prop · G303119 · 1979-12-31 00:00:00 — Även om en åtgärd inte direkl kan hänföras till något av defall som nämns där, bör det vara möjligt att flllerkänna åtgärdenpreskriptionsavbrytande verkan. Vidbedömningen av om borgenären skall anses ha haft skälig anledning att vidta sinåtgärd i den stat där han har gjort det bör det avgörande vara i vad månrättsförhållandet har anknytning till den staten. Ett prakflskt behov av attväcka talan i ett annat land föreligger framför allt om gäldenären är bosattdär. Frågan om preskription torde visserligen i sådana fall mera sällan kommaunder bedömning av svensk domstol, eftersom de ytterligare åtgärder som behövsför att borgenären skall få betalt för sin fordran i allmänhet vidtas i sammaland. Om emellertid borgenären inte får ut sin fordran och det i ett senareskede, t. ex. sedan gäldenären har flyttat flll , finns anledning att taställning flll om preskription har skett enligt svensk rätt, är det naturligtatt den rättsliga åtgärden flllerkänns samma verkan som om den hade vidtagitshär i landet. Ävenandra fall kan tänkas då en rättslig åtgärd i ett annat land bör kunnatillerkännas preskriptionsavbrytande verkan på samma sätt som om den hadevidtagits här i landet, t. ex. om gäldenären har egendom i det andra landetutan att vara bosatt där eller om gäldenären är en juridisk person som harfilial i landet. Dennalag träder i kraft . Lagenflllämpas även på fordringar som har kommit flll före ikraftträdandet och sominte har preskriberats enligt äldre bestämmelser. Har enpreskriptionsavbrytande åtgärd vidtagits enligt äldre bestämmelser, skallverkan av åtgärden bestå även efter ikraftträdandet. Preskriptionstiden skalldock bestämmas enligt den nya lagen. Fordringarsom avses i andra stycket preskriberas ej före den , om intepreskription skulle ha inträtt även enligt äldre bestämmelser. Ifråga om övergångsbestämmelserna hänvisar jag till vad jag har anfört i avsnitt5.7 i den allmänna motiveringen. 7.2 Förslaget till lag omkallelse på okända borgenärer Förslagetinnehåller nya bestämmelser om kallelse på nkända borgenärer. 1 saköverensstämmer bestämmelserna i allt väsentligt med de nuvarande reglerna omkallelse på okända borgenärer i preskriptionsförnrd-ningen. Förslaget innebärframför allt en språklig nch redaktiunell mnder-nisering avpreskriptionsförordningens regler. På några punkter föreslås dock smärresakliga ändringar. 1förslaget finns motsvarigheter till de nuvarande bestämmelserna i 9-17 §§preskriptionsförordningen utnm i fråga om 13, 15 och 16 §§. Bestämmelsen i 13 §behandlas nedan i specialmoflveringen till den nya 7 §. 1 15 §preskripiionsförordningen föreskrivs att en borgenär utan hinder av kallelse påokända borgenärer får utsöka sin fordran . 1 16 § finns en bestämmelse om rätt för gäldenären att väcka s. k.provokatorisk talan. Som har påpekats i avsnitt 5.4.1 i den allmännamotiveringen på tal om motsvarande bestämmelse i 6 § preskriptionsförordningenfår gäldenärens behov av att väcka negaflv fastställelsetalan mot borgenärenanses tillräckligt tillgodosett genom bestämmelserna i . Lagförslagetär uppdelat på fyra huvudavdelningar. I 1 §, som bildar den första avdelningen,finns en bestämmelse om lagens tillämpningsområde. Andra avdelningen, somomfattar 2 och 3 §§, innehåller bestämmelser om i vilka fall det är tillåtetatt ansöka om kallelse på okända borgenärer. 2 § avser sådana fall då en personhar avlidit och 3 § övriga fall. Dettredje avsnittet består av 4 och 5 §§ och reglerar förfarandet vid kallelse påokända borgenärer. I 4 § finns bestämmelser om vid vilken domstol en ansökanskall göras och vad den skall innehålla. I 5 § ges föreskrifter om utfärdandeav kallelse och om hur en sådan skall offentliggöras. Detsista avsnittet omfattar 6-9 §§ och reglerar verkningarna av att en fordraninte anmäls inom föreskriven tid. I 6 § finns huvudregeln om att bnrgenärenförlnrar rätten att kräva ut sin fordran om han inte anmäler den i tid.Dessutom innehåller paragrafen bestämmelser om att anmälan inte behövs i vissafall. 7 § behandlar sådana fall då flera är solidariskt ansvariga för sammaskuld. 8 § anger fömtsättningarna för att en fnrdran skall få användas flllkvittning trots att borgenären har underlåtit att anmäla den. I 9 § slufligenfinns en bestämmelse om fordringar som är förenade med panträtt ellerretentionsrätt. / § lagen om kallelsepå okända borgenärer 1§ Denna lag gäller i fråga om kallelse på okända borgenärer, i den mån inteannat följer av vad som är särskilt föreskrivet. Paragrafeninnehåller en bestämmelse om lagens tillämpningsområde. Den saknar motsvarigheti preskriptionsförordningen. Bestämmelsen har utformats efter mönster av 1 §förslaget till preskriptionslag. Prop.1979/80:119 107 Regler nm kallelse på okända borgenärer finns i ettflertal lagar, framför 2 och 3 §§ lagen allt i bolags- ochföreningslagstiftningen. Sådana regler finns bl. a. i 6 kap. om kallelsepå 6 § aktiebolagslagen (1975: 1385), 131 § lagen (1955: 183) ombankrörelse, okända borgenärer 68 § lagen (1955: 416) nm sparbanker och 83§ lagen (1951: 308) om ekonomiska föreningar. Se också 53 § lagen (1972:262)om understödsföreningar, 65 § bostadsrättslagen (1971:479), 56 § lagen(1956:216) om jordbrukskasserörelsen och 20 § lagen (1975:417) om sambruksföreningar. 1 detta sammanhang föreslås inte några ändringar av debestämmelser om kallelse på okända borgenärer som finns i speciallagstiftningen. De kommer alltså att gälla i stället för de allmänna bestämmelserna på samma sätl som . 1 den mån bestämmelserna i en viss författning inte uttöm mande reglerar frågan om kallelse på okända borgenärer, skall i princip de allmänna bestämmelserna tillämpas. 2 § När bouppteckning har skett efter en avliden, fårefterlevande make, arvinge eller testamentstagare, som vill förvissa sig om att det inte finns okända skulder i boet, ansöka om kallelse på den avlidnes nkända bnrgenä rer. Står bnet under förvaltning av en bnutredningsman eller testaments- exekutur, får också denne göra ansökan. Var den avlidne gift, får kallelse sökas även på den efterlevande makens okända borgenärer. Bestämmelserna i paragrafen överenstämmer i sak medmotsvararande bestämmelser i 9 § preskriptionsförordningen. De ändringar somhar gjorts är av redaktionell art. Regler om till vilken domstol en ansökanskall ges in och vad den skall innehålla har tagits in i den nya 4 §. 3 § När en ansökan om boskillnad elleräktenskapsskillnad har bifallits, får vardera maken ansöka om kallelse på egna eller andra makens okända borgenärer. Kallelse på okända borgenärer får också sökas avförmyndaren, när någon har förklarats omyndig, och av en bolagsman ellerlikvidator, när ett handelsbolag har trätt i likvidation. Paragrafen motsvarar 10 § preskriptionsförordningen. Denuvarande bestämmelserna har för tydlighetens skull kompletterats med uppgifterom vem som i vart och ett av fallen är behörig att göra ansökan. Enligt/öri/a stycket får kallelse på okända borgenärersökas i samband med boskillnad och äktenskapsskillnad. Liksom enligt gällanderätt får vardera maken utverka kallelse såväl på andra makens borgenärer som påsina egna borgenärer. Föreden värden nuvarande bestämmelsenflllämplig även vid hemskillnad och återgång av äktenskap. När bestämmelsenändrades i samband med att instituten hemskillnad och återgång avskaffades,föreskrevs i en övergångsbestämmelse att äldre bestämmelser alltjämt skulletillämpas om det hade dömts till återgång av äktenskap eller hemskillnad. Detfinns inte anledning att alltjämt behålla möjligheten att utverka kallelse Prop.1979/80:119 108 på okända borgenärer i sådana fall. Någon motsvarighettill den angivna 4 § lagen om kallel- övergångsbestämmelsen föreslås därför inte. .ve på okända bor- Bestämmelsen i andra stycket om det fallet att någon harförklarats genärer omyndig överensstämmer med vad som gäller f. n. Enligt gällande rätt får kallelse sökas på okändaborgenärer, när ett handelsbolag eller annat bolag som har varit allmäntkungjort eller en registrerad förening träder i likvidation eller försätts ikonkurs. Som har berörts i specialmotiveringen till 1 § innehåller de flestalagar på associationsrättens område bestämmelser om kallelse på okändaborgenärer vid likvidation. Några sådana bestämmelser gäller dock inte i frågaom handelsbolag och finns inte heller i det förslag till ny lag omhandelsbolag och enkla bolag som har lagts fram i betänkandet SOU 1978:67. Medhänsyn till de bestämmelser snm sålunda flnns i den associationsrättsligalagstiftningen har det inte ansetts föreligga skäl att nu föreslå någnnbestämmelse um kallelse på okända borgenärer i samband med likvidation annat äni fråga om handelsbolag. Möjligheten att ansöka om kallelse på okända borgenärer isamband med att ett bolag eller en förening i konkurs torde ipraktiken inte ha någon betydelse. En anmälan av en fordran efter sådankallelse medför inte betalningsrätt i konkursen. Avslutas konkursen utanöverskott skall den juridiska personen anses upplöst. 1 motsatt fall skall normaltlikvida-flon ske, vilket innebär att existerande bestämmelser om kallelse påokända borgenärer kan tillämpas. Se t. ex. 13 kap. 19 § aktiebolagslagen, 145 §lagen om bankrörelse, 76 § lagen om sparbanker, 37 § lagen (1895:64 s. 1) omhandelsbolag och enkla bolag och 94 § lagen om ekonomiska föreningar. 4 § Ansökan om kallelse på okända borgenärer görs vid dentingsrätt där gäldenären bör svara i tvistemål som angår gäld i allmänheteller, om gäldenären är avliden, där han hade bort svara i sådana mål. Sökanden skall bifoga en förteckning över gäldenärenskända borgenärer. 1 förteckningen skall såvitt möjligt anges borgenäremas namnoch adress. Enligt 9 och 10 §§preskripflonsförordningen skall en ansökan om kallelse på okända borgenärergöras vid den domstol under vilken gäldenären hör i konkursmål. 1 6 §konkurslagen föreskrivs att ansökan nm konkurs görs vid den flngsrätt därgäldenären bör svara i tvistemål som angår gäld i allmänhet. Bestämmelser omlaga domstol i tvistemål finns i 10 kap. . Bestämmelsen iförsta stycket överensstämmer i sak med vad som gäller , men bestämmelsenhänvisar direkt till bestämmelser. Andra stycket motsvarar 9 § sista meningenpreskriptionsförordningen. I förtydligande syfte har föreskrivits attborgenäremas namn och adress Prop.1979/80:119 109 såvittmöjligt skall anges i förteckningen. 1 likhet med vad som gäller f. n. 5och 6 §§ lagen föreslås inte någon skyldighet att precisera fordringarnas belopp. 5 § När en ansökan har kommit in till rätten, skalldenna utfärda en kallelse, i vilken de som har okända fordringar på gäldenären föreläggs att skriftligen anmäla sina fordringar till rätten senasl en viss dag, har förflutit. Kallelsen skall kungöras i Post- och Inrikes Tidningarinom . Vidare skall rätten senast en månad före anmälningstidensutgång skicka underrättelser om kallelsen till kronofogdemyndigheten idistriktet och, såvitt möjligt, till alla borgenärer som har tagits upp iförteckningen över kända borgenärer. Första stycket motsvarar 11 § första meningenpreskriptionsförordningen. Den enda ändringen i förhållande flll gällande rättär att det inte längre skall räcka med en muntlig anmälan. Andra stycket motsvarar 11 § andra och tredje meningarnapreskripflonsförordningen. Två ändringar föreslås. Dels föreskrivs attkungörelse i Post- och skall ske i stället förskyndsamt. Dels föreskrivs att underrättelser skall skickas inte bara till deinländska borgenärer som har tagits upp i förteckningen över kända borgenärerutan såvitt möjligt till alla borgenärer i förteckningen. Verkan av att en fordran inte anmäls i tid 6 § En borgenär, som inte är upptagen i förteckningenöver kända borgenärer och som underlåter att anmäla sin fordran inom den föreskriv na tiden, förlorar rätten att kräva ut fordringen. Anmälan behövs dock inte, om borgenären före anmälningstidens utgång åberopar sin fordran i gäldenärens konkurs eller i förhandling om offentligt ackord eller om gäldenären eller hans rättsinnehavare får kännedom om ford ringen på annat sätt. Föriust av rätten att kräva ut en huvudfordran omfattaräven fordran på ränta och annan tilläggsförpliktelse samt fordran på gmnd avborgen. Bestämmelserna överensstämmer i sak med denuvarande bestämmelserna i 12 § första stycket och 17 § preskriptionsförordningen. 1 12 § andra stycket preskriptionsförordningen finns ensärskild bestämmelse om när en fordran skall anses känd i sådana fall dågäldenären är omyndigförklarad. Det krävs då att förmyndaren och inte bara denomyndigförklarade har fått kännedom om fordringen. Någon motsvarighet ull denbestämmelsen föreslås inte . Frågan om det skall räcka med kännedom hos denomyndigförklarade eller ej bör avgöras i enlighet med bestämmelserna omomyndigs behörighet i 10 kap. . Om en fordran avser ettförhållande som faller inom den omyndiges behörighet, bör det vara tillräckligtatt han har fått kännedom om fordringen för att den skall anses känd. I annatfall bör det krävas att förmyndaren känner till fordringen. 1979/80:119 HO Uttrycket "eller hans rättsinnehavare" i andrameningen i första stycket 7 § lagen om kallel-har liksom motsvarandeuttryck i 7 § andra stycket förslaget preskrip- se på okändabor-tionslag lagts till framför allt med tanke på konkurssituationer, dåkonkurs- genärer boet genom konkursförvaltaren inträder i gäldenärensställe. Andra stycket i förevarande paragraf har inte någonmotsvarighet i preskriptionsförordningen men torde överensstämma med vad somgäller f. n. Bestämmelsen har utformats efter mönster av motsvarande bestämmelsei 8 § andra stycket förslaget till preskriptionslag. Jag hänvisar på dennapunkt till vad som har anförts i specialmotiveringen till den paragrafen och,i fråga om borgen, till avsnitt 5.5.3 i den allmänna motiveringen. 7 § Förlorar borgenären rätten att kräva ut sin fordran aven av flera gäldenärer som har åtagit sig eller förpliktats att svarasolidariskt för samma skuld, tillämpas bestämmelserna i 9 § preskriptionslagen(1979:000). Om en borgenär efter kallelse på okända borgenärerförsummar att anmäla sin fordran gentemot en av flera gäldenärer som ärsolidariskt ansvariga, förlorar han enligt gällande rätt inte fördenskullrätten att kräva medgäldenärema på hela beloppet. Detta står i motsats till vadsom är fallet enligt 5 § första stycket preskriptionsförordningen, när enfordran preskriberas i förhållande till en av flera gäldenärer som ärsolidariskt ansvariga för en skuld som de har åtagit sig samfällt. Som framgår av vad jag har anfört i avsnitt 5.5.2 och5.5.3 i den allmänna moflveringen föreslår j£ig att man behåller den nuvarandeprincipen om preskripflon i solidariska skuldförhållanden. Förevarande paragrafinnebär atl samma princip föreslås gälla även när en borgenär delvis harförlorat rätten att kräva ut sin fordran på gmnd av underlåtenhet att anmälafordringen efter kallelse på okända borgenärer. Skälen för detta är i principdesamma som har anförts i fråga om preskription i solidariska skuldförhållanden.Jag hänvisar på denna punkt till de nyssnämnda avsnitten i den allmännamotiveringen. I 13 § preskriptionsförordningen finns en annanbestämmelse för sådana fall då flera gäldenärer är solidariskt ansvariga för enskuld som de har åtagit sig samfällt och kallelse har utfärdats på någonderasborgenärer. Där föreskrivs att var och en av medgäldenärema har samma rätt somborgenären att bevaka fordringen, även om denna inte har blivit utsökt hosnågon av dem. Någon motsvarighet till den bestämmelsen har inte ansettsbehövlig. Om borgenären underlåter att bevaka sin fordran hos en avgäldenärema, går han miste om möjligheten att kräva ut den delen av fordringenav medgäldenärema. Dessa får därför inte några regressanspråk gentemot denbortfallne gäldenären. Om å andra sidan en medgäldenär redan har betalthuvudfordringen till borgenären och till följd därav har regressanspråk gentemotden gäldenär som kallelsen på okända borgenärer avser, är han även utan enuttrycklig bestämmelse oförhindrad att anmäla Prop.1979/80:119 III Någnn bestämmelse um tilläggsfrist av detslag snm har tagits upp i 4 § förslaget till preskriptionslag torde intebehövas för detta fall. 8 § Även om borgenären har underlåtit att anmäla sinfordran efter kallelse på okända borgenärer, får fordringen användas till kvittning, om anmälningstiden inte hade gått ut vare sig när borgenären förvärvade fordringen eller när han kom i skuld till gäldenären. Paragrafen motsvarar 14 § andra meningenpreskriptionsförordningen och överensstämmer i sak med vad som föreskrivs där.Den nya bestämmelsen har utformats efter mönster av bestämmelsen om kvittningi 10 § förslaget till preskriplionslag. 9 § Underlåtenhet att anmäla en fordran efter kallelsepå okända borge närer inskränker inte borgenärens rätt att ta ut sin fordran ur egendom i vilken han har panträtt eller retentionsrätt till säkerhet för fordringen. Paragrafen motsvarar 14 § första meningenpreskriptionsförordningen och innebär inte någon ändring i sak. Bestämmelsenhar utformats efter mönster av 11 § förslaget till preskriptionslag. Denna lag träder i kraft . Har kallelse på okända borgenärer utfärdats föreikraftträdandet, gäller äldre bestämmelser i fråga om verkan av att en fordraninte anmäls inom den föreskrivna tiden. Om en ansökan om kallelse på okända borgenärer har gjortsföre ikraftträdandet men kallelse inte har utfärdats , skall denya bestämmelserna tillämpas både beträffande förfarandet och verkningarna avatt en fordran inte anmäls . Om inte bara ansökningen har gjorts före ikraftträdandetutan också kallelse har utfärdats , skall de äldre bestämmelsernatillämpas fullt ut i enlighet med den föreslagna övergångsbestämmelsen. 8 och 9 §§ lagen om kallelse på okända borgenärer Förslagen om upphävande av preskriptinnsförordningenliksom av förordningen angående vissa omständigheter utilagsöknings-och utmätningsmål och flllämpningsbestämmelserna i lagen 1946:843har behandlats i avsnitt 5.6 i den allmänna motiveringen. Även förslaget om ändring i lagen (1927: 56) om gäldsbetalning genom penningars nedsättande i allmänt förvar har behandlats iavsnitt 5.6. Ändringen av 7 § innebär att depositionstiden förkortas fråntjugo till och att fristen för att lyfta nedsatta medel föriängs frånett till . Dessutom har gjorts en del redaktionella ändringar i syfte attgöra bestämmelsen mer lättläst. Som framgår av vad jag har anfört i avsnitt 5.6 harbestämmelserna i lagen (1942: 263) om preskription av rätt till medel sominnestå hos offentlig myndighet inarbetats lag. lag bestårav tre paragrafer. 1979/80:119 112 Huvudbestämmelsernai 1 § första stycket överensstämmer i stor uislräck- Hemställan ning medmotsvarande bestämmelser lag och har överförts till 9 § i 1927 årslag. Några sakliga ändringar har inte gjorts annat än i fråga om tiderna, somhar anpassats till vad som föreslås i 7 § lag. II § andra stycket lag finns en bestämmelse om att den som vill lyftanedsatt fullföljdsavgift skall anmäla sig . Bestämmelsen har fått utgå,eftersom den är onödig sedan skyldigheten att sätta ner fullföljdsavgiftavskaffades . I2 § lag föreskrivs att nedsatta medel tillfaller kronan, om inteföreskriven anmälan görs. Motsvarande bestämmelse finns i 7 § lag. Slutligenföreskrivs i 3 § lag att en i lag meddelad bestämmelse som avvikerfrån bestämmelserna i 1 och 2 §§ skall lända till efterrättelse. Föreskriftenhar förts samman med den nuvarande bestämmelsen i 9 § lag och tcitsin i en ny 10 § i den len. Ipromemorian föreslogs i övergångsbestämmelser till de nya reglema i 1927 och1942 års lagar att äldre bestämmelser skulle vara tillämpliga, när eninbetalning hade gjorts före ikraftträdandet. En remissinstans har föreslagitatt den nya tioårstiden skall gälla också äldre inbetalningar som har skettenligt lag men inte sådana som har gjorts enligt lag. För anser jag inte att det finns tillräckliga skäl att på denna punkt göraskillnad mellan olika fall utan jag ansluter mig i sak till promemorieförslaget. Jagvill tillägga att en översyn av övriga bestämmelser lag kommer atlgöras i samband med följdlagsflftningen till den nya utsök-ningsbalken. Denföreslagna ändringen i lagen (1973: 1150) om förvaltning av samfälligheter ärav redaktionell art. Jaghemställer att lagrådets yttrande inhämtas över förslagen till 1. preskriptionslag, 2. lag om kallelse på okända borgenärer, 3. lag om upphävande av förordningen (1862:10 s. 1) omtioårig preskription och om kallelse å okända borgenärer, 4. lag om upphävande av förordningen den 28 juni 1798angående vissa omständigheter uti lagsöknings- och utmätningsmål, 5. lag om upphävande av lagen (1946:843) om fld förframställande av anspråk mot löftesman enligt 4 § förordningen den 28 juni 1798angående vissa omständigheter ufl lagsöknings- och utmätningsmål, 6. lag om ändring i lagen (1927: 56) om gäldsbetalning genom penningars nedsättande i allmänt förvar. 1979/80:119 113 7.lag om ändring i lagen (1973:1150) om förvaltning av samfällig- Beslutheter. Regeringenbeslutar i enlighet med föredragandens hemställan. 8 1979/80. 1 Förslag till Preskriptionslag 1 §Denna lag gäller i fråga om preskription av fordran, i den mån ej an nal följer av vad som är särskilt föreskrivet. 2 §Fordran preskriberas efter tillkomsten, om icke preskriptionen avbrytes . Preskriptionstidenär dock för sådan fordran mot konsument som avser köp enligtkonsumentköplagen (1973: 877), uthyrning av vara under förhållanden motsvarandedem som anges i 1 § konsumentköplagen eller tjänst som lillhandahålles undermotsvarande förhållanden. Detsamma gäller fordran mot den som har gått iborgen för fullgörandet av konsumentens förpliktelser. Ändrastycket gäller ej fordran som avser uppförande av byggnad för bostadsändamåleller som grundar sig på löpande skuldebrev. 3 §Fordran på skadestånd i anledning av brott preskriberas ej före ut gången av tiden för åtalspreskription, om icke frågan om ansvar för brottet har avgjorts . Har så skett, preskriberas fordringen efter den dag dnm eller slutligt beslut meddelades, om icke preskriptionstiden går ut senare enligt 2 §. Harnågnn häktats eller erhållit del av åtal för brott före utgången av tiden föråtalspreskription men har ansvarsfrågan icke avgjorts ,preskriberas fnrdran mnt hunnm på skadestånd i anledning av brottet tidigastetl år efter den dag dom eller slutligt beslul meddelades. 4 §Om den snm har betalat en skuld, för vilken flera är ansvariga, på grund därav har regressfurdran, preskriberas denna tidigast efter betalningen av huvudfnrdringen. 5 § Preskription avbrytes gennm att Prop.1979/80:119 115 1. gäldenären utfäster betalning, erlägger ränta elleramnrtering eller er- Promemorians lag-känner fordringen på annat sätlgentemot borgenären, förslag 2. borgenären tillställer gäldenären skriftligt krav eller skriftligerinran om fordringen eller 3. borgenären väcker talan mot gäldenären, bevakar fordringen i gäldenärenskonkurs eller annars åberopar fordringen gentemot gäldenären vid domstol, iskiljeförfarande, i ackordsförfarande eller hos exekutiv myndighel. 6 § Har preskription avbrutits genom erkännande, kraveller erinran, löper ny preskriptionstid enligt 2 § för avbrottet. 7 § Har preskriptionen avbrutits genom väckande avtalan eller annan åtgärd som avses i 5 § 3, löper ny preskriptionstid enligt 2§ från det rättsliga förfarandet avslutas. Hargäldenären eller hans rättsinnehavare icke fått del av borgenärensframslällning, beräknas dock preskriptionstid som nm avbrott ej hade skett.Preskription inträder likväl tidigast efter det förfarandet avslutades. 8 §Preskription innebär att borgenären förlorar rätten att kräva ut sin fnrdran. Preskriptinnav huvudfurdran nmfattar även fordran på ränta och annan tilläggsförpliktelsesamt fordran på grund av burgen. 9 §Har flera åtagit sig eller förpliktats att svara sulidariskt för samma skuld uch inträder preskriptinn i förhållande till någon av dem, svarar var och en av de andra endasl för sin andel. Andel beräknas efter huvudtalet, om icke annat har bestämts genom avtal eller avgörande varom borgenä ren har fått kännedom före preskriptionens inträde.