prop · G303122 · 1979-12-31 00:00:00 — Även nchlänsstyrelsen i Stuckhnlms län har ansett atl det saknas behnv avordningsvaktsförordnanden för jakt- och flsketillsyn. 1 övrigt har deremissinstanser som yttrat sig över förslaget i denna del främst uppehållitsig vid frågan nm de befogenheier som bör tillkomma jakt- och fiskelill- Prop.1979/80:122 47 Härvid har det från några håll gjorts gällandeatt de befogenheter som f. n. lillkommer tillsynsmännen inte är tillräckliga. Som jagtidigare har framhållit bör en allmän princip vara att begreppet ordningsvaktreserveras för den personal som förordnas att medverka vid upprätthållandet avallmän ordning. Redan denna princip talar för att personer som utövar tillsynöver jakt och fiske inte bör förordnas till ordningsvakter. Enligt min meningkan dessa tillsynsmän inte heller anses ha behov av de befogenheter snm följermed förordnandet som ordningsvakt. Jag bortser då från befogenheten aU i vissafall bmka våld, vilken emellertid enligt min mening bör regleras på annat säU(se avsniu 4.2). Jag ansluter mig därför till ordningsvaktsutredningensuppfallning att förordnande som ordningsvakt i fortsättningen inte bör ges förjakt- och fisketillsyn. De tillsynsmän som behövs för jakt och fiske bör istället som utredningen föreslagit förordnas enligt särskilda bestämmelser iden jakt-och fiskerättsliga lagstiftningen. Därigenom når man också denfördelen att bestämmelserna om tillsynen blir samlade på ett ställe. Frågan om fisketillsynens organisation samt spörsmålel omvilka befogenheter som skall tillkomma fiskelillsynsmän har varit föremål förbehandling i flera olika sammanhang, senast av flskevattenutredning ibetänkandet (SOU 1978:5) Fiska på frifld. har uttalatatt frågan inte kan lösas utan ett ställningstagande tillkustbevakningspersonalens befogenheter, en fråga som f.n. utreds avsjöövervakningskommittén (H 1977:05). Jag kan efter samråd med chefen förjordbruksdepartementet ansluta mig till denna bedömning. Frågan nm eventuellaändringar i de regler snm gäller nm fisketillsynsmän bör sålunda anslå tilldess att en samlad bedömning kan ske av alla de spörsmål snm hänger samman medfisketillsynen. I fråga nmjakttillsynen blir däremoi författningsändringar nödvändiga med hänsyn till attbegreppet ordningsvakt för jaktbevakning i enlighet med vad som har sagts fömtbör utmönsiras. Jaktlagen bör då i stället kompletteras med regler som germöjlighet att förordna särskilda jakttill-synsmän. Lämpligen bör därvid ienlighel med utredningens förslag föreskrivas att jaktiillsynsman skallförordnas av länsstyrelse. Dessulom måste begreppet jakttillsynsman införas ide övriga författningar där begreppet ordningsvakt för jaktbevakning nuförekommer. Klart är nämligen att jakuillsynsmannen måste tillförsäkras debefogenheter i fråga om beslag av jaktbyte och omhändertagande av vapen m. m.som f. n. tillkommer ordningsvakter för jaktbevakning. Jag förordar enreglering av angiven innebörd. I de frågor snm har angetls nu harjag samrått med chefenför jurdbruks-departemenlet. 2.2.6 Bevakning av skyddsföremål Enligt I § lagen (1940:358) med vissa bestämmelser tillskydd för försvå- Prop.1979/80:122 48 (skyddslagen) kan regeringen eller, efter regeringens bemyndigande,militär befälhavare utfärda förbud för ubehöriga att beträda anläggning,inrättning, fartyg, luftfartyg eller nmråde som hör till försvarsväsen-deleller används av försvarsväsendet eller för dess räkning. Förbud i dennaordning kan nckså meddelas mot atl närvara vid försvarsmaktens företag,övningar eller försök. Dessutom kan i fräga om objekt som har angetls nu förbudmeddelas mot alt la folografler, göra avbildningar eller beskrivningar ellerinneha sprängämnen. När det är fråga om anläggning, inrättning, fartyg,luftfartyg eller område som annars är av betydelse för försvarsväsendet kanenligt 2 S skyddslagen regeringen eller, enligt regeringens bemyndigande,meddela molsvarande förbud. Detsamma gäller i fråga omkärnkraftsanläggning eller annan anläggning som avses i 2 § alomenergilagen(1956:306). Befinner sig landel i krig eller krigsfara eller föreligger annarsutomordentliga, av krig föranledda förhållanden, gäller detta även anläggning,inrättning, fartyg eller luftfartyg som är av betydelse för folkförsörjningen. Ettobjekl beträffande vilket elt förbud av slag som har angetts nu har meddelatskallas skyddsföremål. De objekt som omfattas av 1 S benämns militäraskyddsföremål och de som avses i 2 § civila skyddsföremål. Genom I §bevakningskungörelsen (1940; 383) har regeringen bemyndigat högste militärebefälhavaren på plalsen att meddela förbud såvitt avser militära skyddsföremåloch när det gäller civila skyddsföremål. I 10S skyddslagen föreskrivs att bevakningspersonal vid skyddsföremål harbefogenhet att, enligt närmare bestämmelser av regeringen, företakroppsvisitation av personer som försöker vinna tillträde lill eller uppehållersig vid skyddsföremålet, atl undersöka föremål som de för med sig samt alt påplatsen eller i dess närhet tillfälligt omhänderta personer och av dem medfördaföremål, alll i den utsträckning som fordras för bevakningsuppgiftensfullgörande. Debefogenheter som har nämnts nu har i bevakningskungörelsen preciserats påföljande sätt. Krigsman som bevakar skyddsföremål samt polisman och annan somfullgör sådan bevakningsupgift och därvid åtnjuter polismans skydd ochbefogenhet - dvs. ordningsvakt - får avfordra envar som söker vinna tillträdetill eller uppehåller sig inom skyddsföremålet uppgift om namn, födelsetid ochhemvist (3 § första stycket). Kroppsvisitation och undersökning av medfördaföremål får i den utsträckning som krävs för fullgörande av ålagdbevakningsuppgift utföras av sådan bevakningspersonal som har sagtsenligt närmare anvisningar av befälhavare eller myndighel som har ansvarei förbevakningsföremålet (3 S andra stycket). Vidare gäller alt bevakningspersonaleninom skyddsföremål eller i dess närhet får omhänderta den som skäligen kanmisstänkas för spioneri eller sabotage eller försök eller förberedelse tillsådant brott samt ta hand om föremål snm innehas av den misstänkte och somskäligen kan antas äga 1979/80:122 49 belydelse för utredningen i saken. Samma rätt föreliggeräven gentemot misstänkt person som är på flykt från skyddsföremål (4 S förstastycket). Om någon överträder förbud som meddelats enligt bevakningskungörelseneller vägrar att på anfordran uppge namn, födelselid eller hemvist eller lämnaruppgift därom som skäligen kan antas vara oriktig eller vägrar att på anfordranunderkasta sig kroppsvisitation eller undersökning av medfört föremål, får hanomhändertas, om del inte är tillfyllest atl avlägsna honom från skyddföremålel(4 § andra stycket). Den som har omhändertagits enligt första eller andrastycket skall jämte omhändertagna föremål ofördröjligen överiämnas tillpolismyndigheten i orten (4 S tredje stycket). Råder civilförsvarsberedskap tillkommer de befogenhetersom avses i 3 och 4 SS bevakningskungörelsen även sådan bevakningspersonal sominte åtnjuter polismans skydd och befogenheter (5 S). Enligt en av riksdagengenom lag antagen ändring i kungörelsen (SFS 1979: 1089) tillkommer deaktuella befogenheterna gränsövervakningspersonal även när civilförsvarsberedskapinte har anbefallts. Vid skyddsföremål - såväl militära som civila - förekommeri viss utsträckning bevakning genom ordningsvakter, vanligen väktare frånauk-inriserade bevakningsföretag. Detta är förhållandel vid t. ex. en delstaber, förvaltningar och förråd men nckså vid kärnkraftsanläggningar. Ordningsvakternahar i sådana fall de befngenheter atl använda tvångsmedel snm har angetts nyss.Enligt de rikflinjer snm ÖB har angett bör civil bevak-ningspersnnal inte inumförsvarsmakten utnyttjas vid ubjekt där bevakningstjänsten är förenad medförsvars-, beredskaps- eller ordningshållningsuppgifter. Det förtjänar i sammanhanget anmärkas att, enligtförordningen (1975:874) om anordnande av bevakning, vissa uppräknademyndigheter skall, sedan eventuellt avtal med privat bevakningsförelag har löptut, anlila ABAB för bevakning av lokal, förvaringsuirymme eller anläggning somär betydelsefull från tulalförsvarssynpunkt uch belägen i någun av de kummunersum anges i en bilaga till kungörelsen. Frågan nm ABAB:s särställning enligtdenna kungörelse är f. n. föremål för översyn inum (se prup.1978/79: 134 s. 37). I praktiken har vissa uklarheter ansetts föreligga i frågaum nrdningsvakternas ställning, bl.a. beträffande rätten att meddelaurdningsvakterna direktiv för bevakningen nch möjligheten att utnyttja dem innmkuppförsvaret. har mot bakgrund härav förordat enny-reglering på del akluella nmrådel. Ulredningens förslag innebär till en början allförurdnanden atl utföra bevakning i de fall snm avses nu inte längre skallmeddelas av den Inkala polismyndigheten ulan av mililär myndighet - enligtförslaget militärbefälhavare - såvitt gäller militära skyddsföremål saml avlänsstyrelsen i fråga om civila skyddsföremål. Förslaget har tillstyrkts ellerläm- Prop.1979/80:122 50 nätsutan erinran av samfliga remissinstanser. ÖB och utredningen angåendeöverförande av civilförsvarets ordnings- och bevakningsuppgifter till andramyndigheter har dock påpekat att på den militära sidan förordnande börmeddelas av försvarsområdesbefälhavaren. Ilikhet med ordningsvaklsutredningen anser jag det naluriigl att det ankommer påmilitär myndighet att meddela förordnande för bevakning av ell militärtskyddsobjekt. En sådan ordning är ägnad atl undanröja de oklarheter som f. n.otvivelaktigt kan föreligga i fråga om ledningslinjerna uch befogenheten attmeddela bevakningspersonalen direktiv för verksamheten. Med hänsyn till deprinciper som på andra nmråden gäller vid planeringen av skydds- uchsäkerhetsverksamheten innm totalförsvaret bör det åtminstone i regel ankomma påförsvarsnmrådesbefälhavaren alt meddela förordnande i fråga nm bevakning av demilitära skyddsföremålen. Jag kan också ansluta mig till utredningens ochremissinslansernas ståndpunkt all motsvarande förordnanden beiräffande civilaskyddsföremål bör meddelas av , som har insyn över samtligacivila skyddsföremål inom länet. Sombeteckning på en av militär myndighel eller länsstyrelse förordnad vakt vidskyddsföremål har utredningen föreslagil termen skyddsvakt. Förslaget hartillstyrkts av remissinstanserna med undantag av utredningen omcivilförsvarets bevakningsuppgifler m.m., som har ifrågasatt nm någnn särskildbeteckning är nödvändig. För egen del anser jag det svårt att undvara en sådan,särskilt med tanke på atl del furtfarande tnrde vara nödvändigt att denakluella persnnalen tillerkänns vissa speciella befngenheter vid bevakningen.Atl behålla termen urdningsvakt för de ifrågavarande uppdragen synes mindrelämpligt, bl.a. därför atl delta begrepp snm nämnts bör begränsas till all avsepersunal vars uppgifter mera renudlat gär ut pä atl medverka till atfupprätthålla allmän nrdning. Härtill knmmer att i enlighel med vad snm harangetts en annan lösning bör väjas när det gäller befngenheten all meddelaförordnanden än den snm gäller för ordningsvakter i allmänhet. Mntden av utredningen föreslagna benämningen skyddsvakt skulle möjligen deninvändningen kunna riktas atl termen lillbaka används i ett heltannat sammanhang, nämligen sum beteckning på en pulisman sum avdelas förpersnnligt skydd ål exempelvis utländsk rege-ringsledamut i samband medstatsbesök. Det synes emellertid inte föreligga någnt hinder mnt att övergåtill atl använda annan beleckning, l.ex. säkerhetsvakt, för en sådan pulisman,um det bedöms lämpligt för atl förebygga risken för förväxlingar. Med beaklandeav vad snm har anförts nu anser jag mig kunna tillstyrka utredningens förslagsåvitt avser beteckningen skyddsvakt för särskilt förurdnade vakter vidskyddsföremål. En skyddsvakt bör givetvis ha samma befogenheter under sintjänstgöring som dem som tillkommer en ordningsvakt vid bevakning avskyddsföremål. Prop.1979/80:122 51 Utredningen har i syfle att söka skapa ökad klarhetbeträffande befälsfrågan och frågan om vakternas ställning vid kuppförsvarförordal atl en skyddsvakt, under tjänstgöring vid försvarsmakten skall haställningen av krigsman. Förslaget i denna del har avstyrkts av ÖB ochmilitäransvarskommitlén men tillstyrkts av ulredningen om överförande avcivilförsvarets ordnings- och bevakningsuppgifler till andra myndigheler. För egen del vill jag i denna fråga först framhålla altden bevakning av skyddsföremål som fordras under beredskap och krig enligtgällande planering är avsedd att övertas av krigsorganiserade enheler urförsvarsmakten och civilförsvaret efter hand som mobilisering äger rum. I prop.1979/ 80: 100 bil. 7 (s. 290-316) har föreslagits att skall godkännariktlinjer för en ny organisation som bl.a. innebär all de aktuella bevakningsuppgiflernaskall ankomma uteslutande på försvarsmaklen efter mobilisering. Mot denbakgrund som har angetts nu synes några mera väsentliga fördelar av att enskyddsvakt tilläggs krigsmannaställning under fredstid stå att vinna endast iden mån förutsättningar flnns för att han kan krigsplaceras för bevakningsuppgifterinom det förband som bevakar del skyddsföremål där han har sin ijänslgöring ifred. F. n. torde emellertid bevakningspersonalen i allmänhet varakrigsplacerad i andra befattningar inom totalförsvaret, vilket innebär att denvid mobilisering är skyldig att lämna sin civila bevakningstjänst. a.ÖB har påpekat är det långl ifrån säkert alt alla skyddsvakter har sådanförsvarsutbildning atl en krigs-placering vid del skyddsföremål där den civilatjänsten fullgörs är möjlig. Med hänsyn lill det anförda ärjag inle beredd alttillstyrka förslaget om alt en skyddsvakt skall tilläggas krigsmans ställningunder fredslid. Vad som har sagts nu bör självfallet inte hindra att denmöjlighet tas lill vara som i vissa särskilda fall kan föreligga att krigsplaceraskyddsvakter för bevakning av de objekt som deras civila tjänstgöring avser.ÖB har också förklarat att denna möjlighet kommer att beaktas. Det förhållandet att en skyddsvakt under tjänstgöring vidförsvarsmaklen sålunda enligt min uppfattnig inte bör ha ställningen avkrigsman under fredstid torde inte medföra några svårigheler når det gällerledningen av bevakningsverksamheten. Enligt vad jag har förordal börskyddsvakter vid mililära skyddsföremål förordnas av militär myndighet. Härigenomlorde den ivekan undanröjas som kan råda om att vakten under sintjänstgöring står under militär ledning. Något hinder för mililär chef att, ide fall då det bedöms som lämpligt, bestämma att viss militär personal skallvara underställd vakten såvitt gäller bevakningsuppgiflerna föreligger inle.Det förhållandet att, som ordningsvaktsutredningen har påpekat,straffbestämmelserna om lydnadsbrott m. m. inte utan vidare blir tillämpliga iförekommande fall torde härvidlag sakna betydelse. När det gäller skyddsvakter vid civila skyddsföremål delarjag utredningens och militäransvarskommitléns uppfattning att vakten under sintjänstgöring i fredslid bör slå under förmanskap av den som är säkerhels- 1979/80:122 52 Med hänsyn till det ansvar för de aktuella objeklens skyddsom faller på polisväsendet torde emellertid som utredningen har framhållitvakternas tjänstgöring som regel få ses som en form av begränsadpolisbevakning, åtminslone så till vida att polisen vid behov bör kunna övertaledningen över vaktstyrkan och ge denna direkliv. En sådan ordning behöver dockinle göras generellt tillämplig för alla skyddsvakter på den civila sidan.Lämpligen bör en lösning väljas som innebär att vakterna skall kunna underställaspolisen i den män inle lånsstyrelsen i samband med förordnandet beslular annat.Beslämmelser härnm kan meddelas i administrativ ordning. Vadsedan beträffar skyddsvakternas ställning under krig har denna fråga, som ÖBoch militäransvarskommitlén har påpekat, också en folk-rättslig aspekt.Särskilt måste härvid uppmärksammas den situation som kan uppstå vid ettöverraskande anfall under den lid som kan förflyta innan försvarsmaklen nchcivilförsvaret har hunnit mobiliseras och överta de bevakningsuppgifler som delär fråga om. Under ett inledningsskede kan läget länkas vara oklart och tvekanråda. om ett anfall eller elt sabotage mot skyddsföremålet har satts igång avflentliga soldater eller om det ulgör exempelvis en terroristhandling. I delsenare fallel är givelvis den civila skyddsvaktspersonalen skyldig att inomramen för sina bevakningsuppgifter medverka vid försvaret av objektet. Omdäremot fråga är om angrepp från främmande makt är enligt vedertagnafolkrältsliga principer en fömtsättning för all personalen skall ha rätt attingripa att den har ställning som legitima krigsdeltagare. Med hänsyn till attbeslut ofta måste fattas mycket snabbt i sådana lägen som har berörts nu synesdel angelägel att en lösning väljs som innebår atl personalen alltid harmöjlighet att medverka vid skyddet av bevakningsobjekien i en extraordinärsiluaiion. 1detta hänseende kompliceras bilden av att begreppet krigsman sedan gammalt haranvänts i dubbla betydelser, nämligen dels som beteckning på en person inomförsvarsmakten vilken enligt svensk rält har elt särskilt slraffrätlsligtansvar och är underkastad lydnadsplikt, dels för en person som är berättigadatt ingripa mot flenllig militär personal. 1 sistnämnda fall har innmfnikrätten använts beteckningen knmbattant (jfr prnp. 1978/79: 77s. Denlösning sum i gällande rält har valts i fråga nm nrdningsvakternas ställningvid bevakningen av skyddsföremål under krig innebär att vakterna harställningen av legitima krigsdeltagare. En föreskrifl i ämnel har med stöd av 4§ lagen (1943; 881) om polisens ställning under krig tagits in i 11 Skungörelsen (1958: 262) angående lillämpningen av nämnda lag. Enligt dennaföreskrift skall personal, snm har förordnals atl bevaka anläggningar avbetydelse för försvaret eller folkförsörjningen, säsomknmmunikalinns-anläggningar, hamnar, kraftverk, industrier och förråd, underkrig lillhöra försvarsmakten. 1 22 kap. 14 S första slyckel BrB föreskrivs attsådan persnnal skall anses sum krigsmän då rikel är i krig. Prop.1979/80:122 53 Enöversyn av det regelsystem som har berörts nu pågår i olika sammanhang.Nyligen har sålunda polisutredning avlämnat belänkandet (SOU 1979: 75)Polisen i totalförsvaret, där en nyreglering har föreslagits såvitt gäller polisensställning i krig. Betänkandet remissbehandlas f. n. Folkrällskommillén (Fö1978:61) arbetar bl. a. med frågan om lillämpningen av folkrättens regler närdet gäller atl hänföra olika personalgrupper till någon av kategoriernakombattanter resp. civila. Slutligen torde ett genomförande av förslaget attföra över civilförsvarets ordnings- och bevakningsuppgifter till andramyndigheter (prop. 1979/80: 100 bil 7 s. 290-316) föranleda vissa ändringar ibestämmelserna. Innan det samlade resultatet av det uredningsarbete som harnämnls nu kan överblickas synes underlag saknas för att i förevarandesammanhang gennmföra någon ändring i fråga om den civila vaktpersonalensställning. Jag förordar därför en lösning som innebär att en skyddsvakt underkrig skall anses som krigsman och tillhöra försvarsmakten. Delösningar som jag nu har förordat och beträffande vilka jag har samrått medchefen för försvarsdepartementet innebär att vissa lagändringar blirnödvändiga. a. måste regler meddelas om skyddsvakternas befogenheter.Somjag har angett fömt bör denna reglering i sak motsvara vad som gällerför ordningsvakter som bevakar skyddsföremål. De befngenheter snm det härgäller - bl. a. att i vissa fall företa kroppsvisitation och göraomhändertagande - måsle enligt de principer för normgiv-ningen som gällerenligt regeringsformen regleras genom lag. Lämpligen bör bestämmelser i ämnettas in i skyddslagen, där det också bör anges att vakterna under krig tillhörförsvarsmakten. Vakternas ställning som krigsmän under krig bör regleras iBrB. Bestämmelsen i 4 S lagen om polisens ställning under krig blir med den härförordade lösningen överflödig och bör upphävas. Ettpar remissinstanser har tagit upp frågan om utbildning och kvalifikationskravför skyddsvakter. Enligt ÖB och den fömt nämnda ulredningen om civilförsvaretsbevakninguppgifter bör i detta hänseende gälla att anställning snm väktare iett aukluriserat bevakningsföretag skall vara ett villkor förskyddsvaktsförordnande. Jag har förståelse för denna synpunkt men anser föregen del att tillräckligt underiag för att införa en tvingande lagbestämmelsehärom saknas. För försvarsmaktens del torde frågan vid behov kunna reglerasgenom föreskrifter eller rekommendationer av ÖB eller försvarsgrenscheferna. EnligtBevL (2 S) föreligger numera ett obligatoriskt krav på auktorisaflon förbevakningsföretag. avses enligt 1 § BevL den somyrkesmässigt åtar sig att för annans räkning utföra vissa bevakningsuppgifter.Undantag görs för de fall där verksamheten bedrivs i statlig eller kommunalmyndighets direkta regi. 1979/80:122 54 Auklorisalionkrävs alltså, med det undantag som har nämnts , för varje fysisk ellerjuridisk person som yrkesmässigt utför viss bevakningsuppgift åt annan.FörulsåUningen all bevakningen skall ske för annans räkning innebär alt sådanbevakningsverksamhet som organiserats inom ett företag nch endast avserförelagets egel skydd inle nmfaltas av lagen. Kravel på yrkesmässighel medföratt auklorisalinn inte behövs då någon mot ersättning tillfälligt utförbevakning ål annan, t. ex. tillsynsuppdrag som nägon fullgör under enfastighetsägares eller rörelseidkares tillfälliga bortvaro. I fall där någonvid sidan av annan verksamhel eller sysselsättning utför bevakningsuppgiflertorde kravet på yrkesmässighet anses uppfyllt först när del rör sig om enverksamhet av en omfattning som inte är endast obetydlig. I 3§ BevL har upptagils vissa allmänna villkor för att auklorisalion skall kunnabeviljas. Auklorisalion får således beviljas endasl om företagets verksamhetkan antas bli bedriven på ett sakkunnigt och omdömesgillt sätt. Vid prövningendärav skall särskilt beaktas att företaget har en lämplig organisalion nchplanläggning av sin verksamhel. Vidare krävs för auktnrisatinn atl företagethar utsett en föreståndare för verksamheten. Auktnrisatinnsmyndighetär i det län där förelagets ledning har sitt säte. Länsstyrelsenär skyldig att inhämta rikspulisstyrelsens yttrande i ett ärende omauklorisalion. Har myndigheterna skilda uppfattningar skall fråganunderställas regeringen (5 § BevL). Allpersonal hos etl auktoriserat bevakningsförelag - liksom också föreståndarenför verksamhelen och styrelseledamot - skall vara godkänd med avseende pålaglydnad, medburgerlig pålitlighet och lämplighet i övrigt. Prövning fursådant godkännande görs beträffande den som har hemvist i något av de trestörsta polisdistrikten eller polisditrikt av polisstyrelsen och annarsav i det län där han har hemvist (4 uch 6 SS BevL). Enför tillämpningen av BevL avgörande fråga som har berörts särskilt av någraremissinstanser gäller innebörden av begreppet bevakning.Väktarutbildningsutredningen har definierat begreppet så atl därmed i BevL:smening bör avses en verksamhet som utövas genom personell eller teknisktillsyn, kontroll eller övervakning av olika objekt och verksamheter i avsiklatt skapa ett extra skydd mot skador genom sabotage, intrång, tillgrepp,brand, skadegörelse o. d. Däremot har utredningen inte närmare behandlat frågani vad mån lagens nuvarande tillämpningsområde kan anses ändamålsenligt avvägt. Föregen del kan jag liksom remissinstanserna ansluta mig till den definition avbegreppet bevakning enligt gällande rätt som utredningen har gjort. Med hänsyntill att vissa svårigheter i praktiken har uppkommit när det gällt att dragränsen för lagens tillämpningsområde finner jag del emellertid påkallal att idet här sammanhanget ta upp ett par frågor rörande vilka verksamhetsformer sombör falla under BevL:s reglering. En av de frågor somjag nu syftar på gällerhuruvida elt s. k. ordnings- Prop.1979/80:122 > * 55 vaktsföretag,dvs. ett företag vars verksamhet endast gär ul på atl tillhandahålla ordningsvakterför olika former av ordningshållning, skall anses utföra bevakning i BevL:smening.