prop · G3032 · 1979-12-31 00:00:00 — Kan uppgifter som den enskilde lämnat i förtroende komma attanvändas mot honom vid fråga om tvångsåtgärd torde det för honom vara avunderordnad betydelse atl också sekretesskyddet för uppgifterna blir mindre.Däremot ställer det sig någol annorlunda för de uppgifter som lämnas under denvård som sker efter etl omhändertagande, Atl all framgångsrik vård fömtsätterett förtroendefullt samspel mellan inblandade personer torde vara allmäntvederiagel. Det är därför angelägel atl också i förtroende lämnade uppgifterunder pågående vård får ett starkt sekretesskydd. Delta synes för hälsovårdensdel ha tillgodoselts genom 2 §. Genom att den särskilda svagare sekreiessen förtvångsåtgärder är Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 296 knutenlill mål eller ärende synes del vara praktiskt möjligt alt starkt begränsa attuppgifter lämnade i förtroende fär ell svagare sekretesskydd. och aUmänna patientförening understryker vikten avatt sekretessen inom allmän och enskild sjukvård får samma innehåll. Av sammauppfattning är arbetarskydds-styrelsen som erinrar om atl regler omtystnadsplikt för medicinalpersonal f n. finns i en särskild lag. Denna laggäller för både offentligt anställd personal och inom den privata vården.Styrelsen har fäll uppfattningen att man under det fortsattalagstiftningsarbetet kommer atl överväga vilka ändringar som behövs i denna lagi samband med atl en ny reglering träder i kraft för de offentligatjänstemännen. Vid dessa överväganden bör enligt styrelsen utgångspunkten varaalt så lika regler som möjligt gäller för de olika kategorierna. Problem kanannars uppkomma i de inte sällsynta fall där läkare fullgör funktioner inombåda områdena. Styrelsen erinrar om atl del inte är ovanligt all läkare inomden privata företagshälsovården också fullgör uppgifter inom ramen förverksamhet som drivs av myndighet och tvärtom. Länsstyrelseni ifrågasätter om hälso- och sjukvärdsbegreppetärså entydigtatl del inte i likhet med vad som föreslagils på socialvårdsområdel bördefinieras. i Göteborgsoch län konstaterar, atl promemorieförslaget innebär en förstärkning avsekreiessen på socialvårdens område. Framför alll är det enligt länsslyrelsenvärdefullt atl informa-tionsfiödet från socialvården till andra myndigheterblir stramare reglerat. Med den uiformning av sociahjänsten somsocialutredningen förordat utvidgas automatiskt sekreiessen lill alt avse bl.a. uppgifter avseende färdtiänstärenden, som inte kunnat gessekretesskydd. Länsslyrelsen föredrar av principiella skäl del i promemorianframlagda förslagel framför socialuiredningens förslag. Hovrätten för VästraSverige är av samma uppfattning. Enligt hovrätten är det fullt klart atl del,hur socialvärden än kommer alt organiseras , kommer atl finnas kvaråtskilliga öppna eller latenta moment av maktutövning inom socialvärden, momentsom för sjukvårdens vidkommande lorde ha motsvarighet främst i fråga om mentalsjukvärden.Generelll sett finns del därför inom socialvården ett stort inlresse avoffentlig insyn och kontroll över det sätt på vilket ärenden handläggs ochåtgärder blir genomförda. Detta intresse kan, så vitt hovrätten kan finna,tillgodoses avsevärt bättre, om promemorians huvudalternativ genomförs. Medicinskafakulteten vid finnerdei anmärkningsvärt all det förslagangående sekretessen inom socialvårdens område som socialutredningen nyligenlagt fram i sitt slutbetänkande inte kunnat samordnas meddepartementspromemorians förslag när del gäller sjukvårdssekreiessen.Socialulredningen föreslår alt huvudregeln på socialvårdsområdet skall vara allsekretess skall gälla för alla uppgifter om enskilds förhållanden. Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 297 redningenavvisar således tanken på en sekretess som skiljer mellan förtroendesilualioneroch andra fall. Med hänsyn lill det nära sambandet mellan hälso- och sjukvårdoch socialvård finner fakulteten det angeläget att likartade sekretessreglergäller för dessa båda områden. Fakulteten ansluler sig i princip lill detankegångar och förslag som i dessa frågor framförts av socialulredningen ochmenar att dessa synpunkter borde vara vägledande även för sekretessfrågornasbehandling inom hälso- och sjukvården. De av socialutredningen föreslagnasekretessreglerna förordas också av regeringsrätten (se i det föregående),. , i ,kommunstyrelserna i och kommuner samt socialkonsulenternai och . anför atl skaderekvisilelsutformning i 8 kap. 4 § ger anledning atl anla alt här eftersträvas i stortsett samma grad av sekreiess, som socialulredningen föreslagit, och attskaderekvisilet tillförts mera utifrån kravel på konsekvens i systematiken. praktiska tillämpningen kommer emellertid skaderekvisilet att vållabetydande problem såväl för tjänstemän hos myndigheten som skall tillämparegeln som för den enskilde. Genom rekvisitets förekomst kan den enskildealdrig vara helt säker på och framför alll kan han inte på förhand bedömavilket faktiskt diskretionsskydd han åtnjuter då han vänder sig lillsocialvården. (styrelsen) fortsätter: Viden jämförelse mellan den i promemorian föreslagna sekretessregeln och del avsocialulredningen föreslagna sekretesskyddet har styrelsen funnit atl endastsocialutredningens förslag uppfyller de grundläggande krav som bör kunnaställas på enskilda människors inlegriletsskydd i situationer då den enskildeofta på gmnd av yttre omständigheter nödgas vända sig lill samhällets service-och värdorgan för att få den hjälp, vård och behandling som enligt lag är hansrättighet. Socialuiredningenslagförslag ger den enskilde en absolut sekretess i rådgivnings- och flertaletvård- och behandlingssilualioner. Sekretesskydd av sådan dignitet får ses somfömtsättning för att den enskilde skall kunna vända sig i förtroende tillsocialvårdens företrädare. Reglerna är lätta atl förstå för den enskilde. Deundanlag från huvudregeln som är ofrånkomliga med hänsyn till socialvårdensspeciella uppgifter, bl. a. i förhållande lill domstolar och åklagare är enklaoch klara och föreslås bli angivna i lag. Mot den av socialulredningenföreslagna sekretessen kan visserligen invändas, att det är etträllssäkerhelsinlresse atl så slor insyn som möjligt råder i myndigheternashandlande. Denna invändning väger givetvis tyngst i fråga om myndighets beslulsom inrymmer frihetsinskränkning för den enskilde. Räitssäkerheis-inlressei äremellertid relativt väl tillgodosett även i socialvårdsärenden ochmål av här angivet slag och föreslås av socialulredningen förstärkas iväsentliga hänseenden. Enligtstyrelsens uppfattning väger därför i fräga om socialvården ()de skäl som talar för att begränsa allmänhelens insyn i verksamhelen tyngre ände skäl som talar för offenllighet. Mot denna bakgrund ansluler sig styrelsen iprincip till den av socialutredningen föreslagna regleringen avsekretesskyddet. 1979/80:2 Dei B Bilaga 2 298 Länsstyrelseni anser atl tre faktorer är särskilt beaktansvärda när detgäller all bestämma sekreiessen inom socialvårdsområdel, nämligen enkla ochklara regler för tillämpningen av sekreiessen, intresset av skydd för enskildspersonliga förhållanden saml allmän insyn i och kontroll av myndigheternasverksamhet. Ävenom den försia faktorn är den kanske minst betydelsefulla saknar den inteintresse. Reglerna måste vara så utformade att de blir lätta att tillämpa.Detta bl. a. med hänsyn lill alt del är en vid krets av tjänstemän medskiftande förutsättningar, som skall tillämpa dem. Tjänstemännen måste imöjligaste mån befrias från svåra avgöranden. Alt reglerna är enkla ärnaturiigtvis önskvärt även från klienternas synpunkt. Behovet av entydigaregler om sekreiessen är alltså enligt mening angeläget atttillgodose. Detkan måhända påstås att följden av alt reglerna görs enkla kan bli attsekreiessen fär en vidare omfattning än som i och för sig är motiverat.Länsslyrelsen anser emellertid inte ett sådant skäl tillräckligt vägande föratl underiåta att göra regierna enkla och klara. Den andra faktorn,intresset av skydd för enskilds personliga förhållanden, bör tillmätas storbetydelse vid bedömningen av sekretessens omfattning. Ett av socialuiredningenshuvudmål har varit atl åstadkomma regler som kan skapa förutsättningar för ettförtroendefullt förhållande mellan den framtida organ och dessklienter. Besluten skulle med ell sådanl förhållande kunna fattas isamförstånd. Om klienten kan misslänka alt hans intresse av diskretion ejkommer all tillgodoses blir han troligen obenägen att samarbeta i önskvärd omfattning.Myndigheterna kan då inte fungera som man förutsatt i socialutredningensförslag. Ävenintresset och behovel av allmän insyn och kontroll av myndigheternasverksamhet är berättigat. Frågan är dock hur tungt denna faktor bör väga iförhållande lill den enskildes inlresse av sekreiess för personligaförhållanden. anser all den enskildes intresse i princip bör haföreträde framför del allmännas. Ett skaderekvisit så utformat att bevisbördanvilar på den som vill hävda ett utlämnande, vilket föreslagits i promemorian,kan inte anses tillräckligt långtgående. Länsstyrelsenanför avslutningsvis att den närmast är böjd för att förorda altsocialutredningens förslag läggs till grund för lagstiftning. Från huvudregelnom sekretess bör göras av socialutredningen angivna tre undanlag, Länsslyrelsendelar dock inte socialutredningens uppfattning att tystnadsplikten påsocialtjänstens område skall utgöra hinder alt avlägga vittnesmål. som alltså förordar socialutredningens förslag, anserdock att denna utredning tagit alltför stor hänsyn till skyddet av denpersonliga integriteten. De ifrågasätter, om del inte finns andra likadominerande iniressen när det gäller användandet av samhällets service ochvårdresurser, och anför: Detmåste exempelvis vara av betydande intresse för den enskilde som söker hjälp,att nödvändiga vård- och behandlingsresurser ställs till förfogande inom olikavårdsektorer. För en tillämpning av helhetssynen krävs i många fall en samordningav insatser och ett informellt samarbete mellan Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 299 olikaorgan och verksamheter, exempelvis sjukvård, socialvård och försäkringskassa.Annars riskerar den enskilde att bli lidande och själva syftet med verksamhelenäventyras. Frånandra utgångspunkter kan därför samma kritik riktas mol socialuiredningensförslag till nya sekretessregler inom sociahjänsten som motjuslitiedeparlementets förslag när det gäller bibehållandet av den s, k,läkarsekrelessen. Delfinns uppenbar risk, alt de stramare sekretessreglerna kan medföra inte baraett allvariigt hinder för utvecklandet av väl fungerande samverkansformermellan hälso-och sjukvården och socialvården. De kan också medföra atl berördavårdsektorer avslår från samråd och samverkan när det gäller utnyttjande avresurser, kunskaper och erfarenheter och i stället väljer all bygga uppparallella resurser, vilket inte kan vara tillfredsställande, varken ur denenskildes eller ur samhällets synpunkt. Närdet gäller alt la ställning till en så omfattande lagstiftning som det här ärfråga om, är det angeläget all inlresseavvägningar sker inte bara mellanoffentlighetsprincipen å ena sidan och behovet av inlegriletsskydd för denenskilde å den andra. Även sädana intressen som här beskrivits behöver las medi bilden. ,och anser alt regler om förlroendesekretess börinföras också på socialvårdsområdet. Enligt finns del frånsaklig synpunkl sett inte anledning all göra någon skillnad mellan sjukvårdenoch socialvärden när det gäller förtroendesekretess, Förlroendesilualioner avdel slag som inträffar i sjukvården förekommer i belydande utsträckning ocksåinom socialvården. De uppgifter och upplysningar som därvid framkommer ellerlämnas lorde vara av ungefäriigen samma slag i båda vårdområdena, I självaverket torde den förtroendesilualion som föreligger vid besök av enhjälpsökande hos en socialassistent i ell nykterhetsvårds- ellerbarnavårdsärende i princip inte skilja sig mycket från vad som i deltahänseende gäller i samband med en patients undersökning eller behandling av t,ex, en psykiater, 7"C0 anser för sin del att man inom den nya sociahjänsl,som socialnämnderna enligt socialutredningens lagförslag skall sköta påförtroendebasis med de hjälpbehövande, med all säkerhel kommer alt ha sammastarka behov av förlroendesekretess som föreslås för befattningshavare inomhälso- och sjukvård enligt 8 kap, 1 §, TCO konstaterar atl promemorieförslagetinnebär alt förtroendesekretessen inom socialvården endast skall förekomma iverksamhet inom familjerådgivning. Någraremissinstanser uttalar däremot sitt uttryckliga stöd för ställningstagandet ipromemorian mot tanken på särekild förtroendesekretess inom socialvårdsområdet.Till dem hör JK, som dock tillägger att de skäl som i promemorian anförs mot ensådan särteglering åtminstone i viss grad kan åberopas mot en sådan regleringäven inom hälso- och sjukvården, JK ansluter sig också till förelaget atl i enför områdel enhetlig sekretessregel intaga ett omvänt skaderekvisii med denutformning som föreslås. Också hovrätten för instämmer ipromemorians framställning på Prop.1979/80:2 Del B BUaga 2 300 Hovrätten konstaterar alt förlroendesekretess skall förekomma bara förden kommunala familjerådgivningen, varmed enligt hovrättens mening bör åsyftasäven kyrkokommunal familjerådgivning. Skulle det förekomma att en kommunbedriver rådgivning i anslutning lill den kommunala nykterhetsvården ulan attrådgivningsfunktionen är uppdragen ål en läkare eller eljesl åtmedicinalpersonal, finns dock enligt hovrätten starka skäl för en speciellföreskrift om förtroendesekretess. Det bör nämligen inte fä förekomma altuppgifter lämnade lill en rådgivare senare begagnas i ell ärende omivångsingripande mot den rädsökande. Givetvis måsle rådgivningenorganisatoriskt slå fri i förhällande lill nykterhetsvården i övrigi. Inteheller datainspektionen finner socialvårdsområdel lämpat för en regel om förlroendesekretess.En effektiv sekretessregel för socialvårdsområdet är erforderiig, men att ienlighet med socialuiredningens förslag stadga sekreiess för alla uppgifter omenskildas personliga förhållanden skulle enligt datainspektionens mening föraalldeles för långt. Den i promemorian valda lösningen, ell skaderekvisii medomvänd presumtion och kompletterat med en regel om offentlighet för beslut omnågons omhändertagande för värd, är enligt inspektionen den längst gåendesekretessregel som kan accepteras. Att den nuvarande, till sin omfattningytterst oklara särskilda social register-sekretessen förevinner är atl hälsamed tillfredssiällelse. Inspektionen betonar också vikten av all den enskildelill följd av regeln i 2 kap, 10 § fär insyn i fråga om samtliga uppgifter omsig själv inom socialvården, således även i socialregislren. LänsstyrelsenI hänvisar i fråga om socialsekrelessen lill sitt yttrande översocialutredningens belänkande. Också kammarrätten i och stadsjuristeni förklarar sig vilja la ställning till socialsekretessen isina yttranden över detta betänkande. Fleraremissinstanser förordar gemensamma sekretessregler på vårdområdet.Regeringsrätten konstaterar atl den reglering av sjukvårds- och socialvårdssekreiessensom regeringsrätten förordat i stort sett följer de riktlinjer som föreslagilsav socialulredningen. Denna utredning har pekat på sambandet mellan de nämndasekretessområdena och sekretessen inom skolväsendel. De omständigheter som socialutredningenanfört talar enligt regeringsrällen för att sekreiessen för elevvård inomutbildningsväsendet regleras på molsvarande sätt som sekreiessen inomsjukvården och socialvården. Socialstyrelsenframhåller att behandlingen inom hälso- och sjukvården bl, a, sker molbakgrunden av en social helhetssyn, I behandlingsarbetet bör de rent medicinskaåtgärderna inte isoleras från sådana sociala faktorer, som är av betydelse förden sjukes vård och tillfrisknande. Del sagda ger uttryck för en pågående ochav statsmakterna understödd integrering mellan hälso-, sjuk- och socialvård.Styrelsen anser därför atl sekretessbestämmelserna inom dessa vårdområden börså långt del är möjligt ha samma innehåll. Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 301 hänsyntill samarbetet mellan socialvården och skolväsendel bör även sekretesskyddetför dessa båda områden samordnas. Somframgår av del tidigare anförda anser också och medicinskafakulteten vid alt del hade varit önskvärt med en enhetligsekreiess på värdområdena. Enligt Landstingsrörbundetuppkommer ell särskill problem genom att promemorian - liksom socialulredningen- stannat för att förtroendesekreiess inte skall anses tillräckligt motiveradinom socialvården. Med hänsyn lill bl. a. det gemensamma utvecklingsarbete, somf. n. bedrivs mellan , Kommunförbundel, socialstyrelsensamt sjukvårdens och socialvårdens planerings- och rationaliseringsinstitut ochsom syftar till ökad samverkan mellan hälso- och sjukvård och socialvård, ärdel enligt mycket angeläget all samma regler om sekreiessoch tystnadsplikt kommer att gälla för de båda områdena. Framför allt lordeett sådanl synsätt göra sig gällande inom delområdena nyklerhelsvård och s. k.problemfamiljers kontakter med sjuk- och socialvården samt inom långtidssjukvården.Enligt Landslingsförbundet är det naturiigt atl man skapar gemensamma reglersom varken hindrar nödvändigt samarbete mellan sjukvårdens och socialvårdensföreträdare eller kan vara lill skada för patienten. Bestämmelsema om sekreiessmellan och inom myndigheter bör därför i denna del kompletteras med gemensammaregler om förlroendesekretess inom sjukvård och socialvård. anser det av vikt att samma sekretessregler gäller förhela vårdområdet. I promemorian föreslås dock all man behåller den s. k.förtroendesekrelessen inom hälso- och sjukvården medan sådan sekreiess inteinförs inom socialvården. Som skäl för denna åtskillnad har anförts bl. a. allförtroendesekrelessen inom sjukvården har gammal tradition. Sådan sekreiess harbedömts erforderiig för all allmänheten skall våga anförtro sig åt läkare. Somskäl har också anförts, alt del inom socialvården förekommer frihetsberövandeåtgärder, som gör all del blir svårt med förtroendesekreiess saml all inomsocialvården förekommer även annan myndighetsutövning, övervakning, beslul omsocialhjälp etc. Men även det förhållandel all i socialvården ingår alt görautredningar och avge yttranden till domslol i brottmål, vårdnadsmål m. m. samlyttrande till åklagare i ålalsunderlålelseärenden har åberopats.Kommunförbundet finner inte detla övertygande. Del kan enligt förbundetifrågasättas om inte socialarbetare och psykologer numera minst lika ofta som läkarelär motta stundom mycket ömtåliga förtroenden från enskilda, som söker hjälp ikrissituationer. Det kan gälla familjesituationer, uppfoslringsproblem, problemom missbruk av beroendeframkallande medel hos någon familjemedlem etc. Attåberopa läkarens särställning som argument för bibehållande avförtroendesekretessen förefaller inte heller särskill övertygande, eftersomförtroendesekrelessen genom lagändring utvidgades till att gälla alla Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 302 somutövar verksamhet inom hälso- och sjukvården eller inom apoteksväsendet. Deskäl för en förtroendesekretess som anförs kan med minst samma styrka åberopasför en liknande sekretess inom socialvården. Vad gäller frågan omfrihetsberövande ålgärder förekommer inom omsorgsvården och inom denpsykiatriska vården enligt styrelsen sannolikt flera ivängsvårdade människor äninom socialvården. Genomförs socialuiredningens förslag, bortfaller frånsocialvården myndighetsutövning av särskilt kvalificerat slag såsom beslut omövervakning, föreskrifter etc. Domstolar m.fl. myndigheter inhämtar yttrandenäven av läkare och inte sällan förordnas läkare att företa rättspsykiatriskaundersökningar för domstolens räkning. Skälen för alt ha olika sekretessreglerinom de nämnda värdområdena förefaller inte särskill starka. Däremot finns dettungt vägande skäl för gemensamma regler. Etl sådanl är den strävan tillsamverkan och delvis integration mellan sjukvård och socialvård som tagit sigolika uttryck . Övervägandena om sekretessen bör därför integälla vilken regel man ska ha pä det ena eller andra vårdområdet. I stället börvalet enligt förbundets mening över hela linjen stå mellan en starktystnadsplikt - sekretess för förtroliga uppgifter och en svagare för tystnadsplikt- sekreiess beträffande vad som i övrigt erfarits om enskilds personligaförhållanden eller tystnadsplikt-sekretess om enskilds personliga förhållanden,såvida inte lyslnadspliklen-sekrelessen bryts efter medgivande av den enskildeeller enligt föreskrift i lag eller med stöd av lag. Båda alternativen rymmersåväl för- som nackdelar. Enligt förbundets mening förebygger det senarealternativet bättre godtycke i tillämpningen och ger såväl allmänheten somtjänstemän klarare besked om när sekreiessen skall vika för andra iniressen. Liknandesynpunkter uttalas av socialkonsulenterna i , som särskillframhåller förskjutningen frän sluten till öppen vård. Denna process berörpraktiskt tagel alla verksamheter inom hälso- och sjukvården liksomsocialvården. I ökad utsträckning försöker kommuner och landsting tillgodosebehovel av närhetsservice och värdkonlinuilel genom organisatoriskaförändringar och utbyggnad av öppna vårdformer. Detta fär enligtsocialkonsulenlerna konsekvenser för vården både pä sjukhus och inomsocialvårdens institutioner. Exempel på integrationen inom öppenvården mellanhälso- och sjukvård och socialvård är den uppbyggnad av s. k. vård-ellerservicecentraler som sketl i många kommuner. Inom en vårdcentral förekommer ellnära samarbete mellan olika personalgrupper, t. ex. socialassistenter,barntillsyns- och hemvårdspersonal, personal vid mödravårds- ochbarnavårdscentral samt distriktsläkare. Genom del antydda lagarbetet blirenligt socialkonsulenterna gränsena mellan hälso- och sjukvård och socialvårdalltmer uttunnade. All upprätthålla olika former av sekretessreglerför berörda personalgrupper i detta arbete förefaller därför omotiverat. Kommunstyrelseni kommun hör också lill de remissinstanser som - Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 303 medhänsyn lill integrationen mellan sjukvård, socialvård och skolans verksamhet -anser att samma sekretesskydd bör gälla i samtliga tre fall. Kommunstyrelsen iGöteborgs kommun ifrågasätter om det inte finns anledning all överväga om inteen enhetlig sekrelessgrad skulle införas för den sociala sekreiessen iallmänhet och elevvården. Riksarkiveianmärker att arkivet fattar beslut om uigallring och förstöring avarkivhandlingar hos statliga myndigheter. Målet är därvid att bevara en säverklighetstrogen och allsidig information som möjligt. Arkivmassorna minskasgenom att inaktuella och oväsentliga handlingar avlägsnas. Denna målsättningför gallringsverksamheien kan stundom komma i kollision med kraven på gallringav etiska skäl. Sekretessens styrka och kvalitet har enligt riksarkivei stundomen avgörande betydelse för dokumentationens informationsinnehåll och därmed förbeslutsunderlagets informationskvalitet. Attsekretessbestämmelser saknas för elevakter på skolans område har t. ex. lettlill en obenägenhet att upprätta handlingar om ömtåliga elevvårdsärenden. Etlannal utslag av otillräcklig sekretesskvalitei är de många önskemål altförstöra dokumentation som kan vara förklenande för individen. Ett exempelhärpå är socialuiredningens förslag alt individorienterai material relaterattill det s. k. socialregistret skall förstöras efter det de förhållandensom uppgift avser har upphört eller efter del sista anteckning i akt hargjorts. innebär sådana tendenser atl av etiska skäl förstöra elleruttunna information rörande den personliga integriteten atl verklighetsbildenförvanskas. Detta kan lä konsekvenser såväl för kontrollen av verksamheten pådet sociala områdel som för forskningen. ser det ur denna synpunklsom värdefullt att promemorieförslaget stärkt och vidgat sekreiessen rörandeden personliga integriteten särskilt på hälsovårdens och på den socialaomvårdnadens områden. En stark sekreiess på dessa områden bör enligt riksarkiveiminska benägenheten all undanröja material som negativt belastar individen.