prop · G3031 · 1979-12-31 00:00:00 — JO framhåller all enväl genomförd ulredning är en första förutsätlning för all länsrällen skallkunna få elt tillfredsställande underlag för sill slällningstagande.Bristfälliga ulredningar kan enligt JO leda lill allvarliga rättsföriusler,både så all vård inle beslutas trots atl skäl därtill föreligger och atl vårdkommer lill ständ med slöd av lagen trots alt någon annan behandlingsåtgärdhade varit tillräcklig eller mer ändamålsenlig. JO anser atl man vid enavvägning mellan å ena sidan önskemålen om en skyndsam handläggning och å andrasidan kravel pä en tillförlitlig utredning måsle la fasta på del sislnämnda.Den föreslagna l4-dugarsre-geln kan enligl JO:s mening medföra en risk förförsämrade ulredningar. Visserligen kan enligt förslagel utredningstidenförlängas men detla förutsätter särskilda skäl. Enligl JO;s mening framstår enutredningstid pä som nödvändig även i många normalfall medhänsyn lill de prakliska svårigheier som ofla föreligger all genomföra dellaslag av ulredningar. Molsvarande synpunkler framförs av flera länsslyrelseroch kommuner. Det är som socialulredningenframhåller av siörsta vikl alt elt lillfälligl omhänderlagande inle bestårunder längre lid än vad förhållandena oundgängligen kräver. är delemellertid från rällssäkerhelssynpunkl nödvändigl att få ett så tillföriitligibeslutsunderlag som möjligt för länsrättens slällningstagande. Sådanatidsgränser får inte sältas för ulredningen att möjlighelerna till enfullständig och väl genomarbetad utredning försväras. En alltför kortutredningstid medför allvarlig risk för felaktiga beslul. En lid av för ulredning harenligt vad remissinslanserna framhåller redan nu ofta visal sig otillräcklig.Det bör också uppmärksammas alt del enligl FL ankommer på nämnden allkommunicera ulredningen med den åigärden avser. Beslut alt göra ansökan tilllänsrätten är inte heller av den beskaffenhelen all beslutel bör kunnadelegeras. Del innebär all nämnden måste kallas för att besluta i ärendei. Dessa omständigheter talar enligtmin mening för all den lid som enligl förslagel skall gälla närdel finns särskilda skäl bör få vara längsta tid också i normalfall. Jag utgårdock från all nämnderna skall Prop.1979/80:1 42 sträva efter att nedbringa tiden så mycket som möjligt ochatt ansökan därför i många fall kommer all kunna inges inom Ivå veckor. Har ansökan inle gjorts inom denföreskrivna liden, skall omhänderlagandel genasi upphöra. Det är som socialutredningenframhåller viktigt atl mäl som gäller vård med Slöd av LVU företas tillavgörande med största skyndsamhel. Alldeles särskild skyndsamhel är påkalladnär den unge är omhändertagen då målel kommer in till länsrätten, Enliglsocialulredningens förslag bör i sådanl fall förhandling i målet hållas inom envecka från det ansökan kom in lill rälien. Enligt förslaget bör denna lid kunnaförlängas om yllerligare ulredning eller annan särskild omsiändighel gör delnödvändigl. Några länsslyrelser har framhållilall den föreslagna liden för alt hålla förhandling i målet är väl kort. Parteroch vittnen måste hinna delges kallelse och fä skäligl rådrum för inslällelsen.Pari måsle också hinna la konlakl med sill ombud som i sin tur kan ha svårl allinställa sig med så korl varsel. En tidsfrist om ivå veckor bör enligt dessalänsslyrelsers uppfattning föreskrivas som huvudregel. Länsslyrelsen iSödermanlands län ifrågasäller om man alls behöver ha någon längsla lid. Jag delar remissinsiansernasuppfaUning alt tiden för all hålla huvudförhandling är väl knappl tilltagen iulredningens förslag. Del finns en risk för vad som har varil avsell som enhuvudregel blir undanlag. När allmänl ålal har väckls mol den som är under 18år, skall enligl särskilda besiämmelser huvudförhandling i målel hållas senaslinom Ivå veckor. Jag anser all denna lidsrymd också kan vara lämplig altfaslslälla för förhandling i länsrätl i mål om vård med slöd av LVU. Som socialulredningen harframhållit följer av arten av de beslul som del här är fråga om att beslutetgenasi skall kunna verkställas. Detla bör enligt min mening också framgå avlagen. Jag vill slulligen i anslutningtill de här föreslagna bestämmelserna även beröra frågan om häktning av unga iåldrarna under . Enligl 7 § lagen (1964: 167) med särskilda besiämmelserom unga lagöverträdare får den som är inle häktas med mindresynnerliga skäl föreligger. Lagstiftningen bygger således på den uppfaUningenalt alla möjligheter bör tas till vara för atl undvika häktning av den som intehar fyllt . I främsta rummet har man tänkt på de befogenheter allomhänderta den unge för utredning som barnavårdsnämnden har enligt 30 § BvL. Påmolsvarande sätt bör enligt min mening de föreslagna bestämmelserna i tillämpas när fråga kommer upp om häktning av den som är under 18 år.Beslutas omhändertagande, bör således häktning som regel kunnaunderlålas. För ungdomar i åldrarna gäller f.n. inga särskildaregler i fråga om häktning. Även för dessa bör emellertid etl omedelbartomhändertagande kunna utgöra ett alternativ till häktning. Ett beslut om omedelbartomhändertagande upphör aU gälla om den unge likväl senare häktas. Prop.1979/80:1 43 Enligt BvL får barnavårdsnämnden omhänderla den unge församhällsvård, om förebyggande ålgärder redan från början framslår somotillräckliga eller om sådana åtgärder har visal sig verkningslösa. Samlyckerföräldrarna eller den unge, om han har fylll 15 är, lill all nämndens beslutom omhänderlagande för samhällsvård verkställs, vinner beslutet laga kraft, 1annal fall skall beslutel utan dröjsmål och senast från dagenför beslutet underslällas länsrällens prövning. Om underställning sker. kanlänsrätten i stället för atl fastställa beslutet förordna om en eller fleraförebyggande ålgärder eller uppdra åt nämnden all föranslalla om sådana. Somjag har framhållil lidigare har socialnämnden ansvarel för all den unge får denvård som han behöver. I de silualioner som avses i LVU ankommer del således pånämnden all medverka lill atl den unge bereds en värd som är anpassad eflerhans behov. Del blir därvid en viklig uppgift för alt finnasådana former.för arbelel att även i de svåra silualioner som här avses vård-och behapdiingsarbetel så långl del är möjligt kan bedrivas tillsammans medföräldrama och den unge. Del ligger ell storl värde i atl la till varaföräldrarnas och den unges vilja atl medverka lill all ändamålsenliga insalserkommer till stånd. Jag har därför all om nödvändig vård kan ges den ungei frivilliga former, bör han inte beredas värd med slöd av LVU med deräiisverkningar som följer därav. Samlycker föräldrarna och/eller den unge lillden vård som nämnden finner nödvändig, blir således grunden för besluiel lämnatmedgivande. Kan föräldrarnas eller den ungessamiycke inle nås bör emellertid frägan om vården på sätl ulredningen harföreslagil prövas av länsrällen. Som flera remissinsianser påpekal har en sådanbeslutsordning klara fördelar från rällssäkerhelssynpunkl. Vårdålgärden blir påsä säll föremål fördom-stols bedömning och en enhetlig rättstillämpningfrämjas. Jag vill erinra om att redan nu skall frågan om samhällsvård prövas avlänsrällen när den unge eller hans föräldrar molsälier sig all nämndens beslulverkslälls. Jag ansluler mig således lill den av socialulredningen valdalösningen. Den innebär alt om samiycke inte kan erhållas lill den vård somnämnden anser alt den unge behöver, skall länsrällen pröva om del finnsförulsällningar att ändå genomföra vården med stöd av LVU. 1 BvL förekommer yllerligare enform av omhänderlagande för samhällsvård. Den skiljer sig frän den somgenomförs under de i 25 § angivna omsländighelerna bl.a. genom all denenskildes medgivande i regel ulgör förulsällning för all nämnden skall kunnabeslula. Enligl 31 § försia slyckel fär den som inle har fylll 18 är och sombehöver vård och foslran på grund av all föräldrarna har avlidil ellerövergivii honom omhändertas för samhällsvård, om inle vårdbehovel fillgodosespå annal säll. Den som har fylll får dock inle omhändertas ulan egelsamiycke, om inle särskilda skäl all inle höra honom föreligger. Enligl 31 § andra slyckel skall vidare samhällsvård påbegäran av föräld- Prop.1979/80:1 44 rama eller med deras medgivande beredas den underårige omhan. utan alt fall som avses i 25 § är för handen, är i behov av specialvårdeller annan vård och foslran ulom hemmel. Även i della fall erfordras samtyckeav den som har fylll . Eftersom LVU kommer lill användningförst om samtycke till värd inle kan näs, finns del inget uirymme i denna lagför nägon motsvarighet till den samhällsvård som regleras i 31 S BvL. Denödfall som avses i denna paragraf faller in under den vård som ges ifrivilliga former endasi med stöd av socialtjänstlagen. Jag avser atl behandladessa frågor i den blivande propositionen. 2.1.13 Handläggningen i länsräll Handläggningen av ärende i förvallningsdomslolregleras av FPL. Förfarandereglerna i FPL är all se som basregler. Desärskilda förhållandena inom vissa förvaltningsområden kan kräva en regleringav lörhällandena vid förvallningsdomslol som avviker frän beslämmelserna i FPL.I 2 S FPL föreskrivs därför atl om del i lag eller författning som harbeslulats av regeringen har meddelals beslämmelse som avviker från FPL sä skallden bestämmelsen gälla. Sådana särskilda regler har givitsför förfarandet i mål om omhänderlagande för samhällsvård enligl BvL, Genom 75§ försia slyckel BvL har vissa bestämmelser om förfarandet i ärende hosbarnavårdsnämnd gjorts tillämpliga på förfarandet i länsrätt. Den i lagrummelgjorda hänvisningen omfallar föreskrifter om kallelse och om hämlning lill läkarundersökningav den underårige och om hämlning av den ärendei rör (16 och 17 SS), om erinranom rälien all påkalla munllig förhandling (19 S första styckel andra punklen),om den underåriges ställning när han inte har fyllt 15 ;u' (15 S tredje slyckeloch 19 S iredje styckel) samt om föräldrarnas närvaro när man hör den som ärunder 18 är (20 S), Enligt 75 S andra stycket skallrepresentant för barnavårdsnämnden beredas tilirälle all närvara vid munlligförhandling. 1 82 § BvL sägs vidare atl avlänsrätt meddelat beslul i mål eller ärende enligt BvL skall delges varjeenskild person och kommun som berörs av del. Slutligen ges i 86 S en bestämmelseenligl vilken länsrätls beslul i ärende som avses i 4-9 kap. BvL ochkammarrälts molsvarande beslut skall lända lill omedelbar efterrätlelse. Jag har lidigare föreslagil attlänsrätten skall bli första instans i mål om vård enligl LVU.Underslällningsinstiluid försvinner i dessa mål. När beslulanderälleni fräga om vård med slöd av LVU liiggs på länsrätten, aktualiseras behovel avsärskilda förfaranderegler för handläggningen i länsrätt. En viktig fråga är därvid omskrifiUgl eller inuniUgi Jörfuruiide bör vara huvudregel i mål om vård enligtlagen. Enligt FPL är huvudregeln atl 1979/80:1 45 förfarandet skall vara skriftligt (9 §). 1 9 § andra ochiredje styckena FPL anges när muntlig förhandling skall kunna komma i fråga. Ihandläggningen får enligl vad där sägs ingå riiunllig förhandling beträffandeviss fråga när det kan anlas vara lill fördel för ulredningen i målel. Vidareskall bl.a, i länsräll munllig förhandling hällas, om enskild som för talan imålel begär det och förhandlingen inle är obehövlig och inle heller särskildaskäl lalar mot det. Socialulredningen föreslår allmunllig förhandling alllid skall hållas i länsräll vid avgörande av mål enliglden särskilda lagen. Kammarrätlen i Göleborg lillslyrkerulredningens förslag. Även kammarrätlen i framhåller behovel avmunllig förhandling men ifrågasäller om del finns lillräckliga skäl atl göramuntlig förhandling obligalorisk. Enligl kammarrällens mening bör munlligförhandling kunna underlåtas när det finns synnerliga skäl för della. Fleralänsslyrelser har också tagit upp frågan om muntlig förhandling.Länsstyrelserna delar utredningens uppfaUning i fråga om behovel av muntligförhandling och framhållei all del förekommer munllig förhandling iså goli som alla mål om omhänderlagande för samhällsvård. Enligtlänsstyrelserna finns del emellertid inte anledning all göra munlligförhandling obligalorisk. Så anser t.ex. länsslyrelsen i atldel även i fortsättningen bör ankomma på länsrällen atl bedöma om munlligförhandling behövs. Omsländighelerna kan vara sådana, 1. ex. i mål som gällervårdens upphörande, att munllig förhandling inle behövs. Samtycker föräldrarnaeller den unge lill nämndens ansökan om vård kan på molsvarande säll munlligförhandling vara onödig. Andra länsslyrelser anser all om den åigärden avseranhåller om all inte behöva insiålla sig, bör munllig förhandling kunnaunderlåtas. Mål enligt LVU avser frågor av slorbetydelse för den enskilde. Beslul om vård innebär ingripande förändringar avföräldrarnas och den unges räll all själva bestämma över sin silualion. Enbarten skriftlig redovisning i länsräll av de förhållanden som har föranlellnämnden all ansöka om vård ger, som socialulredningen framhåller, ell sämrebeslulsunderlag än om parterna är närvarande vid målels avgörande. Det kanocksä mången gång vara lällare för den saken rör atl vid en förhandling införlänsräll redovisa de förhållanden som enligt hans mening bör ligga lill grundför bedömningen. Del bör också uppmärksammas all den enligl FPL föreligganderälien all begära munllig förhandling inle alltid las i anspråk. Länsslyrelseni Slockholms län framhåller exempelvis atl del slora anlalel mål har medverkallill all munllig förhandling har begränsats lill de fall där pari begärmunllighel. Frekvensen av sådana förhandlingar har inte överstigit . angivna omsländigheier lalarenligt min mening med styrka för all muntlig förhandling bör föreskrivas idessa mål. De mål som enligt lagen kan bli föremål för rättens bedömande avserfrågor bl. a. om beredande av vård, av nämnden beslulade förändringar i vårdensutformning och frågor Prop.1979/80:1 46 om väldens upphörande. Det äi' frän rällssäkerhelssynpunklav stor belydelse att mäl av denna art inte avgörs på handlingarna i denenskildes frånvaro. Som remissinslanserna har påpekatkan del dock förekomma prövningar av länsrätten där en munllig förhandlingframstår som helt onödig. Del gör alt regeln om munllig förhandling enligl minmening inle bör göras alldeles ovillkorlig. Är del enligt länsrällens bedömninguppenbart obehövligt att hålla munllig förhandling, bör sådan därför kunnaunderlålas. Mot bakgrund av vad jag har anfört tidigare om belydelsen avmunllig förhandling är del klarl att undanlagsmöjlighden bör användas med storförsiklighd. Framför allt är del vikligl alt muntlig förhandling alltid hållsnär någon av parterna önskar det. Om länsrälten tänker avgöra målet påhandlingarna, bör parten därför alltid underrättas och ges lillfälle all inomen viss lid begära muntlig förhandling. En föreskrift om delta bör tas in iLVU. Jag vill slutligen i denna delunderslryka atl eftersom del stora fiertalet länsrälter redan f. n. avgör målom omhänderlagande för samhällsvård vid munllig förhandling, kommer den härföreslagna beslämmelsen inle atl öka länsrällens arbelsbelaslning i någonstörre grad. FPL innehåller inga bestämmelser omhämlning uv part lill förhandlingen. Del kan som socialutredningen framhålleribland vara nödvändigt för Ulredningen i mälel all den åigärden avser ärnärvarande vid förhandlingen för atl lämna kompletterande uppgifter. Länsrättenbör därför kunna förordna om hämtning av den som åigärden avser lillförhandlingen. För vittne gäller enligl 25 § FPL bestämmelserna om hämlning i36 kap. 20 § RB. För sakkunnig finns ingel behov av bestämmelser om hämtning. Jag har tidigare berört frågan omläkarundersökning. Jag erinrade om atl del kan uppkomma situationer då enomedelbar läkarundersökning är nödvändig för att nämnden skall kunna taställning lill behovet av vård enligt lagen. bör därför i detfall föräldrarna eller den unge motsätter sig undersökningen kunna påkallapolishandräckning för dess genomförande. På motsvarande sätt bör när fråga omläkarundersökning kommer upp i länsrätten, rätlen kunna begärapolishandräckning om föräldrarna molsälier sig undersökningen. Läkaren bör isädani fall med polisens hjälp ges tillträde till barnets hem för att genomföraundersökningen där. Flera remissinsianser harframhållit vikten av att länsrätten tillförs behövlig sakkunskap vid avgörandeav mål om vård med stöd av LVU. Jag vill med anledning härav hänvisa tillbestämmelsen i 8 § FPL, som behandlar länsrätts utredningsplikt. Av denbestämmelsen följer att det åligger rätten atl tillse atl särskild sakkunskap,t.ex. social, psykologisk och medicinsk, tillförs rälien när del uppslår behovav det. Av 24 § FPL framgår att rälien får inhämla yllrande över fråga, somkräver särskild sakkunskap, från myndighet, tjänsteman eller den som annars haratt gå till hända med yUrande i ämnet, eller anlita annan sakkunnig i frågan.Jag vill 1979/80:1 47 också fästa uppmärksamhelen på atl del offenlliga bilrädesom regelmässigi skall förordnas i mål om vård ulan samtycke har som enväsenllig uppgift att medverka till att målel blirlillföriilligl utrett. Någolbehov av alt härutöver införa särskilda bestämmelser om den sakkunskap rälienskall ha all lillgå vid avgörande av mål enligl LVU finns del därför enligl minmening inle, FPL lar inle upp några besiämmelserom proccssbehörigheien. Fråga uppkommer därför om vilken slällning den som ärunder bör ha vid avgörande av mål i länsrält. För handläggning av ärendei nämnd gäller enligl BvL all föräldrarna får förelräda den som är under 15 år.Dessa bestämmelser har genom en hänvisning gjorts tillämpliga även på förfarandeli länsräll. Socialulredningen föreslår allfrågan om proccssbehörigheien skall prövas av länsrällen i varje särskillärende. Därvid lorde enligl utredningens mening den som är alllidäga räll all själv föra sin lalan, medan frågan om proccssbehörigheien för densom är yngre får bedömas med hänsyn lill den unges mognad och omsländighelernai övrigl. Jag anser atl i mål om vård medslöd av LVU är både föräldrar (eller annan vårdnadshavaré) och barn all ansesom parter. Föräldrarna har enligt bestämmelser i princip rältall dessulom förelräda barnel i frågor som rör vårdnaden. I BvL lilläggsemellertid barnet en självsländig beslutanderätt i frågor som rör dess person.Således får föräldrarna förelräda barnet endast lills barnel fyller 15 är.Barn som har uppnått denna ålder, får själv beslula i ärende som föruisällerhans samiycke. 1 enlighel med socialulredningensförslag ämnar jag föreslå en regel i den nya sociallagsliftningen enligl vilkenbarn som har fyllt har rätl alt själv föra sin talan i mäl och ärendenenligl socialljänsllagen och LVU. Föräldrarna bör således få företräda barnettills barnel når denna älder. Av del anförda följer att den somär inle själv får föra sin lalan i länsräll. 1 mäl som avser densom är Upplräder föräldrarna dels som parter och dels somställföreträdare för part. Som socialulredningen framhåller kan därvid denomständigheten atl föräldrarna får företräda barnel göra del angelägel förlänsrällen alt höra eller låla höra barn i silualioner då barnetbedöms ha nått sådan mognad atl barnel självt bör få redovisa sin inslällning. Jag vill anmärka alt enligl vad jaghar erfaril har utredningen (Ju 1977:08) om barnens rätt i sitl arbete lagilupp frågan om i vilken ulslräckning och i vilken ålder bam själva skall fåföra sin lalan och ha räll all bli hörda. Del är givel all ulredningens arbelekan länkas leda till atl frågan om åldersgränsen får tas upp på nyll. Vad härefter angår frågan ombehovel av en särskild regel om delgivning av beslut bör uppmärksammas attenligt 31 § FPL skall beslul varigenom rälien avgör målet tillställas part.Nämnden kommer i mål om omhändertagande all uppträda som sökande. Nämndenkommer således i denna egen- Prop.1979/80:1 48 skåp att tillställas beslutel. Även den åigärden avserskall tillställas beslutet. Nägon molsvarighel lill BvL:s regler om delgivningav beslul behövs därför inte enligt min mening. Enligt 22 S andra styckel förordna atl beslut angående omhändertagande för samhällsvård skall gåi verkställighet utan hinder av alt beslutet inte har vunnit laga krafl. Av 75§ BvL följer alt det åligger länsrällen all, om undersiälll beslul skall ländatill efterrättelse oberoende av laga kraft, ulan dröjsmål pröva om beslutet fårverkställas innan målet avgörs slulligl. Enligt 86 S BvL skall länsrättsbeslul i ärende om bl. a. omhänderlagande för samhällsvård och kammarrättsmotsvarande beslul lända lill omedelbar eflerrätlelse. De frågor som berörs avbeslut med slöd av LVU är ofla myckel svåra att bedöma och de innebärställningstaganden som är ingripande för den enskilde. Jag anser del därförinle påkallat med en regel om ovillkorlig verkställighet av sådant beslul. Somsocialulredningen framhåller kan behovet av atl kunna nå omedelbarverkställighet tillgodoses, om länsrält ges möjlighel alt i sitl beslulförordna därom. En beslämmelse med delta innehåll bör därför ingå i lagen. 2.1.14 Besvär ni. Frågan om besvärsrällens utformningär från rällssäkerhelssynpunkl av största belydelse. Här måste ske en avvägningmellan å ena sidan den enskildes berättigade anspråk på all kunna få beslulenligl lagen prövade av överordnad inslåns och å andra sidan kraven på att vårdmed stöd av lagen kan komma lill slånd i former som är lill de ungas bäsla. fatlal beslul omomedelbarl omhänderlagande, skall som framgår av vad jag har anfört tidigarebeslutet alltid underställas länsrättens prövning. Mot länsrättens beslut isådan fråga enligt 34 § försia stycket tredje punkten FPL får talan föras genombesvär. Anledning att föreskriva en särskild besvärsräU föreligger därför inle. Mot länsrättens beslul om vård medslöd av lagen får enligl 33 § FPL talan föras hos kammarrätten. Molkammarrällens beslut föres lalan hos regeringsrätlen. Sedan länsrätten har beslutat omvård ankommer det på nämnden alt bl.a. bestämma var den unge skall vistas undervårdtiden. En fråga som uppkommer är om talan också skall kunna föras molnämndens beslul att placera den unge i visst hem eller i institution. Jag anseri likhet med socialutredningen att övervägande skäl talar mot en sådanbesvärsrätt. Länsrättens prövning sker på grundval av den vid nämnden företagnautredningen. Enligt förslagel till LVU skall nämndens ansökan om vård innehållaen redogörelse för den unges förhållanden, tidigare vidtagna åtgärder och denvård som nämnden avser att anordna. Länsrättens beslut om vård, som alltså kanöverklagas, grundar sig således också på en bedömning av den tilltänktavårdformen. Att föreskriva en be- Prop.1979/80:1 49 svärsräll över det av nämnden härefter fålladebesluiel, om var den unge skall vislas under vårdliden, skulle öppna möjlighellill en dubbel besvärsprövning. Något behov,av en sådan besvärsrätt finns detinle. Under den lid som den besluladevården pågår bör nämnden upprälthälla en fortlöpande konlakl med föräldrarna.Varje förändring i den beslulade vården bör så långt möjligt föregås av samrådmed föräldrarna. Om föräldrarna eller den unge under den lid värden pågår skullevilja byta värdform eller hem, är del givelvis önskvärl atl nämnden sökertillmölesgä berättigade anspråk. Om nämnden inte vill eller kanändra värden pä del säll föräldrarna eller den unge önskar, saknar dessa i dagmöjlighet enligt BvL atl överklaga nänmdens beslul. Foslerbarnsuiredningenföreslog i belänkandel (SOU 1974:7) Bam- och ungdomsvärd, atl BvL skulle ändraspå den punklen. Under remissbehandlingen fick förslaget ell övervägandekritiskt mottagande. Socialulredningen har föreslagil atl en begränsadbesvärsräll skall införas. Om nämligen vården skall pågå under längre lid , föreslås föräldrama få möjlighel alt besvära sig över de förändringari vårdformen som företas . Socialulredningens förslag harbehandlats av endasi elt fåtal remissinstanser. Dessa har överlag varitposifiva lill förslaget som de har gjort vissa påpekanden belräffandelagtextens utformning.