prop · G3032 · 1979-12-31 00:00:00 — Fördel andra kan inte tiänstemannen ansesha samma behov av klarläggande besked på lyslnadspliktsområdet. Redan reglernaom handlingssekretess torde i flertalet fall ge den vägledningsom behövs.Dessutom föreliggerju ingen skyldighet atl yppa vad man känner till, ochbestämmelserna om tystnadsplikt behöver därför inte ställas på sin spets påsamma sätt som reglerna om handlingssekretess. Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 96 Kammarrättensslutsats är därför att ansträngningarna bör inriktas på atl åstadkomma en såklar, entydig och lättillämpad reglering som möjligt av handlingssekrelessen,medan tystnadsplikten såsom mindre betydelsefull från offenllighetssynpunkl kanregleras med hjälp av mera allmänt hållna bestämmelser. Idetta sammanhang vill kammarrätten beröra ett särskilt skäl som har anförtstill förmån fören lagteknisk sammansmältning av handlingssekreless ochtystnadsplikt, nämligen att man därigenom undviker sådana bestämmelser som 7och 20 §§ LOFT. Enligt kammarrällens mening saknar detta skäl bärkraft, isynnerhet som de nämnda beslämmelserna lill skillnad från flertalet paragraferi den föreslagna sekrelesslagen är enkla och lättbegripliga. Avslutningsvisullalar kammarrätten alt, oavsett hur man ställer sig lill de frågor sombehandlats i kammarrättens yttrande, det inte är möjligt atl i dagens lägegenomföra en sammanhållen lagstiftning om.handlingssekreless och tystnadspliktav den typ som föreslås i promemorian. Skälet är att en sådan lagstiftningmåste hålla sig inom ramen för inte bara de i TF angivna sekretessändamålenutan även de i RF angivna möjligheterna lill inskränkningar iyttrandefriheten. De begränsningar som sålunda ges är inte helt överensstämmandei de båda grundlagarna (se KU 1975/76:56 s. 26). Det finns således ändamål förvilka handlingssekreless men inte lystnadsplikl fär föreskrivas. Så är i. ex.fallel med skyddet för intresset att bevara djur- eller växtart. Denna skillnadsynes enligt kammarrällen inte ha beaktats vid utformningen av förslaget lillsekretesslag. Som framgår av föregåendeavsnitt är universitets- och högskoleämbetet och de juridiska fakulteternastarkt negativa till samordningen av reglerna om handlingssekreless och tystnadspliktoch avstyrker alt sådana regler las upp i en gemensam lag. Även om promemorianinnehåller vissa argument för och emot en gemensam reglering avhandlingssekretessen och tystnadsplikten, tycks man enligt juridiska fakultetenvid knappasl ha allvarligt övervägt något annataliernaiiv än det valda. Den redovisning som i anslutning härtill lämnas är ivissa avseenden missvisande. Som utgångspunkt för förslagel hävdas sålunda(promemorian s. 104), att "den konstitutionella synen påhandlingssekretess och tystnadsplikl har blivit likartad". Detta är enligtfakultetens mening inte korrekt. Vid RF:s tillkomst liksom vid genomförandet avde senasie ändringarna i 2 kap. TF har man klart skill mellan dessa bådaföreteelser. TF reglerar allmänhelens rätt att ta del av allmänna handlingaroch medger all denna rätt genom stadgande i särskild lag begränsas, om det ärpåkallat med hänsyn till vissa i 2 kap. 2 § TF särskilt angivna ändamål. TF;sregler om handlingsoffentlighet motsvaras inte av några regler i RF om rätt altkräva information på annat sätt. RF:s stadganden om den medborgeriigayttrandefriheten - vilken också gäller för offentliga funktionärer avser endastnormgivningsformerna och sakliga begränsningar i möjligheterna atl inskränkayttrandefriheten (2 kap. 1,12 och 13 §§ RF). De lillålna skälen förinskränkningar i handlingsoffentligheten resp. yilrandefri- Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 97 hetenär inte identiska. En regel som begränsar handlingsoffentiighelen aktualiseras,då någon framställer eh begäran om att fä ut en allmän handling, och desstillämpning medför ell avslagsbeslut, som kan överklagas. Entystnadspliklsbestämmelse skall däremol kontinueriigt beaktas av allaoffentliga funktionärer i alla situationer, och dess lillämpning innebär attvederbörande skall tiga om där avsedda förhållanden. Både den konstitutionellasynen på de båda regelkomplexen och dessas innebörd och praktiska funktionskiljer sig alltså ål. Alt beröringspunkter dock finns är enligt fakultetenuppenbart, och frågan blir då, om en gemensam reglering innebär sådanafördelar, all etl enhetligt sekretessbegrepp, innefattande både begränsningar iallmänhelens rätt att ta del av allmänna handlingar och förbud för offentligafunktionärer att röja uppgifter, är ändamålsenligt. Ett vägande skäl för engemensam lag om handlingssekretess och tystnadsplikt anges i promemorian vara,all sekretessregleringen härigenom blir "klarast och mestlättillämpad" (promemorian s. 13). Regleringen påstås "i höggrad" vinna "i klarhet och lällöverskådlighet",om den byggs upppå grundval av ett enhetligt sekretessbegrepp (promemorian s. 92). "Dentänkta ordningen" förklaras "tveklöst" medföra fördelar förrättstillämpningen. Det sägs att det givelvis blir "lättare för tjänstemännenatl få grepp om sekretessregleringen om denna är densamma vare sig del är frågaom all lämna ul allmän handling eller alt lämna uppgifter i annan form"(promemorian s. 108). Mol bakgrund av promemorieförslagels uiformning kanenligt fakulteten riktigheten av dessa påståenden starkt ifrågasättas. vid bör sambandet mellanhandlingssekreless och tystnadsplikt inte överdimensioneras. Tvärtom gör våragrundlagar i detta avseende en tämligen klar åtskillnad, i del althandlingssekrelessen regleras i 2 kap. TF och tystnadsplikten innebär enbegränsning av den i 2 kap. RF reglerade yttrandefriheten. Väl atl märkainnehåller RF ingenstädes någol stadgande om en allmän rätt för medborgarnaatt avkräva myndigheterna information. Från teoretisk och principiell synpunklföreligger sålunda enligt fakulteten knappast någol bärkraftigt skäl för ensamreglering. Från praktisk synpunkl åter bör beaktas, all situationerna vidframställningarom utlämnande av allmän handling generellt sett inte obetydligtskiljer sig från de olikartade lägen (offentliga eller rent privatasammanhang), där frågor rörande tystnadsplikten kan komma att aktualiseras. förra fallen ges ett helt annat rådrum för omsorgsfulla rättsliga övervägandenän i de senare, då del kan gälla all handla snabbi. Slutsatsen av det anfördablir enligt fakulteten att reglerna om tystnadsplikt bör vara klarare, enklareoch mer lättillämpade än bestämmelserna om handlingssekreless. De bör varalätt tillgängliga och inte "inbakade" i en omfångsrik, medhandlingssekrelessreglerna gemensam författning. Liknandesynpunkter anförs av juridiska fakulteten vid , som anser allhandlingssekrelessen utgör en begränsning av medborgarnas 39 1979/80. Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 98 rättalt ta del av allmänna handlingar, medan tystnadsplikten är en begränsning avden medborgerliga yttrandefriheten. TF sägs ingenting om någonsekrelessplikl för offentliga funktionärer, och RF stadgar ingen allmän rättför medborgarna all kräva information av myndigheterna. En gemensam regleringav handlingssekretess och tystnadsplikt kan därför inte sägas ha någol starkarestöd i grundlagarna. Del finns enligt fakulteten starka praktiska skäl somtalar för en särreglering av de båda rättsområdena. I promemorian tycks maninte ha lagil hänsyn lill att reglerna om handlingssekretess resp.tystnadsplikl mestadels aktualiserats i helt olika situationer.Handlingssekrelessreglerna träder i funktion, när en enskild person har gjortsärskild framställning om atl få ta del av en allmän handling. Den funktionärsom handlägger framställningen är ofta väl förtrogen med sådana ärenden och harmöjlighel atl noga överväga uppkommande laglillämpningsfrågor. Är han osäker,kan frågan hänskjutas lill myndighetens avgörande. avslagsbeslul kanöverklagas och blir då föremål för domstolsprövning. Reglerna om tystnadspliktaktualiseras enligt fakulteten i helt andra situationer. Tystnadsplikten följerden offenllige funktionären dygnet runt. Denne måsle tänka på sin tystnadsplikti alla möjliga situationer, i eller utanför tjänsten (t. ex. i sitt privataumgänge). Han är i regel inte någon juridisk expert, och han kan råka ioväntade lägen som inte ger rådrum för några ingående rättsliga överväganden.Av dessa skäl måsle lystnadspliklsreglerna ha en betydligt enklare utformningän handlingssekretessreglerna. De sislnämnda gäller handläggning av bestämdaärenden, medan tystnadsplikten avser funktionärens handlande i stort, i ellerutanför tjänsten, Promemorieförslaget är väsentligen utformat medhandingssekretessreg-lerna som utgångspunkt. Det bör undersökas omtystnadsplikten kan få en enklare och mera lättillämpad reglering om denbehandlas i en särskild lag, Etlpar remissinstanser lar upp handlingssekreiessens inverkan på tystnadsplikten.Enligt RA är den gmndläggandeförutsättningen för en gemensam reglering av handlingssekreless ochtystnadsplikt som också framhållits i promemorian all en enhetlig sekretessnivåtillskapas. En följd härav blir att uppgifter som inte är hemliga i en allmänhandling inte heller omfattas av lystnadsplikt när de inte är dokumenterade ien sådan handling. Även om tystnadsplikter som återfinns i omkring 200 lagaroch författningar täcker ett betydligt större område än handlingssekrelessen ärdet ofrånkomligt att handlingssekrelessen måste vara normgivande vid ensamordnad reglering. Den reslrikiiviiei som skall iakttas beträffande handlingssekretessenhar kommit till uttryck i 2 kap, 2 § andra slyckel TF, där del sägs allbegränsningen av rätten att ta del av allmänna handlingar skall noga anges ilag. Med denna utgångspunkt är del enligt RÅ ofrånkomligt att en krympning skerav områdel för tystnadsplikten. För egen del är RÅ beredd all biträda den ipromemorian uttalade uppfattningen all delta inte kommer alt leda till någrastörre ölägenheter. Med en sådan koppling mellan handlings- Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 99 sekreiessoch tystnadsplikt som den nu angivna blir del lättare för den enskildetjänstemannen att avgöra öm och i vilken utsträckning han kan lämna uppgifter,RÅ anmärker, att del undantagsvis inte är möjligt atl la handlingssekrelessensom utgångspunkt för tystnadspliktens omfattning. Som ell exempel på ett sådantfall nämner RÅ den tystnadsplikt som enligt förslaget föreskrivs förväxeltelefonist, anför vidare: Försekretessens utformning är de grundläggande bestämmelserna i 2 kap, TFavgörande. Den i grundlagen fastslagna rällen till information, yltrande-ochtryckfrihet är nödvändiga förutsättningar för en fri politisk debatt, som är såbelydelsefull för ett demokratiskt samhälle. Som departementschefen anfört iprop, 1975/76:160 om nya grundlagsbestämmelser angående allmänna handlingars offentiighel(s, 70) har offentlighetsprincipen tre huvudmål, nämligen alt utgöra garantiför rättssäkerheten, effektivitet i förvaltningen och effektivitet ifolkstyret. Av särskild betydelse är all massmedia erhåller en korrekt ochallsidig information. I detla sammanhang är beslämmelserna i 7 kap. 3 § TF ommeddelarfrihet av särskild betydelse. Av angivna skäl är det därför nödvändiglall iakttaga stor restriktivitet vid bedömningen av om allmänna och enskildaintressen har sådan tyngd atl sekreiess är motiverad. 12 kap. 2 § TF harangivits de sekretessändamål .som medger handlingssekreless. Länsstyrelseni lån ansluler sig lill uppfattningen all en gemensam reglering avsekretess och tystnadsplikt medför avsevärda fördelar från såväl praktisk somteoretisk synpunkt. Länsslyrelsen konstaterar all den gemensamma regleringenförutsätter all tystnadsplikten och sekreiessen fär samma omfattning. Iförslaget har denna anpassning gjorts med utgångspunkt i gällande omfattningav handlingssekretessen. Förslaget går i det avseendet längre än TK. Ispecialmoliveringen har angetts de tystnadspliklsbestämmelser som måste ändraseller upphävas i samband med den nya lagstiftningen. noterar allnågol försök till närmare analys av vad detta kommer att medföra på detpraktiska planet inte har gjorts. Möjligheterna all översiktligt bedömaförslagels verkningar i denna del är därför enligt meningbegränsade. Konsekvenserna av en inskränkning av tystnadsplikterna kan därförvisa sig först sedan systemet fungerat en lid. Måhända kan del då visa sig atlbehov föreligger av att återinföra tystnadsplikl på en del områden, dvs. låtatystnadsplikten gå utöver handlingssekrelessen. Enligt länsslyrelsens meningkommer delta alt möta lagtekniska svårigheter med hänsyn till lagförslagelsuppläggning. Socialstyrelsenförklarar atl den i och för sig inte har någol att erinra mol atl ett enhetligtsekrelessbegrepp och en gemensam sekretessnivå införs. Förutsättningen äremellertid alt hinder härigenom inte uppkommer för den erforderligafiexibiliteten i laglillämpningen. Svårigheterna uppslår enligt styrelsen förstnär del gäller att bedöma hur hög eller låg den gemensamma sekreiessnivån börvara eller vilka verkningar denna nivåbestämning får. I promemorian framhålls,konstaterar styrelsen, all det knappast kan komma i Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 100 frågaall i nämnvärd grad utöka handlingssekrelessen för all åstadkomma likformigheti sekreiessregleringen. I promemorieförslaget har därför förordats en lösningsom innebär atl tystnadsplikten till sitt omfäng i princip begränsas lill vadsom gäller i fråga om handlingssekretess. Detta betyder dock alt, om man skulleönska göra avsteg från denna nivå till förmån för en mer omfattande sekreiess it. ex. en förtroendesilualion, frågan härom måste vara reglerad i lagen ochavsteg från förtroendesekrelessen i vissa situationer återfinnas iundantagsbestämmelser i denna. 4 Sekretessregleringens utformning 4.1 Lagens uppbyggnad Lagensdisposition godtas i allmänhet av de remissinstanser som yttrar sig särskilt ifråga om denna. Endast ell fåtal remissinstanser redovisar en klart negativattityd. På flera håll efteriyser man emellertid förenklingar. Den i promemorieförslagettillämpade metoden att gruppera de olika sekretessbestämmelserna medutgångspunkt i gmndlagens uppräkning av sekreiessgrunder framstår enligt RA som lika naturiig som attlagförslaget inleds med vissa grundläggande bestämmelser. I 2 kap. kompletterasdessa allmänna bestämmelser med regler angående vissa allmänna begränsningar isekreiessen. Enligt RÅ är det ofrånkomligt att de materiella rättsreglerna iförslaget liksom i gällande sekretesslag i huvudsak är av enumerativ karaktärsaml all sekreiessen anges gälla- ärenden av visst slag eller inom vissverksamhet. En fördel av redaktionell art är all man undvikit anknytningen tillnamngivna myndigheter. På så sätt har man undgått att låsa regleringen lillnuvarande förvaltningsorganisation. Av samma uppfattning är somanser lagens uppbyggnad förtjänstfull såvitt gäller kapilelindelningen ochgrupperingen av de olika sekretessbestämmelserna efler de sekreiessgrunder somanges i TF. Samma gäller i huvudsak också för del sätt på vilket bestämelsemaordnats inom varje kapilel. Den uppbyggnad som lagen har i förening med attanknytningar till namngivna myndigheter i stort sett saknas gör atl lagenknappasl skall behöva ändras så ofta med anledning av nya företeelser i delallmännas verksamhet eller förändringar av förvaltningsorganisationen. Attmyndigheter i allmänhet inte namngells ger visserligen, liksom f ö. helaförslagets uiformning, enligt hovrätten etl starkt abstrakt intryck. Effektenhärav på tillämpningen torde emellertid kunna molverkas av all myndigheternalämnar sina anställda klara och tydliga tillämpningsanvisningar menarhovrätten. konstaterar att de olika sekretessbestämmelserna ipromemorieförslaget ordnats med utgångspunkt från TF:s sekretessgrunder.Sambandet med grundlagen förstärks härigenom. Indelningen i kapilel efter deolika sekretessgmnderna och uppdelningen inom kapitlen på berörda myndighetermedför enligt dom- Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 101 siolsverketall reglema fär en logisk uppbyggnad. finner emellertid alt del blirvanligare än vad sorn nu är fallel att flera paragrafer i lagen blirtillämpliga på en och samma uppgift. Nackdelarna härav lorde dock uppvägas avatl de enskilda paragraferna i allmänhet blivit tydligare och delsekretesskyddade områdel mer preciserat. noterar dock alt långaoch mindre överskådliga paragrafer förekommer. Positiva omdömen omdispositionen lämnas vidare av datainspektionen, psykiatriska nämnden,statskontoret, , fullmäktige i . Enligtsocialstyrelsen är del framlagda förslagel i huvuddrag ändamålsenligtdisponerat med en systematisk uppbyggnad, där myckel arbete har nedlagts på atli de enskilda beslämmelserna läcka alla tänkbara fall. Styrelsen tillstyrkerdärför i princip förslaget även vad gäller utformningen. Två principer bör dockvara vägledande då del gäller handlingssekreless och lystnadsplikl. Först ochfrämst måsle den enskilde kunna känna trygghet för alt hans personliga förhållandeninte utlämnas till offentligheten. Därutöver kan krävas atl reglerna härom ärnågotsånär lättillämpliga för den som skall tillämpa desamma. Även ompromemorieförslaget i och för sig är logiskt uppbyggt, präglas desskonstruktion av en invecklad juridisk terminologi och systematik.Socialstyrelsen ifrågasätter därför om inte reglerna kan göras enklare och merlättbegripliga med hänsyn till deras betydelse för den stora allmänheten.Styrelsen erinrar om all lagen skall tillämpas av alla offentliga funktionärer,av vilka blott etl fåtal har juridisk utbildning och träning. Enbart inomsjukvården finns ett stort antal personalkategorier med myckel skiftandeförutsättningar alt hantera sekretessregler. Avkall bör därför i enkelhetensnamn i vissa avseenden göras på del som från teoretisk synpunkl kan framstå somdel rikligaste. Somframgår av nästföregående avsnitt är bl, a, i Slockholms tån ochde juridiska fakulteterna kritiska rhol dispositionen. OcksåJK ullalar kritik mot sekretessreglernas uiformning. När del gäller att utformaregler om sekretesskydd för enskilda personers iniressen, måsle enligt JKuppenbariigen stor vikt fästas vid del förhållandel alt del för den enskilderegelmässigt är ovidkommande i vilket slags ärende eller sammanhang uppgifteni fråga förekommer. För honom måsle del framstå som obegripligt varför skyddetsstyrka - eller rentav dess existens - skulle bero på sådana omständigheter.Också rent allmänt sett ter det sig onekligen naturiigt att anknyta skyddetenbart till uppgiften som sådan. Det lorde enligt JK dock inte vara möjligt atlannal än i undanlagsfall i lag beskriva uppgiften tillräckligt noga ulan allanknyta lill del sammanhang vari uppgiften aktualiseras. Behovet av sådananknytning framträder framför allt när det gäller att dra gränsen förmeddelarfriheten, - Hur man än anger uppgiften, måste man vid avgörandet avfrågan om sekretesskydd och dettas styrka beakta intresset av insyn. Det kanenligt JK inte förnekas atl delta inlresse Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 102 kanvara starkare i vissa ärendetyper eller sammanhang än i andra. Även om och iden mån skyddsinlressel fär vika, bör dock hållas i minnet atl insynen,åtminstone i del långa loppet, också tjänar den enskildes iniressen, JKkonstaterar all del i förslaget tillämpade systemet har lett lill en omfattandeuppspaltning och specificering av sekretessreglerna. Följden har blivit atlsekreiess inom samma verksamhetsområde, ärendeslag eller myndighet behandlasinte endasl i skilda paragrafer ulan även i olika kapilel, JK påvisar exempelpå detta. Ofta innehåller de olika tillämpliga paragraferna skildaskaderekvisii och maximitider för handlingssekreless. flertal variationeroch nyanser förekommer sålunda belräffande skaderekvisiten, påpekar JK. Härtillkommer all de generella regler som upptas i 1 och 2 kap. också skall beaktasvid tillämpningen av en viss sekretessregel. Dessa generella regler är i flerafall förbundna med villkor eller undantag av skilda slag. Del sagda kan enligtJK till nöds accepteras så länge endast en sekretessregel är tillämpligbelräffande en viss uppgift. Det förekommer emellertid fall då två olika reglersamtidigt blir i och för sig tillämpliga i ett ärende på en och samma uppgift,utan att i lagtexten anges vilken regel som skall äga företräde. I den månsekretessreglerna är likarlat utformade, spelar del kanske inte någon rollvilken regel som tillämpas, men vätte är all i några fall de båda samtidigttillämpliga reglerna är olika konstruerade. Sådana kollisioner kan enligt JK:smening givelvis inte accepteras. Hovrättenför noterar att beslämmelserna i 1 och 2 kap.promemorieförslaget till stor del bygger på . Bestämmelsernainnebär i många hänseenden angelägna förtydliganden, och hovrätten tillstyrkeri det väsentliga förslagel i den delen. Föreskrifterna i dessa två kapitelmedverkar dock tyvärr till att göra lagverket som helhet komplicerat ochsvårtillgängligt. Man anmärkte på sin lid mol att det i många falltvingade myndigheterna alt studera etl flertal paragrafer för att fa underiagför all lösa ell enda sekretessproblem. En kritik av denna innebörd syneshovrätten inte särskill genomtänkt. sagt varje mera omfattande lagverkmåste vara systematiskt uppbyggt, bl. a. för alt inte en mångfald olikadirektiv eller bestämningar skall behöva återkomma gång på gång. All bygga uppsekretessreglerna efter sekretessintressena är pedagogiskt högslförtjänstfullt. Det är också en metod att förebygga sådana sekretessregler utangrundlagsslöd, varpå gällande sekretesslag har givit exempel, Atl systematiserabestämmelserna om de allmänna frågorna och behandla dem särskilt såsom harskett genom föreskrifterna i 1 och 2 kap, lorde enligt hovrätten vara snartsagt nödvändigt, om dessa frågor över huvud taget skall lösas genomlagbestämmelser. Om man godtar det sagda, är det ofrånkomligt alt mångamyndigheter kan ha alt beakta mer än en sekretessregel även i ett och sammaärende. Det förefaller emellertid hovrätten, som om det remitterade förslagel ihögre grad än kan kritiseras såsom svårt all lära och svårt alttillämpa. Kanske är del särskilt beslämmelserna i de två inledande kapitlen Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 103 Flera av dessa bestämmelser är också synneriigenabstrakt formulerade och mycket svårläsia. Samordningen av dessa bestämmelser- t, ex, 2 kap, 6, 7, 9 och 16 §§ - med de särskilda sekretessbestämmelserna i3-12 kap. torde ge upphov till många svårbemästrade problem. Möjligenkan del hävdas alt svårtillgänglighelen inte innebär särskilt stora problem ibefattningshavarnas dagliga verksamhet. Var och en behöver, om han över huvudtagel bekymrar sig om gränsen för yttrandefriheten, hålla reda på endast elllitet antal sekretessregler. De ofta besvärliga avvägningama mellanoffentlighets- och sekrelessinlressena kan han i praktiken klara sig från genomatl liga, då ju kraven på insyn i stor omfattning tillgodoses genomnyhetsmediernas och allmänhelens tillgång till de offentliga handlingarna. Förövrigi har han i största omfattning rätt alt meddela upplysningar förpublicering i tryckt skrift, i radio eller i TV. För de fä fall då frågor omutlämnande verkligen måste prövas lorde de komplicerade lagtexterna med sinaintrikata problemlösningar ofta ge just den ledning som önskas och som deflesta av de gällande sekretessreglerna inte ger. I detla hänseende lordedepartementspromemorians förslag vara överiägsel inte bara de gällande reglemaulan också fömt presenterade förslag. Hovrättenvill också gäma bemöta del stundom hörda kravel all sekretessreglerna bör hakaraktären av "lathund" vari varje anställd skall kunna raskt finnadet önskade svaret pä allehanda frågor. Ett sådanl krav är orealistiskt. Det ärju ofta fråga om myckel svåra avvägningar mellan olika, ofta oförenliga ochoftast vart för sig viktiga intressen. Del går inte all ge direktiv för sädanaavvägningar i för alla lättbegripliga och kortfattade föreskrifter.Vill man göra allvar av offenllighelsgrundsatsen och rällen att fä insyn i ochall kritisera myndigheternas göranden och låtanden, måste man finna sig i attsekretessföreskrifierna blir sådana all det stundom krävs möda för atl manskall kunna tillämpa dem rätt.