundersökning, förhör, domstolsförhandlingeller för atl genomföra beslul om vård enligl LVU. Endasi i de fall där delföreligger uppenbar risk för barnels liv och hälsa bör barnel kunna hämlas medhjälp av polis. Länsslyrelsen i Västernorrlunds länframhåller särskill belydelsen av all utredningen sä långt möjligi bedrivs isamråd med föräldrarna och den underårige, om han nåll erforderlig mognad. Delkan därvid ha belydelse för nämndens bedömning alt den fär möjlighel all självbilda sig en uppfattning om den underårige. Denne bör dock inte ivingas alluppträda inför en fulltalig nämnd. Kontakten i nämnden bör i slällel ske i formav samlal mellan företrädare för nämnden och den underårige. Länsstyrelsenefterlyser härvidlag en lägsla åldersgräns för alt den underårige skall fähöras i nämnden. Socialulredningen föreslår allsocialnämnden, nämndens ordförande eller annan ledamot som nämnden harförordnal skall fä besluta om omhändertagande av underårig, omlänsrättens beslul inle kan avvaktas. Sådanl beslut om omhändertagande skallunderslällas länsrätten för prövning senasl efter del beslutelfattades. Underställt beslul skall prövas av länsrälten fråndet handlingarna kom in fill rätten, om inte synnerligl hinder möter.Fastställs beslutel skall nämnden senast inom Ivå veckor frän omhänderlagandelinge ansökan om värd lill Prop.1979/80:1 400 Den tiden får förlängas till högst fyraveckor, I mal där den unge är omhändertagen skall förhandling i mälet hållasinom fiän del ansökan om vård kom in. Nära nog alla remissinsianser somhar yttral sig över förslagel har tillslyrkl eller lämnal utan erinran de avutredningen föreslagna grunderna för omhänderlagande. Bland deremissinstanser som uttryckligen har lillstyrkt förslaget märks kaniniarrällernai och Göleborg som i likhel med utredningen anser att för vissasituationer möjlighet bör finnas atl omhänderta underårig.Kammarrätten i har lillagl all del från rättssäkerhetssynpunktframstår som värdefullt atl lidsfristerna är korta och medför snabbhandläggning. Emellertid har åtskilligaremissinsianser varil kritiska mot de av utredningen föreslagna fristerna förhandläggningen av ärende om omhändertagande. Enligt utredningens förslag skällhandlingarna i underställningsärende ha kommit in lill länsslyrelsen inom fyradagar efter det beslutet fattades. Kummurrätten i framhåller atl ensådan regel har bestämda nackdelar. Dels ivingar den socialnämnden alt hållasig förvissad om att handlingarna har kommit in i räll tid till länsrätten,dels innebär tidsätgången för postbefordran en osäkerhdsfaklor. Enliglkammarrällens mening bör regleringen innebära atl handlingarna skall avsändasav nämnden inom den angivna tiden. Länsslyrelsen i länanser atl den angivna lidsfristen för underslällning är alltförkort med tanke pä mellankommande , andra brådskande göromål såsom ulsallasessioner och behovel av atl i iveksamma fall anmäla omhändertagandemål isession. Frislen bör förlängas till . Även den frist om Ivå veckor somgäller för all inge ansökan ar alllför snäv. Del är viktigt att nämnden får tidatt göra fylliga och välmoliverade utredningar. Den behandlingsplan som skallligga till grund för länsrättens prövning bör förankras hos föräldrar och barnoch vara väl genomarbetad med konkrela förslag lill placeringar. Detla lorde inormalfallel inle hinnas med . Nämndens frist för ansökan börregelmässigt omfalla . Den föreslagna tidsfristen om förmuntlig förhandling är också väl kort. Parter och vittnen mäsle hinna delgeskallelse och erhålla skäligt rådrum för inställelse. Part måste också hinna lakonlakl med ombud som i sin lur kan ha svårt all förbereda och inställa sig medmycket kort varsel. En normal tidsfrist bör föreskrivas. Ävenlänsstyrelsen I Södermunlunds län anser atl tidsfristen för muntligförhandling är betänklig frän rättssäkerhetssynpunkt. Med tanke deti allmänhet lar alt kommunicera ansökan med parterna och med beaklande av detofta förekommande behovet av komplettering av utredningen är det nödvändigt meden som huvudregel. Del kan ifrågasättas om en särskilt angiventidsperiod över huvud taget är erforderlig. Prop.1979/80:1 401 Den föreslagna frislen löringivande av ansökan är alllför korl anser lönsstyrelscn i länoch föreslår en normal lidsfi isl . Även/(i/i.v.s(y)r/,se/i iJtiiiktipings län har invändningar mol de föreslagna lidsfristerna. Sålundasynes en lid av för underställning av beslut om omhänderlagande varamera godlagbar. Den lid som liinsrålten får till siu förlögande för all beslutai underställt nvål - - är enligt liinsstyrelsens mening inteverklighelsanknulen. Vidaie bör tiden för ingivande av ansökan utsträckas . Den föreslagna liden om för muntlig förhandling ilänsrätten kan inte heller godtas. Del kan inte vara rimligt - annat än iundantagsfall - alt kalla personer lill förhandling med endasi någon dagsvarsel. Det går inte heller alt bortse från behovel av komplettering avulredningen. Barnavårdskonsulent eller socialvårdskonsulent som skall kallastill förhandlingen kan också behöva lid pä sig att sätta sig in i mälel. Extraförhandlingar eller obestämda förhandlingsdagar som skulle bli följden omförslaget genomförs kommer atl förrycka arbelel. avstyrkerbestämt att den föreslagna lidsfristen om görs lill huvudregel. Även I Itinanser alt den föreslagna lidsfristen för underslällning av beslul om omedelbarlomhänderlagande är orealistisk. Den nuvarande tidsfristen börbibehållas. Den föreslagna liden för ansökan lill länsrätten är också för snävttilltagen. Den ulredning som skall föregå ansökan är dt relativt omfattandearbele som måsle genomföras med siörsla noggrannhd. Snabbhelskravet måsle härslå tillbaka för kravel på en gedigen utredning. Den nuvarande lidsfiislen om30 dagar bör bibehållas. Ltinsslyrelserna i Gotlunds ochVtislernorrlands län anser också alt liden för ansökan bör utsträckas lill fyraveckor. Lansstyrelserna framhåller vidare atl den föreslagna tiden inom vilkenförhandling i länsratt skall hällas är för kort. Tiden bör utökas till tväveckor. Undersiälll beslul skall enligtförslaget prövas frän del handlingarna kom in till rätten.Länsstyrelsen i Krisliunstads län drar av förslagel den slulsalsen alllänsrätten skall falla besluiel utan kommunikation. Länsslyrelsen framhålleralt ell sådant förfarande inle är förenligl med beslämmelserna i 10 S FPL.Länsslyrelsen anser vidare den föreslagna liden för hållande av förhandlingvara för knapp. Även i Mulmöhus län uttalar tveksamhet om deföreslagna lidsmarginalerna är förenliga med en omsorgsfull handläggning. De föreslagna 4-dagarsfristerna börförlängas lill anser 1 Göieborgs och län. Denangivna frist inom vilken förhandling skall hållas bör ulgä. iÅlvsborgs län anser bl, a. med hänsyn till de omöjliga tidsfrister som harangells i förslagel del nödvändigl att förslagel hell och hållet arbelas om.Även länsslyrelsen i Värmlunds lån riklar kritik mot de föreslagna lidsgränserna.Länsstyrelsen i 26 1979180. Prop.1979/80:1 402 län anser alt de handläggningslider som har förnämnden och länsrätten är för korta och behöver korrigeras. Samma uppfattningredovisas av länsstyrelserna i och lön. JO framhåller att handläggningen avLVU-ärenden alltid bör vara skyndsam och ges prioritet i förhållande till andraärenden. Emellertid bör man inte fastställa maximitider som inte möjliggör enrimlig behandling av ärendena. De föreslagna lidsgränserna i 8 S belräffandeomedelbarl omhänderlagande och i 10 S belräffande länsrättens prövning synesrimliga. Bes'immelsen i 9 S all socialnämnden endast har på sig,räknal frän ud omedelbara omhändertagandet, all göra ansökan till länsrätten omvård enligt lagen förefaller däremot att vara i snävaste laget. Till dellabidrar bl. a. all man har tagit bort den generella möjlighelen till ordförandebeslutoch all beslut om ansökan lill länsrält ime får delegeras inomdistriklsnämnden. 1 de flesta fall måste således frågan om ansökan lilllänsrält hinna behandlas vid nämndsammanträde. skall utredning hagjorts och färdigställts och kommunikation med parterna ha sketl. Delta belyderall nämnden inle kan lägga ner särskill mycket lid på själva ulredningen. Enväl genomförd ulredning är emellertid en försia förutsältning för atllänsrällen skall få elt lillfredsslällande underlag för sitl slällningstagande.Bristfälliga utredningar kan leda till allvarliga rättsförluster, bådesåtillvida att vård inte beslutas trols all skäl därtill föreligger och allvärd enligt LVU kommer lill slånd trols att någon annan behandlingsåtgärd hadevaril lillräcklig eller mera ändamålsenlig. JO anser au man vid avvägningenmellan å ena sidan önskemålen om skyndsam handläggning och å andra sidan kravetpä en tillförlitlig utredning måste ta fasta på det sistnämnda. Den föreslagna14-dagarsregeln kan medföra en risk för försämrade utredningar. Möjlighelenatt begära förlängning av ansökningstiden finns visserligen men förutsätteratl särskilda skäl föreligger, med andra ord att ärendet avviker frånnormalärendel. Enligl JO:s mening framstår en utredningstid pä upp till fyra veckorsom nödvändig även i mänga normalfall med hänsyn till de prakliska svårigheiersom ofla föreligger all genomföra detla slag av ulredningar. Man skall kommaihåg alt socialförvallningarna inle har utredningsresurser liknande polisens,varför det inte är rimligt att dra paralleller med t.ex. häktningsfrister. JOtycker också det är viktigt att socialnämnden ges tid atl noga överväga denföreslagna behandlingsplanen så att denna kan bli av verkligl värde för densenare vården och inte endasi en pappersprodukt. JO förordar sammanfattningsvisen mindre restriktiv reglering av tidsfristen i 9 §. anser också attutredningens förslag om en längsta tid för upprättande avbehandlingsplan är alltför knappl tilltagen. Tiden bör förlängas. Flera kommuner är också kritiskamot tidsgränserna. har ingen erinran mot den föreslagnatiden för underställning, under förutsättning att härmed avses fyra vardagar.Däremot är den föreslagna 1979/80:1 403 tidsfristen för ansökan om vård alltför knapp.Erfarenheterna visar alt nu gällande tid, ofta innebär atlutredningen mäste ske under slark tidspress. Svårigheterna är speciellluppenbara i områden med stort inslag av invandrare, och utredningen måste görasmed hjälp av lolk. Den föreslagna korta utredningstiden är också fränrättssäkerhetssynpunkt betänklig, eftersom dt felaktigt beslut kan bli följdenav en inle ordentligt genomarbetad utredning. Nuvarande fyraveckorsregel börenligl kommunen vara huvudregel. kommun kan, om än med en viss ivekan,biträda förslaget för underställning. Den föreslagna fristen föransökan lill länsrällen innebär emellertid risk för haslverk både för nämndenoch handläggande socialarbetare. Följden av förslagel kan bli alt nämndenständigt tvingas alt begära förlängning. Kommunen anser atl bestämmelsen ändrasså att ansökan skall göras senast . kommun har sammauppfaUning.