prop · G3032 · 1979-12-31 00:00:00 — Hit hör t, ex, beslämmelserna om sekretessinom (7 kap, 4 §), inom kriminalvården (21 §), hosförsäkringskassorna m, fl, i ärenden enligt lagstiftningen om allmänförsäkring eller arbelsskadeförsäkring (7 §), i ärenden som gällervärnpliklsljänslgöring (12 §), inom arbetarskyddet (8 §), inom arbetsvärden m,m, och i myndighels personalsociala och personaladministrativa verksamhet,inräknat anslällningsärenden (10 och 11 §§), inom skolväsendel m, m, (9§), iförundersökning (9 kap, 17 och 18 §§) och i ärenden om studiestöd (9 kap, 5 §),Av väsentlig betydelse i sammanhanget är vidare de allmänna beslämmelserna omsekretessens överföring i 12 och 13 kap. Speciellt intresseknytersig till bestämmelserna i 12 kap, 1 § om sekretessen vid domslol. Dessabestämmelser skyddar inte bara i, ex, sjukjournal, när sådan kan förekomma imål vid domslol, utan också intyg och utlåtande från läkare m, fl, som hartystnadsplikt enligt sekretesslagen. Paragrafen blir visseriigen intetillämplig på medicinska uppgifter som härrör från läkare i enskild verksamhet.Behovet av sekretesskydd för sådana uppgifter tillgodoses emellertid i desannolikt viktigaste hänseendena genom vissa primära sekretessbestämmelser fördomstolarna, nämligen dem som skyddar uppgift om enskilds personligaförhållanden i mål om sedlighetsbrott, i brottmål när uppgiften har framkommitvid rätlspsykialrisk undersökning eller annars i utredning rörande lilltaladspersonliga förhållanden samt i äklenskapsmål och mål eller ärende enligtföräldrabalken (7 kap, 22 § och 9 kap, 15 och 16 §§ departementsförslagel). Jaganser alltså all del inte behövs någon motsvarighet i den nya sekretesslagentill föreskriften i 14 § SekrL om handlingssekreless för handlingar som harupprättats lill utredning i mål eller ärende vid domstol m, m, av läkare ellerhos eller på läkares eller styrelsens föranstaltande, Ipromemorian har ifrågasatts om inte 12 kap, 1 § ger en alllförvidsträckt sekretess ål läkarintyg och andra medicinska uppgifterom enskild. Omuppgifterna skall förebringas vid förhandling, blir de emellertid lill följd av5 kap, 1 § RB i föreslagen lydelse och 12 kap, 3 och 4 §§ sekrelesslagensannolikt i de flesta fall offentliga. Prop.1979/80:2 Del A 7 kap. I 171 Enannan särskild fråga som vid remissbehandlingen har lagits upp avsocialstyrelsen och är de s, k.patientförevisning-arna. Enligt har del sedan gammaltförekommit att den som undervisar blivande läkare demonstrerat olikasjukdomstillstånd med hjälp av patienter. Metoden har förekommit i många olikaformer såväl inom den psykiatriska som den somatiska undervisningen. På senarelid har lelevi-sionsleknisk utrustning, s. k. videoteknik, använls i alltstörre utsträckning. påpekar att metoden numera, vid sidan avundervisning och forskning,också börjat användas i vård- ochbehandlingsarbetet,särskill i del psykiatriska behandlingsarbetet. Frågan om användningen avvideoteknik i förevarande sammanhang har behandlats av JO i ell avgjortärende (dnr 423-1976) med anledning av en skrivelse från Riksförbundetförsocial och mental hälsa, I beslulel anför JO bl, a, alt den rättsligaregleringen inte - såsom riksförbundet synes ha menat - lämnat föllel öppet fören godtycklig användning av videotekniken inom sjukvården. Regleringen av delpersonliga integriletsskyddet på palienlrätlens område är emellertid enligt JOganska outvecklad och rättsläget på sekreiessområdei är i vissa väsentligahänseenden oklart. Dessa förhållanden motiverar i sig atl bestämmelserna påområdel kompletteras och ses över, I avvaktan härpå bör enligt JO:s meningåterhållsamhet iakttas vid teknikens användning, framför allt vad gällerforskning och undervisning, -Utgångspunkten för en lösning av problemet börenligt JO vara atl skapa garantier för patientens personliga integritet.Videotekniken kräver all särskilda bestämmelser ulfärdas. Innan någraföreskrifter kan ulfärdas måsle emellertid videobandens karaktär av allmänhandling eller icke allmän handling klariäggas. Detta har betydelse - inteendast för sekretessfrågan -ulan även för tillämpningen av gällandegallringsbeslämmelser, JO utgår från alt man i del fortsattalagstiftningsarbetet kommer all begagna sig av möjligheten atl undanröja denoklarhet söm kan anses föreligga beträlfande videobandens karaktär i olikasituationer av allmän handling. Föregen del vill jag först understryka all del inte ankommer på mig atl i dettalagstiftningsärende redovisa någon ståndpunkt i den kontroversiella frågan ivilken utsträckning och under vilka förutsättningar patientförevisningar medeller utan användande av videoteknik bör få förekomma, Sekrelesslagen behandlarendasl frågan om vilka sekretessregler som skall gälla i sammanhanget. Jagutgår alltså i del följande från all palienlförevis-ningar kommer att äga mmäven . Enligt2 kap, 3 § första styckel TF är framställning i skrift eller bild samlupptagning som kan läsas, avlyssnas eller på annat sätt uppfattas endast medlekniskl hjälpmedel att anse som handling i grundlagens mening. Handling ärenligt samma bestämmelse att anse som allmän, om den förvaras hos myndighet ochpå närmare angivet sätt är att anse som inkommen lill elier upprättad hosmyndighet. Bestämmelser om när handling skall anses Prop.1979/80:2 Del A 7 kap. I 172 upprättad finns i 2 kap. 6 och 7 §§ TF. Av sislnämnda beslämmelse följerbl. a. alt handling som inte hör till vissl ärende (detla torde vara detnormala i de fall som avses här) anses upprättad hos myndighei när denjusterats av myndigheten eller på annat sätt har färdigställts. Av de här återgivnabeslämmelserna följer enligt min mening all en filmupptagning (videoband m. )som utförts efter instruktion från en befattningshavare inom den allmännahälso- och sjukvården skall anses som allmän handling, om den färdigställts ochlagils om hand för förvaring vid det sjukhus eller den institution därupptagningen har gjorts. Humvida upptagningen förvaras i arkivutrymme eller påt. ex. en viss läkares tjänsterum saknar därvid betydelse. Har uppgift omupptagningen antecknats i patientjournal eller annat register, kan del interåda något som helst tvivel om atl upptagningen är allmän handling. Fall kanemellertid länkas i vilka upptagningen inte blir allmän handling. Så t. ex.lorde en upptagning som en läkare utför på egen bekoslnad eller för medel somläkaren har erhållit i form av anslag från utomstående inte kunna betraktas somallmän handling hos det sjukhus eller den institution där läkaren är verksam,om upptagningen inte överiämnas till sjukhuset eller institutionen, I vilkenutsträckning upptagningar av del sislnämnda slaget skall fö göras är närmast enetisk fråga som det inte ankommer på mig att ta ställning lill. Frågan humvidafilmupplagning skall anses som allmän handling eller inte har emellertid ipraktiken inte samma betydelse som tidigare med den reglering av sekretessensom föreslås i den nya sekretesslagen. Denna reglering innebär bl, a, allsekretess gäller för uppgift, oavsett om den förekommer i allmän handling ellerej. Sekretessen enligt förevarande paragraf gäller inom hälso- och sjukvårdenför uppgift om enskilds hälsotillstånd eller andra personliga förhållanden.Del innebär all uppgifterom person som vårdas eller behandlas inom sjukvårdenåtnjuter sekretesskydd enligt förevarande paragraf, om uppgifterna finns iupptagning som har gjorts medan patienten var föremål för sådan vård ellerbehandling. Den som är underkastad sekretessbestämmelsen för alltså i principinte lämna ut eller på annal sätt låta utomstående ta del av sådan upptagning. Filmupptagning som är atlanse som allmän handling skall självfallet behandlas som andra sådanahandlingar som har upprättats inom hälso- eller sjukvården. Huruvidaupptagningen har gjorts för all användas för undervisnings- ellerforskningsändamål eller i behandlingen av patienten saknar därvid betydelse,Samma regler gäller alltså i fråga om utlämnande av upptagningen - vare sigdetta sker genom alt upptagningen överiämnas eller genom att någon för se den-som i fråga om utlämnande av andra handlingar som upprättals inom hälso- ellersjukvården. Eftersom undervisning och forskning normalt inte kan sägas tillhörasamma verksamhetsgren som den egentliga vården, kan upptagningen inte utanvidare lämnas ul för all användas i de båda första verksamheterna. Delta följerav 1 kap, 3 §, Möjlighet atl använda bildupptagning för undervisnings- ochforskningsän- Prop.1979/80:2 Del A ,r 7 kap. I ii 173 damälför i stället öppnas genom all erforderiiga undantag från sekretessen görs. Jagåterkommer strax till denna fråga men vill redan här slå fast att utlämnandetill enskild för l, ex, forskning inte bör förekomma med mindre detta kan skeinom ramen för vad del omvända skaderekvisilet medger, ev, i kombination medförbehåll om att uppgift som lämnas ul inte för lämnas vidare. Avslutningsvisvill jag tillägga alt sådana uppgifter om sjukdomar eller behandling som inteär möjliga att anknyta till viss individ (avidenli-fierade uppgifter) inteomfattas av sekretessregeln i 1 §, Jag föreställer mig all del - särskilt i densomatiska undervisningen och forskningen - bör vara möjligt atl i storutsträckning använda videofilm m, m, som inte är hänföriig till bestämdaindivider. Socialstyrelsenhar vidare i sitt remissyttrande ifrågasatt om sekretesslagen inte börinnehålla en särskild bestämmelse om sekretess för de personregister medtillhörande handlingar som förs hos styrelsen. Med anledning därav vill jagpåpeka att uppgifter i sådanl register blir underkastade sekretessregeln i 9kap, 4 § i den män de har inhämtats i styrelsens särskilda verksamhet för attframställa statistik. Har uppgifterna inhämtats för annal ändamål inomhälso-och sjukvården gäller sekretessregeln enligt förevarande paragraf Någonsärskild beslämmelse om sekretess för uppgifter i personregisterinom detta område anser jag därför inte behövlig, 114kap, finns bestämmelser om vissa begränsningar i sekretessen och om förbehåll.Dessa bestämmelser gäller också inom hälso- och sjukvården. Av 14 kap, 3 §andra stycket följer emellertid atl den s, k. generalklausulen i försiasiycketav samma paragraf inte gäller sekretess enligt 7 kap. 1 §. Av 14 kap. 4 § och 7kap. 3 § framgår vidare all avsteg har gjorts från huvudregeln om att sekretessinte gäller i förhållande lill den enskilde. Attuppgifter från hälso- och sjukvården om enskild inte skall kunna lämnas ut lillmyndighei med stöd av generalklausulen ligger i linje med promemorieförslaget.Som jag har sagt bör undantagen från sekretessen anges i lag. Ipromemorieförslaget har vissa undantagsbestämmelser tagits upp i 8 kap. 1 §tredje stycket, som bl. innehåller en regel som innebär att anmälan för göraseller uppgift på begäran får lämnas lill myndighei eller annan "i fall somanges i en särskild lag". Departementsförslagel saknar motsvarighet tillsådana undantagsbestämmelser. Enligt min mening behöver föreskrifter av dettaslag inte las upp i sekretesslagen eller omnämnas i denna så länge fråga endaslär om utlämnande till myndighei eller dess personal. Redan den allmännaföreskriften i 14 kap. 1 § slår nämligen fasl att uppgift skall lämnas från enmyndighet till en annan myndighet, om det följer av lag eller förordning alluppgiften skall lämnas dit. En bestämmelse i sekretesslagen om attuppgiftslämnandet från hälso- och sjukvården skall regleras i en särskild lagär f ö. inte bindande för lagstiftaren, eftersom den inte är meddelad igrundlag. Beslämmelsen i 14 kap. 1 § hindrar givelvis inte all flertalet reglerom uppgiftslämnandet samlas i en särskild lag som dessutom utformas så all kravpå lagform uppställs för regler om uppgifts- 1979/80:2 Del A 7 kap. 1 § 174 lämnandefrån hälso- och sjukvården. För egen del förordar jag all en sådan särskild lagulfärdas, särskill som det därigenom blir lättare för allmänheten atl bilda sigen uppfattning om sjukvårdssekreiessens innebörd. Till frågan om utformningenav denna lag återkommer jag i samband med följdlagsliftningen lillsekretesslagen. Någrasärskilda bestämmelser om utlämnande av uppgifter till personer som inte ärknutna lill hälso- och sjukvården på sätt som anges i 1 kap. 7 § anserjag intebehövliga. Del uppgiftslämnande som det här kan bli fråga om bör enligt minmening kunna ske inom ramen för vad skaderekvisilet medger, ev. också medtillämpning av bestämmelserna om förbehåll i 14 kap. 9§. Delkan inte uteslutas att en läkare eller annan måsle lämna ul sekretessbelagdauppgifter om en patient i en nödsituation. Någon annan bestämmelse härom än densom finns i 24 kap. 4 § BrB behövs enligt min mening inte. 1andra styckel föreskrivs att sekretess gäller också i verksamhet hos myndigheisom innefattar omprövning av beslut i sådan verksamhet som avses i förstastyckel. Som exempel kan här nämnas ärenden som gäller omprövning av beslul altomhänderta enskild mol hans vilja. Vidare föreskrivs all sekretessen enligtförsta slyckel också gäller i den särskilda tillsynen över hälso- och sjukvårdoch annan verksamhet som primärt ulgör sekretessreglernas tillämpningsområde.Även den lillsyn som riktar sig mol enskild verksamhet faller underbestämmelserna. Med "särskild lillsyn" åsyflas i första hand denlillsyn som utövas av . Idetla stycke anges lidsgränsen för handlingssekrelessen lill . Samma tidhar föreslagits i promemorian. Vid remissbehandlingen har flera remissinstanservisseriigen invänt att är för kort (se avsnitt 4.3.5 i den allmännamotiveringen). Enligt min mening finns del emellertid inte skäl atl frångåpromemorian på denna punkt. Avsärskilt inlresse i detta sammanhang är de s. k. enhelsjournaler som börjatföras inom sjukvården. Denna journalform innebär atl en gemensam journalangående patienten förs för flera kliniker och vårdinrättningar. Vidlänsdelssjukhus kan t. ex. patienten ha en journal där samliga kliniker ocheventuell allmänläkarmottagning gör sina noteringar. På högre sjukhusnivåer,t. ex. vid länssjukhus, lorde molsvarande utveckling innebära att journalernaläggs upp och förs blockvis eller molsvarande. En variant av enhelsjournalen ärden s. k. sammanslagna journalen som omfattar två eller Prop.1979/80:2 Del A 7 kap. 2 s 175 flera,men inte samtliga kliniker på ett sjukhus. Enkonsekvens av delta journalsystem i förening med de allmänna råd somriksarkivet har utfärdat om gallring av medicinska arkiv kan bli att journalenkommer all följa en människa från vaggan till graven. Av 1 kap. 6 § följeremellertid att handlingssekrelessen för uppgift i sådan journal gäller i 50 årfrån del uppgiften fördes in i journalen. Idenna paragraf, som motsvarar 8 kap. 2 § andra styckel promemorieförslaget,föreskrivs vissa undantag från sekretessen enligt 1 §. Enligt punktl gäller intesekretess för beslut av psykiatrisk nämnd, och centrala psykiatriska nämnden. Delsamma gäller enligtpunkt 2 annal beslul i ärende enligt lagstiftningen om viss psykiatrisk vårdeller omsorger om psykiskt utvecklingsstörda, om beslutet angårfrihetsberövande ålgärd. De uppräknade nämnderna handlägger frågor om intagningoch utskrivning från sjukhus m. m. och närbesläktade frågor av stor betydelseför berörda enskilda. Beslut av nämnderna bör som jag redan har framhållitalltid, liksom f n. vara offentliga. Delsamma bör gälla andra beslul i ärendeninom hälso- och sjukvården vilka angår frihetsberövande ålgärd. Härmed avsesinte endasl beslul om intagning på sjukhus och om inskrivning i vårdhem eller ispecialsjukhus utan också andra beslut som angår längden eller karaktären avell frihetsberövande, såsom beslut i fråga om lillslånd alt vistas på egen handutanför sjukhusområde, om utskrivning eller utskrivning på försök, om återtagningav försöksulskriven och om skyldighel all stanna kvar på sjukhus. Beslul ominskrivning av psykiskt utvecklingsstörd i särskola kan inte i och för siganses vara ell beslut om frihetsberövande, däremot beslut om all särskoleelevär skyldig att bo i annat hem än det egna. Enligtpunkt 3 skall beslut enligt lagstiftningen om smittskydd vara offentligt, ombeslutet angår frihetsberövande ålgärd. Ärende enligt smitlskyddslagen kangälla skyldighet atl inlagas eller stanna kvar på sjukhus, föreskrifter for öppenvård, t. ex. om isolering, skyldighet att inställa sig hos läkare ellersmiltrening av någons bostad. Som jag har framhållit är del endaslbeslul som innebär att någon berövas friheten som bör vara offentliga. Iöverensslämmelse med gällande rätt föreslås ett undantag från denna regelnämligen i fråga om beslut i ärenden om veneriska sjukdomar. Debeslul angående frihetsberövande som enligt del sagda blir offentliga är iallmänhet sådana som kan överklagas lill nämnd eller förvaltningsdomstol. Beslutsom angår den löpande vården vid sjukhus eller annan anstalt faller vid sidanom den särskilda regeln om offenllighet; för att denna skall vara tillämpligskall beslulel hänföra sig till ell ärende. Prop.1979/80:2 Del A 7 kap. 2 176 , som är knuten lill , handlägger frågor omdisciplinära påföljder för medicinalpersonal för försummelse i yrkesutövningenoch om åtalsanmälan för sådan försummelse, se 43 § förordningen (1967:606) medinstmktion för (omtryckt 1977:988). Nämnden handlägger ocksåvissa behörighetsfrågor. Nämndens verksamhet torde kunna hänföras till densärskilda tillsynen över hälso- och sjukvården. Uppgifter om patienterssjukdomar m. m. åtnjuter därför sekretess hos nämnden och hosfullföljdsinslanserna enligt 1 § andra slyckel, och del oavsett om del aktuellaärendet rör den allmänna eller den enskilda sjukvården. Emellertid knyter sigell inte oväsentligt offenlligheisinlresse lill de ifrågavarande ansvars- ochbehörighelsärendena. I punkt 4 föreskrivs därför atl sekretessen enligtparagrafen inte för leda till all anmälan eller beslut i sådanl ärende hållshemligt Ofr i fråga om beslul 13 kap. 6 §). Del kan tilläggas allsekretesskyddet enligt 7 kap. 1 § över huvud taget inte gäller personalensförhållanden ulan endasl patienters och jämställdas personliga omständigheter. Medicinalansvarskommilténhar föreslagit atl de uppgifter som f n. ankommer på medicinalväsendelsansvarsnämnd skall överföras lill en ny, i förhållande lill socialstyrelsenfristående specialinstans, hälso- och sjukvårdens ansvarsnämnd. Vad jag haranfört om sekretessen vid den nuvarande nämnden lorde äga sin giltighet också ifråga om den nya nämnden, om kommitténs förslag genomförs. Enligt punkt 5 gällersekretessen inte i hälsovårdsnämnds verksamhet eller tillsyn över sådanverksamhet. Bestämmelser om hälsovårdsnämndens verksamhet m, m, finns bl, a, ihälsovårdsstadgan (1958:663), I 82 § denna stadga föreskrivs tystnadsplikt förden som har eller har hafl atl ulöva tillsyn över allmänna hälsovården angåendeförhållande som blivit känt för honom genom denna verksamhet, i den mån delinie är påkallat i tjänstens inlresse att yppa uppgift, I promemorian harframhållits alt det är svårt att ge en sekretessbestämmelse som i fråga ompersonskyddet kompletterar 1 § promemorieförslaget en sådan avgränsning atlinte handläggningen hos hälsovårdsnämnd onödigtvis undandras offentligheten.Med hänsyn härtill och då del praktiska behovet av den ifrågasatta beslämmelsenansetts vara ganska ringa, har någon sådan bestämmelse inte tagits upp iförslagel. Jag delar uppfattningen att det inte finns något praktiskt behov avbestämmelser om sekretess i fråga om handläggning hos hälsovårdsnämnden. Somkonstaterats i promemorian, föreligger del också uppenbara svårigheter allavgränsa bestämmelsen om sekretess till skydd för enskildas personligaförhållanden på hälsovårdsområdel så atl inte handläggningen hos hälsovårdsnämndonödigtvis undandras offentlighelen. Med den uiformning som 1 § har fött idepartementsförslaget blir det emellertid nödvändigt att i förevarande paragrafla upp en beslämmelse som särskill undantar hälsovårdsnämndens verksamhet ochtillsynen över denna verksamhet från Prop.1979/80:2 Del A ,,,. 7 kap. 3 § 177 sekretesseni 1 §. Jag vill tillägga att 82 § hälsovårdsstadgan till den del den skyddaryrkeshemlighet för motsvarighet i 8 kap. 7 § departementsförslagel. 1betänkandet (SOU 1978:44) Kommunalt hälsoskydd har föreslagils all hälsovårdsstadganskall upphävas och ersättas med en ny hälsoskyddslag. Förslaget innebär bl. a.att det inom varje kommun skall finnas en miljö- och hälsoskyddsnämnd som skallutöva den omedelbara tillsynen över efterlevnaden av hälsoskyddslagen.Lagförslaget innehåller en beslämmelse om tystnadsplikt (24 §). Frågan omlagstiftning på grundval av förslagel övervägs f n. i . Beslulsom inte åsyftas i förevarande paragraf följer i fråga om sekretessenhuvudregeln i 1 §. Det gäller t. ex. beslut om fastställande avkönstillhörighet, abort, sterilisering, kasirering eller transplaniaiion ochbeslut som avser någons yrkande om omsorger enligt den särskilda lagen ompsykiskt utvecklingsstörda. Förevarandeparagraf som motsvarar 8 kap. 3 § promemorieförslaget, föreskriver försjukvårdsområdets del etl snävt begränsat undanlag från beslämmelserna i 14kap. 4 § om rätlen för den lill vars förmån en sekretessbestämmelse gäller alldisponera över sekretessen. F.n. gäller enligt 14 § andra stycket SekrL bl. a. all handling som omfattas avsjukvårdssekreless, i strid med huvudregeln på områdel för undanhållas den somhandlingen gäller, om den angår någons intagning, vård eller behandling påanstalt eller inrättning eller någons vård eller behandling av läkareannorstädes än på anstalt och det finns grundad anledning alt anta attändamålet med vården eller behandlingen skulle motverkas genom handlingensutlämnande. 1 samma bestämmelse föreskrivs att utlämnande lill patienten kanvägras också om del finns gmndad anledning alt anla att någons personligasäkerhet sätts i fara. Sislnämnda sekretess, som inte är föranledd av hänsyntill patienten själv, behandlas emellertid inte här ulan i 6§. Någontystnadsplikt molsvarande den här diskuterade handlingssekretessen torde intefinnas i gällande rätt. Frågan i vilken utsträckning en läkare skall underlåtaatt lämna upplysningar till en patient av hänsyn lill dennes bästa för istället bedömas på grundval av och medicinska överväganden. Enligtpromemorian bör det endasl i rena undanlagsfall komma i fråga atl en myndigheiunder hänvisning till den enskildes bästa vägrar honom att la del av uppgifterom sig själv. Den förtroendefulla samverkan mellan medicinalpersonal ochpatient som bör prägla alll vård- och behandlingsarbete kan knappast främjasav en ordning som innebär att del i inte helt obetydlig omfattning är möjligtall vägra patienten att ta del av sin egen 1979/80:2 Del A 7 kap. 3 if 178 behandlingsjournal.Skadeverkningar bör i stället i största möjliga utsträckning förebyggas genomatl den som gör anteckningar i journalen ulformar dessa med beaktande av atlpatienten kan komma atl läsa dem. Enligt promemorian kan det emellertid inteuteslutas all det i undantagsfall kan föreligga ett medicinskt betingat behovav en möjlighel att låta journalsekretessen gälla också i förhållande tillpatienten själv. En sådan regel bör dock utformas mycket restriktivt. Förslagetinnebär att regeln bara skall gälla inom sådan medicinsk verksamhet som anges i8 kap, 1 § promemorieförslaget och i sådan lillsyn över denna verksamhet somnämns i samma paragraf Del bör enligt promemorian aldrig vara möjligt allåberopa den berördes eget bästa som skäl för atl vägra en person, som t, ex,inom socialvårdens ram frivilligt eller tvångsvis vårdats på anstalt, tillgånglill joumalanleckningar som inte är hänföriiga lill sjuk- eller hälsovård iegentlig bemärkelse, molsvarande ställningstagande görs för kriminalvårdensdel, Ipromemorian anförs vidare atl del inte finns någon anledning atl införatystnadsplikt för medicinalpersonal gentemot en patient för uppgifter om denneshälsotillstånd. De etiska och medicinska överväganden som ytterst måsle varavägledande på områdel är inte av den arten all de bör komma lill uttryck i enstraffsanktionerad tystnadspliktsregel. Den rättsliga regleringen på områdelbör enbart vara inriktad på atl ställa upp vissa gränser för patientensprincipiella rätt alt ta del av den allmänna handling som journalen utgör.