prop · G3032 · 1979-12-31 00:00:00 — Sekretessgäller inom sjukvården och socialvården för uppgift om vem som har gjortanmälan eller avgett annan utsaga om någons pereonliga förhållanden, om detkan antagas att röjande av uppgiften skulle innebära fara för all någon utsättsför våld eller annat allvarligt men. KarolinskainstUuiei instämmer i principen att särskilda krav bör ställas försekretesskydd av uppgifter från anmälare eller uppgiftslämnare i denvårdbehövandes omgivning. erinrar inslilutet om atl s j u k v å r-den ofta är i behov av upplysningar från patientens omgivning och allmöjligheten att erhålla dem ibland är beroende av att uppgiftslämnaren färgarantier för att de icke sprids vidare. Institutei anser atl denna problematikendast ofullständigt berörts i utredningen. Rikspolisstyrelsenpåpekar att polisingripanden grundade på lagen om nykterhetsvård eller lagen omberedande av sluten psykiatrisk vård i vissa fall ofta initieras av uppgifterfrån utomstående, exempelvis genom anmälan från anhöriga eller andra släktingareller grannar till den som blir omhändertagen. Dessa personer önskar ofta varaanonyma och bör enligt styrelsen därför rimligen ha samma sekretesskydd när delämnar uppgifter till polisen som när de lämnar samma uppgifter till en läkareeller en socialvårdstiän-steman eller som när de gör polisanmälan om brott.Varken 8 kap. 6 § eller 10 kap. 19 § är tillämpliga lagmm i föreslagenutformning, Samma påpekande göre av polisstyrelsen i ,som föreslår atl 8 kap, kompletteras med en bestämmelse som omfattar deåsyftade fallen, och Föreningen (se under 10 kap, 19 §), Enligtpromemorian (s, 414) innebär regeln i 2 kap, 12 § alt sekretessen enligt 8 kap,6 § försvagas i förhållande till den som avses med anmälan, om uppgifter av däravsett slag skulle förekomma i mål eller ärende där denne är part,Regeringsrällen påpekar emellertid atl 2 kap, 12 § i stort sett motsvarar 39 §andra slyckel i nuvarande sekretesslag. Av förarbetena till detta lagmmframgåratt hänsyn lill anmälaren kan medföra att det befinnes vara av synneriigvikt atl anmälan hemlighälles för den som avses med denna. Någon annan innebördbör enligt regeringsrätten inte tilläggas uttrycket "synneriig vikt" i2 kap, 12 § förslaget. Hemlighållande av uppgift om anmälare bör alltså inteförsvåras av sistnämnda stadgande, - Regeringsrätten anser slutligen atl del iförhållande lill 2 kap, 10 § bör klargöras alt sekreiessen enligt 8 kap, 6 §gäller lill skydd för anmälaren och inte den som anmälan avser. Ifråga om paragrafens tillämpningsområde påpekar JO atl sekretessen lämpligenbör gälla såväl försäkringsöverdomslolen som försäkringsrätterna, I ställetför "försäkringsdomslolen" bör därför användas etl mera Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 329 generelltuttryck som t, ex, "försäkringsdomstol". Riksförsäkringsverketbehandlar utförligt frågan vad som skall inrymmas i begreppet personligaförhållanden. Verkets mer principiella synpunkter finns redovisade underavsnitt 4,3, Som typiska exempel på problematiken inom förevarandelagstiftningsområde nämner följande. Då nu gällanderegler i 14 § sekretesslagen om handlingssekreless inom försäkringskassornasverksamhetsområde tillkom (prop, 1973:188) uttalade föredragandedepartementschefen bl, a, att uppgifter om sjukperioder var alt anse somuppgifter om personliga förhållanden. Den försäkrades sjukpenninggrundandeinkomst angavs däremol gälla ett ekonomiskt och inte ell personligt förhållande,dvs. etl förhållande som inte skyddades av sekretessregeln. Uppenbariigen avseren uppgift om storleken av den sjukpenning som har utbetalats till denförsäkrade etl "ekonomiskt" förhållande som av samma skäl äroskyddat. En bekräftelse på denna slutsats återfinns i bl. a. SOU 1975:22 (s.269). Dessa av departementschefen gjorda bedömningar visar enligt verket klartvilka svårigheter de tillämpande myndigheterna har all brottas med vid bedömningenav om en uppgift ulgör personliga förhållanden eller inte. Intet talaregentligen vare sig språkligt eller annars mol alt frågan om storleken avindividens sjukpenning liksom uppgiften om vad han har uppburit frånföreäkringen skulle avse ett personligt förhållande. 1 vart fall ligger detnärmast lill hands all både den försäkrade och /riksförsäkringsverketgör en bedömning i den riktningen. Att myndigheterna vid tillämpningen avsekrelesslagen ändå ställer dessa uppgifter utanför kretsen av personligaförhållanden lorde uteslutande bero på att statsmakterna genom propositionensuttalande i ämnet har fastslagit den motsatta synen. Ettannal exempel som nämns av rör adressuppgifter. Ändaintill de senasie åren har i olika sammanhang uttalats att adressuppgifter alllidfår anses vara offentliga. Verket har för sin del ansett att sådanauppgifter i och för sig kan återspegla djupt personliga förhållanden. Ettgenomslag av denna tankegång har skett genom attregeringsrätten i några fall har förklarat atl de i fallen aktuellaadressuppgifterna kan sekretessbeläggas. 1 de ifrågavarande målen hadevederbörande på särskilda skäl begärt atl uppgifterna inte skulle utlämnas. Detremitterade förslaget har tagit fasta på dessa regeringsrältsavgöranden (se8:15). frågar sig inför dessa avgöranden om regeringsrättenhar funnit atl adressuppgifter i princip hör till området "personligaförhållanden" eller om regeringsrätten endasl har velat se uppgifterna som"personliga" in casu. Här föreligger enligt verket ytteriigare ettexempel på nödvändigheten av atl statsmakterna gör etl uttalande tillvägledning för rättstillämpningen. Myndigheternas hantering avadressuppgifterna (och Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 330 molsvarandeuppgifter som leder till all en individ kan spåras - exempelvis anteckningar omtelefonnummer, arbetsgivare och dennes adress) blir nämligen enligt gällanderättsregler olika beroende av om uppgiften klassas som personlig eller inte. Riksförsäkringsverketuppehåller sig ytterligare vid hanteringen av krav på utlämnande avadressuppgifter och molsvarande. Denna hantering ulgör enligt verket enomfattande och betungande uppgift för bl. a. försäkringskassorna. Olikapraktiska problem, från vilka man inte gärna kan bortse inför uppgiften altstifta en ny sekretesslag, anmäler sig här. 1 de av regeringsrällen bedömdafallen hade vederbörande tagit kontakt med folkbokföringsmyndigheien och begärtatt adressuppgiften inte skulle lämnas ut. Verket konstaterar all man intelorde kunna bifalla en begäran om "sekretsskydd". Vad som sker tordesnarare vara atl framställningen ger myndigheten ell incitament lill all ivarje uppkommande fall av begäran om utlämnande särskill utreda ochöverväga frågan huruvida denna skall bifallas eller inte. Men även om någonframställning från berörda personer inte föreligger lorde samma skäl lillutredning och eventuellt avslag på uilämnande-framslällning kunna görasgällande för den händelse myndigheten (eller någon dess tiänsteman i ansvarigställning) har anledning all anta att skäl föreligger all vägra utlämnande. Mankan ju väl tänka sig, framhåller verket, att personalen på lokalkontoret i ellmindre samhälle har sådan kännedom om individens problem all del finns anledningför att granska utlämnandefrågan lika allvariigt som omhemlighållande begärts. 1sitt yttrande framlägger förslag till hur hanteringen avadressuppgifter och molsvarande uppgifter kan lösas för försäkringskassornasdel. Dessa förfogar över - ulöver de adressuppgifter som erhålls frånfolkbokföringsmyndighelema-dels adressuppgifter som kan vara aktuellare änfolkbokföringens, dels över andra uppgifter som på samma sätt sombostadsadresser kan ge möjligheter all uppsöka den försäkrade. Mest rationelltvore enligt verket atl i lagen direkt föreskriva att sådana uppgifter inte färlämnas ul av kassorna. Dessa skulle då i stället kunna hänvisa sökandena tillfolkbokföringsmyndighelema som i så fall skulle etableras som detregisierförande offentliga organ hos vilken sådana förfrågningar skallkoncentreras. Härigenom skulle man vinna all en enda myndighet förfogade överuppgifter humvida någon önskar hemlighålla sin adress och kan handla därefter.Annars borde det etableras en mlin där folkbokföringsmyndighelema informeradeförsäkringskassor och andra myndigheter, som erhåller adressuppgifter från dem,om eventuellt inkomna önskemål om hemlighållande och om bakgrunden i deaktuella fallen. Omvänt skulle man behöva lägga upp en ordning där varjemyndighet med adressuppgifter informerade folkbokföringsmyndigheien om någolliknande önskemål hade anmälts hos den förstnämnda myndigheten. Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 331 Ianslutning lill frågan om hemlighållande av adressuppgifter noterarriksskatteverket slutligen alt en viss skillnad i förutsättningarna för hemlighållandesynes kunna utläsas i de föreslagna lagrummen 8 kap. 7 och 15§§. tari sill yttrande också upp regeln om besi u tsof-fentlighet i paragrafens andrastycke. Verket framhåller att del hyser förståelse för de resonemang som harlegal bakom förslagel i denna del. Ändå är del enligt verkels meningoacceptabelt all utforma regeln på sätt som har skell. Regeln borde avseutlämnande från vederbörande överinstans av dess beslut. Så som den nu ärskriven medför den att försäkringskassorna måste skilja mellan å ena sidan deförsäkringsfall som har stannat hos kassan (eller där, vid överklagande,kassans beslul har stått sig) och å andra sidan de fall, där överinstansernaslår för del slutliga beslutet. I en serie anteckningar om, exempelvis, enförsäkrads sjukskrivningar måste alltså en särmarkering göras, som anger altbeslutet har fallals av överinstans. Kassan blir då skyldig -i motsats till vadsom gäller enligt huvudregeln-att lämna ut uppgifterom just dessa sjukperiodermedan anteckningarna om övriga sjukperioder skall vara hemliga. Genomsjukförsäkringens inbyggnad i ADB-system kommer irealiteten de flesta uttag av uppgifter all ske via terminalanordningarnamellan kassorna och verket. I den för sjukförsäkringen upplagda databasenskulle förslaget kräva speciella noteringar för skilda sjukperioder om vilkeninstans som stått för försäkringsbeslulel, någol som man måsle undvika atlbelasta databasen med. Man synes i betänkandet inte ha observerat den praktiskaproblemaliken kring förslagel i paragrafens andra slycke. bör den konstmktionen väljas att avgörande är inte vemsom har fatlat beslutet utan till vilken myndighei krav på utlämnande ställs.Oavsett vilket organ som slår för beslutet bör i första hand samtliga beslulsom finns tillgängliga för vara sekretessbelagda. Motsvarandeproblem gäller för övrigi även genom att även verket hartillgång lill samma databas som kassorna. Möjligen skulle man kunna fullföljasjälva den huvudsakliga tankegången i förslagel genom att begränsaoffentlighelen vid förfrågan hos verket till alt avse utgången i ett särskiltförsäkringsärende, som har avgjorts av verket (eller försäkringsdomslolen).Skulle försäkringsrätterna komma atl förses med egna terminalkopplingar tillverkets ADB-anläggning bör molsvarande gälla för dem. Paragrafensandra slycke innehåller också det undantaget från sekreiess att uppgift färutlämnas till enskild enligt vad som föreskrives i lagstiftningen om allmänförsäkring. noterar med anledning härav all denna lagnumera rymmer endast vissa av verkets verksamhetsgrenar. Paragrafens andraslycke bör kompletteras så att det avser även bidrag av skilda slag, som verketoch försäkringskassorna har fått överta liksom kommande verksamhetsgrenar,avseende ålgärder till hjälp för den enskilde. Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 332 Ianslutning lill paragrafens tredje stycke gör denbedömningen all även försäkringskassorna kan lämna sekretessbelagd uppgift tillannan myndighet om detta föreskrives i lag eller förordning. Verket förutsätteratl sådana specialförfattningar i belydande omfattning löser kassorna fränderas i 7 § avsedda principiella sekretesspärr gentemot andra myndigheter. Medhänsyn lill de ständiga förändringarna inom verkets arbetsområde lorde man förövrigt böra ställa in sig på all här avsedda regler om utlämnande i övervägandemån måste fä bestämmas i förordning. 1 viss omfattning fär man enligt verketlänka sig all sådana specialbesiämmelser blir allmänt hållna och inte avserutlämnande av vissa utvalda typer av uppgifter lill vissa utvalda myndigheter.Verket föreställer sig att en generell regel bör göras för utlämnande avadresser och andra uppgifter, som kan leda till atl en försäkrad anträffas.Sädana uppgifter bör kunna lämnas fritt mellan myndigheterna. Det skydd som genomregeringsrättens fömt nämnda ställningstagande tillerkänts adressuppgifter kanenligt verket inte rimligen vara avsedda för sådana sammanhang. Riksskatteverketuttalar all förslaget rörande socialsekrelessen omfattar även de allmännaförsäkringskassornas verksamhet. Vid utlämnande av uppgifter frånförsäkringskassa får 2 kap. 7 § i förslagel inte lillämpas. Delta gällerävenuppgifter ur kassornas beslul. I stället fordras all författningsregleringföreligger. Med hänsyn till bl. a. uttalandena i promemorian omskaderekvisilels innebörd i relationer lill myndigheieremellan lär man enligtriksskatteverket räkna med atl behovel av närmare ny författningsreglering härblir stort eftersom beslämmelsen i 18 kap. 5 § lagen (1962:381) om allmänförsäkring nu avses bli föremål för översyn. Även skatte- och kronofogdemyndigheternasbehov av uppgifter från kassorna måsle därvid beaktas. Detla behov är i dagomfattande och kan förväntas öka bl. a. om förslagel omsocialförsäkringstillägg genomförs. EnligtJK präglas det remitterade förslagel av en i och för sig vällovlig strävan attinte binda den nya sekretesslagen till gällande lagstiftning och organisation.Man talar sällan om vissa myndigheter utan beskriver i stället myndigheternasuppgifter och i stället för en viss lag talar man om lagstiftning i visst ämne.JK anser denna teknik vara tillåten i viss utsträckning men vill påpeka att denförsvårar för lekmän och även för jurister att alls hitta eller att snabbthitta det som vederbörande just söker. När det i 8 § talas om myndighet som haratt verka för a rbelarsk ydd är tekniken ägnad att leda lill tvekan om vad somavses. JK utgår från att alla myndigheter har en sådan skyldighet, envar inomsitt verksamhetsområde. För egen del anser JK t. o. m. att hans skyldighet gårlängre, nämligen att fästa resp. ansvarig myndighets uppmärksamhet på åtgärdersom kan vidtas för att öka arbetarskyddet inom alla de myndigheter som stårunder hans tillsyn. Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 333 Arbetarskyddsstyretsenberör uttrycket ärende om arbetarskydd. Delta ordval måste jämföras med 9:2,där sekretessen anges gälla i ärende om arbetsmiljö eller reglering avarbetstid. Det synes önskvärt att texten i 8:8 utvidgas så att de bådasladgandena fär samma omfattning. Frågor om enskilds personliga förhållandenkan givetvis komma under bedömning även i ärenden om arbetstid. Reglerna omarbetstid behandlar ju bl, a, sådant som natt- och dyngsvila samt minderårigasarbetstid. Här kan t, ex, psykosociala förhållanden vara av betydelse.Skillnaden i uttryckssätt synes kunna förvilla läsaren och ge intryck av att enmateriell skillnad är avsedd, vilket inte torde vara fallet, Arbetarskyddsstyretsentar vidare upp frågan om sekreiess för del fall att styrelsen färremisser frånutomstående läkare för all göra en yrkesmedicinsk bedömning, någol somförekommer i viss utsträckning. Det kan vara fräga om bedömningar i samband medt, ex, sjukdom eller rehabilitering eller frågorom lämplighet för visst yrke.Vanliga är remisser lill den till styrelsen knutna Centrala Bedömningsnämndenför Dammlunga (CBN), Även ersättningsfrågor kan vara aktuella. Remisser avdetta slag åtföljs ofta av läkarhandlingar, t, ex, sjukhusjournaler, I den måndet här rör sig om frågor om arbelsskadeförsäkring gäller uttryckligensekretess enligt 8:8,1 övriga fall synes viss tvekan kunna råda. Reglerna i 8:1och 8:2 torde inte vara tillämpliga, eftersom styrelsen inte bedriver sådanverksamhet som avses där. Den sekreiess, som eventuellt kan gälla hosmyndighet, varifrån ärendet kommer, synes inte följa ärendet lill styrelsen.Resultatet skulle därför kunna bli att handlingama faller utanför samtligaaktuella sekretessbestämmelser, någol som naturiigtvis inte är lämpligl.Styrelsen anserdel lämpligast alt betrakta ärenden av detta slag som ärendenrörande arbetarskydd i allmänhet, vilket medför att 8:8 kan lillämpas. Detförefaller dock önskvärt atl denna fråga penetreras ytteriigare i det fortsattalagstiftningsarbetet. Denföreslagna sekretessen kring uppgift om arbetstagares a n m ä I a n i ärende omarbetarskydd inger enligt hovrättenför vissa principiellabetänkligheter. Det bör i vart fall klargöras alt sekreiessen omfattar enbartdet faktum atl en anmälan har gjorts av en viss person och inte de uppgiftersom eventuellt lämnas med anmälan. Det finns annars en risk atlsådana uppgifter kommer att undanhållas arbetsgivaren även under handläggningenav del ärende vartill anmälan kan ge upphov, Arbetarskyddsstyretsenvill i samband med del föreliggande lagstiftningsärendet fästa uppmärksamhetenpå ett sekretessproblem som gäller uppgifter om landets skyddsombud. Dessauppgifter har sänts in av de fackliga organisationerna till vederbörandedistrikt, varifrån de vidarebefordrats lill styrelsen. Hos styrelsen finnsuppgifterna numera intagna i ett inrättat dataregister. Dethar visat sig att ett flertal företag begagnat sig av detla dataregister förall sända ut reklam lill Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 334 skyddsombuden.Många skyddsombud har upplevt detta som synneriigen besvärande.Reklamutsändningen har också lett lill all vikliga meddelanden omarbetarskyddet, som sänts lill skyddsombuden från arbetsmarknadens parlerellerarbelarskyddsmyndigheierna, inte uppmärksammats bland reklamen. Från fackligthåll har med skärpa framhållits atl del nuvarande förhållandet i detta avseendeär oacceptabelt. Önskemål har förts fram om att man genom en lagändring skallåstadkomma att skyddsombudens namn och adresser inte fär lämnas ut lill andraän berörda myndigheter och fackliga organisationer eller av dem inrättadeorgan. Styrelsen hemställer alt man under del fortsatta arbetet medsekretesslagstiftningen söker lämpliga utvägar för atl lösa detta problem. Enligtskolöversiyretseninnebär det remitterade förslaget en förstärkning av sekretesskyddet påskolväsendets område som, såviti styrelsen kan finna, i det väsentliga välsvarar mot föreliggande behov. tillstyrker därför i principförslagel. Universitets- och högskoleämbetet tillstyrker, från de synpunkterämbetet närmast har alt svara för, sekretesskyddet för vissa uppgifter inomutbildningsväsendet i paragrafens andra stycke. Också datainspektionen ställersig positiv till förslaget. Behovet av sekretessbestämmelser lill skydd förenskildas personliga förhållanden på utbildningsområdet har sedan mera än ettdecennium tillbaka vid upprepade lillfällen framhållits bl. a. avskolöverstyrelsen, och med hänsyn lill den allt starkare betoningen av skolansfostrande och elevvårdande verksamhet blir behovel allt mera kännbart.Avgränsningen av del skyddade områdel förefaller datainspektionen godtagbar.KommunfuUmäkiige i konstaterar atl den föreslagna lageninnebär inte bara en önskad samordning mellan de regler som gäller för skol-och socialvårdsområdena utan också en i princip fullständig reglering avsekreiessen inom skolområdet där behovel av och brislen på sekretessregler ärpåtagliga. Den nu förefintliga "moraliska" sekreiessen kommer sålundaalt ersättas med en lagreglerad sådan, vilket enligt kommunfullmäktige ärtacknämligt. Kommunstyrelsen i tillstyrker den föreslagnamöjligheten lill sekreiess inom skolans område. Kommunstyrelsen i Härrydakommun ser positivt på all sekreiess införs inom skolans område, då delta kanväntas innebära ell ökat och bättre samarbete mellan skola och socialvård.Enligt Riksförbundet och Skota kan förfatlningsreglerad sekreiess inomutbildningsväsendet bli en positiv faktor i samarbetet mellan skolan ochhemmen. Förbundet tillstyrker därför förslaget. Fleraremissinstanser tar upp frågan om sekreiess inom elevvård som rådet jämförtmed angränsande områden. Enligt JK är det tydligt att en uppgift kan hänförassåväl till hälso- och sjukvårds- Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 335 områdelsom lill elevvårdsområdel och alt konflikt således kan uppkomma mellan olikasekretessregler som i och för sig är tillämpliga . Del är härvid atlmärka att skaderekvisii saknas i 8 kap, I §, medan skaderekvisiten i 2 och 9 §§sinsemellan är olika utformade. Del i promemorian gjorda uttalandet allbestämmelserna i 1 och 2 §§ i sådana fall skall gälla i försia hand tordeemellertid sakna stöd i lagen, även om ståndpunkten verkar rimlig, JK anser allett klariäggande är erforderiigl genom en beslämmelse i lagen. Av förslagelföljer alt personal inom skolhälsovården i princip alltid måsle beaktasekretessreglema i såväl I och 2 §§ som 9 §, Fömtom att gränsdragningen mellande skilda sekreiessområdena kan ge anledning till tvekan måste personalen i sinverksamhet sålunda beakta och behärska flera sekretessregler, vilka enligt JKställer stora krav på insikt och omdöme. Regeringsrättenullalar såviti gäller nämnda fråga att de omständigheter som socialulredningenhar anfört talar för all sekretessen för elevvård inom utbildningsväsendetregleras på motsvarande sätt som sekretessen inom sjukvården och socialvården.Också anser atl sekretessreglerna så långt del är möjligt bör varalikartade för hälsovården, den sociala vården och elevvården. Hovrättenanslutersig dock till uppfattningen att sekreiessen vid myndighetsutövning ochdå särskill vid sådan som gäller tvångsåtgärder i regel bör vara svagare än iandra fall. Hovrätten tillstyrker således förslaget i vad det gällersekretessen vid myndighetsutövning i de fall som har angetts i bl. 9 §.Enligt är del, med hänsyn till samarbetet mellan socialvårdenoch skolväsendet, påkallat alt sekretesskyddet för dessa båda områdensamordnas. Kommunstyrelsen i kommun konstaterar att inom den sjukvårdandeverksamhelen sekreiess gäller för uppgifter som har lämnais i förtroende. Idetta fall behövs inte för sekreiess att men eller skada kan förväntas omuppgiften röjs. Motsvarande sekretesskydd saknas exempelvis inom socialvårdensoch skolans verksamhet. Kommunstyrelsen finner inte detta adekvat utan menaratt-med hänsyn till den integration som finns mellan dessa treverksamhetsgrenar - samma sekretesskydd borde gälla i samtliga tre fall. Länsstyrelseni och län anser all samma sekrelessnivå bör gälla som förbarnavårdsärenden av motsvarande karaktär. Liknande synpunkter ger Göteborgskommunstyrelse uttryck för. Med utgångspunkt i beslämmelserna om sekretess mellanmyndigheter framför allmänna skolstyrelse uppfattningen att det ävenframdeles kommer alt finnas vissa svårigheter vid utbyte av informationermellan skolförvaltning, socialförvaltning och sjukvårdsförvaltning. Med hänsyntill det omfattande samarbete som redan finns mellan skolförvaltningen ochsocialförvaltningen och som kommer att utvecklas ytteriigare, när SIA-skolangenomförs, borde samma sekretessnivå gälla för personalen vid dessaförvaltningar. Skolstyrelsen vill därför på denna punkt föreslå att föruppgifter inom elevvården om enskildas personliga förhållanden bör tillämpassamma sekrelessnivå som för Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 336 molsvarandeuppgifter inom socialförvaltningen. Detta förslag skulle även medföra altsekreiessnivån inom skolan och sjukvårdsförvaltningen blev densamma utanförförtroendesekretessen och således underiätta samarbetet mellan i första handsjukvårdsförvaltningen och skolan. Sammanfattningsvis vill skolstyrelsenframhålla att inom skolan elevvårdsarbelel i slor utsträckning bedrivs i team.Därvid är det inte ovanligt atl representanter för både skolan,socialförvaltningen och sjukvårdsförvaltningen ingår. Del måsle under sådanaförhållanden vara ytterst angelägel att sekretessregler med samma styrka gällerför samtliga deltagare.