prop · G303178 · 1979-12-31 00:00:00 — 1.5.6 Föreningen : Särskilt betänkligt skulle som utredningen anför vara omkörkortsingripandena på grund av trafikbrottslighet kommer att uppdelas mellanlänsrätten och tingsrätten med respektive överinstanser. Detla skulle ledalill en bristande enhetlighet i bedömningarna och till en vacklandeprejudikalbildning. Även övriga av utredningen sammanfattningsvis under 7.2.2anförda nackdelar av en överflyttning är beaktansvärda. uppfattning tillvaratas den enskildes rättstrygghet ochtillgodoses bäst om frågan om körkortsingripande - vid vissa trafikbrott överflyttas till de allmänna domstolarna där förfarandet vilar på principernaom omedelbarhet och muntlighel. likhetmed uiredningen- ställer sig slatsåklagarföreningen skeptisk till denna uppfattning.Redan skedd utveckling av förfarandet i länsrätterna och väntad ytterligareutjämning av skillnaderna mellan förfarandel i förvaltningsdomstol och allmändomstol verkar i samband med flera andra faktorer för en alll störrerättssäkerhet och administrativa domstolarnas handläggning. 1.5.7 FöreningenSveriges åklagare: tyngsta argumenten mot över flyttning av körkortsmål lill de allmänna domstolarna är enligt föreningens mening dels den minskade enhetlighet i bedömningarna som måste bli följ den av all antalet domstolar som behandlar körkortsmål väsentligt ökar och dels att körkortsfrågorna som regel är mycket okomplicerade i den stora grupp av körkortsmål - rattfyUeri- och rallonyklerhetsfallen - som kan komma i fråga för en överflyttning. Utredningenhar föreslagit all vid bestämmande av påföljd för broll som föranlett beslul omspärrtid skall beakias del men föraren lider genom beslutet. Förslagel harupptagils i 21 e§ i överflyttningsalternativet. Enligt föreningens mening ärförslaget tveksamt ur rättvisesynpunkt. Endast domstol, som bedömerbåde ansvars- och körkortsfrågan, kan beakta det men som beslut om spärrfidinnebär. 1 mål om ansvar för brott beträffande vilka körkortsfrågan skallavgöras av länsrätt kan motsvarande hänsyn icke tas trots att det oftaförekommer all länsrätt beslutar om spärrtid efter dom på sådanl brott. Del ärhär inte alllid fråga om bötes-brott av en storlek som inte tillåter jämkningmed hänsyn till körkortsfrågan. Fängelsedomar för narkotikabrott och vissavåldsbrott medför i praxis ofta beslul om spärrlid ulan atl domstolen färmöjlighet atl göra en Prop.1979/80:178 133 avvägning av föreslagen art. Dessutom kommer denföreslagna beslämmelsen all få ringa praktisk belydelse. Straffmätningen i deaktuella målen, där rattfylleri är den hell dominerande gruppen, är nämligenytterst schablonmässig och ligger på en så låg nivå att, enär straffminimumicke fär underskridas, någol utrymme knappasl finns för att tillämpa beslämmelsen.Antalet fall, där den föreslagna beslämmelsen kan tillämpas, torde sålunda blimycket begränsat. Föreningen är på angivna skäl närmasl benägen alt avstyrkaförslagel i denna del. 1.5.8 : En av fördelarna med attlåta allmän dom slol pröva körkortsfrågan skulle vara att man därmed kunde tillgodogöra sig de fördelar för rättssäkerheten som ligger i principerna om muntlighet och omedelbarhet. Det är förvisso riktigt atl muntlig förhandling i dagslä gel i länsrätten förekommer mindre ofta sett i relation till antalet körkorts mål. Nya körkortslagen har emellertid medfört en viss ökning under sena re lid av antalet muntliga förhandlingar och utveckling mot en ytterligare ökning kan väntas. Föreningen delar utredningens uppfattning att muntlig förhandling är av begränsat värde i rattfylleri- och rattonykterhetsmälen, som är den stora gruppen bland de mål som skulle kunna överflyttas lill allmän domstol. Dessa mål är oftast okomplicerade och en muntlig för handling kan erfarenhetsmässigt sällan påverka bedömningen i körkorts frågan . En samtidig bedömning av ansvars- och körkortsfrågan sägsvara en annan fördel med en överflyttning till allmän domstol. Föreningen villstarkt betona atl körkortsåtgärden är en trafiksäkerhetsåtgärd och inte enstraff-liknande åtgärd och att körkortsåtgärden uteslutande bör bedömas efterkörkortshavarens trafikfarliga beteende vilket har mycket litet med utmätandetav straffet för regelöverträdelsen att göra. Det torde bli svårt för denallmänna domstolen atl med nuvarande slraffskala för trafikbrott göra enavvägning mellan körkortsingripandel och den straffrättsliga påföljden, medhänsyn till att domstolen vid bestämmandet av straffet måste beakia ävenallmänpreventiva synpunkler, medan den vid bestämmandet av körkortsåtgärdenskall göra en individualiserad och nyanserad bedömning. Vid en överflyttning av vissa gmpper av körkortsmål lillallmän domslol skulle också risken öka för en alltför stor oenlighet av praxisgenom all antalet domstolar som då skulle handlägga körkortsmål skulle bli femgånger så många som . I förarbetena till den nya körkortslagsliftningen framhållsvikten av en likartad praxis i körkortsmålen och föreningens medlemmar harstor erfarenhet av hur noga körkortshavarna följer länsrätternas praxis. 1.5.9------------------------------------------------------------ : Föreningen vill ge större belydelse än vad utredningen synes göra åt framför alllden fördel som be- 1979/80:178 134 ståri en samtidig bedömning av ansvars- och körkorlsfrågan. Såväl frän allmännarättsliga utgångspunkter som ur den enskilde körkortsinnehavarens synpunklmåsle del anses vara ett belydande inlresse alt frågorna om ansvar förtrafikbrott och körkortsingripande handläggs i etl sammanhang. Det direktasambandet mellan irafikbrotlslighelen och körkorlsåt-gärden utgör ett starktmotiv för en gemensam handläggning och samtidig bedömning. Förutom atl en sådanordning är naturlig i sig skapas förutsättningar för en mera allsidigbedömning i körkorlsfrågan. 1 sammanhanget bör även framhållas de värden somär förbundna med de grundläggande principerna om muntlighel och omedelbarhetsom gäller för processen vid allmän domstol. Utredningsaspekter ochrätlssäkerhetsinlressen i övrigt kan bättre tillgodoses vid en överflyttningtill allmän domstol av de körkortsmål som avses i utredningen. Genom ensamtidig bedömning öppnas också en möjlighet för domstolen att lålakörkortsingripandet påverka den straffrättsliga påföljden. 1.5.10Sveriges advokatsamfund: Genom atl låta allmän domstol pröva ävenkörkorlsfrågan kan man tillgodogöra sig de fördelar för rättssäkerheten somligger i principerna om muntlighel och omedelbarhet. Förfarandet i länsrätternaär förhållandevis sällan muntligt. Väsentliga nyanser i bl.a. vittnesmålavgivna inför allmän domstol torde knappasl kunna beaktas vid bedömningen ilänsrätterna. Helhetsbedömningen av den brottslighet bilföraren gjort sigskyldig till och därmed även bedömningen av dennes lämplighet attfortsättningsvis betros med körkort blir därmed lättare att göra för allmändomstol. Genom atl de allmänna domstolarna även handlägger frågor omkörkortsingripanden i samband med handläggningen av brottmålet undviksdualismen i det nuvarande förfarandel, där ansvarsdelen handläggs av allmändomstol och körkortsfrågoma av länsrätt. Även processekonomiska skäl talar fören handläggning av körkortsingripanden i samband med brotlmålsprocessen. Vetden tilltalade om att även körkortsfrågoma kommer att handläggas av allmändomslol, är del också sannolikt atl han i betydligt större utsträckning än fn. föranstaltar om sådan bevisning som kan vara av direkl betydelse ikörkortsfrågan och som kanske nu inte anses nödvändig atl förebringa. Därtillkommer alt domstolarna oftast har tillgång till sådan personutredning som ärav belydelse vid bedömning i körkortsärendet. Saknas sådan ulredning, har ocksåde allmänna domstolarna möjligheter atl snabbt införskaffa denna utredning. Körkortsingripandenkan inte minsl för den som i sin yrkesutövning är beroende av körkortet vara eni sig kännbar påföljd. Det förefaller därför rimligl alt de allmännadomstolarna har möjligheter atl vid det straffrältsli- Prop.1979/80:178 135 ga påföljdsvalet kunna beakia körkortsingripandetsspeciella betydelse i det särskilda fallet. 1.5.11 : erinra om de olägenheter i det nuvarande systemet som del ärangeläget att komma lill rätta med. En av dessa är en följd av att länsrätten iallmänhet har elt sämre underlag än tingsrätten för prövningen avkörkortsfrågan i de fall då körkorlsingripande ifrågasätts på grund av enenstaka trafikförseelse. Förfarandet i tingsrätt bygger nämligen i siörreutsträckning än vad som är och kan förväntas bli fallet i länsrätt påmuntlighet och omedelbarhet. Rättssäkerhetsskäl talar alltså för atl frågan omkörkortsingripande prövas på grundval av den ulredning som förebringas itingsrätten. Vidare innebär den omständigheten alt körkortsfrågan prövas förslsedan ansvarsdelen avgjorts att körkortsingripandet inte kan beaktas närstraffet bestäms. En samtidig bedömning ger bättre möjligheter att avväga densamlade påföljden på ett riktigt säll. Slutligen medför det nuvarande sysiemelatt den enskilde först i efterhand får veta vad den straffrättsliga bedömningenav förseelsen får för konsekvenser för körkortsinnehavet. Delta upplevs avallmänheten som stötande och har kritiserats . 1.6 Synpunkter på utredningens forslag tillhandläggningsordning vid en överflyttning 1.6.1 Riksåklagaren: frågan om vilka brottöverflyttningen skulle gälla har jag en från körkortsulredningen avvikande uppfattning när del gäller rattonykterhet. Strafföreläggande tillämpas i myckel begränsad utsträckning för delta slag av brott och huvudsakligen då fråga är om mo pedkörning av icke körkortshavare. En överflyttning utan inskränkning även när del gäller detla brott skulle därför inte medföra några större för luster från ralioneU handläggningssynpunkt. för slag till lösning belräffande detta brott, varigenom del i viss mån skulle lig ga i åklagarens avgörande var körkortsfrågan skulle prövas, är enligt min mening inte lyckad. Jag vill särskill peka på att utredningens förslag i detta hänseende inte går alt förena med dess förslag atl beslul om omhänderta gande av körkort skulle prövas av allmän domstol i överflyttningsfallen. När fråga om sådan prövning uppkommer i fall som rör rattonykterhet kan det förhålla sig så att åklagaren ännu inte bestämt sig för om han skall använda strafföreläggande eller åtala. Vad som är rätl forum för prövning en är således i en sådan situation en öppen fråga. Jag avstyrker alt åklagaren åläggs att ta befattning medverkställighet av beslul rörande körkort. Som bör sådana åtgärderhandhas av länsstyrelse. 1.6.2 : För de körkortsmål som enligtutredningens över flytlningsalternaliv skall handläggas vid allmän domstol föreslås ett inför- 1979/80:178 136 andeav en påverkansregel. Den straffrättsliga påföljden för trafikbrottet skallavvägas mot det beslutade körkortsingripandel. , som inte harnågon erinran mot införandel av en påverkansregel, ifrågasätter dock huruvidainte omröstningsreglerna i 29 kap. i så fall måste revideras. Utredningenhar föreslagit aU tingsrätt senast på Qärde dagen efter det hemställan kommitin lill rätten om omprövning av omhändertagande av körkort skall avgöra omomhändertagandet skall beslå eller ej. Humvida denna prövning är tänkt altföregås av muntlig förhandling har inte angetts. För att prövningen skall blimeningsfull torde förhandling krävas i åtskilliga fall. Det torde emellertidmånga gånger vara omöjligt all hinna införskaffa nödvändig personutredning m.m. samt delge körkorlshavaren kallelse till en sådan förhandling. Allföreskriva samma snäva tidsfrist för omprövning av omhändertagande av körkortsom för prövning av häkiningsframsiällning förefaller således väl drastiskt. fall bör lidsfristen vara längre när omprövningsfrågan kräver förhandling. 1.6.3 Hovrätten för överflyttningsfallen har utredningen lämnai förslag lill hurhandläggningen vid allmän domslol närmare bör utformas. Hovrätten har i och försig ingen erinran mot utredningens uppfattning i fråga om alt införa en s. k.påverkansregel och i fråga om den processuella regleringen. Hovrätten delarvidare utredningens förslag att allmän domslol i överflyttningsfallen även börmeddela interimistiska beslut samt pröva frågor angående föriängning avspärrtid. I utredningen har inte särskilt berörts om den s. k. påverkansregelnäven skall lillämpas då allmän domstol funnit atl förlängning av tidigaremeddelad spärrtid bör ske. Även om utrymmet för att tillämpa nämnda bestämmelsei praktiken kommer att bli litet, kan dock ifrågasättas om det i förevarandeavseende finns anledning all göra någon principiell åtskillnad mellan beslut omspärrtid i anledning av återkallelse och beslut om förlängning av sådan tid. 1.6.4 : Skulle en överflyttning anses nödvändig lill följd avriksdagens stäUningstagande tillstyrker utredningens förslag fördetta ahernativ. viU dock ifrågasätta om det belräffanderatlonyklerhetsfallen är ofrånkomligt alt göra undantag för de fall därstämning föregåtts av strafföreläggande som inte godkänts. Skälen för alt ha enoch samma ordning vid samtliga rattonykterhetsbrott kan anses överväga de ioch för sig belydelsefulla synpunkter som utredningen anför. 1.6.5 : Enöverflyttning av körkortsmål från länsrätt tih tingsrätt bör enligt vår meningockså innefatta de interimistiska besluten i dessa mål för all undvikakompetenskonflikter. Vi fäster därvid avgörande vikt vid all del ur denenskildes synpunkl måste framstå som svårförståeligt att två olika domstolarhandlägger samma körkorlsärende. Prop.1979/80: 178 137 1.6.6 Föreningen vid Sverigesallmänna advokatbyråer: Därest allmän domslol skulle fä pröva körkortsfråganvid vissa grövre trafikbrott, lorde körkortsinnehavaren mestadels varaberättigad lill att erhålla offentlig försvarare i brottmålet. För dessa fallbör det dock klart uttalas att körkortsprövningen ulgör en särskild anledningför förordnande av offentlig försvarare. 1.6.7 Föreningen polischefer (genomföreningens sektion för ): En fråga som kan bli svår alt lösarenl praktiskt är den, huruvida allmän domstol också skall beslulaomförlängning av spärrlid. Atl starka skäl talar för att samma myndighei prövarbåde frågan om återkallelse och frågan om spärrtidens längd anser jag varafullt klarlagt, men komplikationer av både praktiska och laglekniska slag måstemed nödvändighet uppstå för det fall allmän domslol även skall beslula omföriängning av spärrlider. Uiredningen skisserar flera av de svårbemästradeproblem, som kan uppstå och finner egentligen ingen riktigt tilltalandelösning. Men om man nu skall försöka hålla en konsekvent linje iöverflyttningsfrågan bör dock enligt min mening allmän domslol pröva frågorrörande förlängning av spärrtid i fall som anges i 21 § 2 och 3sl KKL. 1.6.8 Föreningen den ordningen att allmän domstol skall beslula i körkorlsfrågan i vissafall bör föreskrivas - i författning eller i av riksåklagaren utfärdadanvisning - att åklagarens yrkande i körkorlsfrågan skall framgå avstämningsansökan. När det gäller frägan vilka omsländigheter som allmändomslol får beakta vid prövningen av körkorlsfrågan har utredningen kommilfram lill all domstolen skall vara skyldig all beakta all den brottslighet -trafikbrottslighet eller annan - som kan påverka körkortsfrågan och som vidprövningen är känd för lingsräiten. 1 denna brottslighet bör därvid inräknasäven den brottslighet, som är föremål för rättens prövning iansvarsfrågan. Domstolen bör däremol enligt utredningens mening inte få väga infaktorer av typen allmän misskötsamhel eller bristande synförmåga ibedömningen. Enligt föreningens mening bör domstolen få pröva körkortsfråganutan några begränsningar. Motsatsen skulle av allmänheten lätt uppfattas somett utslag av byråkrati. Dessulom skulle del praktiskt sett vara till förfångför den tilltalade, ur både lids- och kostnadssynpunkt, atl inte fåkörkortsfrågan slutligt prövad i samband med brottmålets avgörande. Del lordeslutligen inte kunna bestridas atl allmän domstol, om den får möjlighel attinfordra läkarintyg eller bevis om godkänt förarprov, äger tillräckligkompetens för bedömning av de frågor det här gäller. Föreningen en sådan allsidig prövning blir möjlig. 1.6.9 LO: Det är inte aUtid självklart, enligt LO: smening, att en påverk ansregel får den utformning och innebörd, som uiredningen tänker sig. Prop.1979/80:178 138 övervägandenaom den prioritering, som skall ske mellan trafiksäkerhetsaspekler ochirafikbrottspåföljder, saknas en viktig diskussion om körkortshavarensställning. Trafiksäkerhetsaspekten är viktig och det får i och för sig ställashögre krav på körkortshavare i den yrkesmässiga trafiken. Å andra sidan måslevägas in den betydligt allvarligare konsekvens ett körkortsingripande får fören i yrkesmässig trafik sysselsatt körkortsinnehavare jämfört med andra. Denförra kategorin är för sin försörjning på etl hell annal sätl beroende av eltkörkortsinnehav. LO menar för sin del att etl mera nyanserat betraktelsesättbör anläggas på delta problem. Det avgörande för ell körkortsingripande måstevara vilka slutsatser som kan dras för framtiden om körkortsinnehavarenslämplighet. Bedömningen bör inte så myckel inriktas på den enstaka händelsenutan mera grunda sig på en samlad bedömning av de omständigheter somföreligger. 1.6.10Sveriges domareförbund: Innan förbundel lämnar överflyttningsfrågan och därmedsammanhängande spörsmål, vill förbundel beröra vad utredningen (s. 126) anförtom atl "ett beaktande av utgången i körkortsfrågan ej torde kunna tiUåtasleda till att straffminimum för trafikbrottet underskrids". Förbundetdelar ej denna uppfattning utan vill förorda att möjlighet skapas för domstolenatt sammanväga påföljden för brottet och körkortsingripandet. Samtligaremissinstanser som har yttrat sig i denna del ansluler sig till utredningensslutsats atl del saknas tillräckliga skäl för alt införa ett pricksyslem iSverige. 2.1 Riksåklagaren:Den ökade information till körkortshavare som syste met måhända innebär synes kunna åstadkommas på annal sätt bl. genomalt vid varje registrering i körkortsregislrel den berörde underrättas omvilka aktuella belastningar som är registrerade på honom. Jag ställer mig dockinte avvisande till den form av internt pricksystem, som utredningen någotberör och som endast skulle tjäna som elt hjälpmedel vid urvalet av de fall därfrågan om körkortsingripande närmare borde övervägas. Delta skulle förutom alldel underlättade urvalet kunna bidraga till en enhetligare praxis ikörkortsfrågor. 2.2 Kammarrätteni : Systemet är så trubbigt att del inte är lämpligt ur rättssäkerhetssynpunkt. Som utredningen anfört bör dock viss automatik eftersträvas för urval av de förare som bör vara föremål för körkortsomprövning. Detla kan ske om information om trafikbrottslighet på lämpligt säll styrs till körkortsmyndighelen. 1979/80:178 139 2.3 : Sysiemel medprickbelaslning framstår inte såsom ell verkningsfullt medel i syfte atl höjatrafiksäkerheten eller förslärka känslan för denna hos körkortshavare. 2.4 i : Defördelar som ett pricksyslem skulle medföra är huvudsakligen alt vissarationaliseringsvinster kunde göras i fråga om del uppgiftslämnande lilllänsstyrelserna som ligger lill grund för körkortsingripandena samt en visspedagogisk effekt. Dessa fördelar synes kunna uppnås genom enklare medel. Delskan urvalet av den hos lagrade informalionen omIrafikbrottslighet ske med utnyttjande av ADB-teknik, dels kan den eventuellapedagogiska effekten av ell pricksyslem vinnas genom ökad information tillkörkortshavarna på annat sätt l.ex. i form av underrättelse tillkörkortshavaren i samband med registrering av belastningsdala i del centralakörkortsregislrel. Förslag om ell sådant underrättelseförfarande har tidigareframförts av länsslyrelsen i yttrandet över trafikmålskommitténs betänkande"Rätlen lill ratten". 2.5 i : Länsstyrelsenhar konstaterat att praxis i körkortsmålen skärpts väsentligt sedan den IJanuari 1978, varför ålgärder - för den typ av förseelser som avsågs altfångas upp av pricksyslemet - normalt sätts in efter två förseelser. Någotsiörre utrymme för ell pricksyslem finns därför inte. 2.6 i och : har i yttrande över trafikmålskommitténsbetänkande uttalat alt med lanke på del slora antal trafikbrott ochtrafikförseelser av olika slag som registreras behövsytterligare former för uppspårande av de trafikfarliga förarna och atl eltpricksyslem härvidlag borde vara av slort värde. tillstyrkte dåatl pricksyslem infördes. Resultatet av den ytlerligare ulredning som företagilsi frågan gör alt länsslyrelsen ställer sig tveksam till atl införa pricksyslemi . Länsslyrelsen delar utredningens uppfattning om atl derationaliserings- och effektivitetsvinster som kan uppnås vid införande avpricksystem bör kunna vinnas med hjälp av ADB-leknik. 2.7 i : Ettsådant system skulle enligt mening ej ge möjlighet till ennyanserad bedömning av vederbörande körkortshavares lämplighet att innehakörkort. En i och för sig ådagalagd obetydlig vårdslöshet kan visa betydandebrister i körförmåga och omdöme. Möjligheterna att på ell tidigt stadiuminskrida mot sådana förare lorde vid införandel av ett pricksyslem blitämligen begränsade. Däremot skulle det vara värdefullt om centrala anvisningarkunde meddelas angående hur trafikförseelser av någorlunda likartadbeskaffenhet bör be- 1979/80:178 140 dömas.Härigenom kunde man lättare erhålla en så likartad praxis som möjligt men somändå medger en individuell bedömning. 2.8 Länsstyrelseni : Mot ett pricksystem talar, bortsett från att flertalet av de av kommittén angivna fördelarna inte tycks förelig ga, att etl sådant system svåriigen tillåter en individualiserad och nyanse rad bedömning av varje körkortsinnehavare. Ellpricksystem ger emellertid vissa rationaliseringsvinster, när del gäller attvälja ut förare, som kan bli föremål för körkortsåtgärd. Länsslyrelsen villpeka på att det är angelägel alt på någol sätt få en rationalisering till ståndhärvidlag. 2.9 Trafiksäkerhetsutredningen:TSU anser all körkortsulredningen be lyst för- och nackdelar med ell pricksyslem på ett förtjänstfullt säll. En av körkortsutredningens slutsatser är atl elt införande av ett pricksyslem inte kan förväntas ha några märkbara effekler på trafiksäkerheten. TSU delar denna uppfattning och körkortsulredningens slutsats all det inte finns lill räckliga skäl att införa elt pricksyslem i . 2.10 LO: Bortsett från de skäl, somutredningen själv omtalar, vill LO framhålla, att det nödvändigtvis inte alltidbehöver vara så att prickbelasl-ningen avspeglar körkortsinnehavarenslämplighet och omdöme. 1 den yrkesmässiga trafiken är förarna även beroende avatt åkaren/arbetsgivaren fullgör sina åligganden beträffande fordon och övrigamed vägtrafiken sammanhängande regler. Från denna utgångspunkt utgör etlpricksyslem ett mindre bra urvalsinslmmenl för bedömning av en förareslämplighet och omdöme. LO instämmer därför i utredningens slutsats att etlpricksystem inte bör införas . Om ett sådant i alla fall skullebli aktuellt, vill LO understryka, atl den individueUa prövning som görsvid körkortsingripanden inte fär försvinna. Att de uppgifter som kommer altlagras inom ramen för elt pricksyslem inte får vara ällmänt åtkomliga, anser LOvara självklart. 2.11 : Etlpricksyslem ger vissa rationaliseringsvinster. Genomgång och utsorteringav det mycket stora antalet registreringar, som kommer in tilllänsstyrelserna, sker f. n. manuellt och kräver förhållandevis storarbetsinsats av kvalificerad art. En utgallring på maskinell väg med en undregräns vid vilken den lagrade informalionen om trafikbrottslighet skall anmälastill körkortsmyndighelen skulle vara av stort värde. Om detla sker ipricksystemels form skulle man därjämte vinna den fördelen att dengrundläggande värderingen från trafiksäkerhets- och körkortssynpunkt av deolika förseelserna blev enhetlig. Vidare skulle häri ligga ett visslinformationsvärde för körkortshavarna. Med hänsyn till de svårigheter, som ärförknippade med alt utforma ett rikligt 1979/80:178 141 och rättvist pricksystem, talar dock övervägande skäl förall en maskinell utgallring sker på annal sätt än genom all gradera de olikatrafikbrotten med prickar.