prop · G3032 · 1979-12-31 00:00:00 — Hovrätten för VästraSverige konstaterar alt den föreslagna sekretesslagen innehåller inte barabestämmelser om inskränkning i rätlen alt utbekomma allmänna handlingar och omsekretess över huvud taget utan också vissa regler om offentlighetsprincipens"positiva" sida, nämligen om uppgiftsskyldigheten, om registreringav handlingar, om metoden för prövning av sekretessfrågor inom myndigheternaoch om överklagande av beslut om sekretess. Dessa regler är samlade i 13 kap.,vilket dessutom innehåller bestämmelser om "hemligstämpling". Hovrättenanser att dessa regler väl försvarar sin plats i den nya lagen och tillstyrkeratt de införs i den. Även reglerna i 14 kap. kan ses som en utveckling avoffentlighetsprincipens positiva sida, nämligen i det atl de begränsareffekterna av den eljesl gällande sekretessen. De nu nämnda beslämmelserna geremellertid enligt hovrätten anledning att ställa frågan, om lagen verkligen börbenämnas "sekretesslag". Bestämmelserna om uppgiftsskyldighet harstor principiell betydelse, de kan uppfattas som en utbyggnad och preciseringav informationsfriheten. Någol liknande gäller reglema om meddelarfrihetensuiformning. Den föreslagna mbriken är därför för snäv. I ett annat hänseende ärden alltför vidsträckt eftersom det även kommer atl finnas inte så fäsekretessregler i andra lagar, såsom aktiebolagslagen, banklagarna, kyrkolagenoch lagen (1975:100) med vissa bestämmelser för personal inom hälso- ochsjukvård m. fl. Hovrätten framför därför tanken att lagen får en rubrik i stilmed "Lag om offentlighet och sekretess i allmän verksamhet" eller"Lag om tillgången lill uppgifter i allmän verksamhet och om offentligafunktionärers tystnadsplikt". riktar kritik mot lagens mbrik med utgångspunkt isekreiessbegreppet. Nämnden anser det mindre lillfredsslällande atl mananvänder det främmande ordel sekretess, som inte förekommer i RF, TF ellergällande lagstiftning i ämnet. Om lagen konslmeras så atl den genomgående larsikte på handlingsregler för myndigheterna och sådana funktionärer som avses i1 kap. 3 § i förslagel, kan alltefter behov användas uttryck som "handlingskall hållas hemlig", "handling (är ej lämnas ut", "uppgiftfår inte röjas", "tystnadsplikt skall iakttagas" etc, vilka lillskillnad från ordel "sekreiess" inte kräver någon särskildförklaring. De "uppgifter" som avses i lagförslaget kan betecknas som"hemliga", ett kort och lättbegripligt ord. Meden terminologi enligt det anförda vinnes också den fördelen, att den föreslagnalagen kan till sin lydelse mera direkt anslutas lill de gmndlagsbe-stämmelsersom den bygger på. Någon förklaring av termen sekreiess behövs Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 , 175 inte,utan i det inledande avsnillet av lagen kan direkt anges att lagen avser sådanbegränsning av yttrandefriheten och informationsfriheten som avses i RF och TF.Vidare kan anges, all denna begränsning gäller sådana uppgifter som enligt vadsom närmare anges i det följande av lagen skall hållas hemliga saml attbegränsningen upprätthålles genom tystnadsplikt och förbud alt utlämna allmänhandling. Genom en sådan beslämmelse blir också markerat, all tystnadspliktenoch handlingssekrelessen går hand i hand. Därefter kan följa en närmarebeslämning av tystnadsplikten, motsvarande del remitterade förslagetsbestämmelser i 1 kap. 2 § 2 och 3 §. I denna bestämning lorde det i förslagelupptagna uttrycket "genom utlämnande av handling" böra utgå. Det ärinte så lätt alt utan vidare uppfatta, att delta uttryck innefattar även annanhandling än allmän. Det blir här dessutom onödigt vid sidan av uttrycket"på annal sätt". Med den här förordade uppläggningen behövs intenågol särskill ullryck för "den andra" sidan av sekretessen, dvs.begränsningen av rätten all ta del av allmän handling. Ytteriigarevinnes med den nu förordade lerminologin, som i sig upptar ordel tystnadsplikt,full korrespondens mot rubriken till 14 kap. i det remitterade förslaget samt 2och 3 §§ i samma kap. och vidare mot t. ex. slrafföestämmelsen i 20 kap. 3 §BrB, vilken upptar brollsbenämningen "brott mot tystnadsplikt" både igällande och i nu föreslagen lydelse. Termen lystnadsplikl återfinns också i t.ex. de föreslagna ändringarna i 5 kap. 1 § samt 8 kap. 4 och 7 §§ RB. leder det sagda egentligen också fram till en mbricering avlagen som anknyter lill RF och TF. Lagen borde sålunda benämnas "Lag ombegränsning av yttrandefrihet och informationsfrihet". En sådan rubrikförefaller nämnden å andra sidan alltför lagtekniskt betingad och intetsägande.Mera upplysande är en mbrik som "Lag om lystnadsplikl och begränsning avrällen alt ta del av allmänna handlingar" (eller kanske hellre "Lagom tystnadsplikt och förbud att utlämna allmänna handlingar"). Ianslutning till sitt yttrande har opinionsnämnden upprättat en skiss lilllagens inledande tre paragrafer. Juridiskafakulteten i efterlyser en mera konsekvent disposi-lionav l,2och 12kap.och gör i sill yttrande ell försök att skissera en ändrad kapilelindelning. JKnoterar att liden för handlingssekrelesseni regel anges i ett särskill slyckesist i vederbörande paragraf Enligt JK bör denna princip användas genomgående. Statskontoretframhåller att överskådligheien antagligen skulle kunna ökas i dekaialogbelonade kapitlen av sekretesslagen, om i varje paragraf vissauppslagsord kursiverades. Även om detta inte kan genomföras med sammakonsekvens som i BrB, skulle man snabbare se vad lagrummen handlar om. Kammarrätteni förordar att det i sekretesslagens inledning görs en hänvisninglill vissa för handlingssekrelessen betydelsefulla begreppsde- Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 176 finitionersom ges i 2 kap. TF. Byggnadsstyrelsenkonstaterar all förslagel inte såsom LOFT innehåller någon hänvisning tilltillämpliga ansvarsbestämmelser i . Styrelsen finner en dylik hänvisningpåkallad med hänsyn till översikllighelen i en så invecklad lagstiftning somdel nu är fråga om. Föratt förebygga all läsaren förbiser all 14 kap. även gäller andra organ ochpersoner än dem som avses i de tretton första kapitlen bör man enligt JO redani 1 kap. av lagen mera eftertryckligt än som skett markera alt bestämmelserna i14 kap. gäller även annat än allmän verksamhet. vid framstår paragrafen som närmastinnehållslös och bör utan olägenhel kunna undvaras. Somtidigare nämnis anser JK alt lagen på ell myckel tidigt stadium -kanskelämpligen i 1 § - bör ange all den behandlar, fömtom handlingssekretess m, m.,även tystnadsplikl. Del sistnämnda ordet förekommer nämligen först i 14 kap. Likavälsom del i paragrafen anges vad 1-13 kap. avser bör enligt isammanhanget även 14 kap. nämnas. Regeringsrättenkonstaterar atl del i paragrafen sägs all beslämmelserna i 1-13 kap. avserfrågor angående sekreiess m. m. i allmän verksamhet. Av 1 kap. 3 § framgåremellertid all beslämmelserna skall vara tillämpliga endast i sådan allmänverksamhet som utövas av myndighet. Detla bör enligt regeringsrätten om möjligtframgå direkt av 1 §, I stället för allmän verksamhet bör därför där skrivasmyndighets verksamhet. konstaterar att promemorieförslaget gäller endast sekretess i allmänverksamhet. För hälso- och sjukvården följer atl viktiga delar av området såsomviss förelagshälsovård och enskild sjukvård inte berörs av sekrelesslagen.Institutet anser det angelägt att samma sekretesskydd lämnas inom den enskildavården genom alt denna sektor antingen innefattas i lagen eller får sinreglering i bestämmelser med samma innehåll, Någraremissinstanser gör redaktionella påpekanden. Sålunda anser regeringsrätten atlordel sekretess är lämpligl som beteckning såväl på ell institut som begränsarden medborgeriiga rättigheten att la del av allmänna handlingar som på ett institutsom sätter spärt för röjande av vissa uppgifter. De enskilda sekretessreglernahar utformats så atl de anger alt sekretess gäller för uppgift om ..., i ärendeangående .. . etc. När sekretessbegreppet skall legaldefinieras synes detdärför naturiigast att låta definitionen avse vad som skall förstås med"sekreiess för uppgift". Prop,1979/80:2 Del B Bilaga 2 177 förstapunkten i 1 kap. 2 § blir då myckel lättare all skriva. Så som den formuleratsi förslagel ter den sig enligt regeringsrätten närmast som en cirkeldefinilion,I stället skulle kunna utsägas atl sekretess för uppgift innebär att den i 2kap, TF stadgade rällen all la del av allmän handling inte gäller beträffandeallmän handling, i den mån den innehåller sådan uppgift. Regeringsrättenpåpekar också atl termen sekretessbelagd uppgift används på åtskilliga ställeni lagförslaget. Termen synes inte väl vald, då ju lagen inte föreskriver atl enuppgift skall beläggas med sekretess ulan all sekreiess skall gälla för enuppgift. Det vore bättre att tala om sekreiesskyddad uppgift, eftersomsekretessens syfle är atl skydda uppgiften mol insyn. anserför sin del alt del är mindre lyckligt att vid definitionen av sekretess låtaordel sekretessbelagd ingå bland de element som tillsammans ulgör definitionen.Datainspektionen, som i och för sig anser det angeläget alt definierasekreiessbegreppet, är inte heller tillfreds med den valda definitionen, Ipunkt 1 ulsägs enligt inspektionen inte annat än atl sekretess innebärinskränkt offentlighet för uppgift som är belagd med sekretess. Det som skulleförklaras ingår som en väsentlig del i förklaringen. Detta synes hänga sammanmed den lagtekniska uppbyggnaden av de särskilda sekretessreglerna men ler siglikväl mindre lyckat, Samma brist finns i punkt 2, Datainspektionen förordardärför all paragrafen formuleras om. Möjligen kan ordel "sekretessbelagd"strykas i båda styckena, Sveahovrätt föreslår atl begreppet tystnadsplikt arbetas in i den definition avsekreiessen som lämnas i paragrafen. Tystnadspliktsbegreppet används i TF ochandra författningar. En begreppsmässig samordning är därför nödvändig. Eftersombegränsningen av sekretessens räckvidd anges i de materiella sekretessreglerna,skulle det vidare från pedagogisk synpunkl vara av värde att redan degrundläggande bestämmelserna upptar en allmän förklaring lill hur begränsningenav sekretessens räckvidd anges. Av samma skäl anser hovrätten önskvärt att ilagtexten uttryckligen anges att sekretessen gäller också inom den egnamyndigheten. Socialstyrelsenanser atl hänvisningen lill 2 kap, TF bör specificeras lill 2 § nämnda kapilel, Inågra remissyttranden föreslås att texten i punkt 2, som enligt blivit onödigt svår, arbetas om. ger bestämmelsen uttryck för förslagets grundläggande tanke om ellenhetligt sekretessbegrepp, Punklen bör dock förtydligas till att avse"förbud mot att muntligen eller genom utlämnande av handling eller påannal sätt röja etc," Även anser att den föreslagna lydelsenmedför viss risk för missuppfattning så lill vida alt punklen endasl skulle avsehandlingar och att dessa kan utlämnas "muntligen eller på annatsätt". föreslår därför formuleringen: "förbud alt genomutlämnande av handling eller muntligen eller på annat sätt röja etc", RA anser attdel av bestämmelsen knappast framgår alt det med röjande av 44 1979/80. Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 178 uppgiftäven förslås alt någon uppvisar etl hemligt föremål för annan. Då sekretessenenligt vad som framgår av specialmotiveringen även skall avse ett sådantröjande bör delta enligt RÅ på lämpligt sätt komma lill uttryck iförfattningstexten. Regeringsrättenpåpekar alt i anslutning till TF:s terminologi uttrycket tystnadsplikt användsi 14 kap, för sådan sekretess som inte avser förbud all utlämna allmännahandlingar, medan i övrigi båda sekretessformerna sammanslagils genomdefinitionen i 1 kap, 2 § 2, De terminologiska och systematiska svårigheternaundviks enligt regeringsrällen, om man i I kap, 2 § delar upp punklen 2 så atten punkt avser hinder att utlämna allmän handling i den mån sekreiesskyddaduppgift därigenom röjes (punkt 2) och den andra avser hinder att på annat sättröja sekreiesskyddad uppgift (punkt 3), vUken senare sekretessform i anslutninglill TF:s terminologi kan inom parentes benämnas tystnadsplikt. Regeringsrättenpåpekar beträffande punkterna 2 och 3 all de skall iakttas inte bara avfunktionär ulan också av myndighei, Ordel förbud är därför inte lämpligl altanvända utan ordel hinder bör i stället väljas, Iflera remissyttranden påpekas att begreppet särskild verksamheti punkt 2 äroklart lill sin innebörd. Till dem som är kritiska hör JK, som bl, a, anför: Avpromemorian framgår klart, att under de valda ordalagen avses all rymmas detfall all uppgiften i fråga förekommer i en viss verksamhetsgren inom enmyndighet, Sekreiessen skulle då gälla redan gentemot andra grenar inom sammamyndighet. Klart är också, att sekrelessplikl avses kunna gälla även utanförden egna myndigheten, men det framgår inte tydligt i vilken omfattning. Formuleringenkan t, ex, uppfattas så, all särskild verksamhet också omfattar det fall attflera myndigheter driver verksamhet inom ett och samma område såsom exempelvishälso- och sjukvärden, I sådanl fall skulle sekretessplikten gälla inomsamtliga dessa myndigheter gentemot omväriden medan offentiighel skulle rådadessa myndigheter emellan. Man kan här särskill länka på myndigheter med sammaverksamhet inom skilda lokala distrikt. Språkligt är denna tolkning möjlig, menom den är avsedd är ovisst. Vidare sägs (s, 170) att, i den mån besvär överförvaltningsmyndighets beslul i vissl ärende eller viss verksamhet prövas avförvaltningsdomstol i en eller flera instanser, sekretessbestämmelserna blirdirekt tillämpliga hos dessa domstolar, om inte annal sägs, I så fall börenligt min mening detsamma gälla över huvud taget vid myndighets överprövningav annan myndighets beslut, (Jag bortser härvid från de allmänna domstolarna,)Detta skulle medföra alt beslämmelsen i 2 kap, 4 § 1 blir onödig. Anknytningenav förvaltningsdomstolarna lill den "särskilda verksamheten" tyder ialla fall på en avsedd vid innebörd av begreppet särskild verksamhet. Pånågra ställen i promemorian görs belräffande innebörden av stadgandet i 1 kap,2 § 2 vissa uttalanden som lämpligen bör behandlas i detta sammanhang. Pås, 570 sägs alt sekretessbelagd handling med stöd av 1 kap, 2 § 2 kan utlämnasom dess ändamål kräver del. Vidare sägs på s, 573 att, enligt samma stadgande,"en uppgift får användas för den särskilda verksamhet vartill Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 179 uppgiftenhänför sig", vilket skulle innebära all hemlig handling får lämnas ut omdess ändamål kräver det, Ytteriigareuitalas på s, 588, att äv 1 kap, 2 § 2följer att en tjänsteman är oförhindrad att delge andra - inom eller utommyndigheten - sekretessbelagda uppgifter om del är nödvändigt för alt han skallkunna fullgöra den verksamhet för del allmännas räkning vartill uppgiftenhänför sig. Om vad sålunda uttalatsskulle anses ligga i 1 kap, 2 § 2, får uttrycket särskild verksamhet en mycketvid betydelse, som enligt min mening knappasl kan utläsas av ordalagen. Delmåste nämligen innebära, att hemliga uppgifter lär utlämnas exempelvis tillmyndigheter som inte själva utövar samma särskilda verksamhet som den utlämnandemyndigheten och således står utanför denna verksamhet. Man kan då också frågasig hur en så vidsträckt tolkning av begreppet förhåller sig till alla debestämmelser i lagen som reglerar sekreiess mellan myndigheter. Under allaförhållanden bidrager inte dessa uttalanden lill all klargöra var gränserna förullrycket särskild verksamhet anses gå. Medan vissa uttalanden ipromemorian sålunda tyder på en avsedd vid omfattning av begreppet särskildverksamhet, finns å andra sidan ell uttalande, vari förespråkas all uttrycket ifråga ges en snäv tolkning. Delta gäller hälso- och sjukvården, se under 8 kap,1 och 2 §§, Sammanfattningsvisanser JK all uttrycket särskild verksamhet lill gränser och innehåll ärsynneriigen vagt och obestämt, I somliga sammanhang förutsätts en vid tolkningav begreppet och i andra en snäv sådan. Enligt JK måsle det betraktas sombetänkligt om en för hela sekretesslagstiftningen gmndläggande bestämmelse somden förevarande skulle ges en så vag och flytande formulering som här föreslås.Det skulle innebära all tjänstemännen i praktiken - i avsaknad av en klarbeslämmelse och med ledning endasl av vaga motivuttalanden som dessutom går iolika riktningar - ofta skulle tvingas att själva göra tolkningar av deltagrundstadgande. Detta kan enligt JK:s mening inte anses slå i godöverensslämmelse med TF:s och RF:s krav på noga angivande av begränsningar irällen all taga del av allmänna handlingar och i yltrandefriheten. anföratl begreppet den särskilda verksamhelen är gmndläggande förtillämpningsområdet för den nya sekreiessen enligt punkt 2, Eftersom begreppethar givits en skiftande innebörd i olika lagrum kan beslämmelsen icke ansesfylla kravel på all sekretesslagen skall ha en så lättfattlig och bestämdinnebörd som möjligt. En sådan grundläggande lagparagraf måsle ges en lillgränser och innehåll klar och entydig formulering. Del kan inte ansestillfredsslällande alt del skall ankomma på envar myndighet/tjänsteman alttolka begreppet den särskilda verksamheten från fall till fall. Med hänsynhärtill och till de problem vid tillämpningen som bestämmelsen kan medföra bådemellan myndigheter och inom myndighet ifrågasätter om intedenna sekretess - i stället för att utgå från enskilda verksamhetsgrenar/organisationsenheterinom en myndighei -bör som gäller knytas till en myndighets helaverksamhetsområde. Detta område finns begränsat och definierat i instruktion,arbetsordning etc. Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 180 Selekteringenav hemlig information inom myndigheter kan ske på samma sätt som f n, Beslämmelseni punkt 2 betecknas av kammarrätten i som språkligt otymplig. Denbelyser svårigheten all i en organisk helhet reglera både handlingssekrelessoch lystnadsplikt samt tillika låta reglerna omfatta sekretessen såväl mellanmyndigheter som inom myndigheter. Enligt är regeln - liksomdel i nuvarande tystnadspliktsregler vanliga obehörighelsrekvisitet - oskarp ikonturerna. Den nya konstruktionen, som pä vissa håll kommer atl vållatillämpningssvärigheter, medför krav på god insikt i gällandesekretessbestämmelser hos all personal som kommer i beröring med hemligauppgifter. Genomatl de centrala uppgifterna på det ekonomi-administrativa områdel samlats hosRRV har väsentiiga fördelar uppnåtts i utvecklingsarbetet inom både redovisningoch revision. RRV konstaterar all enligt förslaget informationsutbytet mellanverkets två program - som med användning av specialmotiveringens terminologikan sägas utgöra två verksamhetsgrenar -när det gäller hem.liga handlingarnormall kan antas vara tillåtet enligt reglerna i 2 kap. Del sagda synesfömtsätta all en särskild prövning äger rum i det enskilda fallet, RRVanser för egen del konsekvensema av sekretessens nya tillämpningsområdeacceptabla när det gäller personal anställd vid verket. Ocksåbostadsdomstolen anser all begränsningen av sekretessen till meddelandenutanför viss verksamhet förefaller något oskarp. För bostads-domstolens ochhyresnämndernas del kan det t, ex, bli aktuellt all i ärende enligt lagen omförvärv av hyresfastigheter m. m, delge kommun eller hyresgästförening, sominte är part i ärendet, uppgift som är sekretessbelagd enligt 10 kap, 15 §förslaget till sekretesslag i samband med att kommunen ellerhyresgästföreningen ges tillfälle att yttra sig i ärendet. Ett sådantförfarande fär anses ske inom ramen för bosladsdomstolens eller hyresnämndensverksamhet, även om det inte föreligger skyldighel att inhämta yttrande, GeneraUuttstyrelsenanför all huvuduppgift är att tillgodose det allmännas iniressen isamband med varors in- och utförsel. De uppgifter som inhämtats under nubeskriven verksamhet är i huvudsak sekretessbelagda enligt förslagets 10 kap,1-5 §§ och 8 §, är för denna verksamhet av praktiska skälorganiserat i en central enhet, generaltullstyreisen, sju regionala och etlflertal lokala enheter. De behövliga personalresurserna för verksamhelen kanindelas i tre kategorier: lulltaxerings-, bevaknings- och biträdespersonal. Denverksamhet som bedrivs av nämnda personal för atl ftillgöra tullverketshuvuduppgift är integrerad och måste ses som en enda "särskildverksamhet" även om den är spridd över hela landet och fördelad på olikatjänster. Utan ett sådant synsätt skulle det föreslagna systemet få förödandeverkningar för verksamhet eftersom bevakningspersonalen, som mestär inriktad på fysisk kontroll av gods och transportmedel. Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 , , 181 ochtulliaxeringspersonalen, som lill stor del handlägger frågor i samband medvaruinförseln på basis av dokument, har etl nära samarbete över hela landet föratt förelagda uppgifter skal) kunna lösas på ett effektivt sätt, - Till den"särskilda verksamhet" som nämnts hör enligt styrelsen givetvisäven alt anmäla uppdagade smugglings- och andra lullbroii till åtal (jfr s,227), Det är emellertid att märka dels att vissa tulltjänsteman (bl, a,tullförvaltare) är förordnade att vara åklagare i enklare tullmål, dels att vissatullmyndigheter fär inleda fömndersökning vad gäller smugglings- och vissaandra lullbroit oavsett brottets svårighetsgrad (jfr 13 och 24 §§ lagen omstraff för varusmuggling). Även denna verksamhet bör anses vara integrerad iförenämnda "särskilda verksamhet" såvitt avser tillämpningen av 10kap, 1-5 §§ och 8 §, Enligt nuvarande ordning kan sålunda kontrollerandeoch granskande verksamhet vid misstanke om lullbrott övergå lillförundersökningsverksamhet utan att verksamheten därför behöver överflyttaslill någon särskild för ändamålet inrättad enhet. Vad nu sagls gäller oavsettom misstanken uppkommer vid bevakningspersonalens fysiska kontroll eller vidtulltaxeringspersonalens granskning av tulldeklarationer m, m. Uppkommer vidfömndersökning som på nämnda sätt inletts av tullmyndighet misstanke om.ytterligare lullbrott, bör den undersökande tullpersonalen fä inhämtaerforderliga uppgifter från andra tullmyndigheter ulan att behöva vända siglill rällen enligt 23 kap. 14 § rällegångsbalken. En motsatt uppfattning ifråga om denna verksamhet skulle enligt styrelsens mening leda till onödigformalism, som skulle bli betungande för berörda myndigheter och allvariigtminska effektiviteten i den brottsbekämpande verksamhelen. Jfr även vad som anförsunder 2 kap. 2 § i del följande. Konsiimeniverkeiförmodar all del knappasl är möjligt atl i lagtexten genom annal uiiryckssäilklarare konkretisera de mångskiftande förhållanden regeln avser alt täcka. Inieminsl vid bedömningen av sekretessens räckvidd inom en och samma myndighet kanemellertid en så allmänt hållen bestämning föranleda tolkningsproblem. mening är det därför önskvärt att det genom uttalanden imotiven närmare utvecklas och klargörs vilka överväganden som i allmänhet börläggas lill gmnd för gränsdragningen. Livsmedelsverketframhåller alt möjligheterna till sekreiess i hälsovårdsnämndernas verksamhetinte får försvåra samarbetet mellan verket som centralt tillsynsorgan ochnämnderna. Del är nämligen nödvändigl för verket atl som ett led i den centralatillsynen kunna inhämta uppgifter från de lokala myndigheterna i fråga om bådeenskilda lillsynsobjekl och vissa verksamhetsområden. Om 1 kap. 2 § 2 skalltolkas så att sekreiess är utesluten i dylika fall, eftersom uppgiften inte"lämnais utanför den särskilda verksamhet för det allmännas räkning variden har inhämtats", kommer de nya sekretessreglerna inte att innebäranågra praktiska problem vid informaiionsui-bytei myndigheterna emellan.Detsamma kan även sägas, om sekreiess Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 182 visseriigenskall anses gälla i förhållande till livsmedelsverket, men där verket med stödav 48 § andra slyckel livsmedelskungörelsen (1971:807) anlitarhälsovårdsnämndema all biträda "vid särskild provtagning och undersökning".Sekretessbelagda uppgifter skulle i detla fall enligt de föreslagnabeslämmelserna i 2 kap. 6 § kunna överiämnas till verket utan särskildprövning. Tillsynsverksamheten i fråga om livsmedel kan emellertid också varaav annal slag än som fömtsatts i den åberopade bestämmelsen ilivsmedelskungörelsen.