prop · G3031 · 1979-12-31 00:00:00 — Eftersom ulredningens principförslag i sin helhelsyftar till atl, så långl del är möjligt, befria socialljänslen från ivång, ärdella generella krav på samiycke från klientens sida vid kontakter utanförsocialljänslen följdrikligl. Rådel anför dock vid behandlingen av utredningensförslag rörande lysinadspliklen på område viss tvekan inför enalllför starkt bindande sekretess från sida gentemot andramyndigheter, som har alt la befallning med likartade ärenden. Duiulnspekiionen understrykerslarkl vad socialulredningen anför om all ulredningen vid social nämnd skallbedrivas med hänsynstagande till integriteten hos den enskilde. Kravet påfullgott beslutsunderlag får inle leda lill dalaregislreringar som innebärobehörigt intrång i enskilds personliga integritet. Som utredningen också angerbör inle samråd med annan myndighet få ske utan den enskildes samtycke. 1979/80:1 277 såvikten av aU den som hörts under utredningen alltid bör beredas tillfälle allfå la del av gjord uppteckning och göra de tillägg eller förändringar som hanfinner påkallade. JO påpekar att enligl 12 8 skall socialnämnden utandröjsmål inleda ulredning av vad som genom ansökan eller på annat sätt harkommil lill nämndens kännedom och som kan föranleda åtgärd av nämnden. DeUa ären viktig bestämmelse som kräver vissa kommenlarer. JO uppger all han i sin verksamhet har kunnatkonstalera att ett vanligl misstag s,_m begås av socialförvaltningarna gällerjust inledande av utredning. Betydande oklarhet synes råda på många hållangående skyldigheten alt sätta igång utredning, främst i barnavårdsärenden Manverkar inte heller ha klart för sig nödvändigheten av atl ha en ulredning tillgrund innan man vidtar åtgärder. Det är därför inte ovanligt att JO riktarkritik mol socialnämnder för alt dessa underlåtit att föranstalta om utredningenligl barnavårdslagen trols att del funniis anledning anta atl åtgärder varilpåkallade. Nämndernas tveksamhet får lyvärr ofta till följd att åtgärderuteblir eller sätts in alltför sent med följd atl åtgärden, när den väl sker,kanske måste bli mer ingripande än om nämnden handlat på ett tidigare stadium.JO framhåller därför det angelägna i atl den nya lagstiftningen ger klartbesked tiil socialnämnderna om deras skyldighet atl i lid föranstalta omerforderlig ulredning. Den föreslagna bestämmelsen i 12 8 fyller inte dettakrav på klarhet. Tanken är att nämnden skall inleda utredning om ålgärdermed stöd av lagen om särskilda bestämmelser om vård av underårig kan bliaktuella. Är däremot fråga om stöd- eller hjälpålgärd enligl socialtjänstlagenfår utredning inledas först sedan den enskilde genom ansökan eller på annatsätt vänt sig till nämnden. Man ställer onekligen frågan hur socialnämnden meddessa utgångspunkter skall förfara i bamavårdsärenden där föräldrarna intevänt sig till nämnden eller där de inte alls önskar någon utredning. Äromständigheterna sådana att vård enligt lagen om särskilda bestämmelser omvård av underårig kan komma i fråga får nämnden visseriigen sätta igångutredningen ändå. Men i de flesta fall. där man har anledning att utreda ett barnsförhållanden, kan man knappast redan från början förutse alt ettomhändertagande kommer atl bli aktuellt. Tvärtom önskar man kanske framför alltutreda just behovel av andra hjälpåtgärder för bamets del. Av betänkandel attdöma skulle socialnämnden i det fallet inte få inleda och genomföra utredningenutan föräldrarnas samiycke. Detta inger starka betänkligheter. Det säger sigsjälvt att många allvariiga barnavårdsärenden skulle missas, om den mycketstoradel av utredningar enligt bamavårdslagen, som f n, görs och som intesyftar till omhändertagande, skulle få genomföras endast i den omfattning somföräldrarna accepterade detta. Det är ofta först vid en utredning som detvisar sig hur bekymmersam bamets situation är. Del är vidare just i de falldär bristerna i hemmiljön är mest framträdande som man riskerar atl föräldramamotsätter sig utredning. JO anser det därför nödvändigt att socialnämndema gesmöjlig- 1979/80:1 278 helatt utreda barnavårdsärenden oberoende av föräldrarnas samiycke också i fallnär vård enligt nämnda lag ännu inle är aktuell. JO framhåller även atl en välunderbyggd ulredning kan få föräldrarna atl ändra uppfattning såatt de senare accepterar de föreslagna hjälpålgärder-na för barnel. JO föreslår på annan plals i sill remissyttrandeatt socialtjänsfiagen kompletteras med bestämmelser om kommunens primäraansvar för barns levnadsförhållanden oavselt om barnets föräldrar begärbistånd för dess räkning. JO finner därför lämpligt att beslämmelsen om utredningi socialnämndslagen knyter an härtill och anger att nämnden skall föranslallaom erforderlig utredning i fall när underårig kan antas vara i behov av biståndfrån nämndens sida, varvid nämnden inte är bunden av föräldrarnas samtycketill utredning. Alt man tagit lätt på problemen med socialnämndemas utredningarframgår enligl JO även av övervägandena om att avskaffa vissa ivångsmedel vidutredningen. Man utgår här helt enkelt från atl alla berörda i allmänhetmedverkar frivilligt och hänvisar lill alt man får överväga omhänderlagande omden underårige eller föräldrama motsätter sig utredning. Självfallet kan dockinte omhändertagande beslutas på sådan grund. För vård enligt lagen omsärskilda bestämmelser om vård av underårig förutsätts att en utredninggenomförts som visar att lagens betingelser är uppfyllda. JO anser därför alllagen bör ge ultryck åt uppfattningen att envar bör medverka vidbarnavårdsutredningar, även om denna principiella skyldighet är osanktionerad. framhåller att de föreslagnabestämmelserna om förfarandet vid utredning efter egen hänvändelse av klienten,vid uppsökande verksamhel, vid ifrågasatt vård av underårig saml iyttrandeärenden torde kunna användas inom den framtida . Däremot,påpekar kommunen, lar socialutredningen inte upp frågan hur det skall förfarasnär anmälningar kommer in om alkohol- eller narkotikamissbruk hos vuxna.Genomförs majoritetsförslaget och det sålunda inte stiftas särskild lag förvuxna missbrukare bör anmälningar enligt t. ex. LOB och LSPV behandlas på sammasätt som föreslås ske vid uppsökande verksamhet; dvs. alt socialtjänstenföreslår stöd- och hjälpinsatser och atl utredning endast får inledas eftersamförstånd med den anmälde. Skulle däremot det alternativa förslaget om tvångmot vuxna missbrukare upphöjas lill lag torde idé förfuskas,eftersom det av majoriteten skrotade utredningsmaskineriet får rustas upp igenoch användas för varje anmälan om än aldrig så banal. Enligt kommun är det riktigt att utredningjämlikt socialtjänstlagen får inledas endast på ansökan av den enskilde ellermed hans medgivande, dvs. sociala tjänster är i princip serviceerbjudanden.Däremot tycks det föreligga vissa oklarheter när utredning avser åtgärderjämlikt lagen om vård av underårig. Här skall nämnden utan vederbörandessamtycke kunna genomföra utredningen. I vilka lägen inträder denna rätt? Prop.1979/80:1 279 socialnämnden t.ex. med slöd av lagen inleda ulredning molvederbörandes vilja vid fall av snalleri, enklare skadegörelse etc?Belräffande socialnämndslagens 12 8 önskar kommunen en komplettering, somstadgar bl. a. aU olägenhet och obehag inte i onödan får vållas den enskildesaml slår fasl aU utredning skall vara allsidig. Det är viktigt för denenskildes rättssäkerhet, menar kommunen. socionomers riksförbundframhåller all socialulredningen. beträffande uppsökande verksamhet, säger allförhållanden kan framkomma "som bör föranleda insatser från nämndenssida" och att ulredning "endast i samförstånd med den enskilde"bör inledas. Redan i näsla stycke anges atl i situationer där vård av underårigutan samiycke kan vara aktuell skall nämnden inle vara bunden av samtycke föratt genomföra utredningen. Förbundet instämmer i alt detta kan bli nödvändigl.Diskussion om tolkning av detta förs på flera håll. Förbundel ger följandelolkning: Även där insatser med samiycke påbörjats eller utredning igångsattseller förhåUandel redovisats efter uppsökande verksamhet skall socialtjänstenha rätt/skyldighet att göra utredning för evenluella ålgärder ulan samtycke. 19.6.2 Tvångsmedel m. m. påpekaratl socialutredningen framhåller att särskilda tvångsmedel inte behövs vid stödoch hjälp enligt socialtjänstlagen. Vid utredning enligt den föreslagna lagenom vård av underårig skall nämnden dock kunna begära handräckning för atlgenomföra läkarundersökning. Några tvångsmedel för hämtning till förhör ochvid hembesök anses inte behövliga. Rådet ifrågasätter om inte ivångsmedel iform av handräckning kan motiveras i vissa fall, i huvudsak sådana som avses i18 8 BvL. Ändamålet med handräckningen skulle i sådana situationer uteslutandevara att bereda tillträde till bostaden för socialarbetare, som sedan kan bearbetaden akuta situationen med de medel som förfogar över. Sätter manin sådana tvångsmedel tidigt, kan della underiätta ett snabbt ochändamålsenligl ingripande i akuta krissituationer utan alt tvånget därförbehöver vidmakthållas eller negativt inverka på den fortsatta behandlingen. socionomers riksförbundinstämmer inte i förslaget om att polishandräckning även i fortsättningen börvara möjlig vid läkarundersökning av underårig. Förbundet menar atl läkarenoch socionomen i sådana fall själva bör söka upp den unge. 19.6.3 Dokumentation och insyn I fråga om dokumenlation delar dalainspektionenutredningens i avsnitt 37.3.4 framförda uppfattning, utom såvitt avserden enskildes insyn, som bör vara oinskränkt. JO ifrågasätter inledningsvis vad socialutredningen anförpå s. 582 i be- 1979/80:1 280 tänkandetom socialnämndens skyldighet att dokumenlera vad som kommil fram vidutredning. Där anges bl. a. alt ulredningen skall begränsas till uppgifler omvilka ålgärder som vidlagits och skälen för dessa. Vidare skall uppgifter sominnefaltar subjektiva värderingar inte få förekomma. Enligt JO:s mening bördokumentationsskyldighelen rimligen omfatta även uppgifler om ålgärder somövervägts men av olika skäl inle genomförts saml om de överväganden som legatbakom dessa bedömningar. Inte heller kan man kräva att subjektiva värderingarinte skall få förekomma. Vissa uppgifler är av del slagel atl de endast kanlämnas i form av en subjektiv värdering. De behöver för den skull inte varairrelevanta. Vad som åsyftats är måhända atl uppgifterna skall vara underbyggdaoch av belydelse för ärendei och alt de inte bör innefatta förklenandevärdeomdömen om klienlen. Generellt bör gälla att dokumenlation, för att varagodtagbar, måste omfalla alla uppgifler som är nödvändiga för en rättvisandebedömning såväl av det enskilda ärendet som av ärendels handläggning. Även medhänsyn lill atl det yttersta ansvarel för ärendenas handläggning inle åvilarIjänslemännen utan de politiska förtroendemännen är del viktigt alldokumentationen inte görs alltför sparsam. Politikema måste således hamöjlighet att sätta sig in i enskilda ärendens handläggning och kontrollera ivad mån tjänstemännen följt nämndens riktlinjer och intentioner. Självfalletkan inte nämnden kontrollera aUa enskildheter. Det bör emellertid finnasmöjlighel att göra stickprovskonlroHer liksom att undersöka speciella frägor,t. ex. om en viss tjänsteman fått kännedom om att ett barn farit illa och vilkaåtgärder som i så fall vidtagits. En sak som nämnden ofta borde ha anledningatt fråga sig är om tjänstemännen i tillräcklig omfattning för upp ärenden förbeslut i nämnden. Konsekvensen av att en tjänsteman underlåter attfärdigställa en utredning och förelägga nämnden förslag till beslut är attnämnden aldrig får kännedom om ärendet. Om tjänstemännens dokumentation i formav journalanleckningar dessutom är torftig kan allvarliga missförhållandeninom en socialförvallning undgå att upptäckas. Enligt är detofla oklart för socialarbetarna när och i vilken omfattningdokumentalionsskyldighet föreligger. Dessa praktiskt väsentliga frågor bördärför kommenteras och klarläggas. Beträffande rätten till insyn för den enskildeanför JO, att enligt utredningens förslag bör den enskilde hållas underrättadom de journalanteckningar som förs om honom. Anteckningama bör, när det ärmöjligt, upprättas tillsammans med honom och i annat fall bör han i efterhandfå ta del av dem. Hur man har tänkt sig att detta skall gå till i praktiken äroklart. Det är självfallet av stor vikt att den enskilde känner sig ha fullinsyn i sitt ärende. JO framhåller emellertid atl denna allmänt accepteradeprincip inte får tolkas som att journalanteckningama skuUe kunna upprättas inågot slags samråd med den enskilde med rätt för denne att påverka anteckningarnasinnehåll. Så kan bara vara fallet i mycket begränsad omfattning, nämligen dådet rör sig om rena rättelser av felaktigheter o. d. Socialnämn- Prop.1979/80:1 281 den får såsom myndighel anses ansvarig för atlanteckningarna är rikliga och utförliga. En socialassistent kan sålundaknappast underlåta alt anteckna en för ärendei relevant uppgift av det skäletalt klienlen inle vill aU uppgiften skall finnas med. Såväl ulredningar somjournalanteckningar skulle annars kunna bli fullständigt missvisande JO anserall förvaltningslagens regler om rätt till insyn i princip är fullttillräckliga för atl tillgodose önskemålen om att klientema inte skall varaokunniga om uppgifter om dem. Det nu föreslagna tillägget omalt klienten bör hållas underrättad om innehållet i journalanteckningarnaverkar därför inte särskilt angeläget. Det kan t. o. m. få negativakonsekvenser på så sätt att socialarbetarna drar sig för att anteckna sådanauppgifter som man tror kommer all uppfattas negativt av klienten, även omuppgifterna är i sak rikliga och relevanta. socionomers riksförbunddelar utredningens synpunkter på en begränsad dokumentation och på rätten förden enskilde att delta i upprättande av anteckningar och/eller la del avdessa. påpekande attanteckningar innehåller ingående redogörelse för bl. a. personligaförhållanden stämmer säkert. Förbundet anser dessutom värt påpeka altanledningen är de kontrollfunktioner socialarbetarna åläggs avförtroendemän och revisorer. En förändrad fördelning av beslutsrätt skulleresultera i förenkling också av dokumentationen. Enligt LRF bör, för attvårdinsatserna skall ge ett tillfredsställande resultat, den enskilde beredastillfälle att ta del av uppgifter som ligger till grund för beslut rörandehonom. Utredningens förslag att undantag från uppgiftsskyldighet bör fåförekomma måste tillämpas restriktivt. Utredningens beskrivning i denna frågaär inte tillfredsställande ulan en ytterligare konkretisering bör ske. 19.7 Underårigs hörande m. m. Endast tre av remissinslansernakommenlerar särskill socialulredningens förslag om regler i socialljänsllagenför mål och ärenden där underårig hörs. fålal andra remissinsianserlillslyrker ulredningens förslag ulan särskild motivering eller lämnarförslagel ulan erinran. Ulredningen om barnens rätt anföralt socialulredningen har med hänvisning till nu gällande regler föreslagil enbestämmelse om all barn som fylll skall ha räll all själv föra sin lalani mål eller ärenden enligl socialljänsllagen. Vidare har socialulredningenansell alt i vart fall barn som fylll skall höras i ulredningar.Beträffande frågan i vad mån yngre barn skall höras i utredningen eller kallastill rätten har socialutredningen ansett all del bör ankomma på den som utrederresp. länsrällen alt avgöra i varje enskilt fall. Utredningen om barnens rältanser atl under alla förhållanden skall barn som fyllt ha den rält somsocialulredningen före- Prop.1979/80:1 282 Möjligen är åldersgränsen alllför hög.Ulredningen om barnens räll avser atl i sill eget arbele återkomma lill fräganom i vilken ulsträckning och vid vilken ålder bam själva skall få föra sintalan och ha rält all bli hörda. socionomers riksförbundinslämmer i alt del är nödvändigl all med kunnighel berätta för barnel om deinsalser som är aktuella. Förbundel poängterar särskill viklen av all barnelsmening så långl möjligi inhämtas även före det barnet fyllt . Enligl LRF bör underårig i siörstamöjliga ulslräckning få tillfälle all komma in med synpunkler. Ulredningen harangivit en åldersgräns efler vilken barnet alllid bör medverka. LRFanser med hänsyn till barns mognad all även barn under 15år i siörsla möjliga ulslräckning bör höras. 19.8 Förfarandet vid nämnd 1 likhel med övriga kapiiel underavsniliel social nämnd lar remissinslanserna i myckel lilen omfallning uppsocialulredningens överväganden och förslag i kapillel förfarandel vid nämnd.Den krilik som ges är i huvudsak posiliv, men ivå remissinsianser, 70 ochGöieborgs kommun ifrågasätter några av delfrågorna i kapillel. JO anser bl.a.all reglerna om kommunikation fåll alltför vid omfallning och Göieborgs kommunär tveksam lill den utformning som beslämmelserna om personlig inslällelseinför socialnämnd fåll i belänkandel. Skolöverslyrelsen framhåller altsocialulredningen erinrar om myndighels räll all i vissa fall anlila tolkenligl 9 8 förvahningslagen och all ulredningen konslalerar alt beslämmelsenendast utgör en rekommendation. Slyrelsen anser del angetägel all dennamöjlighel används och påpekar att del vid upprepade tillfällen framhållits alllagtextens ord "får anlila lolk" bör uppfattas som "bör anlilalolk". Slyrelsen har i skrivelse lill begärt all ensådan ändring skulle införas belräffande personer som är aUvarligt hörsel-eller talskadade. Den av regeringen tillsalta s. k. byråkratiulredningen harfåll i uppdrag att pröva frågan om en evenluell ändring av lagen. Den intensifierade ulbildningen avkonlakltolkar fr. o. m. /78, som syftar till all ulbilda 7 200konlakllolkar , kommer atl innebära en avsevärd höjningav slandarden på tolkarna här i landel. av de huvudområden som sluderasinom konlakllolkut-bildningen är sociallolkning. För skolans vidkommande ärdelta en avsevärd förstärkning av dess möjlighet att nå kontakt bl. a. medhemmen, anför styrelsen. Enligt bör möjlighelen alt anlilalolk ulnylljas så Prop.1979/80:1 283 snarl man har all göra med en klienl som inle hellbehärskar det svenska språkel. Del bör också vara dl krav all man anlilar enprofessionell lolk. På denna punkl syndas del myckel inom socialvårdenoch sjukvården. Samhällels sparsamhelsiver får inle siräcka sig sä långl atlman anlilar någon Ijänslemän, anhörig eller arbelskamral som lolk. Det ärsvärl alt lolka och del krävs ulbildning. 19.8.2 Personlig inslällelse inför sociulnämnd framhåller atl i17 8 i förslagel lill socialnämndslag föreslår ulredningen atl den som har rällall ytlra sig enligt denna lag eller förvaliiiingslagen skall ha räll all få föreirädeinför nämnden om ej särskilda skäl föranleder annat. - Kommunen pekar här påalt lagtexlen givils en formulering som ger den enskilde rätl all få föreirädeinför nämnden in pleno i alla typer av ärenden oavsell på vilken nivå ärendetnormall avgörs inom förvallningen. Också delegerade ärenden kan på della sällbringas inför nämnden. Denna ordning kan för de slörre kommunerna komma all innebäraen pålaglig merbelaslning på ell redan krävande nämndarbde. Kommunen anserdärför all rätlen till föreiräde inför socialnämnden in pleno bör begränsas såall del gäller bloil vissa lyper av ärenden eller i ärenden som regelmässigiavgörs av nämnden in pleno. I sammanhanget bör erinras om all den enskilde sominle ålnöjes med bestulen har andra möjligheter all ta vara på sin rätl, t. ex.möjlighelen all anföra besvär. däremoltillstyrker förlagd om den enskildes rätt till personlig inslällelse införnämnden i alla ärenden. JO finner all 15 och 16 SS iförslagel lill socialnämndslag klargör på ell föredömligt enkelt sätt vilkaregler i förvaltningslagen som skall lillämpas hos socialnämnden. JO framhålleremellertid de avsevärda praktiska förändringar som förslaget kommer allinnebära. Enligl ulredningens mening avser man med myndighelsuiövning bl. a. defiesla silualioner där det allmänna tillhandahåller nyllighder till pris ellervillkor som inle kan anses marknadsmässiga. Denna tolkning kan i princip varariklig. Härigenom kommer dock ell mycket slorl anlal ärenden, vilka hittillsvaril uteslutna från förvallningslagens tillämpning på grund av att beslutenendast kan överklagas genom kommunalbesvär, all bli underkaslade de i 16 8angivna reglerna, bl. a. reglerna om kommunikation. Här kan nämnas ärenden omfördelning av daghemsplalser och pensionärsbosläder. JO ifrågasäller om del ärprakliskl genomförbart all upprätlhålla elt krav på fullständig kommunikationi alla dessa fall. Del lorde innebära slora svårigheter all låla alla somförbigåtls i kön få tillfälle atl yllra sig över de omsländigheier som gjortall någon annan beviljals förtur. Som lidigare nämnls har denna fråga visslsamband med frågan om vem som bör ha räll all anföra besvär över beslul om räutill bistånd. I den mån någon har rätl all anföra förvallnings- Prop.1979/80:1 284 besvär över ell beslul bör han rimligen ocksä ha räll allfå del av underlagd för besluiel och lillfälle alt yllra sig över della.Vidare föreslås genom ell särskilt tillägg lill 16 S all ifrågavarande regler iförvaltningslagen skall lillämpas även då yllrande avges lill annan myndighel iärende som gäller myndighelsuiövning hos denna. JO finner det oklart hur dennabestämmelse skall tillämpas. För del fall all socialnämnden genomför enutredning, vilken skall ligga liU grund för nämndens yllrande liU den andramyndighelen, skall givelvis vad som framkommil vid utredningen kommunicerasmed den enskilde sä all kompletleringar vid behov kan göras. Detla synes följaav allmänna regler. Alt i delta avseende skilja på olika slag av ulredningaralllefler syftel med ulredningen synes inle lämpligt. Man frågar sig därför vadsom avses med del särskilda lilläggel i 16 8. Menas all en framslällning omyllrande från annan myndighel alllid skall kommuniceras med den berörde innannämnden avger yllrande? Om delta är meningen synes förslagel vara överdrivel. 1de fall där del är fråga om alt avge yllrande lill domsiol kan man ulgå frånatt den enskilde känner till all yttrande begärs. Vidare sker kommunikation hosdomslolen sedan yllrande avgelis. Yllerligare kommunikation hos socialnämndensynes då obehövlig, frånsell del fallet atl den enskilde bör få lillfälle atlpåverka en eventuell ulredning. Kommunikation i dessa och liknande fall kommersåvitt JO kan förstå endast all fördröja handläggningen. lillslyrkerall kommunallagens regler om hur prolokoll skall föras skall tillämpas utan deundanlag som finns i de sociala vårdlagarna samt all reglerna ommotivering enligl 17 8 förvaltningslagen skall tillämpas i slutliga beslul ikommunalbesvärsärenden inom sociaUjänsten om ärendet innefattarmyndighetsutövning. När det gäller beslutsmotiveringlillslyrker LRF beslämmelsen alt motivering alllid skall förekomma om ärendeiinnefallar myndighelsuiövning. I många fall förekommer alt en beslulsmoliveringendasi innehåller hänvisning till lagtext eller bestämmelser som inle ärtillgängliga för den enskilde. En sådan motivering är inte lillräcklig. LRFanser därför atl ell beslut måsle motiveras med hänvisning lill de faktiskaomsländighelerna i fallet. 20 samverkan med andraverksamhetsområden 20.1 Allmänt om samverkan framhåller alt ell välulbyggl samarbele myndigheler emellan ofla kan vara nödvändigt för atl enönskad helhelssyn skall kunna till-lämpas. Hovrätten släller sig emellertidkrilisk lill tanken all den enskilde Prop.1979/80:1 285 skall få hindra samråd mellan och andramyndigheler och organisationer. Kammarrätlen i Göleborg belönar altdel finns behov av samverkan mellan förvallningsdomstolarna ochsocialvården. En ömsesidig kännedom om respektive verksamhel saml ulbyle averfarenheler, kunskaper och idéer har visal sig vara av slorl värde från flerasynpunkler. Hiuills har det för kammarrätlens del förekommil samverkan endasi ibegränsad omfaUning. Sålunda har represenlanler för socialvården medverkalvid förvaltningsdomarmölen när sociala frågor har behandlals, och personal frånkammarrällen har dellagil i vissa arrangemang av socialförvallningen iGöteborg.