prop · G3032 · 1979-12-31 00:00:00 — som vill fästa uppmärksamheten på del internationella arbete som pågårbl, a, inom och angående dataflöde över gränserna. En framlidainternationell överenskommelse torde således medföra alt den föreslagnabestämmelsen måste ändras, Daiatagstiftningskommitiénuttalar att sekretessbestämmelsen i p a r a g r a -fens andra slycke enligtmotiven i försia hand synes gälla tystnadsplikten. Tidsbegränsningsregeln ifjärde styckel visar emellertid att sekretessen även avses omfatta uppgift iallmän handling. Med hänsyn till att handling som förvaras hos myndighei endaslsom led i teknisk bearbetning eller teknisk lagring för annans räkning ej ansessom allmän handling hos den myndigheten (2 kap, 10 § TF) lorde området förhandlingssekretess enligt bestämmelsen bli ytterst begränsat, om ens något, kan godta beslämmelsen i paragrafens andra slycke underförutsättning att del ej föreligger hinder att via den myndighet för varsräkning teknisk bearbetning eller teknisk lagring sker kunna erhålla Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 369 uppgifterpå maskinläsbart medium, i de fall myndigheten så medger och möjligheter eljeslföreligger, eller på utskrift, Ianslutning till beslämmelsen i paragrafens tredje slycke om p rö v n i n g avutlämnandefråga vill framhålla att styrelsen enligt lag ochförordning har skyldighel att lämna vissa uppgifter från kriminal- ochpolisregisiren till utiändska myndigheter(13 § kriminalregisleriagen 1963:197samt 4 och 5 §§ polisregisteriagen 1965:94 och med stöd därav utfärdadeförfattningar). De mottagande utländska myndigheterna har i viss utsträckningADB-bearbetning av sädana uppgifter. Det kan enligt rikspolisstyrelsenifrågasättas om datainspektionen bör ges befogenhet atl pröva ett utlämnande,som är föreskrivet i en av regeringen utfärdad författning, konstaterar att tredje slyckel första meningen inte syftartill någon ändring i sak belräffande vad som gäller. Detkan enligt hovrätten för ifrågasättas om termerna allmäntkriminalregister och allmänt pol isregisler har tillräckligt fixerad innebörd.Möjligen bör man i lagmmmet genom hänvisning till berörda lagar eller på annalsätt precisera vilka register som avses Ofr SOU 1975:22 s. 24 angående termensocialregister). Beslämmelseni paragrafens andra slycke atl registeruppgifter skall vara tillgängliga förden reg i st re ra de själv berörs avO, och länssiyretsen iGöteborgs och län. JOförutsätter alt den registrerade inte skall fä del av uppgift då hinder därförföreligger lill följd av beslämmelserna i 6 kap. 1 § (jfr också specialmotiveringens. Länsstyrelseni lillsly rker den ökade möjligheten till partsinsyn. Rikspolisstyrelsenhyser allvariiga betänkligheter mot atl förslaget genomförs belräffanderegister hos polisen. Förslagel innebär en betydelsefull ändring i förhållandelill gällande rätt. Belräffande polisregister skapas genom ändringen vissatillämpningssvårigheter. I fråga om s. k. belastningsregister-innehållandefrämst anteckningar om domar, strafförelägganden, personblad och verkställighetsuppgifter-lorde det inte föreligga några vägande skäl för sekretess gentemot denregistrerade, som redan känner till de händelser som föranlett anteckning iregistret. Vad däremot gäller polisregister som är spaningsregisler skullesyftet med registreringen till stor del omintetgöras, ifall den registreradesjälv hade insyn i registret. Detta har beaktats i förslaget genom atl annansekretessbestämmelse, främst 6 kap. 1 §, kan åberopas lill stöd för atl intelämna ul registeruppgift till den registrerade. En tillämpning av 6 kap. 1 §förutsätter emellertid en prövning i varje särskill fall och belräffande varjeenskild uppgift i registret. Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 370 därigenomuppslår skulle kunna undanröjas genom en regel atl polisregister som ärspaningsregister inte skall omfattas av den registrerades rätl all la del avuppgifter om sig själv. En sädan förenkling skulle sakligt sett inte leda tillnågon nämnvärd ändring i förhållande lill departementspromemorians förslag. -Den föreslagna möjligheten all la del av uppgifter om sig själv ur kriminal-och polisregister kommer all skapa inte ringa praktiska problem förrikspolisstyrelsen och de lokala polismyndigheterna. Dataterminaler måslefinnas så placerade att allmänheten på lämplig plals kan läsa bildskärmstexteller dalomlskrift. Vissa ölägenheter i fråga om registersäkerhelen kan därvidinte undvikas. Om den föreslagna möjligheten utnyttjas i större omfattning krävssärskilda personella insatser för legitimationskontroll och framtagning avregisteruppgifter. Därlill kan vissa byggnadslekniska ålgärder komma alterfordras. Styrelsen anserdel vara lämpligareall i den nya sekrelesslagen endast en regel - molsvarande 11 § försia slyckelSekrL - införes som ger en generell ram om sekreiess för polis- ochkriminalregisier samt att en hänvisning sker beträffande den närmareregleringen lill lagarna om polisregister och kriminalregisier. Någon rättsförlusteller annan nackdel för den registrerade kan inte bli aktuell, enär han är välmedveten om de föreeelser han gjort sig skyldig lill. Framlida erfarenheter avsekrelesslagen och fömisatt översyn av registerfrågoma fär ge vid handen om ochi så fall på vilket sätt sekrelesslagen kan närmare reglera uppgifter i polis-och kriminalregister Om lagstiftaren trots detta inför i promemorian föreslagnaregler beträffande polis- och kriminalregister, förutsätter styrelsen all enuttrycklig lagbestämmelse tas in i sekrelesslagen innebärande att denregistrerade inte skall kunna fä del av uppgift ur sådana register där 6 kap. 1§ lägger hinder i vägen för ell uppgiftslämnande, utan endasl ur de egentligabelaslningsregistren. i Göteborgsoch län uppehåller sig vid frågan om sekretess för registerutdrag frånpolis- och kriminalregislren i bl. a. utlännings- och körkortsärenden. Såvittframgår av kommentaren (s. 459) kommer begärda registerutdrag i sådana ärendeninte alt kunna sekretessbeläggas, då sekundärsekreiess enligt 1 kap. 5 § inteföreligger. Enligt uttalandena (s. 470) avses tydligen intekriminalregistemt-drag falla in under fömndersökningssekreiessen (8 kap. 21 §).Humvida av länsrätt infordrade utdrag enligt 12 kap. 1 § avses skola ellerkunna ges sekretesskydd är därför oklart. Möjligen skulle de iutlänningsärenden enligt 14 § andra styckel kunna ges sekretesskydd.Länsslyrelsen anser del som en brist om ifrågavarande registerutdrag inteåtnjuter sekreiess i nämnda ärenden. Däremot tillstyrks, som redan nämnts, denökade möjligheten lill parisinsyn. Oavsett läget beträffande registerutdragssekretesslalus f n. på dessa punkter synes frågorna böra beaktas ytteriigare. Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 371 Enligthovrätten för synes formuleringen av paragrafens företa slyckepunklen 3 inte beakta det fall alt ett b e I a s t n i n g s r e g i s t e rföres centralt för viss f ö r v a 11 n i n g, t. ex. postverket eller slalensjärnvägar. föreslåren komplettering av paragrafens försia slycke punkten 2. Vid luftfartsverketförs etl register över personer som innehareller har innehaft fl ygcerli fikat.Detta register omfailarca 15 000 personer. före registret,efter lillslånd av datainspektionen, med hjälp av ADB. Handlingar som inkommeri ett ärende mikrofilmas och fogas till sökandens/certifikaiinnehavarensmikrofiche. I ADB-regislret återfinns vissa bevakningsnoteringar t. ex.: a) Haveribevakning- innebär registrering av haveri- och tillbudsärenden ivilka cenifikatsinnehavaren har varit inblandad; b) Medicinsk bevakning - innebär bl. a. alt bevakning måste ske på grundav pågående medicinsk utredning eller observation; c) Juridisk bevakning - innebär att handling eller uppgift enligt 159 och160 §§ luftfartskungörelsen har inkommit till verket; d) Vamingutfärdad enligt 41 § luflfartskungörelsen. Luftfartsverketanför vidare atl bland de handlingar som mikrofilmas finns bl. a. medicinskaundersökningar, domar och beslut, insända till verket enligt 159 och 160 §§luftfartskungörelsen. Dessa handlingar och bevakningsnoie-ringar bör i likhetmed belastningsuppgifler i körkortsregislrel sekretessbeläggas.Luftfartsverket föreslår därför atl försia stycket punklen 2 kompletteras medorden "och luftfartsverkets certifikairegister". Såvittgäller luftfartsverkels certifikairegister utgår Svenska allmänflygföreningenfrån att varje enskild certifikatinriéhavare liksom varje annan pereon somfinns upptagen i cerlifikalregislrel skall ha rätl all vid förfrågan tå del avsamtliga uppgifter som finns i registret rörande den som begär alt få deldärav. Länsslyrelseni har uttalat vissa synpunkter på sekreiessen i bl. a.körkortsärenden för inhämtat registerutdrag. I denna del hänvisas lillföregående paragraf HovrättenförVästra framhåller alt del inom polisverksamheten kan förekommaverkställ ighei av beslut om tvångsåtgärder på sjukvårdens eller socialvårdensområden. 1 sådana fall skall enligt promemorian (s. 464) reglerna i 8 kap. 2resp. 4 S bli tillämpliga. En sådan tolkning framstår enligt hovrätten inte somoomtvistlig, särskill mot bakgrunden av Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 372 denrestriktivitet beträffande sekretessens "fortplantning" som kommerlill ullryck i 1 kap. 5 §. Hovrätten ifrågasätter, om inte uppräkningen i 1kap. 5 § bör kompletteras med en punkt av följande innebörd: vidpolismyndighet, när denna pä grund av författning biträder den förstnämndamyndigheten. Rikspolisstyrelsenkonstaterar att några direkta sekretessregler inte har föreslagits föruppgifter i polisens verksamhet belräffande administrativa frihelsberövandenenligt bestämmelserna i nykierheisvårdslagen, barnavårdslagen och lagen omberedande av sluten psykiatrisk vård i vissa fall. Detta innebär, fortsätterrikspolisstyrelsen, en väsentlig inskränkningav nuvarande lystnadsplikt.Däremot har sekreiessen i fråga om tvångsåtgärder mol utlänning, exempelvisavvisning, behandlats i 8 kap. 14 §. Bestämmelsema om sekreiessen inom sjuk-och hälsovården saml om socialsekrelessen synes inte ge erforderiigl skydd föruppgifter hos polisen om frihelsberövandei, framför alll avseende denomhändertagnes personliga förhållanden. Inte heller synes en sekundär sekreiesskunna härledas tillbaka till den initiativtagande myndigheten, polisen.Rikspolisstyrelsen anser all del föreligger ett behov av sekretessregler föruppgifter belräffande administrativa frihelsberövanden på samma sätt som gällerutländska medborgare i fråga om tvångsåtgärder enligt 35 § utlänningslagen. Som har redovisats under 8kap. 6 § (s. 000) efterlyser Föreningen en kompletteringav den föreslagna lagen på sådant sätt, atl del klart framgår all den sompolisanmäler exempelvis en s. k. fariig alkoholist eller sinnessjuk skall hasamma rätt till sekretesskydd som den, som gör molsvarande anmälan till sjuk-,hälso- eller socialvårdsmyndighet eller som den, som gör polisanmälan om ettbrott. Denna komplettering kan enligt föreningen göras antingen genom atlstadgandet i 8 kap. 6 § utökas till att avse även "Polisverksamhet somenbart innefallar hjälp eller annat bistånd ät enskild", eller genom all 8kap. 19 § erhåller ett tillägg, lydande på samma sätt som 10 kap. 19 § förstastyckel punklen 2. Interneringsnämndenlämnar förslagel i den del del rör nämndens verksamhetsområde utan erinran. JKifrågasätter i anslutning lill uttalande i motiven (s. 467 och 468) om del ärrimligl att även domen såvitt möjligt bör hållas hemlig. Eftersom paragrafeninnehåller ett skaderekvisii är det ovisst om uttalandel fär någon effekt. JKkan ändå inte underiåta all ifrågasätta om det aren rimlig utgångspunkt som härframförs. JK anknyter därvid till vad han i yttrandet anfört om det naturiiga iatt anknyta sekretesskyddet till en uppgift som sådan och inte lill denverksamhet i vilken uppgiften råkar finnas. Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 373 offentligadomar hemliga i en verksamhet är med hans synsätt märkligt men möjligen äravsikten alt domar skall kunna hållas hemliga ävéii på andra ställen än inomkriminalvården. Enligt motiven skall en journalist som har t. ex. enstraffiidsresolution i sin hand och känner lill domen samt kanske t. o. m.refererat brottmålet, kunna pä en kriminalvårdsanstalt förvägras en kopia avdomen medan det däremol skulle slå honom fritt alt hos domstolen beställa ettexemplar. En sådan ordning kan inte väcka respekt för lagstiftaren. Som etlexempel för den uttalade meningen åberopas i promemorian att kontrollen överrättskipningen kan utövas vid domstolarna; underförstått: det behövs ingenkontroll av domstolarna hos kriminalvården. Det förefaller JK som om ett striktfasthållande vid dessa argument måsle leda till att en handling alllid bör varahemlig hos annan myndighei än den där den har sill ursprung. Promemorian utgårdock inte från denna filosofi, något som man har anledning vara tacksam för. Kriminalvårdsstyrelsenär kritisk lill förslaget i vad del innebär atl även innehållet i del centralakriminalvårdsregistret skall omfattas av beslämmelsen. Registret består avsåväl maskinella som register. Styrelsen framhöll redan i remissvarbeträffande SOU 1975:22 atl registrets innehåll borde regleras i särskild lag,då del framstår som otillfredsställande all innehållet detaljregleras i 3 §första stycket kungörelsen om rättsväsendets informationssystem, som är avseddatl reglera informationsutbytet inom RI-systemet. Enligt styrelsens mening ärden föreslagna lösningen av sekretessfrågan otillfredsställande, dels dä detcentrala kriminalvårdsregisirei erbjuder en samlad information om individen ochinte endasl enstaka uppgifter, dels ock eftersom sekretesskyddet för detta slagav "massuppgif-ler" är svagt enligt den föreslagna regleringen ochskadebedömningen inte lämpar sig för registeruppgifter som enligtRl-kungörelsen skall utlämnas rutinmässigt till olika myndigheter. Styrelsenförordar alt en särskild lagreglering för det centrala kriminalvårdsregistretkommer till stånd och utformas på sätt som skett ifråga om del allmännakriminalregislrel och polisregisiret varvid sekretesskyddet regleras påmolsvarande sätt. JKkonstaterar all förslagel innebär atl OSK:s förslag all k rim inal-vårdssekrelessen skall gälla gentemot den intagne avvisas. Delta motiverasmed all det inte kan komma i fråga att under hänvisning enbart lill denintagnes eget bästa undanhålla honom t. ex. hans behandlingsjournal (s. 469).JK finner del för egen del ganska självklart alt behandlingsjournalen måslekunna undanhållas den intagne själv om hans kännedom om densamma skulleäventyra hans vård eller rehabilitering eller om annan persons säkerheldärigenom sätts i fara. På grund härav bör i paragrafen införas en bestämmelsesom i enlighet härmed begränsar tillämpligheten av regeln i 2 kap. 10 § attsekreiess lill skydd för enskild inte gäller i förhållande lill denne själv. Fråganom skaderekvisilels utformningtas upp i några remiss- Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 374 yttranden.Regeringsrätten framhåller sålunda all vad domstolen i anslutning till 8 kap. 6§ anfört om hemlighållande av uppgift som medför fara för annan än den somuppgiften direkt avser lorde ha lillämpning även för kriminalvårdens del. 20 § bör därför enligt regeringsrättens mening stadgas atl sekreiessgäller om del kan antagas atl röjande av uppgift skulle innebära fara för altnågon utsätts för våld eller annal allvarligare men. Motsvarande ändring bör,påpekar regeringsrätten, göras i 14 kap. 2 §. utgårfrån all man med formuleringen "fara för någons personliga säkerhet"åsyftat alt bereda bl. a. anmälare skydd varvid har tagils samma hänsyn lillrätlssäkerhelsinlresset med avseende på den person anmälan gäller, somredovisats i samband med förelagets bestämmelser i 8 kap. 6 §.Kriminalvårdsnämnden anför all det i ärenden som handläggs av de centralanämnderna inom kriminalvärden inte sällan förekommer uppgifter som rör personerutanför krelsen av "närslående" till dem som dömts att undergåkriminalvård. Del kan vara fråga om t. ex. förutvarande fästmö, sammanboendeeller maka, medbrotlsling eller målsägande. Sekreiess kommer enligt förslagelsåledes ej alt gälla i fall då någon sädan person kan befaras bli utsatt förmen som ej avser den personliga säkerheten. En sådan begränsning i sekretessenkan enligt nämnden inte anses som tillfredsställande. Sekretessregeln tordedärför böra jämkas så, att den kommer att omfatta också fall som här harberörts. finner en uppmjukning av den tidigare mycketstela regeln i 12 § SekrL (i dess lydelse före )i och försigmotiverad. Eftersom i kriminalvårdsanstalt intagen inte har ansetts som partenligt 39 § SekrL har med stöd av 12 § samma lag inlagen vägrats ta del avexempelvis egen behandlingsjoumal. En sådan ordning ler sig enligt nämnden isak otillfredsställande. Emellertid kan man fråga sig om inte den nyasekrelesslagen är för vid i det all sekreiess inte kommer all föreligga i falldå någon, som inte är närstående, kan befaras bli utsatt för sådan men som ejavser den personliga säkerheten. Den nya sekretessregeln synes nämnden börautformas så, att sekreiess kommer att gälla även för sådana fall. Bestämmelsernaombeslulsoffentlighet kommenteras av JK och kriminalvårdsverkei. JKkonstaterar att av förslaget följer att beslut av omanstaltsplacering blir offentligt. Härigenom synes enligt JK den tvekanundanröjd som tidigare rått beträffande uppgift om någons intagning påkriminalvårdsanstalt. JK nämner att han själv haft lill prövning etl sådantfall, där överexekutor har förvägrats upplysning om en viss gäldenärsanstalisplacering. Föregen del anser JK förslaget på denna punkt lämpligl,såvitt gäller förfrågan från myndighei som behöver uppgiften för att kunnafullgöra sin verksamhet. Däremol är JK mer tveksam i fråga om enskild personsrätt att erhålla upplysningar av detta slag. Det lorde nämligen vara merasällan enskild person kan sägas ha ett berättigat anspråk på sådan Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 375 information.JK vill dock inte motsätta sig alt förslaget på denna punkt genomförs. Kriminalvårdsstyrelsenbehandlar frågan om beslulsoffentlighet i anslutning till styrelsenssynpunkter på skaderekvisilet. Styrelsen anser all den nya lydelsen av 12 §SekrL bättre svarar mol styrelsens uppfattning än den i 8 kap. 20 § föreslagnaregleringen, såväl i vad avser skaderekvisilels utformning som i fråga ombeslutanderätten. Enligt styrelsens mening borde offenllighetsintressettillräckligt tillgodoses om och kriminalvårdensnämnders beslul är offentliga. Stöd för denna ståndpunkt saknas ej ilagstiftningen. Lagen om kriminalvård i anstalt förutsätter, atl beslul enligtlagen fallas av styrelsen (58 §) även om regeringen och även styrelsen själv kanöverflytta styrelsens befogenhet i åtskilliga avseenden till tjänsteman (60 §och 41 § kungörelsen med vissa föreskrifter rörande tillämpningen av lagen omkriminalvård i anstalt). Styrelsen är central tillsyns- ochöverprövningsmyndighel enligt 2 § lagen om kriminalvård i anstalt och 42 §kungörelsen med vissa föreskrifter rörande tillämpningen av lagen omkriminalvård i anstalt såvitt avser kriminalvården i anstalt. Styrelsen kansåledes alltid ändra vad tjänsteman beslutat. Vissa förde intagna ingripandebeslul skall dessutom alltid fattas av styrelsen eller underställas dessprövning (20 § andra slyckel, 35, 39, 61 §§ lagen om kriminalvård i anstalt,19-42 §§ kungörelsen med vissa föreskrifter rörande tillämpningen av lagen omkriminalvård i anstalt). Konsekvenserna av förslaget blir nämligen, allmerparten av alla uppgifter om de intagna blir offentliga. Behandlingen ianstalt bygger på en rad beslut enligt lagstiftningen om kriminalvård ianstalt, som anstalisplacering, arbelsplacering, vistelse utom anstalt jämlikt14 § lagen om kriminalvård i anstalt, permissionsbeslut, beslul om besök m. m.Känsliga uppgifter om de intagna måsle anges i besluten, i vart fall om deinnebär avslag på en framställan från den intagne. Uppgifterna kan hänföra sigtill såväl fakta om den intagne som bedömningar om dennes person, t. ex. ifråga om trovärdighet och liknande. Förslagel kan i detta avseende dessutomkomma att molverka sitt syfle på så sätt alt beslutsfattarna, hellre än altlill offentligheten utlämna sådana uppgiftersom här redovisas, nöjer sig med enknapphändig beslutsmotivering och således nätt och jämnt uppfyllerförvaltningslagens krav i delta avseende. Om så skulle bli fallel, är denintagnes rättssäkerhet i fara. Eftersom den nya ordningen kommer atl innebära,all den som önskar la del av hemliga uppgifter inte behöver precisera sitt kravalt avse viss handling kommer i praktiken alla väsentliga upplysningar om deintagna att kunna utlämnas. Således kan en uppgift som är sekretessbelagd omden är upplagen i en behandlingsjournal utlämnas utan skadeprövning, omuppgiften också finns i etl beslul. Ungdomsfangelsenämndentillstyrker all sekreiess inte skall gälla för beslul som meddelas enligtlagstiftningen om kriminalvård i anstalt. Ungdomsfangelsenämndenanför vidare med hänvisning till bestämmel- 1979/80:2 DelB Bilaga 2 376 sernai 1 kap. 5§ om sekundärsekretess att uppgift hänföriig lill kriminalvården -med undantag för vad som följer av första slyckel pu nkien 2 i nämnda lagrum -inte omfattas av sekundär sekretess. Eftersom primär sekreiess i regel lordekomma all gälla i de fall då uppgift, som härrör från kriminalvården,vidarebefordras, synes dock enligt nämndens mening behov av sekundär sekretessej föreligga för kriminalvårdens vidkommande. Enligthovrättenför saknas i den föreslagna paragrafen den begränsningför gällande rätts vidkommande som följer av uttrycket i 5 kap. 1 § RB:"utredning rörande den tilltalades levnadsomständigheter och personligaförhållanden i övrigi". Paragrafen bör omformuleras, så all den tolkningenförebyggs, atl sekreiessen skulle kunna omfatta allehanda ömtåliga personligaförhållanden som har avseende på brottet. Då ömtålig personutredning merasällan samlas som etl led i själva fömndereökningen, kunde man möjligen,åtminstone för brottmålens del, undvara uttrycket "fömndereökning" iuppräkningen "som framkommer vid ...". uttalar sigi samma riktning. Verket anmärker att - enligt vad som framhålls i promemorian(s. 165) - lagförslaget inte är avsett atl ge upphov lill någol ändrat synsättbelräffande frågan i vilken utsträckning domslolsförhandlingar bör hällas inomslängda dörtar. I specialmoliveringen anförs vidare, fortsätter ,atl området för sekreiess belräffande utredning om den tilltalades personligaförhållanden blir mindre än vad som följer av ordalagen i 5 kap.1 § RB (s. 470). vill emellertid påpeka atl utformningen av 21 §- närmast genom lokutionen "annal ömtåligt personligt förhållande somframkommer vid fömndersökning" - i visst hänseende kan leda lill en meromfattande förhandlingssekretess än vad gällande rätl medger. Den föreslagnalydelsen kan komma alt medföra all domslol häller förhandling inom stängda dörtarförutom vid personaliagenomgången även vid handläggningen av skuldfrågan, omdet i förundersökningsprolokollet förekommer uppgifter om sjukdom eller annalömtåligt personligt förhållande. Kriminalvårdsstyrelsenanser del tillfredsslällande att personundersökningar i brottmål nu erhållersekretesskydd hos skyddskonsulent. Emellertid finner styrelsen, att bedömningenav vilka omständigheter som skall räknas som ömtåligt personligt förhällandekan bereda avsevärda svårigheter i det enskilda fallet. Enligt styrelsensuppfattning finns ej någon anledning atl ulöver skadebedömningen dessutom göraen ömlålighelsbe-dömning. Vidare bör personundersökningens dubbla funktion sombeslutsunderiag för rätten i påföljdsfrågan och behandlingsundersökning förkriminalvården uppmärksammas. Länsstyrelseni utgår från att paragrafens andra slycke exempelvisskall läsas så atl, när i körkortsmål antingen Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 371