prop · G3032 · 1979-12-31 00:00:00 — Emellertid är jag inte övertygad om atl någotkännbart behov härav föreligger. På många områden torde f ö. de ifrågavarandeuppgifterna täckas av andra tystnadspliktsregler. Jag förordar därför altpromemorieförslaget godtas i denna del. Skulle erfarenheterna visaatt den föreslagna regeln inte medger sekretess i den utsträckning som behövs,får frågan övervägas på nytt. 1979/80:2 Del A 13 kap. 314 Förevarandeparagraf innehåller en särskild föreskrift om sekreiess för den som Oänslgör imyndighets telefonväxel, GäUanderätt: En sekretessregel som avser viss myndighet kan vara så formulerad alläven växeltelefonist omfattas av den. Sålunda lorde t, ex, riksbankensväxeltelefonister vara underkastade riksbankssekrelessen Promemorieförslaget:12 kap, 11 § Föreskriftenöverensstämmer i sak med motsvarande beslämmelse i promemorian.Promemorieförslaget har i huvudsak godtagils av remissinstanserna. Med den formulering avsekretessreglerna, som finns i 2-10 kap, i den nya sekrelesslagen, gällersekreiess i belydande utsträckning även för den som i sin Oänslgöring imyndighels telefonväxel kommer i beröring med sekretessbelagd uppgift i myndighetensärende, verksamhet e, d. Emellertid kan det knappasl överiämnas tillväxeltelefonisten atl avgöra om en sekretessregel är tillämplig i del enskildafallel. För en sådan bedömning saknar telefonisten i regel tillräckligtunderiag, Särskill gäller delta givelvis om sekretessregeln är försedd med ettskaderekvisii. Ävenom reglerna i 2-10 kap, förslaget alltså ger en viss sekretess iväxeltelefonistens verksamhet, bör en särskild regel som föreskriver absolutsekretess för den som Oänslgör i telefonväxel införas. Förevarande paragraf harutformats i enlighet med det anförda. Sekretessen avser uppgift som harinhämtats vid Oänstgöringen i telefonväxel men inte uppgift som har erfarits påannat sätt. Sekretessen omfattar också uppgift om telefonsamtal som inte harnått fram lill sin mottagare därför att denne t, ex, inte är anträflbar hosmyndigheten när samtalet skall kopplas, Sekreiessen för växeltelefonist gälleräven i fråga om uppgift om telefonsamtal som kopplas av annan växeltelefonist.Eftersom det skall röra sig om telefonsamtal tUl eller från någon hosmyndigheten, faller utanför bestämmelsens räckvidd del fallel all enväxeltelefonist hos kopplar samtal mellan två personer utanförverket, 1 detla fall gäller sekretess enligt 9 kap, 8 §. Överföring av sekretess i vissa fall Detlakapitel, som närmast motsvarar 1 kap, 5 § promemorieförslaget, innehållerbestämmelser om överföring av sekreiess i vissa fall, s, k, sekundär sekretess. Det övervägande antaletsekretessregler i den nya lagen har fött sin räckvidd begränsad till verksamhetav vissl slag, lill ärenden av angiven art eller lill viss myndighet. 1 frågaom dessa regler uppkommer frågan huruvida sekretessen skall följa hemlighandling eller annan hemlig information, sedan denna - enligt därför uppställdaföresl.rifter - har lämnats ul lill annan 1979/80:2 Del A 13 kap. 315 myndigheteller förts över lill annan verksamhet eller annat ärende. I avsnitt 4.3.3 iden allmänna motiveringen har jag intagit den ståndpunkten att någon generellbeslämmelse om sekretessens överföring inte bör införas. Däremot har jagförordat bl, a, att sekreiessen allmänt skall följa den hemliga informationentill vissa angivna myndigheter. Bestämmelser om sekretessens spridning lillregeringen och , till JO och JK saml lill domstolarna i derasrättskipande eller rättsvårdande verksamhet finns i 11 och 12 kap. Andra fallregleras i förevarande kapitel. Kapitlet är alltså tillämpligt bl, a, i frågaom administrativ verksamhet vid domslol. Som jag har nämnt i den allmännamotiveringen finns i lagförslaget vid sidan av 11-13 kap, också klausuler ivissa enskUda sekretessbestämmelser, vilka då anger alt sekretessen i frågaföljer uppgifter som lämnas från bestämmelsens primära tillämpningsområde föranvändning i annan allmän verksamhet. Densekundära sekreiessen innebär först och främst att handling som är hemlig hosen myndighei behåller denna sin karaktär också hos en annan myndighei som laremot handlingen saml all Oänsieman som muntligen får del av sekretessbelagduppgift från ursprungsmyndigheten har tystnadsplikt därom. Tystnadspliktenomfattar också innehållet i den hemliga handlingen. Sekretessens anknytningtill uppgiften för emellertid med sig att den sekundära sekreiessen dessutomgäller i fråga om ny handling lill vilken har förts över sekretessbelagduppgift från den inlånade handlingen eller från del muntliga meddelandet,Sekundärsekrelessen gäller också uppgifter som har lagils upp i en förändamålet tillkommen skrivelse från den ena myndigheten till den andra Qfravsnitt 4,3,3 i den allmänna motiveringen). Enligtbeslämmelserna i kapitlet uppkommer sekundär sekreiess i fråga om uppgift somerhållits från annan myndighet. Del ligger enligt min mening i sakens natur altsekundär sekretess kommer atl gälla också i fråga om uppgift som erhållits frånmyndighetens personal, dvs, från någon i den i 1 kap, 7 § avseddapersonkretsen. Enfråga som har diskuterats under remissbehandlingen är hur liden förhandlingssekrelessen skall beräknas vid sekundär sekreiess. Som framgår av 1kap. 6 § förordar jag som huvudregel att tiden för handlingssekretessen skallräknas från handlingens tillkomst. Enligt den nämnda bestämmelsen blir alltsåutgångspunkten för beräkningen av sekretesstiden densamma vare sig handlingenfinns hos "primär"-myndigheten eller"sekundär"-myndighe-len. Skulle emellertid en hemlig uppgift ha förtsöver till en handling som upprättats hos den sislnämnda myndigheten, ledersekretessreglernas konslmktion till att liden räknas frän den nya handlingenstillkomst. Påsamma sätt som i fråga om den primära sekreiessen gäller den sekundärasekreiessen bara för myndighei och för funktionärer som är knutna lillmyndighei. Som framgår av vad jag har anfört vid 1 kap. 7 och 8 §§ innehållersekretesslagen inte någon allmän föreskrift om tystnadsplikt för enskild somtar del av hemlig handling eller som annars får vetskap om sekretessbelagduppgift. Endasl om sekretessbelagd uppgift eller handling har 1979/80:i Del A 13 kap. 316 lämnaisul med förbehåll kan ansvar för enskild komma i fråga. Vidremissbehandlingen har från skilda håll framförts önskemål om ytterligareregler om sekundär sekreiess, nämligen 1) då uppgifter lämnas lill annan myndighet förutredning, t. ex. till statlig kommitté, 2) hos polismyndighet vid verkställighet av beslul omtvångsåtgärder på sjuk- eller socialvårdens områden, 3) i myndighels särskilda verksamhet för atlframställa statistik, om strängare sekretess gäller för insamlade uppgifter änstatisliksekretessen erbjuder, 4) då handlingar överiämnats lill arkivmyndighet, 5) vid författningsreglerat samråd mellan myndigheteroch 6) hos myndighet som har alt avgöra tiUståndsärendenoch därvid inhämtar uppgifter angående enskilda från andra myndigheter. Med anledning av dessaönskemål vill jag inledningsvis erinra om vad jag har sagt i den allmännamotiveringen om alt ambitionen inte bör vara alt åstadkomma etl sekretesskyddsom läcker alla upptänkliga situationer. Sekrelessbehovel bör dessutom i förstahand tillgodoses vid utformningen av de primärt gällandesekretessbestämmelserna. Därför finner jag inte skäl alt föreslå en allmänregel om sekundär sekreiess för uppgifter som lämnas till annan myndighet förutredning, för uppgifter lill grund för statistik i vissa fall eller föruppgifter i tiUståndsärenden i allmänhet. Enligt min mening har något praktisktbehov av sådana regler vid sidan av beslämmelserna om primär sekretess(se t.ex. 8 kap. 6 §)inte dokumenterats. Behovel av sekretess hos polismyndighet vid verkställighetav beslut om tvångsåtgärder på sjuk-eller socialvårdens områden hartillgodoselts vid utformningen av reglerna om sekreiess i polismyndighetsverksamhet. Rörande författningsreglerat samråd hänvisar jag i försia hand lillmina uttalanden i motiven lill 1 § i det följande. De önskemål som framförts omsekretess vid rådgivning rörande avgifissätiningen vid statliga myndigheter harlillgodoselts vid utformningen av 6 kap. Däremot finner jag del befogal atlföreslå en regel om sekundär sekretess hos arkivmyndighet. En sådan regel harlagits in i 4 § i förevarande kapitel. Idepartementsförslagel saknas motsvarighet lill I kap. 5 § försia stycket 2promemorieförslaget, dvs. bestämmelser om sekundär sekreiess i åklagarmyndighets,polismyndighets eller tullmyndighets utredning enligt bestämmelserna omförundersökning i brottmål. Anledningen härtill framgår av motiven till 9 kap.17 och 18 §§. Vidare saknas motsvarighet till punkt 4 i den förstnämndabestämmelsen som avser sekundär sekreiess hos datainspektionen, fenmotsvarighet till den bestämmelsen har tagits upp i 9 kap. 6 §departementsförslagel. Promemorianinnehåller inte någon regel om sekundär sekretess i myndighels besvärsprövning.Som motiv härtill har anförts all del kan finnas fall där en större öppenhet ärbefogad i överinstansen än i underinslansen. Prop.1979/80:2 Del A 13 kap. I § 317 delardenna uppfattning och anser alt frågan i första hand får beaktas vidutformningen av de enskilda sekretessreglerna. Föreskriver en sådan regelsekretess i viss verksamhet eller i visst ärende, utan begränsning till angivenmyndighet, följer därav all sekreiessen primärt är tillämplig i varje fallockså vid prövning av besvär. All särskilda regler gäller i de fall besvärprövas av domslol framgår av 12 kap. Jfr även avsnitt 4.5.6. Idenna paragraf som motsvarar 1 kap. 5 § försia stycket 1 promemorieförslaget,ges regler som innebär alt sekretess hos en myndighet gäller också hosmyndighei som utövar lillsyn eller verkställer revision hos den förstnämndamyndigheten och som i samband därmed får del av sekretessbelagda uppgifter. Vid remissbehandlingen harbl. JO efteriyst klariäggande uttalanden i motiven om vad begreppet tillsynomfattar. Vidare har påpekats att ett sekretessbehov också föreligger imyndighets rådgivning inom sill verksamhetsområde. Med anledning därav villjag framhålla att del ligger i sakens natur att myndighetens tillsyns- ellerrevisionsbefogenhel skall ha förfallningsstöd för att beslämmelsen skall blitillämplig. Som exempel på myndigheter som har sådana befogenheter kan nämnasriksrevisionsverkel, revisorer, ochyrkesinspektionen. Bestämmelsen gäller emellertid också centrala ämbetsverk somi sin instruktion ålagts tillsynsfunktioner över regionala och lokala organ.Däremot kan, som också framhållits i promemorian, regeringen inte sägas utövalillsyn i den bemärkelse som avses här över den underställda förvaltningen. I tillsyns- ellerrevisionsverksamhet förekommer givetvis inte bara formella kontakter mellanmyndigheter som utövar eller är föremål för tillsyn eller revision. Det liggeri sakens natur atl verksamhelen också medför mer eller mindre informellakontakter mellan de berörda myndigheterna. Ett vanligt förekommande fall lordevara att myndighet lar kontakt med sin tillsynsmyndighet för att lämnainformation eller begära råd. Enligt min mening faller även sådana kontakterunder begreppet lillsyn eller revision. Som förutsättning bör dock uppställasall kontakten har tagits just därför att den ena myndigheten utövar tillsynöver eller revision hos den andra. Som framgår av 6 § gällerinte den sekundära sekretessen, om uppgiften redan omfattas av sekreiess hosden myndighet som utövar tillsyn eller revision. I sådana fall gäller i ställetden primära sekreiessen. lorde f ö. i många fall varaomfattad av samma primära sekretessregel som den kontrollerade myndigheten. Attså är fallet när tillsynsuppgifterna gäller inom viss verksamhet ochsekretessregeln avser alt skydda uppgifter i denna verksamhet är uppenbart. 1979/80:2 Del A 13 kap. 3 if 318 Dennaparagraf, som motsvarar 1 kap. 5 § första styckel 3 promemorieförslaget,innehåller bestämmelser om sekundär sekretess för hemliga uppgifter som kan kommafram i samband med myndighets handläggning av fråga om disciplinansvar m. m. Sekretessbelagduppgift kan komma all inhämtas under förundersökning som gäller brott i Oänstenav en offentlig funktionär. 1 sådana fall gäller sekreiess enligt de regler somi allmänhet gäller om sekretess under förundersökning, se under 5 kap. 1 § och9 kap. 17 och 18 §§. På motsvarande sätt kan det emellertid bli nödvändigt altbehandla hemliga förhållanden i Oänsten i samband med handläggning av fråga omdisciplinansvar för Oänsieförseelse med anknytning till dessa förhållanden. Mankan t. ex. tänka sig atl del är tvisligl huruvida en Oänsieman har åsidosattvissa sekretessbelagda säkerhetsanvisningar. Sekreiessen bör inte gå föriorad idisciplinärendet, därför att uppgifterna där inte omfattas av den primärasekretessregeln. Av del skälet innehåller 2 § en regel om överföring avsekreiess. Denna beslämmelse gäller också i ärende om skiljande frånanställning eller i annat jämförbart rättsligt förfarande vid myndigheten, t.ex. i ärende om åtalsanmälan, avskedande eller avstängning från Qänsl eller omläkarundersökning, uppsägning, tvångspensionering eller liknande. Sekretessenenligt paragrafen gäller oavsett om uppgiften kommer från den myndighet där densom ärendet rör är anställd eller från annan myndighet. Efterordalagen blir den sekundära sekretessen enligt förevarande paragraf tillämpligockså i fråga om medicinalväsendels ansvarsnämnd. Som jag framhållit i annatsammanhang måsle emellertid särskilda bestämmelser utfärdas angåendesekretessen vid nämnden eftersom denna också har befallning med den enskildasjukvården (se 7 kap. 1 §). Förevarande paragraf saknar sålunda självständigbetydelse för nämndens del (se 6 §). Frånden nu behandlade frågan om all bibehålla en annars gällande sekreiess idisciplinärende m. m. är att skilja spörsmålet om sekreiess i sådant ärendelill skydd för den offenllige funktionären. Någon sekretessregel som särskilltar sikte på att skydda den offenllige funktionären i sådana ärenden har inteupptagils i promemorian och finns inte heller i departementsförslagel Ofr 7kap. 11 § Qärde slyckel). Dennaparagraf som motsvarar 1 kap. 5 § försia stycket 5 promemorieförslaget,innehåller bestämmelser om sekundär sekretess i myndighets forskningsverksamhet.I vissa fall tillåter sekretesslagen att sekretessbelagd uppgift lämnas ut förforskningsändamål i större utsträckning än för andra syften, se t. ex. 9 kap. 4§. Lämnas uppgiften därvid ut till myndighet, bör sekreiessen överföras dit, omuppgiften inte där redan omfattas av annan Prop:1979/80:2 Del A I3kai}.6if 319 sekretessbestämmelsetill skydd församma intresse. Motsvarande bör gälla i fråga om uppgift somlämnas till niyridighet för forskningsändamål med stöd av bestämmelse i lageller förordning Ofr motiven till 7 kap. 1 och 4 §§). Idenna paragraf som saknar motsvarighet i promemorieförslaget, har lagits in enregel om sekundär sekretess hos arkivmyndighet. Vid remissbehandlingen harfrån ett par håll påpekats atl statliga myndigheters handlingar skallöveriämnas till arkivmyndighet efter viss lid. I allmänhet torde tiden försekretess för uppgifter i allmänna handlingar då ha gått ul, med påföljd attnågot sekretesskydd inte längre föreligger för uppgifterna. Jag hänvisar lillvad jag anfört härom vid 1 kap. 6 §. Som påpekats vid remissbehandlingen kandet emellertid tänkas fall där sekreiess alftjämi gäller vid övertämnandet. Försådana fall behövs en regel om sekretessens övergång lill arkivmyndighet. Ensådan regel har tagits upp i förevarande paragraf Beslämmelsen gäller endast ifråga om uppgift som arkivmyndigheten mottagit för arkivering. Uppgifter imyndighetens egen administrativa verksamhet kan självfallet intesekretessbeläggas med stöd av denna paragraf Paragrafen,som motsvarar 1 kap. 5 § första styckel 6 promemorieförslaget, innehållerregler om sekundär sekretess vid förhandlingar med arbetstagarorganisation. När t. ex. statensarbetsgivarverk Qfr prop. 1977/78:157) förhandlar med arbetstagarorganisation inågon fråga angående förhållandet mellan å ena sidan del allmänna somarbetsgivare och ä andra sidan organisation av arbetstagare, kan verket få delav sekretessbelagda uppgifter från myndighei som berörs av förhandlingen. Isådana fall bör sekretessen överföras lill verket. I paragrafen hänvisas lill 6kap. 5 § i fråga om del slags förhandlingar som åsyftas. Attpersonalföreträdare som får del av sekretessbelagd information blirunderkastade tystnadsplikt framgår av 14 kap. 7 § Ofr också 14 kap. 10 § förstastyckel 2). Dennaparagraf som motsvarar 1 kap. 5 § tredje styckel 1 och 2 promemorieförslaget,innehåller bestämmelser om alt sekundär sekreiess inte skall gälla dels näruppgiften redan omfattas av sekreiess lill skydd för samma inlresse hos den mottagandemyndigheten, dels när uppgift tas upp i beslut hos denna myndighet. Somredan har framhållits kan i många fall en primär sekretessregel åberopas hosden mottagande myndigheten för de uppgifter som träffas också 1979/80:2 Del A 14 kap. 1-3 if 320 avden sekundära sekreiessen. 1 promemorian har i fråga om dessa fall uttalats attpraktiska skäl talar för att myndigheten i sådanl fall får hålla sig enbartlill den "egna" sekretessregeln, vare sig denna ger starkare ellersvagare sekretess än den sekretessregel som gällde för uppgiften hos denmyndighet varifrån den har inhämtats. Som förutsättning bör dock gälla atl bådasekretessreglerna skyddar samma huvudintresse. Denna ståndpunkt har kritiseratsav försvarels materielverk som anser all den bestämmelse som"övertar" skyddet av en uppgift måste ge minsl lika gott skydd somden bestämmelse som skyddar den hos avlämnaren. Enligt min mening är verketsfarhågor för brister i sekretesskyddet här överdrivna. Som jag harsagt torde den mottagande myndigheten vara underkastad sammaprimära sekretessregel som den överlämnande myndigheten, I åtskilliga fall (bl.a. enligt 3 och 4 §§) torde någon primär sekretessregel inte gälla för denmottagande myndigheten. För de återstående fall där man kan tänka sig atl olikaregler om primär sekretess gäller hos den mottagande resp. överiämnandemyndigheten anser jag att praktiska skäl talar för all den mottagandemyndigheten får tillämpa den "egna" sekretessregeln. Förslagel har pådenna punkt inte heller mött några andra invändningar vid remissbehandlingen.En regel av angiven innebörd har sålunda lagits in i förevarande paragraf Paragrafeninnehåller vidare i likhet med promemorieförslaget en regel om att sekundärsekreiess inte gäller för uppgift som las upp i beslut hos den mottagandemyndigheten. Om sekundärsekretessen skulle omfatta innehållet i beslul som denmottagande myndigheten träffar, får nämligen sekretessen alllför långtgåendeverkningar. Jfr vad som gäller för domslol i motsvarande fall enligt 12 kap.Som har anförts i promemorian lär undantaget i flertalet fall fö den verkan attuppgift som omfattas av sekundär sekretess inte redovisas i beslutet. Medanledning av vad och anfört pådenna punkt vid remissbehandlingen vill jag påpeka att det självfallet ankommerpå den mottagande myndigheten all avgöra vilka uppgifter som den skall ta upp isina beslul. Objektivt godtagbara skäl måste emellertid alltid kunna redovisasför myndighetens ställningslagande. Bestämmelser om vissa begränsningar i sekretessen och om förbehåll 1paragraferna meddelas föreskrifter om begränsningar i sekretessen myndigheteremellan. Promemorieförslagei:2 kap. 1-7 och 9 §§ Liksomenligt promemorieförslaget gäller enligt 1 kap. 3 § departementsförslagetbestämmelserna i lagen angående sekreiess i princip också i Prop.1979/80:2 Del A 14 kap. 1-3 ifji 321 förhållandetmellan olika myndigheter eller mellan olika verksamhetsgrenar inom en och sammamyndighet. Undantag från denna princip kan emellertid göras i sekretesslageneller i lag eller förordning till vilken sekretesslagen hänvisar. I promemorian upptar 2kap. 1-9 §§ föreskrifter om begränsningar i sekreiessen myndigheieremellan. 11§ ges bestämmelser om rätt för offentlig funktionär att lämna uppgifter när hanär misstänkt för brott eller Oänsieförseelse. 2 § innehåller bestämmelseromuppgiftslämnande till domstol eller under förundersökning (försia stycket) samtom skyldighel atl avslöja brott (andra stycket). Regler om uppgifislämmnandelill JO och JK samt till tillsynsmyndighet i övrigt upptas i 3 §.Uppgiftslämnande till regeringen samt lill myndighet som omprövar beslul elleråtgärder eller som prövar ärende om disciplinansvar och liknande regleras i 4§. De föreskrifter som meddelas i 5 § avser uppgiftslämnande tillrevisionsmyndighet. I 6 och 7 §§ ges bestämmelser som mera generelll möjliggörutlämnande av sekretessbelagda uppgifter mellan myndigheter. 6 § tillåteruppgiftslämnande i de fall som är reglerade särskilt i lag (första styckel)eller i förordning (andra styckel). En s. k. generalklausul finns i 7 § förstastycket. Den har två punkter. Den ena består i ett skaderekvisii som kantillämpas i stället för de skaderekvisit i de särskilda sekretessbestämmelsernasom är strängare eller när något skaderekvisit inte alls är uppställt (punkt1). Punkt 2, som är den centrala, gör del möjligt alt lämna ut uppgifter efleren intresseavvägning. I andra slyckel av 7 § finns en särskild föreskrift omuppgift i personregister enligt dalalagen (1973:289). Tredje stycket innehålleren regel om kommunikation med enskild. Bestämmelserom uppgiftslämnande tillutländsk myndighet m. m. finns i 8 §. 1 9 § anges atl beslämmelserna i 4-7 §§har molsvarande tillämpning i fråga om uppgiftslämnande inom en myndighet.Slutligen kan nämnas att enligt 2 kap. 16 § promemorieförslaget vissa avföreskrifterna i kapitlet, bl. 2 § andra styckel, 6 § andra stycket och 7 §försia stycket, inte gäller, om annat följer av någon av de särskildasekretessbestämmelserna eller av bestämmelse i annan lag. Ienlighet med vad som har anförts i avsnitt 4.4 har regleringen idepartementsförslagel gjorts mindre detaljerad och långtgående än i promemorieförslaget.Som har nämnts i motiven till 1 kap. 3 § saknas i departementsförslagel heltmotsvarighet lill 2 kap. 8 § promemorieförslaget. De bestämmelser idepartementsförslagel angående begränsningar i sekretessen myndigheter emellansom svarar mot 2 kap. 1-7 och 9 §§ promemorieförslaget har i stort sett förtssamman till tre paragrafer. I1 § regleras utlämnande lill regeringen och saml uppgiftslämnandesom är special reglerat i annan lag än sekretesslagen eller i förordning. 2 §innehåller bestämmelser som tar sikte på vissa särskilda situationer i den måndessa inte är specialreglerade och faller under 1 §. En motsvarighet tillpromemorieförslagels generalklausul finns i 3 §. Gemensamtför de tre paragraferna är att de avser uppgiftslämnande såväl 21 1979/80. Prop.1979/80:2 Del A 14 kap. I if 322 frånen myndighei till en annan som mellan två verksamhetsgrenar inom sammamyndighet. Någon direkt motsvarighet till 2 kap. 9 § promemorieförslaget finnsdärför inte i departementsförslagel. Det kan också nämnas att bestämmelserna i1-3 §§ avser begränsningar i sekreiessen både när en uppgift lämnas av enmyndighet som sådan och när en uppgift lämnas av en offentlig funktionär somdärvid inte handlar på myndighetens vägnar utan på egen hand, t. ex. när hangör anmälan lill JO om missförhållanden hos den myndighet som han är knutenlill. Begränsningarna i sekretessen är desamma oavsett i vilken form en uppgiftlämnas ul. Huruvida en offentlig funktionär får förfoga över en allmän handlingnär han inte handlar på en myndighels vägnar är dock en fråga som inte reglerasi sekretesslagen utan av allmänna regler, t. ex. BrB:s bestämmelser omegenmäktigt förfarande. I paragraferna regleras inte heller frågan huruvida enmyndighet är skyldig all lämna en uppgift lill en annan myndighei ulan barahuruvida myndigheten /oV göra del, trots atl uppgiften är sekretessbelagd. Denförstnämnda frågan regleras på annal håll, bl. a. genom 15 kap. 5 §departementsförslagel. Iparagrafen anges två fall i vilka en sekretessbelagd uppgift får lämnas ut ulanhinder av sekreiessen. För det försia kan en uppgift alltid lämnas tillregeringen eller .