prop · G303143 · 1979-12-31 00:00:00 — Mot bakgmnd av dessa invändningar mol slyrelse ochslyrelserepresentation i handelsbolag har jag kommii till all en sådan reforminle bör genomföras . Jag vill bl. a. erinra om atl del f. n. pågårförhandlingarom ell medbestämmandeavtal för huvuddelen av den privataarbetsmarknaden. Det är möjligt att man i det sammanhanget kan finna lösningarsom delvis tillgodoser de syften man här vill uppnå. Enligt min mening bördämtöver frågan om införande av styrelse i större handelsbolag bli föremål förfortsatt beredning. Inte minst betydelsefullt är därvid att se i vad mån mankan finna lösningar på den allmänna frågan om arbetstagarinflytande påkoncernnivä. Den frågan har sin särskilda betydelse i detta sammanhang, då detinte kan uteslutas att handelsbolag kommer atl bli allt vanligare sommoderbolag så länge det saknas regler om slyrelserepresentation i handelsbolag,I den fortsatla beredningen bör även lämplighelen av att kunna driva mycketstora företag som handelsbolag prövas. Jag vill slutligen också erinra om att det i olika sammanhanghar uttalals alt aktiebolagslagen kan behöva reformeras som en följd avutvecklingen på medbestämmandeområdet (se senast LU 1979/80: 2, jfr ocksä AU1976/ 77:32 s. 13). Även jag anser all del kan finnas anledning atl från deutgångspunklema se över delar av akliebolagslagstiftningen. Kommittén har inle funnit tillräckliga skäl förelägga altföreslä lagregler om skyldighet att ulse verkställande direkiör i störrehandelsbolag. Därvid har kommittén bl.a. anfört att det inte föreliggerföretagsdemokratiska skäl för en sådan reform och att det med hänsyn tillbolagsmännens personliga ansvar för bolagets förbindelser är olämpligt attgenom en föreskrift om verkslällande direktör utesluta bolagsmännen från den löpandeförvallningen. Kommitténs ståndpunkt har inte mött kritik underremissbehandlingen. Även jag ansluter mig till kommitténs uppfattning, 2.2.4 Särbestämmelser i övrigt för slörre handelsbolag Kommittén har anmärkt att handelsbolaget endasl i ringautsträckning används som företagsform för verksamhet i större skala och att det- även vid neutralitet mellan företagsformerna i skattehänseende lorde liggai företagarnas intresse att välja aktiebolagsformen då det gäller verksamhelsom har större omfattning. Kommillén har dock inte funnit skäl atl förbjudaanvändningen av handelsbolag för sädan verksamhel. 1979/80: 143 47 lén bl.a. anfört att bolagsmännens inre förhållanden genombolagsavtal kan regleras på elt sätl som överensstämmer med akliebolagslagensreglering, all lagen (1976: 580) om medbestämmande i arbetslivet (MBL) gälleroberoende av företagsform samt atl lagregler om offenllig årsredovisning, omrevision och om koncerner lorde komma all införas för i princip allaförelagsformer sä all en insyn i slörre handelsbolag möjliggörs på ell säll sommotsvarar vad som gäller i fråga om aktiebolag. Kommittén har inte funnil skäl all i lag uppställaminimigränser för de insatser som skall göras av bolagsmännen eller att införalagregler om all avtalade insatser skall betalas in till handelsbolaget.Kommiuén avvisar ocksä tanken på atl del inle längre skulle stå bolagsmännenfritt att beslämma att inbetalade insatser skall las ut från bolaget. I fräga om minimiinsatser har kommittén bl. a. pekal påall regler därom kan komma att minska tillgången på eget riskvilligt kapital,att obegränsal personligt ansvar för bolagsförbindelserna föreligger och atlinförande av beslämmelser om minimiinsatser ytterligare komplicerar detbolagsrätls-liga regelsystemet. Då del gäller ifrågasatta regler om skyldighel alt betalain avtalade insatser till bolaget och begränsning i rätten att ta ut insatsernahar kommittén bl, a. framhållit följande omständigheter. Bolagsmännens personliga ansvar gör atl del oftast tordevara av mindre vikl för bolagsborgenärerna all genom regler om bundetbolagskapital fä företräde till bolagsmännens utfäsla insalser. torde f.ö. det avtalade insatskapitalet bli inbetalt trots avsaknad av lagregler därom.Brottsbalkens regler om gäldenärsbrotl torde i viss ulslräckning förhindra allinbetalade insatser till skada för bolagsborgenärerna återbetalas lillbolagsmännen. Det är svårt att finna lämpliga regler om vilka påföljder somskulle inträda för den händelse en föreskrift om bundet insatskapital i handelsbolagskulle bli åsidosatt. Frågan om bundet insatskapital i stora handelsbolag harinte någon större samhällsekonomisk betydelse. Införande av regler om bundetinsatskapital innebär redan i och för sig en ökad kompli-cering avregelsystemet, särskilt som reglerna skulle behöva förenas med endispensmöjlighet. Utredningsdirektiven har pekat på den möjligheten alt manavslår från atl föreslå regler om skydd för bundet kapital men i ställetålägger handelsbolagen all offentligt, exempelvis i årsredovisningen, ange hurslora insatserna är och i vad mån insatserna har betalats tillbaka tillvederbörande bolagsman. Med anledning därav erinrar kommiitén om altbokföringslagen synes kräva att handelsbolaget i årsbokslutet lämnar uppgifteri de angivna hänseendena. Som senare skall beröras närmare föreslår kommitténatt handelsbolag skall avge offentlig årsredovisning och atl dennaårsredovisning i huvudsak skall innehålla samma uppgifter som årsbokslut enligtbokföringslagen. Därigenom lorde önskemålel angående offentlig redovisning avinsatserna bli tillgodosett. Prop.1979/80:143 48 Kommiitén har vidare ställt sig avvisande tillcivilrättsliga regler som begränsar möjligheterna att fritt fördelaårsresultatet. Kommittén har menat atl det frän borgenärssynpunkt inte finnsnågot större behov av en sådan begränsning i lag samt att möjligheterna till enfrån skattesy npunkt fri fördelning av årsresultat redan nu är begränsade ochatl del är olämpligt att av skatteskäl införa en civilrältslig regel som begränsarrätten alt fördela årsresultatet. Eftersom kommittén inle ansett att del behövs bundetkapital i handelsbolag har kommittén inte heller funnit att del finns behov avatt genom ett låneförbud söka skapa säkerhet för att tillgångar av hänsyn tillborgenärerna stannar i bolaget. De skatteflyktsproblem som kan vara förenademed en möjlighel att la lån från handelsbolag börenligt kommitténs mening lösasinom ramen för skaltelagsliftningen. Kommilléns ståndpunkt lill nu ifrågasatta särbestämmelserför handelsbolagens del har i slort sett lämnats utan erinran underremissbehandlingen. Etl mindre antal remissinstanser (tre åklagarmyndigheteroch tvä länsstyrelser) har emellertid förordat regler om läneförbud för attskatteflykt därigenom skall motverkas. Jag ansluter mig till kommitténs uppfattning i de frågorsom har berörts i detta avsnitt. Jag anser alltså att anledning saknas attförbjuda användningen av handelsbolag för verksamhet i större skala (jfr dockavsnitt 2.2,3) och jag vill inle heller föreslå särskilda regler som begränsaravtalsfriheten då det gäller insatser, fördelning av årsresultat eller rättenalt ta lån från bolaget. De skatteflyktsproblem som kan vara förknippade meddenna avtalsfrihet kan antas bli uppmärksammade av kommittén för översyn avbeskattningsreglerna för familjeföretag, 2.2.5 Formkrav vid bildande av handelsbolag Enligt gällande rätt kan ett handelsbolag bildas formlöstgenom etl muntligt avtal. Kommittén har inte funnil tillräckliga skäl för alt ilag uppställa ett krav atl handelsbolagsavtalet skall vara skriftligt.Kommittén har menat att det skulle vara ett olämpligt formkrav atl för mindrehandelsbolag kräva skriftligt bolagsavtal. Antalet större handelsbolag medmånga delägare är enligt kommittén ganska obetydligt och i sädana fall gesbolagsavtalet oftast av praktiska skäl skriftlig form. Kommittén har vidareframhållit att det är svårt aU finna en lämplig rättsföljd för den händelse enlagföreskrift om skriftligt bolagsavtal skulle bli åsidosatt. Enligt kommitténsmening kräver inte heller hänsynen till tredje man att något formkrav uppställspå handelsbolagsavtalet. Kommittén har här hänvisat till att handelsregistretenligt gällande rätt ger tredje man viss information om bolagsavtaletsinnehåll. Det stora flertalet remissinstanser har lämnat kommitténsuppfattning i fråga om det nu diskuterade formkravet ulan erinran. Vissainvändningar har dock gjorls som bl. a. gär ul på att lösandel avskatterätlsliga problem Prop.1979/80: 143 49 för delägarna skulle underlättas om bolagsavlaletavfattades i skriftlig form. För egen del ansluter jag mig till kommilléns uppfattningall del inle föreligger lillräckliga skäl för atl i lag uppställa ett krav atthandelsbolags-avtalet skall vara skriftligt. Remissutfallet har inte getl vidhanden atl frånvaron av formkrav i nuvarande lag skulle ha letl lill någranämnvärda olägenheter. Av särskild betydelse för mitl slällningstagande är atttredje man inte har någol att vinna på att legala formkrav uppställs påhandelsbo-lagsavtalet. Tredje man och även skaltemyndigheterna kan nämligen fäde grunduppgifter de behöver från handelsregistret. Jag vill dock i likhet medkommillén understryka att det i regel är lämpligt all bolagsavlalet gesskriftlig form. 2.2.6 Handelsbolagsmännens inbördes rättigheter ochskyldigheter Enligt 5 8 första stycket BL är varje bolagsman berättigadatt vidta åtgärder i förvallningen av bolagels angelägenheler. Dennaförvaltningsrätt är begränsad i två avseenden. För det första kan förbud moten förvaltningsålgärd inläggas av en annan bolagsman som inte är uteslutenfrän förvallningen (vetorätt). För det andra fär ålgärder som är främmande förbolagets ändamål inte vidtas utan samtycke av samtliga bolagsmän. Sistnämndaföreskrifl gäller såväl åtgärder som strider mot bolagsverksamhetens syfte(l.ex. atl bereda vinst) som ålgärder som strider mol den i bolagsavtaletangivna verksamhet genom vilken syftet skall uppnås. Genom avtal kan bolagsmännen beslämma praktiskt tagel vilkenfördelning av förvaltningsrällen som helst och därigenom anordna en för varjesärskilt bolag lämplig förvaltningsorganisation. Enligt kommittén bör bolagsmännen även i fortsättningen hamöjlighet alt genom avtal anordna den förvaltningsörganisalion som är lämpligför varie särskilt bolag. Kommittén har därför understrukit vikten av alt delegala förvaltningsreglerna är dispositiva. De legala förvallningsreglerna börenligt kommittén utformas på ett sådant sätt atl de dels möjliggör en såeffektiv förvallning som möjligt, dels medför ell lämpligl minoritelsskydd.Efler en genomgång av olika länkbara förvaltningsmodeller har kommitténstannat för all nu gällande regler om delad förvaltningsrätt och vetorätt börbehållas även . Kommittén föreslår även en motsvarighet lill regelnom alt åtgärder som är främmande för bolagets ändamål inte får vidtas utansamtliga bolagsmäns samtycke. Med hänsyn till att motsvarande föreskrifterfinns inom aktiebolagsrätten (12 kap. 6 8 aktiebolagslagen) och föreningsrätten(31 8 lagen, 1951: 308, om ekonomiska föreningar) har kommittén emellertid ävenföreslagit den bestämmelsen alt varje förvalt-ningsberättigad handelsbolagsmanskall ha rätt att till allmännyttigt eller därmed jämförligt ändamål använda entillgång som i förhållande till bolagets ställning är av ringa betydelse, -1979/80. 1979/80: 143 50 Kommitténsförslag har i stort setl lämnals ulan erinran av remissinslanserna. Föregen del ansluter jag mig till kommilléns uppfattning i de nu redovisadespörsmålen. Reglerna om delad förvaltningsrätt och om vetorätt överensstämmermed gällande rätl. Såviu framkommil har dessa beslämmelser inle medfört någraolägenheter inom näringslivet. Vad därefter gäller den föreslagna bestämmelsenom att förvaltningsberättigad bolagsman skall få använda en viss lillgång tillallmännyttigt eller därmed jämförligt ändamål anser jag att bestämmelsenpraktiskt setl knappast innebär någon ökning a\ handelsbolagsmännensrisklagande. Med hänsyn härtill och till inlressel av att så långt möjligt halikformiga regler inom det associalionsrältsliga området förordar jag att enbeslämmelse med del angivna innehållel införs. Enligt8 8 BL skall en bolagsman lillföras arvode för förvaltningen av bolagetsangelägenheter endast om del har avtalats. Enligt samma lagrum skall han fåränta på silt i bolaget innestående kapital. Räntan utgör om åretpä bolagsmannens vid räkenskapsårets början behållna insats. Skulle denbehållna insatsen ökas genom inbetalning av insatsbelopp, skeralltså inle någon ränteberäkning pä det inbetalade beloppet under . Kommitténanser att den gällande bestämmelsen om arvode kan leda till obilliga resultat,om vissa bolagsmän inte alls deltar i bolagsarbetet eller endast deltar med iförhållande till övriga bolagsmän obetydliga arbetsinsatser. Kommittiinföreslår därför en dispositiv bestämmelse om atl arvode skall utgå till varjebolagsman som deltar i förvaltningen även om avtal rörande arvode inle harträffats. Samtliga remissinstanser utom hovrätten för har lämnatkommitténs förslag utan erinran. Enligt hovrätten har något behov av ändringinte gjort sig gällande i det praktiska livet. Vad hovrätten sagt tyder på attarvodesfrågan vanligtvis regleras i avtal. hindrar emellertid inte alljag finner den föreslagna regeln principiellt mera tilltalande än gällandeordning. Jag ansluter mig därför lill kommtténs uppfinning i arvodesfrågan. Kommitténföreslår en motsvarighet till bestämmelsen i 8 8 BL om att ränta på insattkapital skall beräknas pä den vid räkenskapsårets början behållna insatsen.Förslaget har lämnals utan erinran av remissinstanserna. Vaddärefter gäller frågan om hur räntesatsen bör bestämmas anser kommittén att detligger närmast till hands att låta räntans höjd bestämmas genom en hänvisningtill s. k. avkastningsränta enligt räntelagen (1975:635), Kommitténs förslaginnebär alltså att räntan skall beräknas enligt en räntefot som motsvarar detvid räkenskapsårets början gällande diskontot med ett tillägg av tvåprocentenheter. Detla förslag har lämnals ulan erinran av samtligaremissinstanser utom Föreningen revisorer . Enligt föreningenhar kommiuén inle närmare motiverat Prop.1979/80:143 51 låsningen av räntan till nivån vid räkenskapsårets början.Föreningen anser all del bäitre överensslämmer med de allmänna bestämmelserna iräntelagen och skapar slörre rättvisa bolagsmännen emellan, om räntan följerdiskontot, dvs. utgår med tvä procentenheter över del av riksbankenfastställda, gällande diskontot. Jag delar kommitténs uppfattnig att ränta pä insattkapital bör beräknas på den vid räkenskapsårets början behållna insatsen ochatl räntesatsen bör bestämmas så att den motsvarar avkastningsränta enligträntelagen. Jag anser det inte lämpligt att låta räntan följa eventuellaändringar i diskontot under räkenskapsåret. Även i denna del ansluter jag migtill kommitténs förslag och anser alltså all räntefoten bör bestämmas med utgångspunkifrän det diskonto som gäller vid räkenskapsårets början med ett lillägg av tvåprocentenheter. I BLsaknas bestämmelser om jäv för bolagsmännen. Inom doktrinen synes man inlagaden ståndpunkten all jävsregler inte heller till följd av mera allmännaassociatonsrättsliga grundsatser gäller för handelsbolagsmän (se , Omhandelsbolag och enkla bolag, 1955, s. 104), Jävsregler skulle i och för sigkunna tänkas, dels då fråga är om att en bolagsman skall delta i ett beslul ien förvaltningsfråga där intressekollision föreligger mellan honom och bolagetoch dels i fall av självkontrahering, dvs. då en bolagsman representerarbolaget vid avtal eller andra rättshandlingar mellan bolaget och honom självsamt vid process mellan honom och bolaget. Med självkontrahering i dessomedelbara form skulle kunna jämställas det fallet att handelsbolagsmannen inteär part men i frågan har ett väsenligl inlresse som kan vara stridande mothandelsbolagets. uppfattning skulle det innebära en onödig formalisering avregelsystemet att i en ny handelsbolagslag införa bestämmelserom förbud motsjälvkontrahering. Kommittén har här framhållit att bolagsmannens intresse ihandelsbolaget och hans personliga ansvar för dess förbindelser kan balanserahans motstående inlresse saml att en handelsbolagsman anses ha en allmäntrohetsplikl mol bolaget. Stiftelseutredningenhar i sitt remissyttrande anförl att skyddet mot bolagsskadliga åtgärder kommeratt förbli starkt begränsat om det inte införs bestämmelser om jäv förhandelsbolagsmän. Enligt utredningen är behovet av jävsbestämmelser inle mindrei handelsbolagen än i exmpelvis akliebolagen och de ekonomiska föreningarna. För egen del kan jag konstalera att någol behov avlagregler om jäv för handelsbolagsmän inte synes ha gjort sig gällande i delprakliska livet. Med hänsyn härtill och på de av kommittén anförda skälen motregler om förbud mol självkontrahering anser jag att jävsregler inte börinföras i den nya handelsbolagslagen. Jag kommer att i specialmotiveringen behandla frågor omskadeståndsansvar m. m. 1979/80:143 52 2.2.7 Handelsbolagets och bolagsmännens Jörhållande tilltredje man I 16 8 första och andra styckena BL anges den begränsningi rätten atl företräda bolaget som kan följa av domstolsbeslut eller av avtalmellan bolagsmännen att endast någon eller några av dem eller endast någraeller alla i förening äger företräda bolaget. angivna begränsningar i rättenatt företräda bolaget kan åberopas mol tredje man som kände lill begränsningen.I 16 8 tredje stycket BL sägs alt andra inskränkningar i en bolagsmansbefogenhet att företräda bolaget är utan verkan mot tredje man. Kommittén framhåller att bestämmelsen i 16 8 Iredjestycket står i strid med modern fullmakts- och associationsrätt, som intar denståndpunkten att en befogenhetsbegränsning kan göras gällande mot tredje mansom är i ond tro, dvs. som insett eller bort inse begränsningen. På grund häravföreslär kommittén en generell bestämmelse att en rättshandling, som enbolagsman företar med överskridande av sin befogenhel, inle gäller mot bolaget,om tredje man var i ond tro. Enligt 18 § BL kan prokura (handelsfullmakt) meddelasendasl efler beslut av samtliga bolagsmän oavsett om de har rätl att företrädabolaget eller att deltaga i förvaltningen. Varje bolagsman, som inte ärutesluten från rätten att företräda bolaget, har rätt atl återkalla prokura.Kommittén föreslår att dessa bestämmelser får en motsvarighet i den nya lagen.Emellertid är 18 8 BL på det sättet tvingande att en enskild bolagsman inle påförhand genom avtal med de övriga bolagsmännen kan avsäga sig de rättighetersom tillkommer honom enligt della lagrum. Kommittén förordar att de nyabestämmelserna görs dispositiva. Enligt 22 8 BL kan en bolagsmans enskilda borgenär inlemot sin fordran kvitta en skuld till bolaget eller för sin fordran på annalsäll söka gollgörelse ur något som tillhör bolaget. Enligt kommittén betyderkonstruktionen av handelsbolaget som etl särskilt rättssubjekt all endastbolagsborgenärerna och inte bolagsmännens enskilda borgenärer kan göra gällandesina fordringar mot bolaget. Kommittén har också framhållit alt en allmänprincip inom kvittningsläran torde vara att fordringar normalt skall vara"ömsesidiga" för atl kvittning skall få äga rum. Enligt kommittén är22 8 BL därför överflödig och nägon motsvarighet föreslås inte i den nya lagen. Regeln atl endast bolagsborgenärerna och inlebolagsmännens enskilda borgenärer kan göra gällande sina fordringar mot bolagetinnebär enligt kommittén en fördel inte bara för bolagsborgenärerna ulan ocksåför bolagsmännen. Regeln innebär emellertid enligt kommittén vissa risker fören persons enskilda fordringsägare. Särskilt är sä fallel om en enskildrörelseidkare sätter in sin rörelse i ett handelsbolag. 1 sistnämnda fallinnebär regeln om bolagsborgenärernas företräde lill bolagels egendom attrörelseidkarens förutvarande handelsborgenärer omedelbarl berövas sinbetalningsrätt i de till rörelsen hörande tillgångarna till förmån för detnybildade bolagets borgenärer. Så är fallet även om den i rörelsen intagne Prop.1979/80:143 53 kompanjonen gör en mycket obelydlig insals. Olägenheternaför de enskilda borgenärerna lorde emellertid i viss mån motverkas genomkonkurslagens (1921; 225) ätervinningsreglei". Köinrniltén har iiitefUhriii alt tillräckligt starka skäl föreligger för att införa regler somstärker bolagsmännens enskilda borgenärers ställning på bekostnad avbolagsborgenärernas. Gällande handelsbolagsräll torde innebära atl en utmätningeller en överlåtelse enligt 23 8 BL av medel även kan omfalla arvode som inleär förfallet till betalning. Kommittén har framhållit atl bestämmelserna iulsökningslagen (1877: 31 s. 1) om utmätning av lön torde gälla även i fräga omen handelsbolagsman som mot ersättning ulför arbete för bolagets räkning ochdärvid intar en ställning som är jämförlig med en arbetstagares, även om delinte föreligger nägot anställningsavtal i vanlig mening. Enligt kommittén tordedet därför inte föreligga anledning att i en ny handelsbolagslag införabestämmelserom i vad mån en bolagsmans rätl lill arvode kan utmätas. Om en handelsbolagsman mot arvode utför arbele förbolagels räkning och därvid intar en ställning som är jämförlig med enarbetstagares är del enligt kommittén rimligl att i fråga om arvodelsöverlåtbarhet låta samma regler gälla som för lön till arbetstagare. Irättspraxis har antagits att arbelslagaren inte kan med bindande verkanöverlåta sitt löneanspråk till någon annan före lönens förfallodag. Eftersomsärskilda lagbestämmelser ännu saknas om i vad mån en löntagare är förhindradall överlåta löneanspråk anser emellerlid inle kommittén alt det nu börinföras uttryckliga lagregler om begränsning av rätlen för en handelsbolagsmanall överiåla arvode. För alt en ny bolagsman skall få inträda i elthandelsbolag fordras samtycke av samtliga bolagsmän. Något behov av lagreglerom lösningsrätt föreligger därför inte då fråga är om överlåtelse av samtligade rälligheler som ingår i en handelsbolagsmans delägarskap. Då del gäller deekonomiska rättigheter som enligt 23 8 BL är frill överlåtbara och utmälbarafinns det enligt kommitténs mening ingen anledning att förbjuda klausuler omhembudsskyldighet. Enligt kommilléns uppfattning kan regleromhem-budsskyldighel i en ny handelsbolagslag i stort sett ulformas efler mönsterav 3 kap. 3 8 aktiebolagslagen. Jag ansluter mig i likhet med remissinslanserna till deöverväganden och förslag av kommittén som har redovisats i detta avsnitt. 2.2.8 Likvidation och upplösning Enligt kommitténs uppfattning bör lagstiftaren sökaunderiälla genomförandet av sådana avtal som föreskriver utträde ur etthandelsbolag, om alternativet är likvidation. Kommittén anser därför all avtalom utträde, där likvidation eljest skulle ha skett, bör äga giltighet även omgrunden för utlösandet inte har angetls i avtalet. Detsamma bör enligtkommittén i överensstämmelse med gällande rätt vara fallet om enligt avtalutträde skall ske utan atl likvidationsanledning föreligger. Prop.1979/80:143 54 Kommiitén anser vidare all uteslutning av en bolagsman,trots avsaknad av avtal därom, bör kunna ske under följande förutsättningar.Etl likvida-lionsfaklum skall kunna hänföras till den bolagsman varsuteslutning det gäller. Alla de övriga bolagsmännen skall kräva uteslutning islället för likvidation. Den avgående bolagsmannen skall erhålla ettlösenbelopp motsvarande vad han skulle ha erhållit om bolagel i stället gäll ilikvidation. Däriämte måsle man enligt kommitténs mening kräva all den avgåendebolagsmannen får rätl lill säkerhel för alt hans personliga ansvar för bolagetsskulder inte tas i anspråk i större utsträckning än som kunde antas ha blivitavtalat mellan bolagsmännen eller bestämt av likvidator om i ställetbolagsskifte ägt rum. Anledning att göra bestämmelsen om bolagsmansuteslutning tvingande föreligger enligt kommiitén inte. Kommittén har funnitdel lämpligast atl tvister om lösenbelopp och om räll eller skyldighet tillutträde får prövas av allmän domslol i samma ordning som tvistefrågor iallmänhel. Kommitténs förslag har mottagils positivt avremissinslanserna. Även jag finner det välgrundat.