prop · G303109 · 1979-12-31 00:00:00 — Prop.1979/80:109 190 ligaärligakörlängder kan årskostnaden i form av zontillägg beräknas tillca i 1-zon och i 2-zon. Även för den bilägare i 2-zon som har en årlig körsträcka på 3 000mil och en bensinförbrukning över genomsnittet ryms utgifter för zontillägg inombeloppet . i relation till de totala kostnader sombilinnehav för med sig framstår nu nämndakostnader som små. Även när det gäller transportmarknadens taxor har de nuvaranderegionala prisskillnaderna på drivmedelmycket liten betydelse. Vihar i detta avsnitt och även tidigare, utan att göra några meromfattande utredningar, genom olika exempel sökt belysa betydelse.n av denuvarande regionala prisskillnaderna. Enligt vär mening finns det inte anledningatt tro att förhållandena på de områden som inte berörts särskilt idet föregående ger någon avvi-vikande bild. Sammantaget är de avorts- och zontilläTr-cn orsakade prisskillnaderna påpetroleumprodukter i allmänhet inte av nägon störreomfattning för de olika förbru-karkategorierna. Detta gäller isynnerhet pä drivmedelsområdet. Inte heller förindustrin på orter med höga till-lägg har oljeprisskillnaderna i allmänhet nägon störrebetydelse men för vissa företag som har hög relativ oljeförbrukningkan naturligtvis ortstilläggen få en mer påtaglig betydelse Detbör påpekas att vi beträffande eldningsolja i flerafall haft som utgångspunkt. Det innebär att mer-kostnadsteräkningarnai stort sett visar den maximala belastning som ortstilläggssystemetmedför. För de i tabell 6:1 redovisade kommunerna med högaortstillägg ligger det vägda genomsnittet ca lägre än dettillägg som gäller för . Vid jämförelsemellan sistnämnda genomsnittsvärde och det för helalandet genomsnittliga ortstillägget framstår den ekonomiska betydelsen av prisskillnadernasom än mer begränsad. 1979/80:109 191 I debatten om prisskillnaderna på eldningsolja och bensin har som främsta skälför en utjämning åberopatsatt den skulle ligga i linje med samhälletsregionalpolitiska strävanden. Vid remissbehandlingen av SPK:sförslag ansåg ocksåde tillstyrkande instanserna att ett genomförandeav förslaget skulle ge gynnsammaregionalpolitiska effekter. Bland dem som avstyrkte förslaget fanns dock n.gra som ifrågasatte om det frånregionalpolitisk utgångspunkt kunde anses lämpligt med en utjämningsom skulle medföra ökade oljekostnader i Norrlands kustland. Den moderna regionalpolitiken tog sig första gångenuttryck i det beslut om en mer aktiv och målmedvetenlokaliseringspolitik som fattade år1964. Med statliga stödinsatser skulle industrisysselsättningen ökasi landets norra delar. Den statliga regio-nalpolitilcen har sedan byggts ut på olika sätt. Väsentligt för regionalpolitiken är att tillgången till arbete, service och godmiljö blir sä likvärdig som möjligt förmänniskor i olika delar av landet.Politiken är inriktad på att undanröjaförvärvshinder och fördela arbetstillfällen inom landet så att en rimlig regional balans uppnås.övriga grundläggande målär att ge människorna tillgångtill kommersiell och kulturell service och en god miljö i vid mening. Den geografiska avgränsningenav de delar av landet där behovet av stödåtgärder bedömtsvara störst har gjorts genom en särskild stödområdesindelning. har beslutat (prop1978/79:112, AU 1978/79:23, rskr 1978/79:435) om en ändrad indelning i sex stödområden. Denviktigaste utgångspunkten vid denna stödområdesindelningär det nuvarande och framtida behovetav arbete för de människor som bor i regionen. 1979/80:109 192 ningsutvecklingenären annan viktig faktor när det gäller att bedöma behovet av insatser i skilda kommuner. Detregionalpolitiska stödet till näringslivet skall ha karaktären avinledningsstöd och utgå både till företagens investeringar och dess personalkostnader. Även ifråga om den offentliga sektorns verksamhet görsregionalpolitiska bedömningar i olika sammanhang. I det nämndariksdagsbeslutet framhålls det angelägna i att den offentliga sektorn i ökad utsträckningplaneras från regionalpolitiska utgångspunkter. Tillregionalpolitiken hänförs också särskilda åtgärder för glesbyggderna. den regionalpolitiska debatten återkommande ämne, som direkt berör vår fråga, är denackdelar som i olika avseenden följer med de länga avstånden. För att kompensera företagen inom stödområdet för det avlägsna läget i förhållandetill företag i södra och infördes år 1971det transportstöd, som vi beskrivit i avsnitt 8.3. Ifråga om deregionalpolitiska effekterna för industrins del av en prisutjämning påeldningsolja har vi tidigare lämnat vissa uppgifter om oljekostnadernas betydelseför olika industrier. För de flesta industrier i områden med höga ortstillägg, som istort sett sammanfaller med det inre stödområdet, är de totala oljekostnaderna av begränsadbetydelse. Det förefaller därför inte troligt att en så liten sänkning avdessa kostnader, som en utjämning medför, i någon nämnvärd grad skulle påverkaindustrilokaliseringen. För sådan inlandsindustri där oljekostnaderna spelar något större roll- det gäller främst gruvindustrin -är lokaliseringsaspekterna iallmänhet inte aktuella. Prop.1979/80:109 193 Denoljeintensiva industrin och den oljebaserade kraftproduktionen torde inteheller komma att påverkas lokaliseringsmässigt avden begränsade åtgärd som en utjämning av ortstilläggen innebär. Regionalpolitikensyftar som nämnts bl.a. till att åstadkomma likvärdigalevnadsförhållanden mellan olika delar av landet. Från dessautgångspunkter finns det skäl att genom någon form av utjämning av prisskillnaderna på oljeproduktersöka uppnå större jämställdhet mellan enskilda konsumenter i olika delarav landet. Idetta sammanhang bör ocksä beröras de invändningar om vissa regionalpolitiska nackdelar meden total utjämning av oljeprisskillnaderna som framfördes vidremissbehandlingen av SPK:s förslag. Det gäller främst eldningsoljan. I sin nuvarande utformning medför ortstilläggssystemetatt tilläggen är förhållandevis låga även i orter längs . Ortstillägget iLuleå är detsamma som i och ligger ifråga om eoI ca per m under det genomsnittliga tilllägget. Vid en total utjämningskulle oljepriset i koma att stiga med detta belopp. Även omoljepriset i inland sjunker med högrebelopp, kan den regionalpolitiska lämpligheten av en prishöjning ikustlandet ifrågasättas. 9.4 Industri- och energipolitiska aspekter Även i andra avseenden än de somnämnts i föregående avs.nitt berörs industrin av enoljeprisutjämning. SPK:sförslag möttes av kritik från flera företrädare för näringslivet.Kritikerna ansåg att en oljeprisutjämning av den föreslagnamodellen skulle medföra stora problem för en stor del av den kustbaseradesvenska industri som i hög grad är exportinriktad. Den oljeprishöjning somskulle drabba industrin kunde allvar- 13 Rik.sdagen 1979180. Prop.1979/80: 109 194 ligt försämra dess konkurrenskraft på utlandsmarknaderna. Ett annat genomgåendetema i industrins kritik mot SPK:s förslagvar att åtgärden, genom att den tog sikte päen enskild insatsvara, kunde få svåröverskådli-ga konkurrenseffekter. Det hävdades att verkningarna för industrin skulle bli beroende på oljeförbrukningeninom repsektive verksamhet. Om utjämningsförslagets bakomliggande syfte var att i stort förbättra förutsättningarna på vissa orter borde i stället åtgärder av mera generell natur tillgripas. Det är enligt vår mening möjligtatt en sådan oljeprisutjämning som SPK föreslogskulle kunna få negativa verkningar för den kustlokaliserade och exportinrik-tadeindustrin. Även om prisförändringarna,som vi sagt, blir relativt begränsadekan de med hänsyn till att denna industri haratt verka i härd internationell konkurrens medföra negativa effekter av viss betydelse. I dettasammanhang kan påminnas om de särskilda nedsättningsreglersom tillämpas för industrin vid energibeskattningen. Dessa regler,som beskrivits i avsnitt 8.2.4 har tillkommit för att undvika att i första handden exportinriktade storindustrin belastas alltför hårt av den inhemska energibeskattningen. Det är också klart att en åtgärd som förändrar priset påeldningsolja ger en ojämn verkan inom industrisektornberoende på skillnader i oljeförbrukning. Allmänt gäller att frågan om utjämning av de regionala prisskillnaderna inte har några särskildaenergipolitiska aspekter. I avsnitt 8.4.4 har vi dock något berörtförhållandena ifråga om den olja som använts för produktionav elkraft och fjärrvärme. Dessutom kan påpekas att några kritiska instanser vid remiss- Prop.1979/80:109 195 behandlingen av SPK:s förslaghävdade att en åtgärd sominnebar ett främjande av oljeförbrukningen i de inre delarna av landet inte låg i linje med den av statsmakterna uttalade strävan att totalt sett begränsa oljekonsumtionen i landet. En ökad förbrukning aveldningsolja i landet skulle ocksåmedföra ökad drivmedelsförbrukning för oljetransporter. Enligt vår mening ärfarhågorna för en sådanutveckling överdrivna och problemet därmed inte av den storleksordningen att det behöver beaktas särskilt. Det nuvarande orts- och zontilläggssystemet innebäratt tilläggen endast delvis omfattar defaktiska transportkostnaderna för olikaoljeprodukter. Zontilläggen är schabloniserade och täcker endasten del av transportkostnaderna. Ifrågaom ortstilläggan beaktas i huvudsak dekomponenter som föranleder att kostnaderna för transport av olja varierar mellan orterna ilandet. På gru.-id av de särskilda förutsättningar som uppställs vid beräkningen av ortstilläggen speglar dessa i högre grad en idealtransport ände faktiska tra.nsportförhållandena för olika oljeföretag. I den mänföretagens transportkostnader inte täcks av de särskildatilläggen får de beaktas närprodukternas grundpris skall bestämmasi likhet med vad som gäller för mänga andravaror. Även med de nu angivna utgångspunkterna finns det anledning att framhålla vikten av att olika möjligheter att rationalisera oljetransporterna,t.ex. genom samdistribution, tas tillvara. I den debatt som uppstod med anledning av SPK:s förslag hävdadesfrån några håll att en utjämning av transporttilläggen kunde medföra risk för konservering av den rådande distributionsstrukturen. Kritikerna a.n-såg att eftersom oljeföretagen genom utjämningssyste- 1979/80:109 196 metskulle fä ersättning för sina transportkostnader i särskild ordningkunde i.nci tamentet att finna rationellare transportlösningarkomma att minska. Riskerna för nu antydda konsekvenser av ett utjämningssystemärsvåra att bedöma. Enligt vår uppfattning torde faran för en sådanutveckling inte vara särskilt stor. Med hänsyn till de konkurrensförhällandensom råder på den svenska oljemarknaden torde, även i ettläge med utjämnade transportkostnader, drivkraften hos enskildaoljebolag att genom distributionsrationaliseringar stärka sinställning gentemot konkurrenterna finnas kvar. Vi förutsätter också att denmyndighet som skall administrera utjäm.ningen noga övervakar transportsystemet. 9.6 Pris-, konkurrens- och marknadsaspekter Olikautjämningsåtgärders inverkan på prisutvecklingen och på konkurrensförhållandenainom den svenska oljemarknaden har naturligtvis betydelse vid frågans bedömning. SPKhävdade att den föreslagna totala utjämningen inte borde påverka denallmänna prisnivån. Enligt SPK:s uppfattning skulle utjämningsförfarandetinte komma att genomsnittligt påverka det allmänna kostnadsläget även om utjämningen i viss utsträckning skulle komma att förändra detrelativa kostnadsläget för industriföretag inom samma bransch. Fleraremissinstanser kritiserade SPK:s uppfattning om utjämningenseffekter på den allmänna prisutvecklingen. Kritikerna hävdade attförslaget i vart fall på kunde leda till vissa kostnads- och prishöjningar.Som huvudskäl anfördes att utjämningssystemet kunde komma att medföra ökad etableringi in- Prop.1979/80: 109 197 landet av energikrävandeverksamhet och därmed ökade transportkostnader förföretagen. Dessutom hävdades att utjämningenpå drivmedelssidan kunde föranleda att de fordon i t.ex,fjärrgodstrafik som f.n. oftast tankas i O-zon i ökad grad skulle komma att köpa sitt drivmedel i inlandet. Detta skulle innebära en ökningav de längre drivmedelstransporterna. En höjning av utjämningsavgiftenoch därmed också av det totala drivmedelspriset skulle bli följden. Slutligen pekade några remissinstanser på det förhällandet att en utjämningskulle försämra oljans konkurrenskraft i kustområdena gentemot andra bränslen. Omoljekonsumtionen i dessa områden av detskälet minskade skulle höjning av utjämningsavgiftenerfordras. Vi har tidigare framhållitatt även en total utjämning av de regionala oljeprisskillnaderna torde få begränsad effektpå industrins lokalisering. Någon ökning av förbrukningen av eldningsolja i landets inre delar kandärmed inte förutses. Inte heller bör man räkna med någon minskning av förbrukningen i kusttrakterna. Närdet däremot gäller eventuella förändringar av inköpsmönstret i frågaom drivmedel kan utvecklingen vara svårareatt överblicka men dessa förändringar tordeinte heller vara av nämnvärd betydelse. Någon särskild inverkan på den allmänna prisnivåntorde därför inte kunna förutses vid en fullständig utjämningav oljeprisskillnaderna. Vad vi nu sagt gällernaturligtvis även för mer begränsade utjämningsalternativ. I fråga om utjämningens inverkan på konkurrensförhållandena inom oljebranschen ansågbl a NO att SPK:s förslag inte skulle komma att påverka företagensmöjligheter att driva en för konsumenterna fördelaktigpriskonkurrens, eftersom utjämningenendast skulle avse transportkostnaderna. I utformningen av vissa detaljer i SPK:sförslag såg NO emellertid vissa nackde- 1979/80: 109 198 lar i konkurrenshänseende.Det avsåg bl.a. frågan om behandlingen av de fristånde återförsäljarna i utjämningen. Vi har i avsnitt 8.4.4 tagit ställning förden uppfattning som NO deklarerade. Vissa administrativa konsekvenser uppkommergenom att de nämnda återförsäljarna bör få redovisa sina leveranser direkt till RSV. Jämfört med denav SPK föreslagna metoden medför en sådanordning en administrativ belastning förRSV med hänsyn till det stora antalet återförsäljare. Denna belastning minskar givetvis om utjämningen begränsasså att endast ett mindre antal återförsäljare berörs. En utjämning enligtSPK:s modell skulle enligt NO ställa storakrav på företagens rapporteringsförmåga. De mindre företagensom inte har ADB-redovisning skulle fåökade kostnader för att kunna lämnaerforderliga uppgifter som sina levera.nser. Jämfört med de stora oljebolagen skullekonkurrenssituationen för dessa mindre företag försämras. De av NO framförda synpunkterna bör enligt vår mening beaktas när man tar ställning i utjämningsfrågan.Det kan dock framhållas att det är fråga om ettmindre antal företag med relativt liten försäljningsvolymsom skulle komma att få vissa problem med den redovisningsom en utjämning kräver. Problemen minskar naturligtvis med en mindreomfattande utjämningsåtgärd. I kapitel 8 har vi diskuterat olika metoder att utjämna de regionala prisskillnaderna på oljeprodukter och därav framgåratt det i första hand finns två alternativ som kan användas.Det rör sig i båda fallen - total utjämning och ma;':imering av tilläggen- om åtgärder som dire.kt tar sikte påde tillämpade orts-och zontilläggen. Att åstadkommaen utjämning med hjälp av skattedifferentiering eller transportstöd fann vi inte vara lämpligt. Prop.1979/80:109 199 Betydelsenav de prisskillnader på oljeprodukter som förorsakas av det nu tillämpadesystemet m.ed orts-och zontillägg har belysts på olika sätt i det föregäende ochsammanfattats i avsnitt 9.2. Enligt vår uppfattning får prisskillnaderna inteanses vara av någon större betydelse för förbrukarnai de inre delarna av landet. Det bör framhållas att utgångspunkten för denna bedömning är att en utjämning maximalt reducerar de högsta tilläggen genomsnittsnivå för hela landet. Den begränsadeekonomiska inverkan som prisskillnaderna ger framstår som särskilt uppenbar när det gäller dri-vmedel. Vid en total utjämning skullegenomsnittsbilisten i nuvarande 2-zon fåen årlig kostnadsminskning med15 kr. I detta sammanhang bör också beaktas att övriga kostnader som följer med bilinnehav -kostnader för garage, parkering, reparationer m. m.- i allmänhet är lägre på orter iinlandet än i t,ex.storstadsområdena. Jämfört med förhållandenapå drivmedelssidan betyder prisskillnaderna på eldningsoljanågot mer men även där är de årliga merkostnaderna relativt måttliga.De regionala förbrukningsskillnaderna som beror på klimatethar större ekonomisk betydelse. Motbakgrund av bedömningen av orts- och zontilläggensfaktiska effekt och då de utjämningsåtgärder som kan komma ifråga medför inteobetydliga olägenheter kan det ifrågasättas omen utjämning över huvud taget bör genomföras. Utöver frågansekonomiska betydelse bör emellertid även andra aspekter beaktas. Vidden slutliga avvägningen synes det lämpligt att behandla otts-och zontilläggen var för sig. Vi tar först upp ortstilläggen. Prop.1979/80: 109 200 Redogörelsen för fråganstidigare behandling visar - med de återkommandekraven på en utjämning - att en lösningav problemet framstår som mycket angelägen för olikaintressenter. Vid riksdagsbehandlingen har också uttalats att det rör sig om en viktig fråga. I den långvariga debatten är det i förstahand frågans rättviseaspekter som kommit att få betydelse. En annan faktor är de regionala skillnaderna i förbrukningen av eldningsolja. De högsta ortstilläggentas ut på orter där förbrukningenpå grund av klimatet är störst. Det harvidare framgått att inte endast tilläggssystemet utan ävenvariationer i rabattgivning i viss månkan medverka till högre priser i de inre delarna avlandet. Slutligen sammanfaller områdetmed höga tillägg i stort sett med det inre stödområdet. Trotsolika regionalpolitiska insatser kvarståren rad problem som gör förhållandena för näringslivoch befolkning besvärligare i detta område än i andradelar av landet. Av det sagda framgåratt det finns såväl skäl som talar för som skälsom talar mot en utjämningsåtgärd. Vid ensamlad bedömning har vi stannat för att någonform av utjämning av ortstilläggen päeldningsolja och dieselbrännolja bör komma till stånd. När det sedan gäller valet av åtgärd har vi förstövervägt förutsättningarna för en utjämning av ortstilläggen i den form som SPK föreslog.Vi har, bl.a. genom att beakta de synpunkter aom framkom vid remissbehandlingen,utformat ett utjämningssystem som nägot skiljer sig från SPK:s förslag. Genom undantag för den cargolevererade oljan skulle belastningen för de kust-lokaliserade storförbrukarna vid en utjämning kunna undvikas. När det gäller fråganom behandlingen i utjämningssystemet av det stora antaletåterförsäljare av eldningsolja som inte är registrerade hos RSV anser vi att de bör beredas möjlighetatt redovisa direkt 1979/80:109 201 tillRSV och detta får anses medföra en avsevärd administrativ belastning jämfört med SPK:sförslag. Sammantaget anser vi inte att en total utjämning avtilläggen med de av oss angivna justeringarna pä ett sådant sättskiljer sig från det tidigare avvisade förslagetfrån SPK att utjämningen nu skulle vara lämplig attgenomföra. Nackdelarna framstår som alltför stora vid en jämförelse medde måttliga problem som de nuvarande prisskillnaderna kan medföra. Detandra alternativet innebär en reducering av de högstatilläggen. Vi har då i första hand sett möjligheterna att maximeraortstilläggen inom ett visst område. Mednuvarande tillägg har vi bedömt som lämpligt att sätta den högsta tillåtna ortstilläggsnivån vid per m . Beträffandeområdet har vi tidigare angivit två möjligheter till avgränsning. Man kan antingen välja ut de4 2 kommuner i inre och västra (se sid 87-88) som till övervägande delhar orter med till-lägg över maximinivån eller därutöver låta åtgärden omfatta orter med sådana tillägg i ettantal kommuner som tillhör stödområde 5-och 6, nämligen Ange, , , , ,och . Med hänsyn till de skäl som anförts för en utjämning harvi funnit att den lämpligen bör innefatta även de sistnämnda kommunerna. Utjämningen skulle därmedomfatta 49 kommuner. Dessa anges på kartan, sid 183. Genom den föreslagna åtgärdenmildras verkningarna av det nuvarande ortstilläggssystemet sommer betydande prishöjningar för oljeförbrukarna i kusttrakterna kan undvikas ochadministrationen av utjämningen kan hållas på en måttlig nivå. Enligt vår uppfattning bör man med hänsyn tilldet aktuella problemets omfattning stanna för denna begränsade åtgärd. Utjämningen föreslås träda ikraft . Vadsedan gäller frågan om utjämning av zontilläggen för bensinoch dieselbrännolja har visserligen i dis- Prop.1979/80: 109 202 kussionen liknande synpunkter anförts som beträffandeortstilläggen. Med hänsyn till de småprisskillnader som de nuvarande tilläggenmedför anser vi emellertid inte att enutjämning här är påkallad. Enligt vårmening får den utjämning av de regionala prisskillnaderna på drivmedel som det nu tilläi-npade zontilläggssystemetfaktiskt innebär anses tillräcklig. Ävenom en utjämning av dessa skillnader i vissaavseenden fordrar en mer begränsadadministrativ insats än ifråga om eldningsoljan framståren åtgärd ändock som onödig med hänsyntill de obetydliga fördelar den skulle medföra för vissa förbrukare. Vi utgårfrån att det nuvarande systemet består men om en ytterligare differentiering av zontill-läggen skulle leda till att statsmakternafinner det nödvändigt att vidta en utjämning bör den i såfall enligt vär mening begränsas till en maximering av zontilläggen. .Man skulle således - utgående från ett nytt zonsystem - bestämma ett högstatillätet zontill-lägg i landet. Tilläggsreduceringbör därvid i huvudsak komma ifrågaför det omräde som vi angivit för eldningsoljan. För leveransertill det område som får tilläggsreduktionskulle bidrag utgå med skillnaden mellan leveransortenstidigare zontillägg och maximizontillägget. Systemet börkunna administreras på i huvudsak samma sätt som det vi redovisat för ortstilläggsmaximeringen. Hu-vuddragen av vårtförslag om en maximering av ortstilläggen framgårav avsnitt 3.5. Det bör framhållas att de angivna uppgifterna om t.ex. ma;ä, bidragsbehov och avgift naturligtvis måste hänföras till de förhållanden som rådernär systemet införs. Den närmareutformningen av utjämningen framgår av vårtförfattningsförslag och specialmotiveringen till detta. Område med u t] a.iin inq_ ay _T,r.t.? V i nd e 1 n Gä 11 i vare 1979/80:109 204 10.1 Förslag till lag om utjämning av ortstillägg för vissaoljeprodukter Vårt förslaginnebär att skall ange riktlinjerna för ortstilläggsutjämn.ingenmedan den närmare utformningen bör ankomma påregeringen. Lagförslaget innehåller sålunda i huvudsak olika bemyndiganden förregeringen. Bestämmelserna i lagen är till stor del kommenteradegenom beskrivningen av .maximeringsalternativet i avsnitt 8.5. Lagen fordrar därför endastnågra kompletterande upplysningar. Den föreslagna tillämpningsförordningenbehandlas något utförligare i följande avsnitt. Somframgår av 1 § bör enligt vår mening ange de kommuner som skallomfattas av utjämningen. Dettransportbidrag som enligt 2 § skall utgå som kompensation för transportkostnader sominte blir täckta på grund av utjämningen fastställs av regeringen, som därvidnaturligtvis har att pröva skäligheten av de ifrågavarande kostnaderna. Det bör betonasatt eftersom utjämningen avser ortstilläcgen är detendast de transportkostnadselement som ingår i dessa som skall beaktasnär bidraget bestäms. Enligt värt förslag skall även de förbrukare som köper eldningsolja i cargoform och själva ombesörjerlandtransporten kunna fä transportbidrag. Bemyndigande förregeringen att föreskriva rätt till bidrag för sådana förbrukarehar därför tagits in i 2 §. Ifråga om den transportavgift som enligt 3 § skall tas ut för att täckakostnaderna för utjämningen anser vi att den har sådankaraktär att det enligt regeringsformen är möjligt attdelegera beslutanderätten till regeringen. 1979/80:109 205 Här bör erinrasom att vi funnit det lämpligt att anknyta administrationen avtransportavgift och transportbidrag till uttagandet av allmänenergiskatt.