prop · G303103 · 1979-12-31 00:00:00 — Inte heller får delegering av anskaffningsbeslui ske på ettsådant sätl att staten senare kan komma i tvångssituationer beträffandeanskaffning av dyr maskin- och programvara eller andra följdkostnader. En speciell aspekt på ansvarsfördelningen i frågor rörandeanskaffning av ADB-ulrustning gäller regeringens prövning av ärenden avseendeanskaff- Del II B:10 Skr 1979/80:103 246 ningsbelopp som översiiger , Uiredaren böröverväga om beloppsgränsen bör höjas eller om andra kriterier bör uppställasnär del gäller vilka anskaffningsärenden som skall underställas regeringensprövning. Ytterligare frågor som uiredaren bör överväga ärprinciperna för bestämning av avgifier lill del (de) anslag som kommer allersälta datamaskinfonden i samband med omläggningen av det slatligabudgetsystemet inför budgeiårei 1980/81, Det gäller bl.a, frågorna omavskrivningstidens längd för olika typer av ADB-utrustning och om avgifterskall tas ul för utrustning som redan är avskriven men som fortfarande används.Eftersom avgiftssättningen kan påverka myndigheternas bedömning iavvägningsfrågan mellan all köpa eller hyra ulrustning, av lämplig lidpunkt förbyle av utrustning m.m., bör ställningstaganden i dessa frågor baseras på enanalys av styreffekterna. I flertalet av de frågor som utredaren bör klara utföreligger speciella problem inom högskolan. Det gäller bl.a. vilka lyper avutrustningar som bör omfattas av den samordnade anskaffningen, arbels- ochansvarsfördelningen och avgifterna. Till en del sammanhänger problemen med allhögskolan även kan disponera andra finansieringsvägar än statensdatamaskinfond, bl.a. vissa utrustningsanslag och donationsmedel, föranskaffning av ADB-utrustning. Det är angelägel att uiredaren beaktar behovetav särlösningar för högskolans del. Ett annal verksamhetsområde där förhållandena skiljer sigfrån vad som gäller för den civila statsförvaltningen är försvarei.Överbefälhavaren har ett övergripande ansvar för försvarsmaktens utveckling ochinriktning samt avvägning på lång sikt. Behovet av en väl genomförd planeringoch en stark samordning vid anskaffning och utnyttjande av ADB-utrustning skalltillgodoses av överbefälhavarcii. Den övergripande samordningen sker genom eninformationssystem- och datakraflplan för den närmaste tioårsperioden, ensamordnings- och styrgrupp, programplanen för det militära försvaret samt ramarför datakraflutvecklingen i yttranden över anslagsframställningar. F.n. anskaffas generellt användbar ADB-utrustning avstatskontoret i samverkan med försvarets rationaliseringsinstitut.Finansieringen sker via försvarets delfond av statens datamaskinfond. I sambandmed omläggningen av budgetsystemet avses den ändringen bli genomförd altfinansieringen sker över maleriel- eller myndighetsanslag i likhei med vad somf.n. sker med övrig ADB-utrustning. På detta säll samordnas anskaffningen avADB-utrustning inom försvaret med anskaffningen av all övrig maleriel. Självaupphandlingen av generelll användbar ADB-utrustning bör dock även ifortsättningen ske samordnat med statsförvaltningen i övrigt. Uiredaren börklarlägga och lämna förslag om lämplig ansvarsoch arbetsfördelning mellan berördamyndigheter i syfte att säkerslälla såväl erforderlig samordning som behovet avenkla och smidiga arbetsformer. I sammanhanget bör uppmärksammas att regeringen iregleringsbrev för /80 har gelt överbefälhavaren i uppdrag atl isamråd med försvarets civilförvaltning, , försvaretsrationaliseringsinstitut, försvarets datacentral, ochstatskontoret senast den lämna förslag till regeringen om formerför redovisning av kapitalvärdet av del militära försvarets och civilförsvaretsdatamaskinutrustningar och hur ADB-kostnader skall debiteras användarna avsådana dalamaskinutrustningar fr.o.m. budgetårel 1980/81. Uiredaren bör vidarebehandla den lämpliga arbels- och ansvarsfördelningen i anskaffningsfrågormellan upphandlingsmyndigheten och 247 Kommittéer: Budgetdepartementet Delll B: 11 dalamaskincentralen för administrativ databehandling(DAFA), Del kan förtjäna nämnas all den s,k. monopolutredningen (B 1977; 08) ibeiänkandei (Ds B 1979:1) Datakonkurrens har föreslagit en annaninrikining av DAFA;s verksamhel och alt därvid även anskaffningen avADB-ulruslning har behandlats. Uiredaren bör i sill arbele ha kontakt med, förulomslalskonlorel och , överbefälhavaren,försvarels materielverk, , DAFA och universitets-ochhögkoleämbetetsamt ulredningen av organisationen för de centralamyndighetsuppgifterna avseende rationalisering och ADB. Utredningsarbetet bör bedrivas skyndsamt och avrapporterasi etapper. En försia elapp bör innefalla de grundläggande frågorna om vilkalyper av ulruslningar som bör omfallas av den samordnade anskaffningen och omarbels- och ansvarsfördelningen. Med hänvisning lill vad jag nu har anförl hemsläller jagatl regeringen bemyndigar chefen för budgetdeparlementet alt tillkalla en särskild uiredare för alt se över frågorrörande samordnad anskaffning av ADB-utrustning i statsförvaltningen, atl besluta om sakkunniga, experter, sekreterare och annalbilräde åt utredaren. Vidare hemställer jag att regeringen föreskriver att kostnaderna skall belasta åtlonde huvudtitelnskommittéanslag. Regeringen ansluter sig till föredragandens övervägandenoch bifaller hans hemställan, av högre chefer inom statsförvaltningen har i ökad takt nya och vidgade uppgifterinom skilda områden lagts pä den statliga förvallningen. har alltstörre krav ställts i fråga om hushållning med de slalliga resurserna. Parallellt härmed har elt omfattande reformarbetegenomförts i syfte alt öka de anställdas medbestämmande. Statstjänstemännensförhandlingsrätt har utvidgats och möjligheterna till kollektivavialsregleringhar väsentligl ökats. Ett särskilt medbestämmandeavtal har träffals för delstatliga arbelstagarområdet (MBA-5). Till följd härav har nya krav ställts påsiaten som arbetsgivare. Sammantaget innebär utvecklingen att många och iblandsvårförenliga krav slälls på den statliga verksamheten och framför alll på demsom på olika nivåer svarar för verksamhetens inrikining, planering,organisation, bemanning och personalledning. Förhållandet kan exemplifierasgenom den vida definition av begreppel effektivitet som givits i MBA-S. Delll B: 11 Skr 1979/80:103 248 avses där, atl myndigheterna når målen för sin verksamhelunder god hushållning med resurserna, med beaklande av service-, offentlighets-och rätlssäkerhelskraven och med beaklande av personalens behov av arbetstillfredsställelse,god arbelsmiljö, anställningstrygghet och möjligheter lill medbestämmande ochpersonlig utveckling. Det är verksledning och chefer på olika nivåer som harhuvudansvaret för att myndighelen är effekliv. Som yllerligare elt exempel på de vidgade kraven påmyndighelernas ledningsfunktioner kan nämnas den omfattande delegering avrälien alt förhandla och sluta kollektivavtal som pågår. Enbart under år 1978träffades en rad centrala avtal genom vilka ett drygt 30-tal olika frågoröverlämnades av de cenirala parterna till lokal avlalsreglering. Härtill kommersom ett resultat av de centrala löneuppgörelserna atl en del av del ekonomiskautrymmet för arbetstagarna fördelas genom överenskommelser mellan den enskildamyndigheten och de lokala arbelstagarförelrädarna vid myndigheten. har i sitt slutbetänkande(SOU 1978:41) behandlat bl,a. frågan om forlsall inrikining av utbildning förledande personal inom statsförvaltningen. Utredningen undersiryker atl kravetpå den som innehar en chefsbefattning efterhand har vidgals. varenligt utredningen kraven mer ensidigl produktionsinriktade medan man i dagockså kräver trygg sysselsättning, god arbelsmiljö etc. De som harledande befattningar i statsförvaltningen måsle på etl annal säll än lidigarevara medvetna om samhällsutvecklingen och dess konsekvenser för den verksamhetde bedriver. Utredningen har även gjort en inventering av förekommandechefsutbildning i statsförvaltningen och konstaterat att nuvarande insalserinom detta område är klart otillräckliga. Del är i storl sett bara vid deaffärsdrivande verken som någon systematisk chefsutbildning förekommer.Medelstora och små myndigheter är i allmänhet hänvisade till externutbildningoch har inte på den vägen kunnat få sina utbildningsbehovtillgodosedda i önskvärd utsträckning. Central statlig utbildning för dessagrupper har haft en marginell omfattning och belydelse. Utredningen har vid remissbehandlingen av slutbelänkandetfått ett starki stöd för sin uppfattning om behovet av chefsutbildning ochledarutveckling. En jämförelse med privata näringslivet med sina krav pålönsamhet och effektivitet är också belysande i delta sammanhang. Enbari vid detvå största utbildningsinstituten. ALI-RATI.utbildas ca 1.500 chefer på företagsledarnivå och ca 14.000 övrigachefer, arbetsledare och specialister. investerar årligenbetydande belopp i olika ledningsutvecklingsprogram. Kravel på effektivitet är ell siarkt argument för en ökadsatsning på chefsutbildning och ledarutveckling inom statsförvaltningen.Betydande vinster kan göras om ledningsfunktionen hos myndigheterna fungerarväl. I delta sammanhang kan det vara värt att erinra om densneda könsfördelning som råder inom chefsskiktet i statsförvaltningen. () har som centraltarbetsgivarorgan under regeringen etl ansvar för utbildning avarbetsgivarföreträdare på verk och myndigheter. SAV har inrättat en särskildrådgivande delegaiion för chefsutbildning. Delegationen skall inom ramen förSAV;s kompetensom- 249 Kommittéer: Budgetdepartementet Delll B:ll rade bl.a. iniliera och bedöma aktiviteter inom områdellednings- och chefsutveckling. F.n. behandlas frägor om bl.a. seminarier förerfarenhels-utbyte beträffande MBA-S. SAV:s ansvar och kompetens är i princip knutet till frågorsom är av partskaraklär, dvs. frågor där SAV företräder staten som arbelsgivarebl.a. i kollektivavtalsförhandling med de slatsanslälldas huvudorganisationer.SAV har sålunda en självklar roll i de delar av statlig personalulbildning sombehandlar frågor om förhållandel mellan arbelsgivare och arbelslagare. Enligt statsmakternas beslut (prop. 1978/79:1.33, AU1978/79:30. rskr 1978/79:294) skall en ny myndighel för personalulbildning ochpersonaladministrativ konsultation inom statsförvaltningen inrättas fr.o.m.den 1 juli 1979. Samiidigi upphör slalens personalulbildningsnämnd (PUN) ochstatens personalnämnd (SPN) som hillills hafl ansvarei för dessa frågor. ochpersonalutbildning (SIPU), skall vara en serviceorganisation för främsl andraverk och myndigheter. Utbildningsverksamheten är redan i siarten i huvudsakfinansierad genom avgifier. Inriktningen och omfattningen av institutetsverksamhet skall i första hand bestämmas av myndighelernas efterfrågan. Utbildningen av stalsförvallningens chefer bör i försiahand ses som elt av statsmakternas inslrumenl för utvecklingen avstatsförvaltningens funktion och effektivitet. Härtill kommer atl ulbildningenkan medverka lill all staten som arbelsgivare kan uppträda på ell enheiligi säll.Inrikining och omfattning m.m. av denna utbildning måste därför beslämmas påstatsmaklsnivå. Mol denna bakgrund bör olika vägar prövas alt åstadkommasamordnade insalser för en effekliv ledarutveckling och utbildning av högrechefer i statsförvaltningen. Med anledning av vad jag nu har anförl bör en kommitté förhögre chefsutbildning tillkallas med uppgifl alt mot bakgrund av bl.a. depedagogiska erfarenheler och del fackkunnande som finns hos SAV och SIPU samtvissa andra myndigheler, främst de affärsdrivande verken, statskontoret ochriksrevisionsverkei, komma med förslag om hur utbildning för högre chefer inomstatsförvaltningen skall läggas upp. Utbildningen bör vara avpassad för cheferpå såväl verksledningsnivå som på nivån närmasl därunder. Kommilléns arbele bör indelas i etapper. Den förstaelappen bör resultera i förslag till regeringen om bl.a. en begränsad,försöksvis anordnad verksledningsulbildning. Förslagel bör omfalla uppgifter omtidsplan, kostnader, målgruppsbestämning saml försöksutbildningens innehålloch uppläggning. Vidare bör en preliminär plan för centrala utbildningsinsatserför chefer närmast under verksledningsnivån utarbetas och redovisas. Kommiuénskall därvid utgå från att utbildningen bör begränsas lill i huvudsak cheferför byråer (molsv.) och högre tjänstemän. Kommittén bör särskilt beakta behovelav policymässig, innehållsmässig och annan samordning medverksledningsulbildningen. Slutligen bör även redovisas en översiktlig plan föromfattning och inrikining av kommitténs fortsatta arbele. En förprojektering av verksledningsutbildning hargenomförts genom budgeldepartementets försorg. Det genomfördaförberedelsearbetet bör vara en viktig ulgångspunkl för kommitténs arbete. Kommiitén bör vidare vid sill arbele beakla det fackansvari personalutbildningssammanhang som åvilar vissa centrala, administrativamyndigheter DelllB:12 Skr 1979/80:103 250 bl.a. slatskonlorel, riksrevisionsverkei och SIPU samlSAV:s ulbildnings-ansvar vad gäller arbelsgivarförelrädare inom statsförvaltningen. Kommittén bör vidare undersöka i vilken ulslräckning delfinns möjlighel all använda kompelens och resurser från SAV och SIPU i sambandmed produklion och distribution av den här avsedda ulbildningen. Den offenlliga seklorns arbetsgivarorganisationer har tillcentrum för arbetslivsforskning överlämnat förslag till ett anlalarbelsvetenskapliga forskningsprojeki, Kommillén bör följa den fortsattabehandlingen av dessa samt överväga behovel av yllerligare forskningsinsatserinom kommilléns område. Kommittén bör vidare beakla möjligheterna att genom sinverksamhel verka för jämställdhet mellan kvinnor och män. Kommittén bör kunna ta upp även andra frågor medanknylning lill dem jag nu nämnl. Med hänvisning lill vad jag nu har anförl hemställer jag allregeringen bemyndigar det statsråd som har lill uppgift atl föredra ärenden omarbetsoch anställningsvillkor i allmän tjänsl atl lillkalla en kommitté med högsl sju ledamöter meduppdrag atl uireda frågor om hur ulbildningen av högre chefer inom statsförvaltningenskall läggas upp atl utse en av ledamöterna all vara ordförande saml att besluta om sakkunniga, experter, sekreterare och annatbiträde ät kommiitén. Vidare hemställer jag att regeringen föreskriver alt kosinaderna skall belasla åtlonde huvudlilelnskommilléanslag. Regeringen ansluter sig till föredragandens övervägandenoch bifaller hennes hemställan, Departementschefen, statsrådet , anför. Folkbokföringen i sker dels forllöpande ikyrkoböcker och andra regisler, i regel för varje församling av (kyrkobokföring), dels i mantalslängder församlingsvis för varje kommun(mantalsskrivning). Kyrkobokföringen, som är den primära formen avfolkbokföringen, ombesörjs av pastorsämbetena i de olika församlingarna. IStockholm och sker dock kyrkobokföringen hos lokal skattemyndighetsåvitt gäller bestämmandet av rätt kyrkobokföringsorl och kyrkobokföringsfastighet.Mantalsskrivningen sköts av de lokala skattemyndigheterna i resp. fögderi.Domkapitlen har med biträde av särskilt förordnade kyrkobokföringsinspektörerlillsyn över pastorsämbetenas befattning med kyrkobokföringen. Vid sidan av domkapitlenär länsstyrelserna regionala folkbokföringsmyndigheter. 251 Kommittéer: Budgetdepartementet Del 11 B:12 den kyrkobokförda befolkningen i länet förs hoslänsstyrelsen dataregister pä vilka de för folkbokföringen nödvändigauppgifterna lagras. Uppgifterna aklualiseras med jämna mellanrum, i slora delarvarje vecka. Ändringarna sker huvudsakligen pä grundval av uppgifler frånpastorsämbeten och lokala skattemyndigheter. Den centralafolkbokföringsmyndigheten är , som utövar lillsyn över helafolkbokföringsväsendel och handlägger vissa centrala uppgifler. Av vad jag nu har anfört framgår atl väsenlliga delar avfolkbokföringen sköts av organ. Denna ordning, som med någolundanlag saknar molsvarighet i andra länder, har länge varit ställd underdebatt. 1 utredningsförslag och remissyttranden har vid olika tillfällenaktualiserats frågan om en mer eller mindre långtgående åtskillnad mellan denför del borgerliga samhället nödvändiga befolkningsregistreringen och den kyrkobokföringsom kan behövas i verksamhel. Debatten har under senare årknutit an till arbetet med frågan om del framlida förhållandel mellan statenoch . utredning kyrka-stal behandladefolkbokföringsfrågan i elt särskilt delbetänkande (SOU 1967:16) Folkbokföringenoch i ett slutbetänkande (SOU 1968:11) och staten. Utredningenframhöll all folkbokföringen är en borgerlig angelägenhet och atl del därförfrån principiell synpunkt kan ligga närmast lill hands alt verksamhelen i desshelhet handhas av borgerliga organ. För detta talade också enligt utredningensmening den i beaklande av religionsfrihetsprincipen mindre fillfredsställandeordningen alt primärregistreringen av befolkningen sköts av befattningshavareinom etl visst trossamfund även då fråga är om medlemmar i andra sådana samfundoch personer utan medlemskap i något trossamfund. Med hänsyn till dessaprincipiella synpunkier ansåg utredningen att ell bibehållande av kyrkansmedverkan vid primärregistreringen var beroende av om vägande skäl av främstpraklisk arl kunde anföras för en sådan ordning. Av betydelse var enligtutredningens mening främst samhällsekonomiska synpunkter och allmänhetens kravpä service. utredning kyrka-stal behandlade inle frågan omlill vilken statlig eller myndighet en eventuell överföring av kyrkansarbelsuppgifter inom folkbokföringen borde ske oeh vilka konsekvenser enöverföring skulle få i kostnadshänseende. Regeringen uppdrog är 1967 åt dåvarandecentrala folkbokförings- och uppbördsnämnden (CFU) att utreda dessa frågor. Isitt arbete ulgick CFU från den rådande relationen mellan slal och kyrka ochinriktade sig på att undersöka förutsättningarna för och konsekvenserna av ettöverförande av pastorsämbetenas folkbokföringsuppgifter till borgerligt organ.CFU tog däremot inte ställning i frågan om etl sådant överförande borde kommatill stånd eller ej. I betänkandet (SOU 1970:70) Folkbokföringsorganisalionenm.m. redovisade nämnden såsom etl alternafiv till gällande ordning en enligtnämndens mening från teknisk och organisatorisk synpunki godtagbar modell. Deninnebar all paslorsäm-belenas nuvarande folkbokföringsuppgifier fördes övertill borgerlig myndighet - varvid CFU förordade de lokala skattemyndighelerna -under del att pastorsämbetena utförde en begränsad personregistrering(församlingsregistrering). Nämnden beräknade att modellen skulle innebära enkostnadsökning för staten om ca 35 milj, kr, och en besparing för pastoraten omca 20 milj, kr, kostnadsläge, beredning om stat och kyrka föreslog i sittslutbetänkande (SOU Delll B:12 Skr 1979/80:103 252 1972:36) Samhälle och trossamfund all den lokalafolkbokföringen skulle föras över lill eu borgerligt organ. Som skäl för dellaanfördes bl.a. atl folkbokföringen är en allmänt samhällelig uppgifl som frånprincipiella synpunkier bör handhas av det allmännas organ. Däremoi logberedningen inle ställning lill vilkel borgerligt organ som skulle komma ifråga. Beredningens förslag hade utformats mot bakgrund av CFU:s nämndaulredning. Remissförfarandet av beredningens förslag samordnades i vissutsträckning med remissförfarandet av CFU:s utredningsmaterial. Remisssvarengav vid handen all en bred opinion slödde förslagel frän beredningen om denlokala folkbokföringens överförande lill borgerligt organ. De som var kritiskamot förslagel - väsentligen inslanser med anknytning lill -bestred dock inte att folkbokföringen som sådan fick betraktas som en borgerliguppgift. De överläggningar mellan förelrädare för staten ochsvenska kyrkan, som inleddes i slal-kyrka-frågan, ulgick från degrundläggande principer som angavs av beredning om slal och kyrka. Somjag nämnde hörde lill dessa atl kyrkans ansvar för folkbokföringen skulleföras över lill borgerligt organ. De betånkanden (SOU 1978:1 och 3) Stat-Kyrkasom i början av förra årel avgavs av dellagarna i överläggningarna innehållerdärför inle något förslag i folkbokföringsfrågan. Däremot innehåller de förslagom hur kyrkans medlemsregistrering skall kunna ordnas vid folkbokföringensöverförande lill borgerligt organ. Även om sålunda slal-kyrka-belänkandenaendasl innehåller förslag om kyrkans medlemsregistrering, s.k.församlingsregislrering, uttalade sig ändå många remissinslanser i dengrundläggande frågan om den framtida folkbokföringen. Bland dessaremissinslanser fanns elt starki slöd för tanken att den lokala folkbokföringenförs över lill borgerligt organ. Den församlingsremiss som uigjorde underlagför församlings-och pasloralsförbunds remissyttrande överstal-kyrkaförslagel visade motsatt resultat. En klar majorilel blandförsamlingar och samfälligheler motsatte sig en ändring av huvudmannaskapet förden lokala folkbokföringen. Jag vill också erinra om vad som sades i denregeringskommuniké som lämnades efler avslutadepariiöverläggningar i frågor om . Regeringen konstaterade i dennaalt det främsl är delfrågorna om folkbokföringen och begravningsverksamhetensom behöver bearbetas ytterligare. Befintligl material borde kompletteras medetl konkret förslag om folkbokföringens anordnande med statligt huvudmannaskap.Vidare framhölls all kravet på god närservice borde beaklas särskilt. Frågan ombegravningsverksamheten skall ses över i särskild ordning. För egen del får jag anföra följande. Jag ser den civilabefolkningsregistreringen som en i princip klarl samhällelig uppgift. Meddenna grundsyn, som utredningsarbelel och remissförfarandet i slal-kyrka-fråganhar visal vara allmänt omfattad, kan befogade invändningar göras mot att enämbetsålgärd av pastor i kan bli grundläggande för en radrättigheter och skyldigheler i samhället. Denna synpunki har fått alll slörretyngd genom utvecklingen inom inte minst de social- och skatterättsligaområdena. Jag vill särskilt erinra om att kyrkobokföringen är ellled i skatteadministrationen och har belydelse för bestämmandet av varbeskattningen skall ske. har lett lill all inle så få söker kringgåfolkbokföringsbeslämmel-serna och få kyrkobokföringen ordnad på det säll som ärmesl förmånligt från 253 Komniittéer: Budgetdepartementet Delll B: 12 beskattnings- och bidragssynpunkt, t.ex. genom alt uppgeen frilidsfaslighel som bostad. För pastorsämbetena kan det ulan tvekan mängagånger vara känsligt all ifrågasälla en blivande församlingsbos avsikter ochgenom frågor och på annat sätl kontrollera all del är fråga om verkligbosättning. En sådan kontroll ligger naturligare och bättre lill för enmyndighel, som de skattskyldiga vet särskilt måsle beakla kyrkobokföringensbelydelse i beskattningshänseende. Genom särskilda åtgärder och andramyndigheters medverkan kan visserligen rättelser i viss omfattning åstadkommasi efterhand. Någon bra ordning är dock inte detla. Starka skäl talar sålunda för en ändring avhuvudmannaskapet för den lokala folkbokföringen. Frågan om folkbokföringen harinte någol direkl samband med relationerna mellan staten och svenska kyrkan.Del finns därför enligt min mening skäl atl nu oberoende av hur dessarelalioner kan komma alt ordnas uireda folkbokföringsfrågan. Del senasle ulredningsarbelet i slal-kyrka-frågan harvisal att det är möjligt atl vid ell ändrat huvudmannaskap för folkbokföringenlösa behov av personuppgifter om sina medlemmar utan en sådanarbetskrävande dubbelregistrering av befolkningen alt en folkbokföringsreformav denna anledning inle kan accepleras från samhällsekonomisk synpunkt. Enomläggning av den lokala folkbokföringen är emellerlid förenad med olikaproblem som ännu inle är lillräckligl belysta. Vad det i första hand gäller allklarlägga är vem som skall handha den lokala folkbokföringen och hurfolkbokföringsarbelet i stort skall organiseras och bedrivas, hur servicen lillmedborgarna skall kunna tillgodoses och vad en omläggning kommer atl innebäraför den inom folkbokföringen verksamma personalen.