prop · G3031 · 1979-12-31 00:00:00 — Dessabestämmelser slopades i båda lagarna , som den äldrelösdrivarlagstiftningen ersattes av lag om åtgärder vid samhällsfarligasocialitet. Därmed innehåller socialhjälpslagen inte längre bestämmelser sommöjliggör tvång mot enskilda. ändrades socialhjälpslageni syfte all klarlägga kommunernas kompetens att tillgodose den enskildes behov.Kommunen skall se till att den som vistas i kommunen erhåller entillfredsställande omvårdnad (I §). har därför all göra sig välförtrogen med den enskildes behov av omvårdnad (6 §). Socialhjälpslagen liksom dess föregångarebygger på behovsprövning. Denna prövning gäller bl. a. olika, strängtpersonliga förhållanden. Behovsprövningen kan därför upplevas som elt hol motden enskildes integritet och torde i många fall ha fått lill följd atlhjälpbehövande personer och familjer avstått från att söka socialhjälp. Sådanahänsynstaganden liksom behov av administrativa rationaliseringar har letl lillalt den ekonomiska prövningen på olika sätt förenklats i det stora flertalelkommuner under 1970-lalet. Man har bl.a. infört nya socialhjälpsnormer som hargjort det möjligt att ge hjälp efter en prövning som är mindre detaljerad änlidigare. Prop.1979/80:1 Re.fonnens inriklning 108 gällande barnavårdslag, somantogs , bygger i slor utsträckning lag. Den speglar därmedockså delvis molslridande inlressen som präglat den traditionellasocialvårdslagsliftningen, nämligen individens intresse av att få vård- ochbehandlingsbehov tillgodosedda och samhällels inlresse av skydd mol den enskilde.Vissa ändringar i den nya lagen kan sägas på en och samma gång tjäna båda dessainlressen. Till de viktigare ändringarna iförhållande lill den äldre lagen hör att barnavårdsnämndens verksamhel vidgadeslill all omfalta vissa nya åldersgrupper. Gränsen för s. k. skyddsuppfoslranoch samhällsvård höjdes från 16 till . Vidare gavs ökad lyngd åt denallmänt förebyggande verksamhelen inom barn- och ungdomsvården. Till skillnadfrån tidigare nämner således lagen uttryckligen som en viktig allmänl förebyggandeverksamhel all förbällra ungdoms fritidsförhållanden. Särskild uppmärksamhelskulle vidare ägnas de grupper av barn och ungdom som kunde anses vara särskillutsatta för risk all ulvecklas ogynnsamt. Även i fråga om individuell vård ochbehandling gavs förebyggande insatser större utrymme, vilkel ofla förulsallesamverkan med andra myndigheler. Den nya lagen ger vård i enskilt hemprincipiellt företräde framför anstallsvård. Reformen omfattade inle hellernågon väsenllig omdaning av barnavårds-anstalterna. På foslerbarnsvårdens områdeinfördes krav på tillstånd för räll alt ta emol fosterbarn.Nämnderna gavs vidare befogenhet all förbjuda förflyttningar som skulle varalill avsevärd skada för fosterbarnet. Verksamhel för foslerbarnsförmedlingskulle enligl den nya lagen inle få bedrivas ulan lillständ frånsocialstyrelsen. En starkt uppmärksammad fråga ireformarbelet gällde den juridiska sakkunskapens medverkan ibarnavårdsnämndernas arbete. Denna medverkan kunde anses vara av belydelsebåde för den enskilde och för samhället. För den enskilde uigjordejurislmedverkan en viss garanti för alt de bestämmelser som tillvaralog hansinlressen ocksä följdes. kunde ökad medverkan av juridisk sakkunskapbidra lill att skydda samhället genom effektivare ålgärder mot ungalagöverträdare. Atl bygga ut eller ens behålla den äldre lagstiftningenskvalifikalionsbestämmelser m.m. för ledamöler var principielllotillfredsställande. Man begränsade sig därför lill vissa rekommendationer ochföreskrifter i syfte atl tillgodose behovet av juridiskt biträde inämndarbelel. Lagen, som kom lill före förvaltningslagen, log in flerabestämmelser som har direkt betydelse för den enskildes möjligheler atl hävdasina intressen genlemol barnavårdsnämnden. Hit hör rätten atl anlita biträdeoch rätten alt på olika sätt komma till tals med nämnden och få veta vad dengrundar sitt beslut på. Som jag har anlyll redan finns deli barnavärdslagen kvar också ell samhällsskydd som går ulöver den enskildes inlresse.Därmed följer ell auktoritärt inslag i denna lagsliflning. Lagen öppnar såledesmöjligheler alt 1979/80:1 Reformens inriktning 109 i vissa fall omhänderta ungdom för utredning, bl. a. föralt hindra brottslig eller skadlig verksamhel. Vidare gavs polismyndighetvidgade befogenheter all la asocial ungdom i fillfälligl förvar. Från denäldre lagen överfördes bestämmelserna om tvångsåtgärder etc. mol"försumliga försörjare" i avvaklan på alt dessa åtgärder skullekomma atl regleras i särskild lag. 2.1.2 förslag m. m. Samhällsulvecklingoch deball Under 1960-lalel undergicksamhällsdebatten vikliga förändringar. Synen på samhällsproblemen ändrades,vilkel sedan kom all prägla opinionen i socialvårdsfrågor. Några av de områdendet här gäller skall i korthet nämnas. En växande insikt om denväridsomspännande miljöförstöringen och slöseriet med ändliga resurser och derisker och skadeverkningar som denna redan på kort sikl innebar bidrog till enmer allvarlig och konflikt-laddad syn på samhällsulveckHngen. Överallt ivärlden, om än starkast i de högindustrialiserade länderna, har man blivitalltmer medvelen om all vetenskapens och teknikens utveckling kan innebära intebara ökade möjligheter lill lycka och välfärd för människorna ulan även elthol om olycka och undergång. Med växande skärpa ställdes därför frågan hur etlsådant hol skall kunna avvärjas och hur vetenskapernas och samhällenas uivecklingi sin helhel skall kunna länkas in på banor och utnyttjas i former som säkrarmänsklighetens fortbestånd och ökar utsikterna lill ett meningsfullt liv. Politiken har iökad grad inriktats pä samhällsplanering och miljöfrågor. Många insalser hargjorts för alt bygga ut naturskyddet. Under senare delen av 1960-ialel inleddest.ex. förberedelserna för en fysisk riksplanering. De ledde sedermera lill av1972 års riksdag beslutade rikllinjer för hushållningen med mark och vatten. Andra viktiga frågor som har fåttökad politisk aktualitet och avsatt vissa resullal gäller boendet ocharbelslivel. Frågor om maklfördelningen inom arbelslivel och förhållandena inomarbetsmiljön har kommil atl framstå som några av de viktigaste socialafrågorna. Miljöfrågorna hade nära samband meddebatten om människornas levnadsförhållanden i slorl och om välfärdensfördelning. Kriliska "verklighetsreportage" både utomlands och iSverige rubbade allvarligt föreställningen om en given samhällsulveckling molallt slörre "välfärd". De ekonomiska fördelningsfrågorna ochlåginkomslproblemel hör lill de frågor som blev brännande politiskaangelägenheter. Föreställningar alt en myckel långl gående inkomstutjämninghade åstadkommits genom social-och skattepolitiken kom all ifrågasättas. Genomden ekonomiska och sociala utvecklingen hade visserligen del äldre samhälletsresursfattigdom kunnat avskaffas. Levnadsstandarden för del slora flertalethade förbätl- Prop.1979/80:1 Reformens inriktning 110 Men välfärdssamhället hade inle löst dettidigare samhällets problem så radikalt som många trodde. Inte bara"restproblem" kvarstod. Med samhällsutvecklingen följde också nyaeller intensifierade ekonomiska och sociala svårigheier för olika grupper.Tilltagande arbetslöshet bland ungdom, ökad utslötning i samband medstrukturrationaliseringar m.m. och kraftigl ökade levnadsomkostnader innebardirekt försämrade levnadsförhållanden i vikliga avseenden för de drabbade.Slora skillnader mellan olika samhällsgrupper kvarstod i fråga om såvälekonomiska resurser som levnadsförhållanden i övrigt och i deras möjligheleralt påverka sin silualion. Till de "traditionella" samhällsproblemensom ett utbrett alkoholmissbruk innebar kom bl.a. elt ökal narkotikamissbrukatt bli elt allvarligt socialt problem. De sociala problem som drabbarmänniskorna i etl visst samhälle och får socialvården direklaerfarenheler av. Vilka svårigheter människorna möler i samhällel avspeglassåledes åtminstone till en del i de ålgärder som socialvården sätter in och iden omfattning som dessa får. Socialhjälpen, som under senare delen av1%0-ialel ökade starkt, belyser delta förhållande. Olika undersökningar harvisat att arbetslöshet och socialhjälpsbehov fortfarande har ell starktsamband. Även de höga bostadskostnaderna i framför allt tätorternas nybyggdabostadsområden har trols utbyggnaden av bostadsstödet lill barnfamiljernakommil att framstå som en av orsakerna till ökat socialhjälpsberoende. har anlalelhjälpberoende inom stadsbefolkningen varit högre än inomlandsbygdsbefolkningen. Som orsaker härtill har anförts sådana sociala ochekonomiska förhållanden i det urbaniserade samhällel som skulle innebäraökande risker för hjälpberoende. I debatten har som en betydelsefull orsak lillökal socialhjälpsberoende i snabbi expanderande lälorler framhållits olikabrisier i samhällsplaneringen. Särskilt socialhjälpens omfattning har kommitatl framstå som någol av en "indikator" på brisier inom samhälleloch politiken. De under 1950- och 1960-talenreformerade socialvårdslagarna byggde på värderingar som hade sin grund ilidigare samhällsförhållanden. De anslöt i huvudsak lill den äldrelagsliftningen. Del mer omfattande och ingripande reformarbetet hade gälltandra områden av socialpolitiken. Redan lidigl under 1960-lalel blevsocialvården och socialvårdslagarna föremål för kritik. Till en börjanbegränsades den till huvudsakligen praktiska frågor om meloder, organisationoch resurser inom en traditionellt utformad socialvårdsverksamhel. Den kanskeviktigaste förändringen var atl allt fler kommuner försökte att så långt sommöjligt överbrygga specialiseringen och funktionsuppdelningen inomverksamheten och i stället till- Prop.1979/80:1 Reformens inriktning 111 lämpaen s. k. familjevårdsprincip. Enligl denna borde all socialvård somrörde en och samma person eller familj i princip handläggas av en och sammatjänsteman. En sådan handläggning innebar fördelar för såväl klienter sommyndighet genom atl man slapp dubbelarbete och fick slörre överskädlighet ifråga om ulrednings- och behandlingsarbetet m. m. Kritiken mol socialvården komalt breddas och intensifieras. Den inspirerades av den lidigare berördainlernalioneHa kriliska sociala deballen. Kritiken belyste skarpt de negativasidorna i samhällsutvecklingen och de politiska åtgärdernas många gångerotillräckliga eller direkl skadliga effekler. Men den svenskasocialvårdskriliken hade också andra källor. Den s.k. nyklerhelsvårdsundersökningenframlade ett betänkande (SOU 1967:36) som skarpt kritiseradenykterhelsvården. Utredningen visade bl.a. all nykterhelsvårdens ålgärderriklade sig mol framför allt de sämre ställda i samhället, medan andramedborgare fick hjälp med sina alkoholproblem inom sjukvården. 1 betänkandetföreslogs att socialvårdslagarna skulle ses över och tvångsåtgärdernaavskiljas från socialvården. ställde socialchefernas organisation,socialchefers förening, krav på en översyn av den socialalagstiftningen i riktning mot en helhetssyn och frivillighet ibehandlingsarbetet och med inriktning på ökad service. Denna förening liksomandra fackliga och ideella socialarbetar-organisalioner ochklientsammanslutningar kom alt bli av storopinionsbildande belydelse för del fortsatta arbetet på en reformering avsocialvården. Utvecklingen ledde fram lill att socialutredningentillsattes . I direktiven konstaterade dåvarande chefen försocialdepartementet atl samhällsutvecklingen och strukturomvandlingen skaparsärskilda problem och medför ökade krav på samhället i fråga om personlig vårdoch omvårdnad. Han konstaterade vidare att intresset för en aktiv socialvårdökal och att den kurativa verksamheten trätt i förgrunden. Ett led dennautveckling är satsningen på "uppspårande" insatser och en effektivupplysningsverksamhet. Etl effektivt förebyggande arbele hade blivit alltangelägnare och som elt led i denna utveckling hade socialvården allt oftarekommit att tillämpa en på en helhetssyn byggd familjevårdsprincip.Kommunreformen var här av slor betydelse för möjligheterna att skapaeffektivare anordningar. I fråga om de handikappade är målet alt på ettnaturligt sätt inlemma dem i samhällhet. Elt annat drag i ulvecklingen gällersträvandena lill ökad samordning mellan socialvård och sjukvård. Samordningenpå riksplanet genom sammanslagningen av medicinalstyrelsen och socialstyrelsenska- 1979/80:1 Refortnensinriktning 112 padebättre förutsätlningar för en samordning även på del regionala och lokalaplanet, som på kunde leda till en långtgående integration. Del konstaterades vidare all vårdlagstifiningen äri viss mån splittrad och oenhefiig såväl i fråga om utformning som innehåll. Enbättre samordning lorde ge möjligheler alt bättre utnyUja resurserna och förall lillgodose medborgarnas behov av vård och omvårdnad. Möjlighelerna atl sammanförade tre socialvårdslagarna borde därför förutsättningslöst undersökas. Degrundläggande principerna för den gällande lagstiftningen "har sinförankring relativt långt tillbaka i liden". "Socialvårdens olikagrenar bör i lagsliftningshänseende såvitt möjligt inle vara skilda frånvarandra". Utredningen skulle även undersöka om inle reglerna kundeutformas så atl del blev möjligt för kommunerna all låla en enda nämnd ha handom socialvården. Ulredningen skulle även behandla frågan om delegationsrättenoch pröva om inle särskilda dislriktsorgan kunde skapas i kommuner, där dettavar lämpligt. Förutom en lagleknisk samordning bordeutredningsarbetet omfalta frågor rörande vårdens innehåll och anordningar föratt tillgodose vård- och hjälpbehov och med inriktning på all göra vårdeneffektivare. I direktiven pekas särskilt på all bristande kännedom om socialahjälpanordningar eller bristande initiativ inle får vara orsaken till all någonlider nöd eller inle får vård och behandling. Del var vidare angelägel alt deansvariga följer resultatet av insalta åtgärder. Frågor om huvudmannaskapet för vissa institutionervar etl viktigi utredningsuppdrag. Utredningen borde således i fråga omungdomsvårdsskolor och allmänna vårdanstalter för alkoholmissbrukareförulsällningslöst pröva huvudmannaskapsfrågan. 1 övrigl bordeutredningsarbetet bedrivas med utgångspunkt från all ansvarsfördelningenmellan de olika huvudmännen för hälso- och sjukvård samt socialvård i principskall vara oförändrad. Utredningen borde dock uppmärksamma de problem som kanhöra samman med del delade ansvaret för vården, däri även inräknatarbetsvärden. 1 fråga om de olika vårdlagarna anförde dåvarandedepartementschefen bl. a. följande. Socialhjälpslagen är uppbyggd huvudsakligen medsikte på ekonomisk hjälp. Socialförsäkringssystemels uppbyggnad har minskalbetydelsen av socialhjälpsverksamhelens försörjningsfunktion. Andra ekonomiskastödåtgärder vid sidan av socialförsäkringarna, exempelvis förbättringen av deallmänna barnbidragen och bidragsförskotten samt det utvidgade bidragssystemeti fråga om orlopediska och andra hjälpmedel, har verkat i samma riktning. Trotsdelta kan uppkomma situationer där det vid sidan av de generella anordningarnamåste finnas möjligheler atl ge ekonomiskt bistånd efter individuell prövningav den lyp som socialhjälpen representerar. Två kalegorier som rönt samhälletsuppmärksamhet i allt högre grad är åldringar och handikappade. Behov av vårdoch omvård- Prop.1979/80:1 Reformens inriktning 113 nad från samhällets sida kan för bl. a. dessa kategorierföreligga oavsell om del finns ell ekonomiskl hjälpbehov eller inte. Rikllinjer för den sociala omsorgen om dessa grupper, anordningar för öppen vård m. m. bör ingå som vikfiga moment i en ny vårdlagsliflning. Ansvarsfördelningen mellan primärkommuner och landsting bör närmare preciseras. Möjligheterna till samverkan mellan primärkommunerna inbördes och mellan dessa och landstingen bör beaktas särskilt då del gäller planeringsfrågor men även i fråga om 1. ex. intagning på sjukhem eller ålderdomshem och i frågor som rör social hemhjälp och hemsjukvård.- Uppgifterna för ålderdomshem ochandra inackorderingshem - t.ex. hem och servicebostäder för handikappade ochåldringar - bör prövas, varvid även frågan om debitering av inackorderingsavgifierbör uppmärksammas. Vidare bör uppmärksamhel ägnas registrering, tillsyn m.m.av enskilda vårdhem saml vård och behandling vid dessa. Enligt nuvarande bestämmelser harvislelsekommun som lämnat socialhjälp till svensk medborgare rätt alt i vissafall få ersättning av den kommun, där den hjälpte är mantalsskriven.Utredningen bör pröva om inle denna sista rest av det s. k. bosladsbandel kanslopas och reglerna om kommunernas inbördes ersältningskyldighel utgå urlagstiftningen. bör utredningen granska reglerna om fördelningenmellan stal och kommun av sådana socialhjälpskoslnader som slaten nu svararför. Frågan om en begränsning av kommuns rätl lill ersättning av enskild förlämnad socialhjälp bör likaså prövas. Belräffande burnuvårdslugen anfördedåvarande departementschefen atl den översyn som skall ingå i den allmännaöversynen av vårdlagstifiningen även borde avse det maleriella innehållei, denuvarande barnavårdsorganens funktioner och funktionsförmåga, lämplighelen ochverkningarna av de i lagen angivna ålgärderna, vård och behandling m. m. I fråga om samverkan mellan olikasamhällsorgan inom barnavården anfördes bl.a. följande. En effektiv samordning av olikaålgärder och organ bör komma lill stånd bl. a. med tanke på de problem som sammanhängermed det tilltagande narkotikamissbmkel. Detta gäller inle minsl samarbetet meddet allmänna skolväsendel. På grund av skolplikten kommer alla barn i konlaklmed skolan. Det är angeläget atl pröva huruvida inle etl fastare samarbele kanorganiseras mellan skolväsendet och socialvården. Vidare bör möjlighelerna attfå till stånd samarbele i mera fasl organiserade former med den psykiska barna-och ungdomsvården samt familjerådgivningen särskilt uppmärksammas. Ävenmöjlighelerna all skapa ell förtroendefullt samarbete i olika former mellansamhällsorganen och den enskilde bör beaklas. Utredningen skulle vidare prövaungdomsvårdsskolornas funktion och ställning. En nära anknytning till denpsykiatriska barn- och ungdomsvården samt de psykiatriska bam- ochungdomsklinikerna och till del allmänna skolväsendet föreföll nalurlig. Enlösning kunde vara att knyta ungdomsvårdsskolorna lill den psykiska vårdent.ex. i form av behandlingshem. Andra frågor utredningen skullepröva gällde barnavårdslagens bestämmelser om vårdkostnader saml spörsmålet omjurisimedverkan i vissa fall. Prop.1979/80:1 Reformens inriktning 114 I fråga om nykierhelsvårdslugenhelte del vidare i direktiven all den måste anpassas lill samhällsutvecklingenoch till den förändrade syn man har på alkoholmissbmk och alkoholmissbrukare.Ulredningen borde därvid la del av och överväga de resullal som redovisats avfrämsl nyklerhelsvårdsundersökningen. Vid översynen av samhällels nyklerhetsvårdborde övervägas i vad mån nykterhetsvården kan knytas närmare lill sjukvärden.Del erinrades även om all medicinalslyrelsens narkomanvårdskommillé hadeframhållil, all en allmän vårdlag skulle kunna medföra bättre samordning ochenhetlighet belräffande vården av läkemedelsmissbrukare och dessutom lösa vissaviktiga frågor om ansvarel för denna vård. Rörande tvångsmässiga samhällsingripanden anfördesföljande. Barnavårdslagen ochnykterhelsvårdslagen innehåller bestämmelser om tvångsmässiga samhällsingripanden.1 allvarligare fall leder dessa ingripanden till administrativafrihetsberövanden i form av intagning på och behandling. Enöversyn av barnavårdslagen och nykterhelsvårdslagen bör även avsemöjligheterna alt som ett särskill avsnitt i en allmän socialvårdslag eller ien särskild lag sammanföra bestämmelser om tvångsingripanden inom socialvårdensram. Det bör vidare övervägas i vad mån del kan vara lämpligl all iorganisatoriskt hänseende skilja uppgifter som bygger på frivillig medverkanfrån den enskilde medborgarens sida från uppgifter av tvångskaraklär. I fråga om samordning av olikafunktioner och verksamheler skulle ulredningen undersöka förutsättningarna föratl skapa socialcenlra i kommunerna. Möjligheterna till en samordning mellanden verksamhel som bedrivs av landslingen - främsl den öppna sjukvården - ochde allmänna försäkringskassornas verksamhel borde beaklas. När del gällde densociala rådgivnings- och upplysningsverksamhelen borde familjerådgivningensärskill uppmärksammas. Ulredningen skulle även se överlagen om socialregisier och pröva om lagstiftning på området alltjämt behövdes. Direktiven tog även upp frågan omde stulligu myndighelernus uppgifter. De statliga myndighelernasuppgifter när det gäller socialvården avser främsl tillsyn, samordning,planering och utveckling. Reglerna för de statliga organens uppgifter harulformals olika för de tre vårdområdena. Ulredningen bör uppmärksamma de nuberörda frågorna. En angelägen uppgift bör vara alt söka dra klara gränslinjermellan och länsstyrelsernas uppgifter på socialvårdsområdel ifråga om utveckling, planering, samordning, rådgivning och tillsyn. I direktiven underslryks all eneffektiv och rationell organisation på det regionala planet var en nödvändigförutsättning för en väl fungerande social omvårdnad. Det skulle ankomma påulredningen alt pröva behovel Prop.1979/80:1 Reformens inriktning 115 och utformningen av den regionala organisationen påvårdområdet. Allt för viltgående specialisering för tjänstemännen borde sålångt möjligt undvikas. vikligl krav var all socialslyrelsen snabbi ocheffektivi skulle kunna verka genom de regionala organen. Avslutningsvis framhölls attutredningen i sill arbele borde beakla utvecklingen på det internationellaplanet och särskilt de nordiska harmoni-seringsslrävandena. Socialulredningens arbele kom altföljas med stor uppmärksamhet av främsl socialarbetarnas föreningar och avklientorganisationer. De politiska partierna, vars reformsträvanden i huvudsakhade varit inriktade på generella irygghelsformer inom i första handsocialförsäkringen, kom i ökande grad all intressera sig för den framlidasocialvården. log sig bl.a. Ullryck i program för inle barasocialpolitiken i slorl ulan även för socialvården. Elt uttryck för dessapolitiska strävanden alt dra upp riktlinjer för den framlida socialvårdensutformning var t. ex. den dåvarande socialministerns s. k. tiopunklsprogram,som presenterades vid det nordiska socialpolitiska ministermölel . Organisatorisk bakgrund för en helhetssyn Utredningsdirektiven kom i vissadelar all kompletteras genom särskilda utredningsuppdrag och vissa frågor harutredningen haft atl behandla med förtur. tre delbelänkandenär resultatet av sådana särskilda uppdrag och prioriteringar. Två av dessa delbelänkanden gällervissa avgiftsfrågor - Ålderdomshemsavgifter (Ds S 1970:6) och Avgifler inomlångtidsvården (Ds S 1977:2). Del förslå delbelänkandel,Lagsliflning om sociala nämnder i kommunerna (Ds S 1969: 11) gick ut på atlskapa formella möjligheler för kommunerna alt samordna socialvårdsverksamhelenlill en social nämnd. Ulredningen ansåg då inle liden mogen för tvingandebestämmelser, varför förslaget byggde på frivillighei. Varje kommun borde självfå avgöra om den skulle gå över till den nya nämndorganisalionen. Ulredningenföreslog även atl lagliga möjligheler skulle öppnas för kommunerna alt inrältasociala distriktsnämnder. Dessa skulle i socialnämndens ställe handlägga ärendensom gällde enskild person. Förslaget antogs av är 1970. Därmed gavskommunerna bällre förulsällningar all lillämpa en helhels-syn i del socialaarbelel. lade socialutredningen frambelänkandet Socialvården - mål och medel (SOU 1974:39). 1 belänkandel behandlasde principiella målfrågorna inom socialvården och medel för all förverkligamålen. Den socialvårdsreform som skisseras i betänkandet innebär att stegel tasfullt ul från elt funktionelll avgränsat ansvar lill en socialvård somhar ell primärt ansvar för människornas sociala välfärd. 1979/80:1 Reformens inriktning 116 söker i sitt principbetänkandekonsekvent lillämpa en helhetssyn. Helhetssynen innebär enligt betänkandet atlvarje enskilt ärende skall bearbelas i alla sina aspekter och med insats avalla de resurser socialvården förfogar över.