prop · G303150 · 1979-12-31 00:00:00 — Underskott av den nuvarande omfattningenför med sig en rad konsekvenser. Likvidiielsökningen i ekonomin påverkarprisutvecklingen. Finansieringen av underskotten skapar problem påkapitalmarknaden och tvingar fram en myckel stram kredilpolitik, vilket i sintur även kan hälla tillbaka angelägna investeringsökningar. anför vidare att fortsatta ansträngningarbör göras för att slimulera arbetet med rationaliseringar och omprövningar.Utskottet underströk att i ett vidare budgetperspektiv kan någonpåtaglig minskning av budgetunderskollel genom åtgärder på utgiftssidan aldrigåstadkommas om inte utvecklingstrenden för transfereringsulgifterna kan brytas. Detta behöver enligt utskottet understrykas desto starkaresom man inte normalt kan räkna med en så slark minskning av transfereringarnatill en sektor som beräknas för företagssektorn. Statsskuldräntorna kommeräven framöver att öka i mycket snabb takt. Prop.1979/80:150 16 I detta sammanhang uppmärksammar utskottet också delförhållandel atl enbart för att nå oförändrat budgetunderskott måsteinkomslerna öka i snabbare takt än utgifterna, eftersom inkomsterna iutgångsläget är väsentligt lägre än utgifterna. En pålaglig minskning avunderskottet förutsätter en betydligt lägre ökningstakt på utgiftssidan än påinkomstsidan. anför slutligen att om i någol fallutgifler utöver budgetförslaget bedöms som oundgängligen nödvändiga bör dettakompenseras genom en motsvarande neddragning av utgifterna för något annatändamål. Åven i den socialdemokratiska reservationen ifinansutskottets betänkande anförs att några beslut som ökar det redan alltförslora budgetunderskottet inte kan accepleras. Utgångspunkten för riksdagensbudgetbehandling mäste vara alt utgiftsutvecklingen hälls tillbaka. Gamlaåtaganden kan behöva omprövas och en restriktiv attityd intas till nya sådana.I reservationen anförs vidare att konsumtionens tillväxt måste hållas tillbakaoch att detta gäller såväl prival som offentlig konsumtion. Mot bakgrund av vad jag anförde i budgetförslaget och debedömningar som gjorts i finansutskottet vill jag nu redovisa förslag tillriktlinjer för budgetpolitiken pä nägot . Behovet av sådanariktlinjer underslryks av de beräkningar långtidsbudget somjagtidigare redovisat. De senaste två årens långtidsbudgetar har visat att någonautomatisk förbättring av del budgetsaido som finns i utgångsläget inte är atlvänta. Årets långtidsbudgetberäkning visar all enbart ell fullföljande avfattade beslut och gjorda åtaganden medför alt budgetsaldot försämras i en taktav , varje budgetår. Statsbudgeten karaktäriseras avetl stort och växande strukturellt budgetunderskott. Det finns med andra ordingen anledning att räkna med att det skulle minska nämnvärt ens vid en mycketsnabb tillväxt i den svenska ekonomin . Enekonomisk-politisk och budgetpolitisk strategi för framtiden måste utgå fråndetta. De allmänna fömtsättningarna för den ekonomiskautvecklingen i vårt land framstår nu som mindre gynnsamma än enligt 1978 årslånglidsutredning. I långtidsbudgeten antas, somjag tidigare redovisat, engenomsnittlig BNP-tillväxt på 2,. Härigenom påverkas också utrymmetför en fortsalt expansion av den offentliga sektorn. Om underskottet ibytesbalansen successivt skall kunna nedbringas måste produktionstillväxten iförsta hand avsättas för näringslivets investeringar och för export. Däravföljer att konsumtionen måste hållas tillbaka. Om den förvärvsarbetande delen av befolkningen skall kunnabibehålla och marginellt öka sin privata konsumtion och utfästelserna tillpensionärerna skall kunna infrias måste den privala konsumtionen öka medinemot i volym . Utrymmel för ökning av den offentliga konsumtionen Prop.1979/80: 150 17 begränsasdärmed till i volym . Den statliga konsumtionen beräknas ilångtidsbudgeten vara oförändrad. De program som beslutats och de planer somfinns beträffande den kommunala konsumtionen tyder emellerfid pä en volymmässigtillväxt på under de närmasle åren. Den nödvändigadämpningen av den offentliga konsumtionens ökningstakt måste därför i försiahand innebära en påtaglig uppbromsning av den kommunala konsumtionensexpansion. Jag återkommer senare till denna fråga. Omstatens budget sätts in i det allmänekonomiska perspektiv jag nu angett kanförst konstateras alt statens egen direkta efterfrågan på realaproduktionsresurser för konsumtion och investering i långtidsbudgeten beräknasminska . Långtidsbudgeten ärsom nämnts ingen plan över de närmaste årens utveckling. De resultat somframkommer i beräkningarna är dock vad avser statliga konsumtions- ochinvesteringsutgifter väl förenliga med de reala kalkylerna för tillväxt ochresursfördelning i ekonomin i dess helhet. Det bör dock framhållas att detkommer alt bli en svår uppgift aU i praktiken hålla tillbaka statens egenefterfrågan i den omfattning som långtidsbudgeten anger. Exempelvis utgår beräkningarnafrån en fortsatt tillämpning av det s, k. huvudalternativet för den statligamyndighetsverksamheten, dvs, ett schablonmässigt avdrag om hargjorts för förulsalt produktivitetsutveckling. Det är sannolikt aft en fakftsktillämpning av deUa under en följd av är i flera fall kan komma att innebära enambitionsnivåminskning. Omde reala kalkylerna kompletteras med motsvarande finansiella beräkningar blirdet uppenbart att ett stigande budgetunderskott är oförenligt med en balanseradutveckling av samhällsekonomin. Målsättningen om ett minskande underskoU ibytesbalansen kräver alt underskottet i det inhemska sparandet totalt setlreduceras. Det framstår som nödvändigl att även underskottet i statens sparandei en sädan situation minskas. Medlångtidsbudgetens förutsättningar skulle man tvingas finansiera etl snabbtväxande budgetunderskott på kreditmarknaden. Budgetunderskottet innebär i sigen likviditetspäspädning i ekonomin. Denna begränsas dock i den månunderskottet finansieras genom statlig upplåning hos allmänheten, Åven ettunderskott i bytesbalansen verkar likviditetsindragande. Kraven påbudgetunderskottets finansiering bestäms av den likviditets- och därmedpenningmängdsökning som är förenlig med de ekonomisk-politiska målen förprisutvecklingen och bytesbalansunderskottet. Om man som ett räkneexempel antaratt bytesbalansunderskottet som andel av BNP begränsas något jämförtmed och att inflationstakten ligger på , kan under vissa övrigaförutsättningar beräknas att , skulle behöva placeras hosallmänheten (exkl, AP-fonden och försäkringsbolagen). Det kan jämföras med enstatlig upplåning hos allmänheten på ca . vilket, medantagen BNP-2 1979/80. Prop.1979/80: 150 18 utveckling skulle molsvara ca . år 1985.Del framstår som orimligl atl en sädan placeringspolilik skulle kunnaförverkligas. Åven med betydligt mindre krav på upplåning hos allmänhetenframtvingas elt myckel högt ränteläge, med negaliva effekter pä bl.a.företagens investeringar. Om den angivna placeringspoliliken misslyckadesskulle budgetunderskottet leda till en krafiig ökning av penningmängden ochdärmed till starka inflatoriska effekter. Åven detta kan illustreras med etthypotetiskt räkneexempel. beräknas ungefär en tredjedel avbudgetunderskottet kunna placeras hos allmänheten inkl. AP-fonden ochförsäkringsbolag. Om andelarna är 1985 antas vara desamma vid ellbudgetunderskott pä . motsvarar del, förutsatt sammabylesbalansmål som ovan, en ökning av penningmängden på , vilkel i sintur implicerar en inflationstakt på . Det framstår mot denna bakgrund som uppenbart nödvändiglatt som etl led i en politik som syftar till lägre inflation och minskalbytesbalansunderskoll kraftigt nedbringa det statliga budgetunderskottet. Budgetunderskollel som andel av BNP bör underlångtidsbudgetperioden enligt min mening minskas med minst en procentenhet perår. Med utgångspunkt i långtidsbudgetens antaganden skulle delta innebära etlunderskoll 1984/85 på drygl . Det bör enligt min bedömning kunnavara förenligt med en lugnare prisutveckling och elt minskat underskott ibytesbalansen som neddragningen kan ske med de sociala ochfördelningspolitiska hänsynstaganden somjag tidigare beröri. Jag vill dockunderstryka att även detta program för de närmasle åren kommeralt innebärastora svårigheler när del gäller finansieringen av budgelunderskottet. Med ettunderskoll som minskar pä här angivei säll kommer skuldräntorna budgeiårei1984/85 atl vara ca . lägre än i långlidsbudgelkalkylerna.Resterande differens, dvs. , måsle, liksom givetviseventuella nya åtaganden , finansieras genomnedskärningar eller inkomstförstärkningar. Tillgängliga resurser måsle iförsta hand satsas på utsatta grupper. Jag har tidigare i annal sammanhang framhållil att detsamlade skalletrycket nu nått en sådan nivå att ytterligare betydandehöjningar är svära att genomföra. Del finns emellertid skäl för fortsatlaomfördelningar inom skatteområdet. Sålunda är fortsattainkomstskalleminskningar elt angelägel mål. För att möjliggöra delta ochockså av andra skäl, bl.a. sociala och energipolitiska - kan höjningar av vissapunktskatter vara moliverade. Behovel av skattehöjningar sammanhänger nära medfrågan om i vilken omfattning utgiftsbegränsningar kan genomföras. Givelvismåste skattepolitiken ocksä ses i etl konjunkiurpolitiski sammanhang. I en politik som syftar till att begränsabudgetunderskollel måste även de avgifter som tas ut i olika former av statligverksamhel komma upp till prövning. Det är emellertid enligt min mening inlemöjligt alt på någol avgörande sätt påverka behovel av statsinkomster ellerbesparingar pä Prop.1979/80:150 19 utgiftssidan genom alt utvidga eller förändraavgiftsbeläggningen enligt nuvarande principer. Det ankommer påriksrevisionsverkei atl i sin löpande taxegranskning bevaka dessa frågor. Jagåterkommer närmare lill frågan om avgifter i slallig verksamhet i det följande. Överväganden om möjlighelema att genom åtgärder som berörstatsbudgetens utgiftssida åstadkomma minskade budgetunderskott måsle utgåfrån en analys av slatsutgifternas struktur. En sådan ålerfinns i långtidsbudgetenochjag har i korthet redovisat den lidigare. Analysen ulgår från en indelningav ulgifterna efter dessas realekonomiska karaklär, dvs. konsumtion,investeringar, transfereringar och finansiella transaktioner. Statens utgifterför konsumtion och investeringar ulgör för budgeiårei 1980/81 endast drygl enIjärdedel av de totala statsutgifterna. Dess andel av statsutgifterna beräknasvid oförändrad ambitionsnivå minska . Besparingar inomdetta område är självfallel utomordentligt angelägna men det står samtidigtklart, att den besparingspotential som hår finns inte kan åstadkomma enavgörande minskning av budgetunderskottet. . För att detta skall kunna uppnåsmåste även transfereringar beröras. Dessa utgör närmare två tredjedelar avstalsutgifterna och beräknas fortsätta att öka snabbi som en följd av deåtaganden som slalsmakterna redan beslutat om. Om denna tillväxtlakl skallkunna dämpas är det ofrånkomligt att vissa av de tunga transfereringsposlernatill företag, kommuner och enskilda måsle beröras. Särskilt om automatiken ivissa av dessa anslag någol kan begränsas kan besparingseffekterna blibetydande. I följande tabell redovisas vissa av de större transfereringsulgifternafördelade på motlagarkategorier. Tabell 9, Transfereringarna budgetårel 1980/81 (Milj.kr.) ränlebidrag lill bostäder 5 200' sjukförsäkring och föräldraförsäkring 4 200" livsmedelssubvenlioner 3 700' därav bidrag lill skolväsendet m. m. sjukvård, social hemhjälp m. m. Till.förelag m.m. 13 600 Övrigu transfereringar 25 600 ulvecklingsbislånd m. m. ' I nalionalräkenskapssyslemel redovisas dessa anslag somtransfereringar till förelag. " Huvuddelen av dessa kosinader, eller ca 20miljarder kr., redovisas endasl över socialförsäkringsseklorn. Prop.1979/80: 150 20 Transfereringarna över slalsbudgeten lill hushållen, inkl.livsmedelssubvenlioner och räntebidrag, uppgär till totalt drygt 56miljarder kr. De största poslerna utgörs, som framgår av tabell 9, avfolkpensioner, räntebidrag och barnbidrag. Härtill kommer betydandeinkomsiöverföringar över socialförsäkringssystemet, i försia handATP-pensioner och sjukförsäkringsförmåner. av iransfereringarna över statsbudgeten går lillkommunerna, som i sin tur står för av den totala offentligakonsumtionen. Jag skall strax återkomma till frågan om kommunernas ekonomi. Transfereringarna till förelag m. m, ulgörs av elt antalolika budgetposter. De största är bidragen till ,energibesparande åtgärder studiecirklar, resp. statens järnvägars olönsammanät. Bland övriga transfereringar dominerar räntorna på statsskulden ochutvecklingsbiståndet. Vid alla överväganden om besparingar måste självfallel defördelningspoliliska effekterna noga prövas. Jag vill emellertid än en gångunderstryka att om det skall vara möjligt atl skapa utrymme för insatser för demest utsatta grupperna är del nödvändigl att genomföra besparingsåtgärder medbred inrikining. Vad slutligen gäller de finansiella transaktionerna, somväsentligen ulgörs av lån till bostadsbyggande och stöd lill studerande, kankonstateras att dessa beräknas minska med i volym.Besparingsmöjligheterna på detta område torde åtminslone på kort sikt varatämligen begränsade men det är självfallel angeläget att noga följautvecklingen. Av vad jag anförl följer att en politik somsyftar till ell minskat budgelunderskott mäste bygga på följandeutgångspunkter: För att den offentliga konsumiionsökningen skallkunna dämpas påtag ligt krävs en krafiig uppbromsning av expansionen inom den kommuna la sektorn. 9 För att den statliga utgiftstillväxten skall kunnabegränsas i nägon större omfattning måste transfereringarna till hushåll ochkommuner bli berörda, 9 Utrymmet för skattehöjningar är begränsat. I vilkenutsträckning skattehöjningar likväl blir ofrånkomliga beror bl.a. på i vilkenomfattning utgiftsbegränsningar kan genomföras, # Begränsningar i de statliga transfereringarnasautomatiska tillväxt mås te övervägas med hänsyn till fördelningspolitiska effekter. Kraven på en socialt inriktad fördelningspolitik framstår som särskilt viktiga då den ekonomiska situalionen kräver en allmän återhållsamhet. Budgetpolitiska riktlinjer på kortare sikt Flera åtgärder i syfte att dämpa den automatiska utgiflstillväxleni den slatliga budgeten presenterades i det budgetförslag som förelades riksda- Prop.1979/80: 150 21 Förslag till besparingar redovisadeseller aviserades inom flera områden. Som exempel kan nämnas översyn av reglernaför färdtjänsten, delpensionen och tandvårdsförsäkringen, uppdelning av delandra sleget i den kommunala skatteutjämningsreformen och begränsningar avbostadsbidragens reala tillväxt. För en utförligare redovisning av föreslagnaålgärder hänvisar jag lill budgetförslaget. Sedan budgetförslaget presenterades har ett arbele pågållinom regeringskansliel i syfle att analysera de regelsystem som styr vissaslörre transfereringsanslag på statsbudgeten. arbete kommer atl forisällamed sikte på att skall kunna föreläggas förslag senast i 1981 årsbudgetproposition. Jag övergår nu till att presentera mina förslag tillbudgetpolitiska rikllinjer för /82. 1 vissa fall är givetvisdessa riktlinjer tillämpliga även i ett längre perspektiv. Som jag tidigare anfört bör budgelunderskottet som andelav BNP minska med i genomsnitt minst en procentenhet per är underlänglidsbud-getperioden. För /82 stiger budgetunderskollelkraftigl lill följd av en långsam inkomsttillväxt detla år. Denna effekl ärtemporär och återhämtas senare budgetår. För detta budgetår kan det mol denbakgrunden bli svårt att genomföra en sä pass stor minskning av underskottetsom svarar mot I % av BNP. Målet bör därför vara atl i varje fall inle ytteriigareöka underskottet i nominella termer jämfört med vad som redovisas för1980/81. Det innebär en budgetförstärkning om ca . jämfört medlångtidsbudgetberäkningen, Detla är en kraftigare ålgärd än vad som blirerforderiigl senare år i långtidsbudgetperioden. Enligt min mening börbudgetförstärkningen /82 väsentligen åstadkommas genomnedskärningar på utgiftssidan. Det är uppenbart alt besparingar av dennaomfattning inte kan åstadkommas utan att flertalel tunga utgiftsposter ibudgeten blir berörda. Med en sådan inriktning av budgetarbetet finns delgivelvis inga förutsättningar att föra fram egentliga nya reformförslag i 1981års budgetproposition. De begränsade insatsområden som likväl kan komma ifråga bör i första hand vara sådana som kan bidra till att långsiktigl kommatillrätta med balansbristerna i den svenska ekonomin. För all sädana insalserskall kunna beredas uirymme i budgeten måste de finansieras genom inkomstförstärkningareller yUeriigare besparingar utöver de . som jag berört.Detsamma gäller givelvis de övriga påslag som kan bli aktuella med hänsyn tillatt långtidsbudgetens utgiftssida är myckel snävt beräknad. Statliga investeringar måste i kommande budgetarbetebehandlas myckel återhållsamt. Hänsyn måste dock las lill investeringar somgörs i direkl rationaliserings- och effektivitetsfrämjande syfle liksom lillvissa investeringar - i första hand inom affärsverken - som nära hänger sammanmed efterfrågeutveckling och kapacitetsläge. Dessa invesleringar avser i all- 1979/80:150 22 mänhetuppbyggnad och modernisering av för samhället nödvändig infrastmklur somenergiproduktion, telekommunikationer och vägar. De är med andra ordofrånkomliga i ett program för atl stärka den svenska ekonomin. Däremot kanderas tidsmässiga placering i viss mån göras med hänsyn till konjunktur- ocharbetsmarknadsläget. Regeringen bör därför sträva efter atl i ökad utsträckningaklualisera nödvändiga investeringar i anslutning till eventuella konjunkturstödjandcinsalser. Regeringenbör vidare i nästa budgetarbete liksom i årets budgelförslag tillämpa det s, k,huvudförslaget vad gäller slatliga konsumtionsutgifter. Med huvudförslag avsesen anslagsnivå för /82 som ulgår från anslaget för budgelåret1980/81 uppräknat med hänsyn till pris- och löneutvecklingen och därefterminskat , Anvisningar med denna innebörd har lämnats till destatliga myndigheterna. Förslag om inrättande av nya tjänster bör i principföras fram endast om uirymme härför skapats genom omprioriteringar inom ramenför huvudförslaget. Avvad jag sagt följer att myndigheterna i sina anslagsframställningar ihuvudsak bör inrikta sig pä möjligheterna att genom omprioriteringar ochbesparingar bereda utrymme för eventuella nya insatser. I bl, a. detta syftehar regeringen utfärdai ett antal s. k. särskilda anvisningar tillvissa myndigheter. Jag vill liksom i budgetförslaget framhålla attmyndigheterna i sina anslagsframställningar visal en ökad återhållsamhet och imånga fall redovisat konstruktiva förslag till rationaliseringsålgärder ochomfördelning av resurser. Enligt min mening är det dock ytterst angelägel attdetta sker i än högre grad i de anslagsframställningar som f.n. utarbetas inommyndigheterna. I avsikl att ytterligare betona vikten av återhållsamhet ianslagsframställningarna bör regeringen i särskild ordning informeramyndigheterna om de riktlinjer för höstens budgetarbete somjag presenterat. Avavgörande vikt för budgetarbetets uppläggning är att så långt som möjligtbehandla alla utgiftsfrågor i etl sammanhang. Endast i sådana fall då etluppskjutande av ställningslagande leder till allvarligt men för verksamhetenoch då nödigt beredningsmaterial saknas under budgetarbetet börsärpropositioner med ulgiftskonsekvenser framläggas. Enväsenllig faktor bakom slatsutgifternas stegringstakt är de utredningar medförslag till reformer på olika områden som tas fram i kommiiiéform eller påannal sätl. Som jag anförde i budgetpropositionen kan det i ett kärvtstatsfinansielll läge finnas skäl att noga pröva på vilka områden och medvilken inriktning utredningsresurserna bör sättas in. Regeringen har mot dennabakgrund utfärdai tilläggsdirektiv till samtliga kommittéer och särskildautredare. Av direkliven framgår att alla förslag som kommittéerna lägger framskall kunna finansieras inom det område förslagen avser. Kostnadsberäkningarnaskall vara väl genomarbetade och ta hänsyn till alla kostnader som kan uppståoavsett om de drabbar staten, kommuner eller enskilda. De kommittéer som avsärskilda skäl inte anser sig Prop.1979/80:150 23 kunna uppfylla kravet pä att alla förslag skall hållasinom ramen för oförändrade resurser skall anmäla detlalill det statsråd till vars ansvarsområde den hör. Det ankommer på regeringenatl besluta om undanlag från de generella direkliven i någol fall skall medges.Vad gäller frågan om tillsättande av nya kommittéer som kan antas leda lillökade statsutgifter bör regeringen lillämpa en myckel restriktiv linje. De nyakommittéer som likväl tillsätts bör givetvis arbeta med samma förutsättningarsom anges i nämnda tilläggsdirekliv. En förbättring av statens finanser är en långsiktigprocess. Med det budgelpolitiska perspektiv som avtecknar sig måsle översynoch omprövning bli ett naluriigt inslag i statsverksamheten. betänkande Förnyelse genom omprövning (SOU 1979:61)skisseras ett antal modeller för hur beslulsunderiag för beslut om omprövningskall kunna tas fram. Betänkandet har remissbehandlais och bereds f, n. inomregeringskansliet. Jag är inte beredd atl i detta sammanhang slutligtredovisa min syn på alla de frågor som tas upp i betänkandet. För min egen delanser jag dock att tiden nu är mogen att starta vissa översynsprojekt medinriktning på att efter hand uppnå kostnadsbesparingar. Efter samråd med berörda departementschefer harjag kommittill uppfatlningen all dessa i en försia elapp bör avse en översyn avlantbruksstyrelsen och lantbruksnämnderna samt skogsvårdsorganisationen ochden regionala fiskeriadministrationen, en genomgång av den lagstiftning somreglerar olika former av ledighel för arbetstagare saml tillsättande av enarbetsgrupp för att pröva olika former av statlig normgivning avseende kommuneroch landstingskommuner. Uppgifterna för denna arbetsgrupp redovisas närmare idet följande. Jag återkommer strax till en närmare redovisning avförvaltningsutredningen och de nu angivna projekten. De budgetpolitiska riktlinjer jag nu presenterat är enligtmin mening nödvändiga om vi skall kunna vända utvecklingen och uppnå enstabil och balanserad ekonomi. Jag är medveten om atl elt genomförande av ensådan politik medför belydande problem i olika hänseenden och atl det ställerstora krav på solidaritet mellan medborgare och olika grupper i vårt samhälle.Det är emellertid nu nödvändigt atl bestämt och konsekvent gripa sig an dessafrågor. Alternativet är en utveckling som riskerar atl rycka undan viktigaförutsättningar för välfärdspolitiken och den ekonomisk-politiskahandlingsfriheten i övrigt. Om beredskap finns att i samförstånd genomföra enkonsekvent budgetpolitik finns goda förutsättningar att uppnå balans isamhällsekonomin och därmed en fast grund för fortsatt reformarbete. Det är givelvis av största vikt att de åtgärder som blirnödvändiga kan vinna sä bred uppslutning som möjligt hos medborgarna. Del finnsstarka skäl att parallellt med den nödvändiga saneringen av statsfinanserna genomföravissa åtgärder som eliminerar eller minskar stötande inslag i t, ex. Prop.1979/80: 150 24 skattesystemet, Somjag aviserat i budgetpropositionenkommer regeringen all framlägga förslag om skärpl realisalionsvinslbeskatlningpå fastigheter samt om en lag mot skaiieflykl. Regeringen har vidare nyligenbemyndigal mig att tillkalla en kommitté med uppdrag all se över underskottsavdragen.Ytterligare åtgärder av liknande slag övervägs inom budgetdepartemenlet ochkan komma atl aklualiseras längre fram. Som exempel kan nämnas förslag lillålgärder riklade mol ulnylljande av s. k. grå arbelskraft m. m. Jag är givelvismedvelen om sädana åtgärders begränsade betydelse för möjligheterna att kommalill rätta med det stora budgelunderskottet, men de bör likväl kunna bidra ökad förslåelse för de insatser som blir nödvändiga i delta syfle. 1.6 Riktlinjer för den kommunala ekonomin Jag övergår nu lill atl redovisa mina övervägandenbeiräffande den kommunala seklorn.