prop · G303100 · 1979-12-31 00:00:00 — Även om de allmänna advokatbyråernas ^verksam^hel inte bordebegränsas till klienter med subventionerad rättshjälp, fanns del enligtdepartementschefen från andra ^synpunkier skäl alt iaktta en viss försiktighetvid utbyggnaden. Utbyggnaden av de allmänna advokatbyråerna fick inte ledatill att förutsättningarna för en frislående advokatkår i väsentlig månrubbades. De allmänna advokatbyråerna borde ^inle ha någon monopolställningeller några fördelar på annat ^säll ulan borde konkurrera med deprivatpraktiserande advokaterna på lika villkor. Dessa ^synpunkier bordemedföra ^atl utbyggnaden skedde successivt. Detta bedömdes också varanödvändigt för ^atl kunna rekrytera kvalificerad ^jurislpersonal. Den väntade stegringen av detallmännas utgifter för rättshjälpen gjorde det enligt departementschefenangelägel med en effektiv kostnadskontroll. ^Ell viktigt inslag ikostnadskontrollen skulle bli ^atl komplettera de gällande bestämmelserna omersättning till biträden och offentliga försvarare med ^elt ^taxesysiem. 1^taxesyslemet skulle den ersättning som kunde anses skälig få ^slorbetydelse. Utgångspunkten borde därvid vara den genomsnittliga kostnaden pertimme för ^advokalverksamheten. ^Självkosl-^nadema vid ^räiishjälpsanstallernaoch senare vid de allmänna advokatbyråerna fick vidare tillmätas stor vikt. Väsentligt föruppbyggnaden av de allmänna advokatbyråerna var enligt departementschefen vilkauppdrag dessa skulle få åla sig. Det var angeläget all de allmännaadvokatbyråerna kunde åla sig vissa uppdrag även utanför ^rätishjälpsområdet.Forell fritt konkurrensförhållande mellan den enskilda och den allmänna^advokalverksamheten var det av stort värde alt några mera väsentligainskränkningar i rätlen att åla sig uppdrag ^inle ställdes upp. Uppdragenutanför ^rätishjälpsområdet fick dock ^inle inkräkta på de allmännaadvokatbyråernas primära uppgift all biträda inom ^rälls-^hjälpssystemet. 1979/80:100 Bilaga5 99 Departementschefen framhöllvidare att de allmänna advokatbyråerna borde kunna utnyttjas för sådana uppdragutanför ^rättshjälpsområdel där det kunde vara ^svårl att få åtgärder vidtagnadärför ^atl ^ersäitning för uppdragen ^inle kunde påräknas. Som exempel påsådana uppdrag nämnde han uppdrag som god man vid ^fatligkonkurs, vissa uppdragsom ^likvidalor eller syssloman vid likvidation av aktiebolag och uppdrag somförmyndare eller god man enligt ^föräldrabalken i vissa fall när tillgångarsaknades. När det gällde bl.a. deekonomiska förutsättningarna för verksamheten vid de allmänna advokatbyråernaframhöll departementschefen ^atl verksamheten vid dessa byråer borde bedrivaspå samma ^säll som advokatverksamhet i övrigt. Av stor betydelse var därvid^atl intäkterna i verksamheten gav full täckning för kostnaderna. ^Detla varnödvändigt för alt åstadkomma den önskvärda konkurrensen på lika villkor mellande allmänna advokatbyråerna och de privatpraktiserande advokaterna. Även från enannan synpunkt ansåg departementschefen det ^vikligl att verksamheten vid deallmänna advokatbyråerna gav full kostnadsläckning. Arvoden ^lill biträden ochoffentliga försvarare skulle i stor utsträckning bestämmas ^efler taxor.Underlag för att bestämma taxorna borde kunna i huvudsak häm^tas frän deallmänna advokatbyråernas debi^tering. För all taxorna skulle bli realistiskavar det sålunda nödvändigt all de allmänna advokatbyråernas debitering gavtäckning för alla kostnader i verksamheten. Närmare ^rikllinjer förorganisationen av bl.a. de allmänna advokatbyråerna och deras verksamhet drogsupp i ^prop. Riktlinjerna godtogs i ^alll väsentligt av ^(JuU 1973:19, ^rskr 1973:169). I den sistnämndapropositionen framhöll dåvarande departementschefen alt flertalet av detidigare ^rättshjälpsanslalterna hade mottagningar utanför huvudorten. Sådanamottagningar kunde i vissa fall vara olönsamma men ändå vara motiverade avallmänhetens berättigade krav på service. 1 största möjliga utsträckning borde^moUagningsverksamhelen fortsätta på de orter där ^rättshjälpsanslalterna hademot^tagning. Även andra orter kunde bli aktuella för mottagning. I samtligafall där ^moUagningsverksam^helen visade sig olönsam fick en avvägning görasmellan ^koslnadskon-^sekvensema och allmänhetens behov av juridisk service. När del gällde budget-och ekonomisystem påpekade departementschefen ^lill en böljan all ^eltbudgetsystem ^måsle väljas som var förenligt med verksamhetens art. På grund avatt byråemas verksamhet hade karaktären av uppdragsverksamhet var del lämpligt^atl utbetalningar och inbetalningar redovisades över ett förslagsanslag påformellt . Anslaget borde i princip inte f^å^ uppvisa någon^neltobelaslning vare sig under loppet eller vid slutet av ^budgetårel. För altlösa ^likviditelsproblem i verksamheten skulle de allmänna advokatbyråerna fådisponera en rörlig ^kredii hos ^riksgäldskontoret. Enligt departementschefen hade man anledning alt räknamed alt vissa 1979/80:100 Bilaga5 100 byråer skulle komma all ge överskott under del altandra skulle komma ^atl uppvisa underskott. Resultatutjämning mellan byråernaborde dock ^inle få förekomma. En ^resultaluljämning mellan de allmännaadvokatbyråerna skulle nämligen i praktiken innebära en""koncernbildning" som ^inle stod i överensstämmelse med denställning i förhållande ^lill enskilda advokater som de allmännaadvokatbyråerna avsågs få. Över- eller underskoll i verksamheten vid de olikabyråerna fick i stället balanseras från ^elt ^budgelår till ^etl annat. Omsamma advokatbyrå visade underskoll fick frågan las upp om byrånborde läggas ned eller organiseras om. Även överskoll kunde gean^ledning ^lill förändringar av verksamheten. ^Lönsamhelsprincipenkunde enligt departementschefen ^inle tillämpas strikt vid de allmännaadvokatbyråerna. För dessa uppstod ^kosinader som ^inle var helt ^atl jämföramed enskilda advokaters kostnader för sin verksamhet. Bl.a. borde ^kosinader försådan ^mottagningsverksamhel utanför huvudorten som bedrevs av sociala skälinte påverka en byrås rörelseresultat. Inte heller kostnaderna för de förutnämnda uppdragen som likvidator, god man ^m.m. borde tillåtas inverka på rörelseresultatet. De kostnader som sålundade allmänna advokatbyråerna fick ta på sig men som inte borde påverkarörelseresultatet skulle finansieras i särskild ordning genom ^etl särskiltdriftbidragsanslag, gemensamt för alla byråer, 1.2Direktiven för allmänna advokatbyråkommittén ^m.m. Mot bakgrund av ^atlde allmänna advokatbyråerna sammantagna gått med förlust under de tre förstabudgetåren och ^atl någon ^slor förändring ^inle ansågs vara att förväntatillkallades allmänna ^advokat^byråkommiltén (dir 1977:54), I direktiven förkommittén angavs all väsentligen tre skäl hade ansetts tala för ^atl juridisktbiträde genom ^offenligt verksamma jurister skulle slå ^lill förfogande vidsidan av privatpraktiserande advokater och andra jurister när^rättshjälpsreformen infördes. Samhället hade ett ansvar för all ^etl tillräckligt ^anlal kvalificerade ^jurislerstod ^lill förfogande i rättshjälps-ärenden i samband med den förutsedda^krafiiga ökningen av samhällets rättshjälp. Valmöjlighet borde föreligga förden som behövde ^biträdeshjälp att vända sig till en enskilt verksam elleroffentligt anställd jurist. Advokat-verksamhet i samhällelig regi behövdesockså som en kontroll över samhällets väsentligt ökade utgifter förrättshjälpen. Dessa skäl för en^verksamhel med offentligt anställda jurister ansågs i direktiven ^allljäml habärkraft. Likaså borde även behovet av juridiskt biträde genomoffentligt verksamma ^jurisler tillgodoses genom allmänna advokatbyråer somdrevs av staten. De allmänna advokatbyråerna borde också i fortsättningen pålika villkor konkurrera med enskilda advokatbyråer, så ^långl förutsättningarför sådan konkurrens 1979/80:100 Bilaga5 101 Vad som sagts nu borde kunna las somutgångspunkt för kommitténs arbete. En huvuduppgift för kommittén var ^atlgöra en allmän utvärdering av verksamheten vid de allmänna advokatbyråerna ochav de förutsättningar som gäller för verksamheten. ^Elt viktigt inslag ikommitténs arbete skulle därvid bli all analysera de uppkomna förlusterna ochlägga fram förslag ^lill ^ålgärder för all ^förbällra byråernas lönsamhet.Analysen och åtgärds-förslagen borde följas av en prognos om del framtidaekonomiska utfallet av verksamheten. Om kommittén skulle komma fram till all deallmänna advokatbyråerna med nuvarande ^organisalion inte kunde antas nålönsamhet även om förutsättningarna för verksamheten ändrades i övrigt bordekommittén lämna förslag till en lämplig framlida ^organisalion. Förslagetborde ^uigöra en rimlig avvägning mellan intresset av lönsamhet och andrafaktorer som bör inverka på omfattningen av verksamheten. Vid sin analys bordekommittén enligt direktiven försöka kartlägga de skillnader som kunde finnasnär del gäller ^förutsättningama att driva ^advokaiverksamhet i enskild och^offenllig regi. En fråga som därvid borde belysas var konsekvenserna av deallmänna advokatbyråernas skyldighet alt i första hand lämna rättshjälp enligträttshjälpslagen (1972:429, omtryckt 1976:626), Kostnadsnivån vid deallmänna advokatbyråerna sägs i direktiven vara av grundläggande betydelse för^taxesällningen inom ^rättshjälpssyslemet. Enligt direktiven skulle kommitténockså utvärdera de principer som har legat till grund för taxor ochandra normer för ersättningar vid olika former av rättshjälp till biträden,^offenlliga försvarare eller andra. Kommittén borde också belysa vilkakonsekvenser som de nuvarande ^laxesällningsprinciperna och deras tillämpninghar haft för samhällets ^kosinader för rättshjälpen samt lägga fram deändringsförslag den kunde anse påkallade. Kommittén skulleslutligen enligt direktiven behandla frågan om finansieringen av de allmännaadvokatbyråernas verksamhet samt frågorna om ^vilkel budgetsystem och vilken^anslagskonstruklion som bör tillämpas för den allmänna rättshjälpen och deallmänna advokatbyråerna. Kommittén har avlämnatbelänkandet De allmänna advokatbyråerna ^(SOU 1979:68). ^Efler remiss har yttranden över betänkandet avgetts av^justiliekanslern (), , , (), hovrätten för Nedre , kammarrätten i , flertaletallmänna advokatbyråer, centralorganisationen /SR, tjänstemännenscentralorganisation (TCO) och , ^Remissytlrandena börfogas till protokollet i ^detla ärendesom underbilaga 3. ^Prop.1979/80:100 Bilaga 5 102 2.1 Målsättning för och inriktning av verksamheten vid de allmänna advokatbyråerna Allmänna^advokatbyråkommiltén erinrar i sill betänkande om att de allmännaadvokatbyråerna har tillkommit bl.a. för alt möta behovet av juridisk hjälpinom ^rätishjälpsområdet. Kommittén anser ^atl inriktningen av verksamheten viddessa byråer alltjämt skall ha tyngdpunkten inom ^rätishjälpsområdet. Del ärangelägel all någon ^byråkalegori är skyldig ^atl åtaga sig alla slags ärendeninom detta område. Arbetet vid de allmänna advokatbyråerna bör inriktas på^""allemansärenden"" inom centrala rättsområden. Kommitténpoängterar all något förbud för ^byråema att handlägga ärenden utanför^rättshjälpsområdel inte råder och ^inle heller bör råda. Regeln i byråernasinstruktion om ^atl annat biträde skall lämnas, om del kan ske utan hinder förden verksamhet som bedrivs enligt ^rätls-^hjälpslagen, innebär endast attärenden inom ^rättshjälpsområdel ^inle får avvisas ^lill förmån för sådana somfaller utanför. Kommittén håller iprincip fast vid den uppfattning somframfördes när de allmänna advokatbyråerna inrättades all staten har ansvar föratt tillgång finns ^lill juridiskt biträde. Kommittén anser dock inte atttillgång till biträde från allmän byrå i alla lägen är så viktig att det kravpå lönsamhet som ställs på byråverksamheten utan vidare kan lämnas ål sidan. Deallmänna advokatbyråerna skall garantera alt alla slags ärenden blir behandlade.Om ärenden av någon anledning ^inle blir behandlade inom rimlig tid av enskiltverksam jurist, föreligger behov av allmänna byråer. Behov av allmänadvokatbyrå föreligger enligt kommittén också på ort som saknar tillgång tilladvokat och som tillsammans med ^omlandel erbjuder tillräckligt klientunderlag. Likaså behövs allmän advokatbyrå påort där endast en advokatbyrå finns och där ^molpartsombud är svårt attuppbringa och därför får hämtas från annan, avlägsen ort. Även i ^della fallfår hänsyn tas till klientunderlaget. kan en allmän byrå varamotiverad som bas för ^mottagningsverksamhel som drivs i byråortens ^omland. Kommittén framhåller^atl staten genom ^rättshjälpsreformen påtog sig i ^siort sett hela detekonomiska ansvaret för betalningen av de juristtjänster som lämnas inom^rättshjälpsområdel. Enhetliga normer för beräkningen av ersättningens storlekfastlades. De allmänna advokatbyråerna skulle medge insyn i advokatverksamhetför att göra kostnadskontroll möjlig. Kommittén anser därför alt de allmännabyråernas uppgift även skall vara alt erbjuda kostnadsinsyn i^advokaiverksamhet. Denna insyn skall vara en garanti både för alt statenskostnader för rättshjälpen kan kontrolleras och för all såväl de allmänna somde privata byråerna erhåller kompensation för reella kostnadsökningar. Allmänna advokatbyråerbelägna ^enbari på orter där annan advokat saknas erbjuder enligt kommittén ensämre insyn rörande det ekonomiska ^Prop.1979/80:100 Bilaga 5 103 För alt en tillräckligsådan skall erhållas måste byråerna dels ligga på orter med en fungerandeadvokatbyråmarknad, dels vara tillräckligt många.Om dessa krav skall tillgodoses behövs en byråorganisation med i stort ^setldagens omfattning och ^lokiilisering. En effektiv kontroll av kostnaderna förrättshjälpen kräver enligt kommittén också ^atl verksamheten vid de allmännaadvokatbyråerna bedrivs så rationellt som möjligt. för hur ersättning irättshjälpsärenden skall ^beslämm^tis är densamma, vare sig biträdet kommerfrån allmän eller privat byrå. Vid bestämmandet av höjd utnyttjasenligt kommittén de erfarenheter som kostnadsinsynen i de allmänna byråernager. Det är därför av största vikt att verksamheten vid dessa byråer bedrivs påsamma villkor som vid de privata. Detinnebär enligt kommitténs mening alt byråerna genom intäkter skall täcka sina^kosinader. Endast i den mån som de allmänna advokatbyråerna fyller ett socialtbehov, som annars inte skulle bli tillgodosett eller dä de i egenskap av statliga myndigheter åsamkas en högrekostnad än en privat byrå i ^molsvarande situation, skall de kompenseras härförgenom statligt driftbidrag. Även om tyngdpunkten av^veiksamheten vid de allmänna advokatbyråerna bör ligga inom^rätishjälpsområdet, arbetar byråerna i en marknadssituation som inverkar påderas utvecklingsmöjligheter. Enligt kommittén skall den ^marknadsmässigamålsättningen vara alt med tjänster av hög kvalitet möta det behov av juridiskhjälp som riktas ^mol byråerna. Verksamheten måste minst ha en omfattning som tillåter överlevnad. Aktivt arbete förexpansion skall bedrivas, men strävandena behöver enligt kommittén ^inle gå utpå all bli störst på orten - men gärna bäst. 1 ^ell längre perspektiv kan det enligtkommittén ^inle tolereras alt allmänna advokatbyråer som ^inle förmår täckasina kostnader får fortsätta sin ^verksamhel. Orsakerna till den dåligalönsamheten skall utredas och lämpliga åtgärder sättas in. Vidtagna åtgärderbör få rimlig tid att verka. Om förbättring ^inle ^inlräder, ^måsle uppsägningför omplacering ^lillgripas och ^byråverksamhelen upphöra helt. Kommittén anser ^atl ^förluslbyråerna påorter där socialt behov av ^ju-^rislhjälp finns intar en särställning. Om enindragning av verksamheten på en sådan ort skulle medföra att klienterna nödgasresa väsentligt längre för att träffa advokat än de behöver för all erhållaannan kvalificerad samhällsservice, skall enligt kommittén någon indragning^inle ske. I en sådan situation bör dock möjligheterna all inrätta filialkontorutredas. Del godtagbara avståndet kan variera från trakt till trakt.Förlusterna får täckas av ^slatliga driftbidrag. Kommittén har övervägt fråganom i vilka organisatoriska former som verksamheten vid de allmännaadvokatbyråerna bör bedrivas och på vilka nivåer beslutanderätten i olikafrågor skall ligga. 1979/80:100 Bilaga 5 104 När det gäller den förstafrågan har kommittén övervägt möjligheten att omvandla de allmännaadvokatbyråerna till aktiebolag eller driva dem som affärsverk. Av flera skälfinner kommittén att verksamheten inte bör drivas i bolagsform eller somaffärsverk. Kommitténs slutsats är att övervägande skäl talar för att deallmänna advokatbyråerna bör fortfara ^atl vara myndigheter, om målsättningenför verksamheten vid de allmänna advokatbyråerna också i fortsättningen skallvara ^atl erhålla kontroll över samhällets utgifter för rättshjälpen och att iövrigt förverkliga tankegången bakom rättshjälpsreformen. Vad härefter beträffarfrågan om kompetensfördelning när del gäller beslutanderätt i olika frågoranser kommittén alt den allmänna ^advokatby-^råoiganisalionens mål ochinriktning självfallet även i fortsättningen bör beslutas av . mening bör regeringen ha möjlighet att inom de av riksdagenuppdragna ramarna för verksamheten fatta beslut ulan alt i varje särskilt fallinhämta godkännande. Möjligheten att handla snabbt ökar därmed.^Elablering eller nedläggning av någon enstaka byrå borde således regeringenkunna besluta om. ^Detla bör ^l.ex. kunna ske om behovet av advokatservice ärväl tillgodosett och det är fråga om lönsamhetsproblem. Vid mer genomgripandeförändringar med avseende på exempelvis tillgången ^lill ^advokalservice i viss del av ^landel skall dock riksdagenbesluta liksom i annan principiell fråga. Kommittén har också lagt framvissa förslag till ändrad kompetensfördelning mellan regeringen,och de allmänna advokatbyråerna. Kommittén nämner särskilt denkritik som har riktats motbyggnadsstyrelsens roll vid anskaffandet av lokaler åt de allmännaadvokatbyråerna. Kommittén föreslår ^tlera ^ålgärder som avses leda till ettsmidigare samarbete mellan byråerna, och . Bl.a. föreslås att en kontaktman utses hos . Kontaktmannen skallha god kännedom om de lokaler som byråerna disponerar. Hans befogenheter skallvara preciserade. 2.3De allmänna advokatbyråernas intäkter och kostnader Kommittén har lämnat förslag^lill en rad åtgärder i fråga om bl.a. marknadsföring, arbetsrutiner och debitering i syfte att öka de allmännaadvokatbyråernas intäkter eller minska deras ^kosinader. En av de frågor somkommittén därvid också lar upp är kostnaderna för de allmänna advokatbyråernasrörelsekapital. Kommittén ^ålerkommer till denna fråga i ett senare avsnitt avbetänkandet. 1979/80:100 Bilaga 5 105 2.4.1 ^Anslugsmodellför de allmänna ^advokatbyråernu Kommittén erinrar om attverksamheten vid de allmänna advokatbyråerna ^f.n. finansieras över ettformellt förslagsanslag på . enligt den ^s.k. De allmännaadvokatbyråernas uppgift ^atl ge staten insyn i och kontroll överkostnadsutvecklingen vid ^advokaiverksamhet som bedrivs i lika konkurrensmellan ^slatliga och privata advokatbyråer kräver enligt kommittén enanslagsmodell som ger en rättvisande bild av ^konslnadslägel och möjliggörsnabb anpassning ^lill nya situationer. Uppdragsmodellen medger insyn.Verksamheten kan - genom att den ^nettoredovisas i ^statsbudgeien och ställning där inte behöver las ^lill omslutningen - snabbt anpassas ^eflernya krav. ^Samiidigi tillgodoser uppdragsmodellen enligt kommittén det behov av^atl i vissa delar styra verksamheten som alllid föreligger vid statlig sådan. Möjlighet föreligger ocksåatt vid sidan av ^elt 1 ^000-kronors-^anslag subventionera någon del avverksamheten genom ^driflbidrag. Kommittén har funnit att den anslagsmodellsom ^lillämpas för de allmänna advokatbyråerna är ändamålsenlig och har ^inle^föreslagil någon ändring därvidlag. Kommittén erinrar vidare omatt viss del av de allmänna advokatbyråernas ^verksamhel ^f, ^n. Statsbidrag utgår från ett särskilt anslag för ^kosinadersom uppslår ^lill följd av alljuristerna vid byråerna ålar sig uppdrag i vissa angivna ärenden därförhållandena är sådana alt någon ^ersäitning inte kan påräknas. Vidare^ersätls kostnad för resa, uppehälle, tidsspillan och annan extra kostnad isamband med mottagning som allmän advokatbyrå av sociala skäl håller utanförsin huvudort. Detsamma gäller lokalhyra för sådan mottagning. Kostnad för tolki rådgivningsärenden ^ersätls också. Kommittén harframhållit ^atl vissa skillnader när del gäller alt bedriva ^advokaiverksamhetföreligger mellan de allmänna och enskilda ^byråema. De allmänna ^byråema skalltillfredsställa det sociala behov av tillgång till juridisk hjälp som finns påorter där ^advokaiverksamhet ^inle bedrivs på grund av att det ^inle bär sig.På samma gång skall de ^slalliga byråerna erbjuda ^koslnadsinsyn och då täcka sin kostnader för all kunna bli jämförbaramed privata byråer. Som statliga ^myndigheler ^måsle de följa de statligaarbetsrutinerna och hålla lokaler med viss utrustning. De förhållanden sommedför olika förutsättningar för verksamheten vid privata och allmänna byråerkan enligt kommittén inte elimineras utan ^atl många av de fördelar som liggerdäri att de allmänna byråerna är just statliga ^myndighe^ler gårförlorade. Kommittén vill därför genom särskilda driftbidrag kompensera deallmänna byråerna för att de i fråga om verksamhets- 1979/80:100 Bilaga5 106 ort, ärendetyper, former vid anställning av personal,lokalutrustning ^m. inte kan göra samma fria val som de privata byråerna. Kommittén föreslär altde typer av driftbidrag som redan finns för verksamheten vid de allmännaadvokatbyråerna behålls. Därutöver ^fö^-^^e-^slår kommittén att området för detsärskilda anslaget för bidrag till allmänna advokatbyråer skall vidgas. ^Ersäitningför kostnader vid social mottagning Kommittén erinrar omall bidrag under /78 utgick med . till kostnader isamband med mottagning som av sociala skäl hålls utanför byråernas huvudort.Kommittén pekar på det problem som följer av att restid ersätts som tidsspillan, vilket för en byrå med fullsysselsättning på huvudorten påverkar lönsamheten negativt. Detta förhållandeär en förklaring ^lill varför byråer med omfattande mottagningsverksamhet avsocial karaktär fortfar att gä med förlust. Eftersom den negativa effektenframträder tydligare ju längre avstånden är, är det här framför allt frågan om^etl norrlandsproblem. Kommittén anser alt de sociala mottagningarna inte börupphöra för att en byrå på sin huvudort kan få full kostnadsläckning. Då delemellertid tycks ogörligt alt differentiera ersättningen för tidsspillan ^efler sysselsättningsgraden påhuvudorten föreslår kommittén ^atl de allmänna byråerna skall få räkna restidensom arbete i samband med social mottagning. skall utforma^motlag-^ningsprogrammet och ^byråema skall uppbära ^ersäitning för resa ochtraktamente, för lokal och för ev, extra kostnad på samma sätt som nu.Restiden under arbetstid skall ^inle längre betalas som tidsspillan ulan enligtden ^timnorm som arbete i civilmål ersätts efter. ^Ulom arbetstid ^(f. ^n. kl.18.00^-8.00) skall ersättning ^ulgå såsom för tidsspillan. Härigenom kommerenbart del behov som finns av socialt betingad mottagning ^atl vara avgörandeför om sådan mottagning verkligen kommer till stånd. De allmännaadvokatbyråernas sociala och ekonomiska roller kommer då inte alt påverkavarandra negativt. Del kan enligtkommittén givetvis övervägas all låta ^prival verksamma advokater vara med ochhålla social mottagning mot ersättning från statsbidraget. Det skulleemellertid fordra insyn i hur den privata byrån organiserar^moUagningsverksamhelen, kontroll av ärendevolym, ärendetyper och liknande.Kommittén föreställer sig att myckel få byråer skulle vara beredda alt ge domstolsverketinblick i deras ^advokaiverksamhet. Del skulle kunna leda till en inte önskvärdstatlig reglering av de privatabyråerna. Vidare skulle fordras någon form av besvärsförfarande för dem someventuellt ^inle ^åtnöjdes med beslut om vem som skulle få hålla socialmottagning mot ersättning frän driftbidraget eller om denna ersättningsstorlek.