prop · G30375 · 1979-12-31 00:00:00 — För ettsvenskt reaktorprogram om exempwlvis 12 x 25 driftår blir då på gmndval av Rasmussen-studiensannolikheten av storleksordningen en på tio tusen för en allvarlig olycka.Därmed förstås en olycka som leder till några akuta dödsfall och något tusentalcancerfall fördelade genom en kombination av aUvarligautsläpp och ogynnsamt väder i förhållande till tätorter. Osäkerheten i dessa uppskattningarär sådan att sannolikheten för en sådan olycka under pessimistiska antagandenkan sträcka sig upp mot en på hundra, för ett reaktorprogram om 12 x 25 driftår De aUvarligastefallen (olycka i med mycket stora utsläpp, inklusive aerosoler underogynnsamma väderförhåUanden) kan ge många tusen dödsfaU företrädesvis i form avsena cancerfaU. En snabb evakuering av eventueUt berörda storstadsonirådenbedömdes ej som realistisk. I de mycket aUvarligautsläppsfaUen räknar man med svårsanerade beläggningar av radioaktiva ämnensom cesium-137 över stora områden (tiotals till tusentals kvadratkUometer).Detta kan begränsa utnyttjandet av berörda områden . Man vet fögaom de sociala följdema av en olycka åtföljd av längre eller kortare tidsevakuering. {»edömwiMgar och ställningstaganden tiUsäkerhetsfrågorna vid kärnkraft och andra energislag återfinns i dessslutbetänkande (SOU 1978:49). Underlaget från kommissionens expertgrupp försäkerhet och mUjö (EK-A) om kämkraftens olycksrisker sammanfattas där på följandesätt i kapitlet 5 "Kommissionens bedömningar och ställningstaganden"(sid 189-190). Vid kämkraftverk finns risker för haveri som leder tiU nedsmältningav reaktorhärden, vilket kan leda till stora utsläpp av radioaktivitet. Detta fömtsätteri aUmänhet liksom ifråga om en LNG-olycka, en kombination av en lång radolyckliga omständigheter Reaktoranläggningar utförs med flera oberoendesäkerhetssystem så att man tar hänsyn tiU även sådana mycket ovanligahändelseförlopp som inte kan uteslutas även om sannolikheten bedöms vara mycketlåg. Kommissionen har låtit utföra studier av riskema för olyckor och konsekvensemaav dessa avseende händelseförlopp på en mer osannolik nivå. Bedömningen avdessa risker måste ske på grundval av teoretiska utredningar. De syftar bl.a. tiUatt finna metoder för att än mer begränsa riskema. 1979/80:75 48 Deutredningar som kommissionen har låtit utföra rör dels sannolikheten för en härdsmältningsolycka,dels konsekvensema därav. Vadgäller sannolikheten för en olycka kan man sammanfattningsvis konstatera att deolika utredningama kommit till ungefär likartade resultat som den s.k. ,WASH-1400, som publicerats i en slutversion i år 1975.1 denna rapport beräknasatt en härdsmälta för de studerade typema av lättvattenreaktorer kan inträffa igenomsnitt en gång på 20.0(K) reaktorär En sådan beräkning utesluter givetvisinte att ett dylikt haveri kan inträffa när som helst. De hittillsvarande erfarenhetemaav drift med kommersieUa reaktorer är att ungefär 600 reaktorär uppnåtts utanatt någon härdsmälta inträffat. Detbör observeras att uppskattar att sannolikheten för enhärdsmälta är lägre för kokarreaktorer än för tryckvattenreaktorer Rasmussenräknar även med en lägre sannoIUchet för att en härdsmälta skaU inträffa i denyare reaktortypema jämfört med de tidigast byggda. Detta beror bl.a. påutvecklingen mot aUt bättre säkerhetssystem. Viden härdsmältning finns en stor risk för att såväl reaktortanken som inneslutningsbyggnadenkommer att genombrytas och att ett stort utsläpp av radioakfivitet kommer attske. Dessa förlopp är emeUertid svåra att fömtsäga bl.a. därför att någoterfarenhetsunderlag inte föreligger Ävenbeträffande konsekvenserna av en eventuell reaktorolycka råder stor osäkerhet. Konsekvensemaär beroende av en rad faktorer bl.a. anläggningens lokalisering, rådande värderleksförhåUanden,befolkningsfördelning och frågan om befolkningen evakueras eUer inte m.m. Närdet t.ex. gäUer meteorologin föreligger flera altemativa beräkningsmodellersom ger skUda utslag beträffande väderlekens inverkan på spridningen av detradioaktiva materialet. Detkan emeUertid konstateras att även vid ogynnsamt lokaliserade anläggningar ärde mest troliga konsekvensema för omgivningen av en härdsmälta begränsade. Ensådan olycka kan likväl medföra aUvarliga problem. Vidett stort haveri i en anläggning lokaliserad nära ett storstadsområde ochmycket ogynnsamma omständigheter, t.ex. vindriktning mot befolkningscentra ochogynnsamma meteorologiska spridningsför-håUanden, skulle människor kunna dödas eUerskadas av radioaktiv strålning eUer riskera cancer långt efter olyckan. Vid ettstort haveri skuUe vidare markområden, vars storlek beror på omständighetema,kunna bli belagda med radioaktivitet, vilket skulle innebära vissa begränsningarför områdets framtida användning. Ett omfattande och dyrbart saneringsarbete skuUebli nödvändigt. Prop.1979/80:75 49 De svåra konsekvenser som en i och för sig ytterstosannolik reaktor-olycka kan medföra under ogynnsamma omständigheter motiverar fördjupadestudier av vilka olika slags beredskapsåtgärder för evakuering, avskärmningaroch sanering av områden etc. som bör vidtas. Det är härvid viktigt att bedöma vUkaolUca tyj)er av haverier och kon-sekvensbUder som kan vara så pass sannolikaatt det finns någon anledning att befara att de kan inträffa. Åtgärderna föratt förebygga sådana olyckor bör intensifieras i samband med att kunskapema förbättras.Sannolikheten för olyckor är mindre i nya anläggningar genom deras förbättrade konstmktion.Fortsatt utvecklingsarbete är lUcväl angeläget för att än mer förstärkasäkerheten. 1 detta arbete ingår även studier av insatser för att förbättrasäkerheten hos redan befintliga reaktorer. Konsekvensema av härdsmältningar kanminskas genom att införa ytterligare barriärer mot utsläpp och genom förbättradberedskap. Kormnissionens slutiiga stäUningstagande till kämkraftensrisker återfinns på sid 200 och följande i slutbetänkandet. Inledningsvisdiskuteras där riskema vid normaldrift, uranbrytning och bränsleframstäUning. Därefterkommer kommissionen in på olycksriskerna: Risken för en stor olycka - härdsmältning - och desseffekter har studerats ingående. Metodiken i dessa undersökningar är i principuppbyggd analogt med kämkraftssäkerhetssystem, d.v.s. man söker utiö-na vadsom kan inträffa om extremt ogynnsamma omständigheter samverkar Det finns skUjaktligabedömningar av reaktorsäkerheten såväl inom kommissionens expertgrupp som iandra studier. Bedömningen av sannolikheten för en härdsmältning faller istort sett inom samma osäkerhetsintervaU i de gjorda utredningama. Konse-kvensstudiemahar däremot lett till mer skUjaktliga resultat, främst vad avsermarkbeläggning. SannoUkheten för en härdsmälta med de mycket aUvarligakonsekvenser som kämkraftskritiska granskare räknat fram är utomordentligt liten.Det bör också framhållas att säkerhetskraven successivt har skärpts och attteknisk utveckling har skapat förbättrad säkerhet. Sannolikheten för enhärdsmälta i den typ av kokarreaktorer som byggs torde därför vara mindre äni en tidigare generation. Därefter berör kommissionen bl.a. avfallsproblemen innankommissionen ger sitt slutliga stäUningstagande: "Den avgörande frågan som således måste besvaras ärom de risker som otvivelaktigt är förenade med kämkraften är godtagbara med hänsyntill de altemativ som står tiU buds och verksamhetens sociala nytta. Kommissionenssvar på denna fråga är ja." Detta var ett stäUningstagande av kommissionens majoritet.En minoritet I sami Nr 75 1979/80:75 . avledamötema har anmält avvikande mening i reservationer och särskildayttranden. Dessa går i stark sammanfattning ut på att man anser att kämkraftensrisker i stort är redovisade på ett rättvisande sätt i sakunderlaget frånkommissionens expertgrupp för säkerhet och mUjö (EK-A) men att kommissionens n\ajoritetpå ett missvisande och ofuUständigt sätt beaktat detta sakunderlag vid sinaöverväganden och slutliga stäUnings-taganden. Tilldet sakunderlag från energi- och mUjökommittén och EK-A som ovan redovisades isammanfattning viU reaktorsäkerhetsutredningen foga följande kommentarer: Oron inför möjligheten av ett reaktorhaveri kan gäUaantingen risken för den enskUda individen som bor nära ett kämkraftverk attdrabbas av skada eUer för tidig död, eUer de totala skadeverkningar en storolycka skuUe kunna förorsaka. Risken för att den enskUda individen skaU drabbasav sjukdom och för tidig död till följd av en reaktorolycka kan visas varamycket liten, jämfört med andra risker individen möter i vardagslivet. Dettakan sägas oavsett de osäkerheter som vidlåder uppskattningarna av sannolikhetenför aUvarliga reaktorhaverier För att en given individ skaU drabbas krävsnämligen - utöver ett inträffat haveri - även för den individen ofördelaktigaväder- och vindförhåUanden samt att den erhåUna stråldosen verkligen leder tUlen skada. Sannolikheten för detta kan uppskattas med större säkerhet änsannolikheten för allvarliga reaktorhaverier Den totala skadeverkan i form av akuta och senaskador och dödsfaU kan ändå bli stor om utsläppet driver mot tätbebyggdaområden. Dessutom kan sannolikheten för väderförhåUanden som leder tiUomfattande radioaktiv markbeläggning vara betydligt större än sannolikhetenför att utsläppta radioaktiva ämnen skaU träffa tätbefolkade områden. Frånexempelvis kan utsläpp av radioaktivt cesium leda till långvarigmarkbeläggning av stads- eller jordbruksområden i eUer i deflesta utsläppsriktningar. Ur samhäUets synpunkt kan det vara av intresse attveta något om sannolikheten för ett större kämkrafthaveri under ett helt kämkraftprogramom t.ex. 12x25 reaktorär, även om detta är av mindre intresse när det gällerrisken tUl enskUda individer. Man bör emellertid håUa i minnet att den tekniskautvecklingen och vunna drifterfarenheter kan leda till säkerhetshöjandeåtgärder som minskar sannolikheten för haverier under programmets löptid.Förebud till stora olyckor är avsevärt mer sannolika än den fuUbordadekatastrofen och bör leda tUl åtgärder som höjer säkerheten. Tillredovisningen av bedömmnflroc/j ställningstaganden vUl vifoga följande påpekande för att motivera vårt val av baslinje: 1979/80:75 51 Desom grundat sin uppfattning om kärnkraftens risker på vad som sägs på sid189-190 och 200-201 i slutbetänkande utan att tiänga in ibakgrundsmaterialet har fått en otillräckligt nyanserad och delvis ofuUständigbild av kämkraftens säkerhetsfrågor, framför aUt av osäkerheterna när det gäUeratt uppskatta sannolikheten för sådana reaktorhaverier som får omfattandeföljdverkningar, t.ex. i form av radioaktiva markbeläggningar. Vi villunderstryka att detta inte innebär något StäUningstagande från vår sida tUl utifrån det underlag som stod till dess förfogande vägdesamman riskema vid olika energislag i förhållande till nyttan. Sådanaöverväganden faUer utanför vårt uppdrag. Förändringari sakunderlaget efter bedömningar av svensk kämkraftsäkerhet. Frånhaveriet vid TMl-2 kan ett antal lärdomar dras. De enligt vår meningviktigaste sammanfattas i det följande tillsammans med våra kommentarerbeträffande motsvarande förhåUanden i . Därvid har jämförelsen medsvenska förhållanden fått begränsas tiU sådana säkerhetsfrågor som har belystsav haveriet vid TMl-2. Härdhaveriet vid TMl-2 utvecklade sig inte tiU enfullständig härdsmälta. 1 tidigare säkerhetsanalyser har man antagit att härdskadeför-loppsom går så långt att härden helt eUer delvis rasar samman leder till en fuUständighärdsmälta. Haveriet vid TMl-2 har visat att det i aUa faU inte är heltomöjligt att kyla en svårt skadad och delvis samman-rasad härd. Hur storamarginaler man har i förhållande till tidigare, mer pessimistiska antaganden iexempelvis Rasmussenstudien är det ännu för tidigt att uttala sig om. Bättrekunskaper i detta avseende har stor säkerhetsmässig betydelse. Kan man i störreutsträckning än man hittiUs antagit förhindra att omfattande härdhaverierutvecklas till härdsmältor är det väsentligt mindre risk för att härdhaverietleder tiU omfattande radioaktiva utsläpp. Reaktorinneslutningen förblev oskadad, trotsexplosionsartade vätgasbränder. Utsläppen av radioaktiva ämnen var små ochbegränsade tUl radioaktiva ädelgaser. Dessa läckte ut från hjälpsystem utanför inneslutningen.SpedeUt bör noteras att sådana ämnen som skuUe ha kunnat förorsakamarkbeläggningar, exempelvis radioaktiv jod och cesium, effektivt kvarhöUs,lösta i de stora vattenmängder som fanns inom byggnadema. De utsläpp som skeddeberäknas kunna medföra ett par extra cancerfaU. Det fanns vid TMI påtagliga brister i utformningenav stömingsin-struktioner och i operatöremas utbildning i att hantera stömingaroch tUlbud som avvek från de vanligaste förloppen. Prop.1979/80:75 52 Förhållandena i dessa avseenden torde på många punkterinte vara bättre i än i . Simulatorträning av operatörer i hanteringav olika onormala tillbudsförlopp har exempelvis hittiUs hunnits med i relativtbegränsad omfattning. Det fanns vid TMI påtagliga brister i utformningen avinstrumentering och kontrollrum. Operatörerna mötte därför stora svårigheter när det gällde att ställa rätt diagnos på förhållandena i reaktom och välja rätt handlingsväg för att undvika ett aUvarligt haveri. Det kunskapsunder lag som hade funnits tUlgängligt i tidigare rapporterade säkerhetsana lyser av kritiska punkter i olika tUlbudsförlopp hade inte utnyttjats vid utformningen av instmment och kontroUrum. Förhållandena är i de anförda avseendena på många punkterbättre i än i . Främst viU utredningen peka på bättre instrumenteringoch överskådligare manöverrum vid svenska kämkraftverk, även om det fortfarandefinns brister i utformningen med avseende på samspelet människa-maskin. Densvenska s.k. 30-minutersregeln har också framtvingat mer ingående analyser och automatiseringav åtgärder som behöver vidtagas vid olika tillbudsförlopp. Haveriet vid TMI-2visade på påtagliga brister i säkerhetsarbetet när det gäUer återföring averfarenheter av driftstörningar och infräffade tillbud. Inte minst gäUer detta stömingarsom man tidigare inte uppfattat som säkerhetsrelaterade. Erfarenhetema hadeinte fått genomslag i tekniska förbättringar och utbildning av Operatörerna.Om man i dessa avseenden bara ser tiU det formella samspelet meUan tillverkare,krr»ftföretag och tUlsynsmyndighet finns det inga avgörande skiUnader mellanUSA och . Däremot finns det vissa tecken som tyder på att detinformella samspelet fungerat bättre i . Det sätt på vilket en del säkerhetshöjandeåtgärder initierats och genomförts talar härför. Händelseförloppetvid TMI visar på betydelsen av en väl fungerande kvalitetskontroll på underhåUssidan.FörhåUandena i i detta avseende diskuteras längre fram i detta kapiteli anslutning till diskussionen av inträffade tiUbud. Punkterna 1 och 2 ger inte anledning att frångå tidigaresäkerhetsbedömningar. Erfarenhetema betiäffande punkt 1 visar dock atttidigare bedömningar kan ha varit för pessimistiska. När det gäller punktema 3-6 är det uppenbart att man såvälhos kraftföretag och reaktortUlverkare som hos tiUsynsmyndighetema levt med uppfattningenatt säkerhetsarbetet bedrivits mer tillfredsställande än vad haveriet vid TMI-2uppenbarade. Prop.1979/80:75 53 Utredningen har inte funnit anledning att väsentligtomvärdera resultaten av olika teoretiska säkerhetsanalyser, sådana deredovisades och bedömdes i underlaget från EK-A. Den kritik, som i den s.k. Lewisrappor-tenriktades mot Rasmussenstudien var i aUt väsentligt redan känd och redovisad i underlagsrapportematUl EK-A. Den publicerade tyska Birkhoferstudien kommer framtiU ungefär samma resultat som Rasmussenstudien. De av EK-A diskuterade osäkerheternai uppskattningen av sannolUcheter för härdhaverier kvarstår i stort settoförändrade. Bl.a. vamade man för osäkerheter i uppskattning-ama av mänskligtfelhandlande. I de teoretiska säkerhetsanalysema saknar man metoder attförutsäga när och hur en människa handlar i strid mot givna instruktioner,eller hur han eUer hon handlar i avsaknad av instruktioner Händelseförloppetvid TMl-2 belyser detta. Inträffade tiUbud vid svenska kämkraftverk fanns redovisadei underlaget till EK-A. Inga av de tUlbud som senare intiäffat visar enligt kärnkraftinspektionen(SKI) på tidigare ej uppmärksammade brister i de tekniska säkerhetssystemensutformning utöver vad som aktualiserats av haveriet vid TMl-2. Ett par tUlbud pekar dock på tidigare ejtillräckligt uppmärksammade brister i kvalitetssäkringsfunktionen på underhåUssidanvid . Detta bekräftas av den studie som utredningen låtit Det NorskeVeritas utföra. I studie påpekas att bristerna också kan sammanhängamed svagheter i SKI:s tiUsyn av kraftföretagens kvalitetssäkring på underhåUssidan.Av tidsskäl har studie ej kunnat utsträckas till övriga kraftföretag.Utredningen har därför ej underlag att uttala sig om förhållandena vid dessa. genomförda säkerhetshöjande åtgärder ickeavgjorda säkerhetsfrågor SKI har liksom den amerikanska kärnkraftinspektionenen lista på icke avgjorda säkerhetsfrågor SKl:s lista överensstämmer i stortmed den amerikanska. Utöver TMl-2-anknutna problem har inget nytt framkommitsom gett reaktorsäkerhetsutredningen anledning att komplettera eller ändrainnehållet i listan - åtminstone inte i riktning mot att säkerheten skulle haminskat. SKI och kraftföretagen har redovisat en rad säkerhetshöjandeåtgärder som vidtagits eUer är på gång vid befintligareaktorer. En del åtgärder som man i krävt till följd av haveriet vid TMl-2,t.ex. lägesindUcering på avblåsningsventilema var redan införda på svenska reaktorer. 1979/80:75 54 Sammanfattandebedömningar av svensk kämkraftsäkerhet Dencentrala frågan i utredningsuppdraget är om det kommit fram nytt sakunderlagsom ger anledning att väsentligt omvärdera riskema förknippade med produktionav elektrisk energi i svenska kämkraftblock. Låtoss då börja med ett konstaterande som vid första anblicken kan låta som enmotsägelse. Den verkliga säkerheten vid svenska kämkraftverk är sannolikthögre än den var , då EK-A lämnade detsakunderlag som låg tiU grund för stäUningstaganden. Detidigare inte tillräckligt uppmärksammade säker-hetsriskema som ledde tUl TMI-2-haverietär nu väl kända och avsevärt minskade genom olika säkerhetshöjande åtgärderFlera andra säkerhetshöjande åtgärder har vidtagits på desvenska kämkraftblock som är i drift. Inget tyder på att andra åtgärdervidtagits som väsentligt försämrat säkerheten. Man måste därför göra denbedömningen att den verkliga sannolUcheten för härdhaverier och härdsmältor harminskat - hur stor eller liten denna verkliga sannolikhetän är jämfört med resultaten av de teoretiska säkerhetsanalysema. Ensådan bedömning som den här gjorda är inte unik för kämkraftindu-strin. flygsidan har givetvis säkerheten ökat när en tidigare obeaktad riskuppmärksammats och åtgärdats tiU följd av inträffade olyckor eller tillbud. Urdet underlag som lagts fram i detta betänkande kan vidare enligt vår meningföljande viktiga slutsatser dras: Denförsta slutsatsen är att det inte finns anledning att på vetenskaplig grundväsentligt omvärdera den bild som gavs av energi- och mUjökommittén expertgrupp för säkerhet och mUjö (EK-A) ifråga omsannolikheten för reaktorhaverier, därmed sammanhängande utsläpp avradioaktiva ämnen och följdverkningarna av dessa (se sidan 36 ovan). Haverietvid TMl-2 har visserligen visat på brister i tidigare säkerhetsanalyser,framför aUt när det gäUer mänskligt felhandlande. A andra sidan visarunderlaget att särskUt de svenska kokarreaktorema är mindre känsliga för dentyp av felhandlande som gav upphov till TMl-2-haveriet, nämligen att operatöremaskapade sig en felaktig bild av reaktorhärdens kylning, bl.a. på grund avbrister i instrumentering och utbUdning. Erfarenhetema från TMl-2 visar ocksåatt de radioaktiva utsläppen tUl omgivningen blev mycket begränsade i förhåUandetill de mycket svåra skadoma på reaktorhärden. På denna punkt bekräftassäkerhetsanalysemas resultat. Utsläppen av radioaktiv jod blev t.o.m. mindreän befarat. Denandra slutsatsen är att man - mot bakgrund av såväl haveriet vid TMI-2 som deteoretiska säkerhetsanalysema - i det fortsatta säkerhetsarbetet måste utgåifrån att det faktiskt kan inträffa ett allvarligt härd- 1979/80:75 55 haverimed omfattande frigörelse av radioaktiva ämnen från härden och åtföljandepåfrestningar på reaktorinneslutningen. "Det osannolUca har faktiskt infräffatoch kan inträffa igen". Denna insikt om kämkraftens risker måste få fuUtgenomslag i säkerhetsarbetet. Även om sannolUcheten för sådana händelser ärlåg, och även om den verkliga säkerheten har förbättrats under det senasteåret, visar likväl TMl-2-haveriet och andra tiUbud att man såväl inom som utom kämkraftindustrinuppenbarligen ansett att kvaliteten på vissa delar av säkerhetsarbetet varithögre än vad som visat sig vara fallet. Den rad av olika åtgärder som faktisktvidtagits tiU följd avTMI-2-haveriet kan ses som en bekräftelse på dennaförändrade uppfattning. I praktiken innebär detta att inriktningen påsäkerhetsarbetet förändrats i många viktiga avseenden. Ändå står det klart attdet inträffade negativt påverkat trovärdigheten i en del aUtför långtgåendeuttalanden om säkerheten som förekommit på sina håll. Denu redovisade slutsatserna ger vid en samlad bedömning enligt vår mening inteanledning att väsenfiigt omvärdera den bUd som energi- och mUjökommittén och energUcommissionensexpertgrupp för säkerhet och mUjö (EK-A) tidigare gett av kämkraftens riskerMen både denna riskbUd och erfarenhetema av haveriet vid TMl-2 visar enligt våruppfattning att väsentligt högre krav måste ställas på säkerhetsarbetet isamband med produktion av elektrisk energi i kämkraftverk. Detta gäUer både iförhållande till hur det bedrivits och i förhåUande till de relativt aUmänthåUna förslag lade fram i denna fråga (SOU 1978:49, sid 190och 202). Det gäUer också alla led, aUtifrån konstruktionen av reaktorerna ochderas säkerhetssystem, via tillsynsmyndighetemas verksamhet tUl det löpande, vardagligasäkerhetsarbetet vid drift dch underhåU av kämkraftanläggningarna. SärskUtviktig är återföring av erfarenheter av driftstörningar och inträffade tUlbudi syfte att förebygga olyckor Ökande satsningar på förebyggande åtgärder gerdock tUl slut minskande utbyte. Härdhaverier kommer att kunna inträffa även iframtiden. De konsekvenslindrande åtgärderna måste därför ägnas väsentligt ökaduppmärksamhet. Våraöverväganden och förslag när det gäUer säkerhetshöjande åtgärder och forskning utvecklasnärmare i kapitel 9 och 10. De viktigaste slutsat-sema och förslagen redovisasi sammanfattning i följande avsnitt. 1.7 Säkerhetshöjande åtgärder och forskning Utredningenanser att den yttersta ambitionen för alla säkerhetsåtgärder bör vara att heltundanröja riskema för omfattande förluster av liv eller egendom. Detta gäUeräven för åtgärder på befintUga kämkraftverk. Prop.1979/80:75 56 står visserligen klart att ingen nu känd åtgärd är tiUräckligför att helt och håUet nå detta syfte. Utredningen anser emeUertid att detexisterar åtgärder, tekniska och andra, som kan föra säkerhetsnivån avsevärtnärmare detta mål. Möjlighetema härtUl bör tiUvaratas. Utredningen anser att säkerhetsbegreppet ipraktiken fått en alltför snäv innebörd såväl i som utomlands. Vimenar att den faktiska säkerheten bestäms inte bara av utformningen av härdnödkyl-system,reservkraftförsörjningar och andra tekniska utrustningar, utan också avfaktorer som kraftproducentemas kompetens i säkerhetsfrågor, dessa frågorsgenomslagskraft i respektive organisation och utbUdningen av personal av olikakategorier. Utredningen har kunnat konstatera att ett betydande arbetei syfte att höja säkerheten redan pågår vid de svenska kraftföretagen, vid SKIsamt vid andra institutioner. Utredningen anser emeUertid att denna verksamhetbör ytterligare breddas, förstärkas och systematiseras. I fråga om rollfördelning och organisation anserutredningen att en hög ambition för säkerhetsarbetet måste känneteckna all kämkraftverksamhet.Det direkta säkerhetsansvaret bör lUcsom tidigare åvUa kraftföretagen, medan tUlsynsmyndighetemasuppgift bör vara att granska säkerheten i stort.