prop · G30340 · 1979-12-31 00:00:00 — Denfår anses vara inarbetad numera och återspeglar också förhållandevis väl denavsedda innebörden i begreppet. Beträffandemöjligheterna att avvika från de riktvärden som gäller för en värdefaktorshögsla och lägsla klass, dä värdefaktorn har extremt högl resp. lågt värde,villjag framhålla följande. Anvisal riktvärde gäller i ytterklasserna för helaklassen alltså även för extrema värden. 1 vissa fall är avsikten alt riktvärdetskall gälla i hela klassen utan justering, dvs. extrapolering är ej tilläten. 1andra fall kan riktvärdet jämkas vid extremt höga resp. låga värden förvärdefaktorn i fråga i form av justering för säregna förhållanden. I detta fallär alltså extrapolering tilläten. Av föreskrifter och anvisningar skall församtliga värdefaktorer framgå i vilka fall extrapolering är tillåten. Jagvill ta upp ytterligare en fråga av mer formell natur som också föreslagits blireglerad i 7 kap. Det gäller omfattningen av och innehållet i deverkställighetsföreskrifter som kommittén föreslagit skola ulfärdas och somhänger samman med det föreslagna systemet för värdering med utgångspunkl iriktvärden. Jag har i tidigare avsnitt 2.2.1 uttalat som min mening atl självariktvärdet inte bör vara hell bindande t. ex. om en fastighetsägare visar atlriktvärdet är felaktigt beräknal eller om han eljest kan visa alt det värde somlas fram med utgångspunkt i riktvärdet efler evenluell justering för säregnaförhållanden inte molsvarar 75 96 av marknadsvärdet för taxeringsenheten. Delkan t. ex. tänkas inlräffa i något enstaka fall att fastighetsägaren kan läggafram en bättre statistik för beräkning av värdena t. ex. för tomter än det somlegal lill grund vid provvärderingen. 1 sädana fall bör man som jag tidigareanförl kunna gå ifrån det värde som framräknats med utgångspunkt i riktvärdena.Den föreslagna bestämmelsen om verkställighetsföreskrifter i 7 kap. bör ändrasi enlighet härmed. Det innebär att föreskrifter inte skall lämnas i fråga omriktvärdena. Däremot bör bestämmelsen i fräga i övrigt kvarstå oförändrad. som föreslås i fråga om värdeområden m. m. får ses som ennödvändig och genom FTL noga styrd utfyllnad till denna lag. Jagbiträder således kommitténs förslag om allmänna regler för värdefaktorer m. m.med de ändringar jag nu angivit i fråga om skogstaxeringen och föreskrifter omriktvärden. 1979/80:40 117 2.4,4.2Allmänna värderingsregler för byggnadsvärden, markvärden m. m. Kommitténföreslår atl byggnadsvärdet liksom f n. skall utgöras av det mervärde somtaxeringsenheten har på gmnd av alt den är bebyggd. Värdel av byggnad på annansmark skall därvid enligl kommittén liksom f n. bestämmas som om byggnadensägare även ägde marken. Liksominför taxering härden föreslagna mervärdeprincipen även nu väckt enhel del inlresse. Man har framhållil risken vid värdering enliglmervärdeprincipen all markvärdet oberättigat sväller ul och att byggnadernaundervärderas. Det leder till lågl underlag för avskrivning på byggnaderna ochfelaktig proportionering mellan mark och byggnader vid försäljning. Blandde metoder som av några remissinstanser föreslås ersätta mervärdeprincipen äratl man skall ulgå frän totalvärdet och proportionera detta på delvärden efleren enhetlig modell. Korrigeringar vid användningen av mervärdeprincipen görs fn. pä byggnadsvärdet som dä, sägs det, blir för lågt. annat förslag är atlvarje delvärde räknas fram för sig och all korrigering sker av samlligadelvärden med en gemensam faklor för att överensslämmelse med beräknattotalbelopp skall uppnås. SIBhar ifrågasatt om inle fördelningen av värde av mark och byggnader på enfastighet borde grundas på en kapitalisering av bostadsbyggnadernas bruksvärdeför all man skall fl en jämförelse mellan konsumlionsvärdel av lägenheter ismåhus och i hyreshus. Lägenhetens konsumtionsegenskaper skulle utgöra detprimära och markvärdet restposten. Föregen del vill jag anföra följande. Byggnadsvärden på jordbruksfastigheterredovisades särskill första gången vid allmänna fastighetstaxering.1971 ärs fastighetstaxeringsutredning föreslog dä att värdet avbyggnadsbeståndet på jordbruksfastighet liksom gällde för byggnaderna pä annanfaslighet skulle anses motsvara skillnaden i bebyggt och obebyggt skick, den s.k. mervärdeprincipen. Utredningen ansäg att mervärdeprincipen var den principsom vid fastighetstaxering ler sig mest naturlig frän värderingssy npunkl. Vidremissbehandlingen var man allmänl posiliv till det förslagel. Nägraremissinstanser ansåg också då att andra meloder borde användas. Efler enutförlig motivering förordade föredragande departementschefen att utredningensförslag skulle genomföras (prop. 1973:162 s. 319 O- Bl. a. underslröksbetydelsen av att mark av samma slag, kvalitel, belägenhet m. m. bör åsättassamma värde, oberoende av huruvida bebyggelse finns eller inle.Deparlemenlschefen framhöll vidare bl. a. alt principen fungerade väl vidvärdering av annan fastighet. I den mån det gäller bostadsbyggnader på jordbrukär dessa ofta den värdefullaste delen av jordbruksfastigheten. Frånrättvisesynpunkt ansågs det angelägel med en likformig bedömning av tillgängensvärde. 1979/80:40 118 Riksdagenanlog förslaget sedan man i SkU 1973:70 bl. a. uttalat vissa synpunkter påregler om avskrivningsunderiagel för byggnader på jordbrak som också lades frami propositionen. Enligl den regeln anses på byggnaderna belöpa så slor del avfastighetens anskaffningskostnad som - i princip - del fastställdabyggnadsvärdet ulgör av faslighetens hela taxeringsvärde. I del sammanhangetdiskuterade skatleutskollel en regel om jämkning av proportioneringsregeln.Mervärdeprincipen vid fastighetstaxeringen godtogs däremot av skalteulskottel. Jaganser alt mervärdeprincipen är den som f n. värderingstekniskl är bäsl förfördelningen av värdena pä mark och byggnader vid fastighetstaxeringen. Den avSIB beskrivna metoden är teoretiskt intressant men som SIB ocksä framhållit kanden inte komma lill användning vid 1981 ärs taxering. Mervärdeprincipenföreslås av kommittén genomgående bli använd vid fastighetstaxeringen. Undantagfrån regeln har angetts särskill. Dessa avser kulturhistoriskt värdefullabyggnader och vattenfallsenheter. För dessa fästighetstyper har särskildaregler ansetts nödvändiga. Jag återkommer lill dessa specialregler. Av sammaskäl som läg till grund dä mervärdeprincipen generellt infördes vid 1975 årstaxering, förordar jag atl kommitléförslagel följs i denna del. Förslagelalt byggnadsvärde på ett hus, som nyttjanderättshavare äger, skall beräknas somom han också ägde tomten, har i stort sell inle mött några erinringar frånremissinsiansernas sida. framhåller emellertid atl värdet påsådana hus är betydligl lägre än om huset och marken har samma ägare. Regelnhar gällt vid fastighetstaxeringen. 1971 årsfastighetstaxeringsutredning motiverade den bl. a. med alt byggnadsvärden inlebör influeras av för nyttjanderättshavaren mer eller mindre gynnsamma villkor iavtalet med jordägaren. Jag inslämmer i den uppfattningen. Det är liksom då delgäller sädana privaträtlsliga förpliktelser som inle skall beaktas vidfastighetstaxeringen inte möjligt atl kontrollera de avtal som kan gälla förhus pä ofri grund och atl på etl likformigt sätt bedöma deras inverkan pämarknadsvärdet. Jag förordar därför atl kommilléns förslag genomförs pä dennapunkt. Kommitténföreslår att nuvarande praxis angående fördelning av mark-och byggnadsvärdelagfäsis. innebär alt markvärde, tomtmarksvärde, jordbruksvärde, skogsbruksvärdeoch värde av skogsimpediment belräffande taxeringsenhet med byggnad skallbeslämmas som om taxeringsenheten var obebyggd även då det finns byggnad påden. Kommittén föreslår undantag från denna huvudregel för taxeringsenheter medkulturhistorisk bebyggelse eller s. k, saneringsbyggnad. Jag kommer atl ta uppdessa undanlag i det följande. 1979/80:40 119 Kommitténföreslär vidare i fråga om värdering av mark atl den möjlighel som finns altbebygga en loml skall ligga lill grund för bestämmandet av värdel av tomtmark.Bebyggelsemöjlighelerna skall enligl förslagel som huvudregel beslämmas medutgångspunkt i den pågående markanvändningen. Om annan markanvändning ärtillåten enligl faslslälld stads- eller byggnadsplan och marken därigenom får ettväsenlligl högre värde skall tomtmarken bestämmas med utgångspunkt i den enliglplan faslslällda markanvändningen. Förslaget innehållervidare en bestämmelse om att byggnadsförbud och andra föreskrifter om markensanvändning skall beaktas vid värderingen om tomtmarken är obebyggd. Om del påtomten finns byggnad som har åsatts värde så skall enligl förslagel nybyggnadanses möjlig i den ulslräckning bebyggelse har skett, oavsett om byggnadsförbudföreligger. Vidare skall hänsyn las till om byggnadens placering pä tomtenomöjliggör atl denna delas. i fråga om värdering av mark atl fördelningen mellanskogsmarksvärdel och värdet av växande skog bör göras så all skogsmarksvärdetbestäms som om nägra föryngringsåtgärder inle har vidlagits. Remissinstansernahar inle gjort några invändningar mot de generella värderingsregler somföreslagits beträffande marken. Även jag anser atl de bör genomföras.Fördelningsregeln för värderingen av skogsbruksvärdet pä skogsmark och växandeskog bör dock utgä med hänsyn lill all skogsmarksvärdel som jag tidigareanfört inte längre behöver redovisas särskill. Byggnadunder uppförande, byggnadsminne m. m. och saneringsbyggnad Kommitténföreslår atl byggnad under uppförande skall åsättas byggna. 's-värde molsvarande50 96 av uppskattad investeringskostnad. Delta innebär ett lagfästande av RSV:sanvisningar i detta hänseende. Kostnadernaskall enligt förslagel hänföras till del genomsnittliga kostnadsläge somgällde före taxeringsåret. Kommittén har uttalat all ikostnaderna bör räknas in värdel av egel arbele. Ifräga om kulturhistoriskt värdefull bebyggelse har kommittén föreslagit allbyggnadsvärdet skall utgöra taxeringsenhetens totalvärde. Markvärdet lill sädanbyggnad skall beslämmas till noll. Som sådan byggnad anses enligl förslagetbyggnad som har förklarals för byggnadsminne eller byggnad som vidfastställande av stadsplan har angelts ha sådant värde ur historisk ellerkulturhistorisk synpunkl att den bör bevaras. Kommittén fömtsätter atl RSVutfärdar närmare regler för värderingen i detta avseende. Ävenför saneringsbyggnader, dvs. byggnader som saknar värde eller ulgör enbelaslning har kommittén föreslagit en särskild värderingsregel. Enligt dennaskall värdet av tomtmark, som det finns en saneringsbyggnad på, sättas ned medhänsyn lill koslnaden i samband med rivning av byggnaden. 1979/80:40 120 Vadförsl gäller byggnad under uppförande har några remissinstanser uttalat all detbör framgå av lagtexten atl värdel av egel arbete skall inräknas i den nedlagdakostnaden. Man har också framhållit behovet av en definilion av vad som kananses innefattas i begreppet under uppförande. Det sägs vara möjligt allredovisa ell hus såsom icke färdigt praktiskt tagel hur länge som helst. Någraremissinsianser har framhållil att den föreslagna regeln om atl byggnadsvärdetpä kulturhistoriskt värdefull byggnad skall ulgöra del tolala taxeringsvärdetinte passar pä jordbruksfastigheter. Nägra remissinstanser anser atl man förlikformighetens skull också bör värdera marken kulturhistoriskt värdefullabyggnader som man gör i andra fall då nybygg-nadsräli saknas, dvs. medutgångspunkl frän befintlig bebyggelse. Denföreslagna regeln om värdering av faslighet med saneringsbyggnad godlasallmänl. Från någol håll anförs att reglerna inte bör gälla endasi för tomtmarkutan ocksä för t. ex. exploaleringsmark. Någon remissinstans anser atl någolbyggnadsvärde ocksä bör åsättas saneringsbyggnaden. Föregen del anser jag att de frägor som remissinstanserna behandlat i samband medvärderingen av byggnad under uppförande bör regleras i RSV:s anvisningar. Jagdelar emellertid remissinstansernas uppfattning sä till vida atl jag anser atldel av anvisningarnas innehåll skall framgä all egel arbele skall inräknas i denedlagda kostnaderna. Vidare är det angelägel alt begreppel under uppförandedefinieras. En byggnad bör då enligt min mening inle längre anses vara underuppförande om den är så färdig att den kan las i bruk eller om den lagits i bmk. Ifrägan om värderingen av kulturhistoriskt värdefull bebyggelse anser jag detmeningslöst all söka konstmera ett markvärde eller att fastställa ett markvärdevid alternativt utnyttjande. Kommitténs förslag bör därför godtas och lagtextenutformas sä alt det klart framgåratt värderingsregeln även avserkullurhisloriskl värdefull bebyggelse på lantbraksenhet. Vadslufiigen gäller värderingen av fastighet med saneringsbyggnad anser jag,liksom i det närmasle alla remissinstanserna, atl kommitléförslagel ärvälbetänkt och bör genomföras. Den ändringen bör emellertid göras av denföreslagna regeln, såsom en remissinstans anfört, att kostnader för rivning avsaneringsbyggnad bör påverka värdet av den mark som byggnaden ligger pä,oavsett vilket ägoslag marken tillhör. 2.4.4.3Egendom med värde O Småbyggnader Byggnader,som ligger på annans mark och som inte är värda . är f n. ickeskattepliktiga. Kommitténsförslag angående småbyggnader innebär att värdegränsen höjs 10 000 kr.Byggnader med etl lägre värde föreslås vara skattepliktiga 1979/80:40 121 mende skall enligt förslaget inte åsättas nägot värde. skall gälla allabyggnader, även de som står på egen mark. skall enliglförslagel avse hela byggnadsbeståndet inom samma tomt. 1slorl sell har remissinslanserna inte haft några invändningar mot förslaget. Dädel gäller byggnader pä ofri grand lorde den krets av småbyggnader som berörsav förslaget med hänsyn Ull prisutvecklingen i stort sett vara densamma som nuär skattefri. Då det gäller byggnader på egen mark med etl värde understigande10 . har kommittén framhållil alt del här rör sig om ett förhållandevisringa antal byggnader, t. ex. enklare förråd och liknande. Beloppet 10 000 kr.skall som kommittén anfört avse värdet efler reduktion lill taxeringsvärdenivå.Skatten på de garantibelopp som eljest skulle ha ulgått torde vara obetydlig.Vidare innebär förslagel en viss administrativ förenkling. Jag ansluter migdärför till förslagel. I detta sammanhang finner jag anledning påpeka att enanalog värderingsprincip beträffande markanläggningar inte är möjlig bl. a. medhänsyn till all dessas värde ofta inte kan skiljas från värdet av självamarken. Vidare utgör markanläggning på annans mark lös egendom och skall inteåsättas taxeringsvärde. Övrigmark och vattentäckt område Jaghar tidigare föreslagit att ägoslaget övrig mark skall avse mark som inte ärhänförlig till något av de andra föreslagna ägoslagen. Till skillnad frän vadsom nu är fallet kommer inte tomtmark inom jordbruksfastighet ellerskogsimpediment att ingå i övrig mark. Kommittén föreslår att något värde inleskall bestämmas för övrig mark. Inieheller skall enligt kommitténs förslag vattentäckt område som inte omfattas avtäkttillstånd enligt vattenlagen åsättas något värde. remissinsianser är kritiska mot förslaget att över huvud laget inte åsättaövrig mark värde. Man anför att till sådan mark hör t. ex. kalfjäll,kraftledningsgator och ladugårdsbackar. De har sägs det också ett visst om änringa värde, t. ex. som producent av renbete eller viltfoder. Man har ocksäansett atl till övrig mark skall föras t. ex. campingplatser och parkeringsplatser. uppgick arealen av den övriga marken exkl. tomtmark är 1975 lill 10,7miljoner ha som taxerades till ca 114 milj. kr., varav större delen belöper påskogsimpediment. Staten, kommun eller annan menighet ägde ca 55 96 av denövriga marken. Taxeringsvärdena var mycket låga och schablonartat åsatta. Föregen del förordar jag att något värde inte bestäms för den övriga marken, såsomföreslagits. De skäl som kommittén angett väger enligt min mening tungt.Skattebortfallet blir obetydligt. Det kompenseras vidare av att del evenluellavärdel hos den övriga marken släs ut på de andra ägoslagen inom området. Vadgäller campingplatser, parkeringsplatser o. d. torde de Prop.1979/80:40 122 endastha ell värde om särskilda anordningar uppförts på dem. Dessa anläggningar ellerbyggnader äsätls då värde. Har parkeringsplatsen e. d. någon omfallning ochsådan utrustning torde den bli hänföriig till industrien-het och marken bliindelad som tomtmark. Förslaget atl inle bestämma någol värde för valtenläcklområde som inte är täktmark överensstämmer med nuvarande ordning. Jag bilräderockså del förslagel. Jaghar lidigare biträtt kommitténs förslag att markanläggning i anslutning tilltomtmark för specialbyggnad skall undanlas frän skatteplikt. Enligt kommitténbör i princip detsamma gälla även för andra markanläggningar som är inrätladeför sädant ändamål, som medför att en byggnad enligl 3 kap. i kommillénslagförslag undanlas frän skatteplikt. Kommitténhar emellertid ansett atl det är mindre lämpligl att undanta sädanamarkanläggningar från skatteplikt, eftersom de i sädant fall oftasi skullekomma att utgöra en särskild taxeringsenhet. Kommittén föreslår i stället atldessa markanläggningar inte skall åsättas någol värde. Kommitténanser vidare alt industritillbehör liksom f n. inle skall ingå i underiaget förgarantibeskaUningen. Kommittén anser av samma skäl som beträffandemarkanläggningar alt industritillbehör iKJr vara skattepliktiga och all de inlebör åsättas något värde. Remissinstansernahar inte haft några erinringar mot förslagen att inle beslämma värden förmarkanläggningar med specialändamäl och industritillbehör. Såvitt gällerindustritillbehören är del endast fräga om en lagteknisk förändring. Deanläggningar som är i fräga Ijänar sådanl ändamål som enligl vad jag lidigareföreslagit bör medföra skattefrihet för specialbyggnad. Det kan här röra sig omt. ex. försvarsanläggningar eller ledningar lill vissa reningsanläggningar.Liksom kommittén anser jag att det inte finns anledning alt föra pä sådanaanläggningar garanlibelopp. Den konslraktion av lagregeln som kommitténföreslagit är ändamålsenlig då den inte medför att anläggningarna behöverbrytas ut till särskild taxeringsenhet. Jag bilräder förslagel. Delföreslagna systemet med värdering av byggnader, skog och mark med utgångspunkli riktvärden hade vid taxering sin molsvarighel i RSV:s anvisningarutom när del gäller skogstaxeringen. Den taxeringen har skettenligl ett av beslutat regelsyslem, som bygger på värdetabeller och riktvärden.Sådana regler har senast vid taxering godtagits av . Dereglerna finns i Skvl. RSVfastställde i sina anvisningar till taxering riktvärden för åker,ängs- och betesmark, skog och skogsmark, icke produktiv mark samt 1979/80:40 123 bostadsbyggnaderoch ekonomibyggnader på jordbruksfastighet och för hyreshus pä annan fastighet.Skattechefen lämnade anvisning om övriga riktvärden. Sådana lämnades för allmark pä annan fastighet och för tomt och exploateringsmark påjordbraksfastighet. Skattechefen meddelade också anvisningar för fritidshus ochandra småhus. Denvärdering som skall utföras vid den allmänna fastighetstaxeringen avser en stormängd fastigheter och skall verkställas på en kort lid. Värderingen skall ledatill rättvisa och likformiga värden. Eftersom taxeringen skall utföras av eltstort antal nämnder och värderingsmän runl om i landet, måsle sådana normerskapas som begränsar utrymmet för subjektiva värderingar. 1 annat fall skulleman fl taxeringsvärden som inte kan accepteras ur rättvise- ochlikformighetssynpunkt. Värderingen mäste alltså styras och följa enhelligariktlinjer. Sädana kan också skapas om man tillämpar en värderingsteknik sombeaktar de betydelsefullaste värdefaktorerna. En viss schablonisering äremellertid ofrånkomlig. Iförsia hand måste man alltså avgöra vilka värdefaktorer som har stor belydelseför en riktig värdering. I andra hand mäste man bestämma med vilken noggrannhetsom dessa faktorer lämpligen bör anges. Bostadsarealen i elt småhus äruppenbarligen en egenskap som har stor betydelse för husets värde. När detsedan gäller'att avgöra hur noga denna värdefaktor bör bestämmas mäste olikahänsyn tas. Å ena sidan är största möjliga noggrannhet önskvärd, å andra sidanmåste underlaget för värderingen, dvs. de uppgifler fastighetsägaren skalllämna i sin deklaration m. m. hållas pä en rätt avvägd nivä. Det finns alltsåett samband mellan kravet på uppgiftslämnande och hur detaljerat etttaxeringsvärde bestäms. Detär vidare inte lämpligt att för en byggnadstyp eller ett ägoslag utforma envärderingsmodell som förutsätter högre noggrannhet vid bestämmandet avvärdefaktorernas storlek än den som är möjlig att fastställa för huvuddelen avförekommande värderingsenheter. Detla har medfört att de värdefaktorer, sombeaktas vid riktvärdets bestämmande, indelats i slorieksklasser samt attriktvärden endast anges för kombinationer av de slorieksklasser som är akluellainom ett värdeområde. Kommitténhar övervägt om diagram och formler borde användas för alt ange riktvärdena,men har funnit atl det vid denna fastighetstaxering inle skulle medföra någrafördelar. Det sammanhänger bl. a. med atl en indelning av värdefaktorerna istorleksklasser har ansetts lämplig främst med hänsyn lill noggrannheten i deuppgifter som är möjliga att erhålla i deklarationen. Metodenatt värdera med utgångspunkt i riktvärden ger möjlighet atl beslämma värdet påett likartat och systematiskt sätt med ledning av de egenskaper ochomständigheter som har den största betydelsen för värdel. Systemet att bestämmaklassificeringsdata och registrering av dessa gör det också möjligt för bl. a.fastighetsägaren alt kontrollera de bedömningar som legat till gmnd förvärdesättningen. 1979/80:40 124 Detriktvärdesystem som har funnits både för skogsvärderingen ochfastighetsvärderingen i övrigt är ett relativt summariskt värderingsförfarande.Del har emellertid enligt kommitténs och remissinstansernas uttalanden fungeratväl. De brister i resultaten som kommit fram på sina håll beror mindre påsystemets utformning än på t. ex. otillräckliga och felaktiga uppgifter ideklarationerna. Kommitténsförslag, som bygger på det rådande systemet och även den beslämning avvärdefaktorer som riktvärdesystemet vilar på, godtas av remissinstanserna. 1975års system har emellertid överarbetats och förbättrats. Kommitténsförslag återfinns i 8-10 kap och 12-14 kap. som innehåller en reglering av hurriktvärdena skall bestämmas. Det är i princip samma slags förhållande som blirföremål för lagstiftning för var och en av de olika byggnadstyperna ochägoslagen. Dessa "förhållanden" anges i det följande under punkterna1 och 2. Reglerom värdefaktorer som särskilt skall beaktas vid bestämmande av riktvärdet. Föralla byggnadstyper och ägoslag anges vilka värdefaktorer som skall beaklas vidbestämmandet av riktvärde. Dels har varje värdefaktor givits ett namn, dels gesen beskrivning av vilka egenskaper och övriga förhållanden som skall beaktasvid värdefaktorns bestämmande, dvs. en slags definilion av faktorn i fråga.Samtliga värdefaktorer skall indelas i klasser. Klassindelningen är oftastabsolut i den meningen att den utgår från faktiska, mätbara egenskaper, t. ex.m mark eller byggnadsrätt. Endast i elt fltal fall anknyts relaUvaförhållanden inom värdeområdet, t.ex. godhetsfaktorn vid åkervärdering. Då enabsolut klassindelning sker är klassindelningen normalt lika i hela landet.Detta är t. ex. fallet beträffande alla värdefaktorer som avser byggnader,säsom ålder och storlek. Tomtstorleken är däremot exempel på en värdefaktor sommäts absolut men som kan ha olika klassindelning från värdeområde tillvärdeområde. Reglerför att styra hur noggrannt riktvärdena skall anges Mängaav lagreglerna i 8-10 kap. och 12-14 kap. har till syfte att reglera dennoggrannhet som värdena skall bestämmas med. De kan vara utformade på nägraolika sätt. För vissa värdefaktorer anges hur många värdeklasser, som minst(eller undantagsvis högst) skall förekomma. För andra värdefaktorer har angettsden största tillåtna klassbredden. Ett annat sätt att ange ambitionsnivån vidvärdebestämningen är det som föreslagits beträffande tomtmark.