prop · G303100 · 1979-12-31 00:00:00 — Det är naturligt^atl sådant samarbete utvecklas av såväl ^privala som allmänna advokatbyråer pågrundval av personliga kontakter och ^erfarenhelei från handlagda ärenden.^Enligi samfundets mening är det ^emellerlid av vikt alt de allmännaadvokatbyråerna ^iakllar ^restriktivitet i metoderna alt söka sådant samarbete.Erfarenhetsmässigt föreligger annars risk för att principen ^atl"myndigheterna skall räcka varandra handen" leder ^lill attvederbörande sociala organ ej uppfattar att det gäller en marknadsföringsåtgärdutan tror att de har att uteslutande anlitajurister vid allmän advokatbyrå. Det förekommer sålunda ofta påpekanden om altsocialbyråer och liknande organ inskränker det fria advokatvalet genom alt inge^rälissökande föreställningen alt rättshjälp enbart förmedlas av advokater påde allmänna advokatbyråerna. Enligt byråundersökningen vargenomsnittskostnaden för ^biirädesper^sonal vid allmän byrå cirka ^lOOOOkronor högre än vid privat byrå. I den mån orsaken är löneskillnader kan dessaförväntas relativt snart komma att utjämnas under ^föruisättning att principenom konkurrens på lika villkor mellan allmänna och ^privala byråer^upprätlhålles. Det lär ej kunna göras gällande ^atl arbetsuppgifterna inom deallmänna byråerna är av mer kvalificerad art än inom de privata. Då eventuellalöneskillnader inte heller på andra ^säll kan motiveras bör de i ^detlasammanhang kunna negligeras. Ett fritt konkurrensförhåll^ande mellan deallmänna och privata byråerna förutsätter ^atl ^inle lönerna på de förrasubventioneras. Även skillnaden i"biträdestätheten" kommer vid översyn av arbetsrutiner ^m.m, på deallmänna advokatbyråerna och vid en effektiv konkurrens mellan dessa och deprivata byråerna att utjämnas, varför man bör kunna bortse även från dennaskillnad, steg i rätt riktning för minskning av ^bilrädeskosinaderna^redovias för ^övrigl av kommittén under rubriken . Kommittén konstaterar att de arbetsformer som deallmänna advokatbyråerna i egenskap av ^myndighe^ler är underkastade ökarpersonalbehoven där, ^Mol ^della bör enligt samfundets mening vägas alt ävenenskild verksamhet medför krav på insyn, kostnadskontroll ochuppgiftsinsamling. De ^privala advokatbyråerna har redovisningsansvar mot såvälklienterna som och de fiskala myndigheterna. ^Lönsamhelskravelinom enskild verksamhet kräver också fortlöpande kontroll och redovisning. De^privala advokaterna arbetar i ^allmänhel tillsammans i bolagsform eller undersamarbete ^organi- ^Prop.1979/80:100 Bilaga 5 224 ^serat på annat sätt. Intressenterna i denna ekonomiskagemenskap kräver ^särredovisning i olika hänseenden, ^vilkel innebär belastningpå den administrativa organisationen. Det är samfundets uppfattning ^atl dettauppväger de särskilda krav på redovisning som ställes på de allmänna advokatbyråerna.Samfundet finner sålunda au de skäl kommittén framfört för kompensation för^myndigheisrutiner ^inle kangodtagas. Däremot vill samfundet inte motsätta sig att de effekter, som hänförsig till sjukförsäkringssys^temets utformning och som ensidigt belastar deallmänna advokatbyråernas ekonomi, kompenseras i skälig utsträckning. Samfundet finnerönskvärt att en utsträckt delegation av beslut rörande lokalanskaffning ^m. ^m.äger rum så att utrymme skapas för egna initiativfrån de allmänna advokatbyråernas sida. Del kan ej anses ^rimligl ^atlde allmänna advoka^tbyråerna skall betala provision ^lill föranskaffande av lokaler, som kanske inteens motsvarar brukarnas önskemål, ^Komittén har vidundersökning funnit en skillnad i lokalkostnader mellan de allmänna ochenskilda byråerna ^molsvarande ^elt kvadratmeterpris av för ^slalligoch för ^prival byrå. En eventuell ^kosl-^nadsutjämnande^kompensalion för särskild utrustning och standard ^forui^sätler all man haren uppfattning om vad som är kostnadsskillnad på grund av olika standard. Av deallmänna byråerna har 14 nyinrättats , varför det finnsanledning ^atl antaga alt de har fått söka lokaler i nybyggda fasligheter. Detär allmänt bekant ^atl hyresnivån i äldre fastigheter är lägre även vidjämförbar standard. finns det anledning ^atl anta att skillnaden ihyra mellan äldre och nya fasligheter kommer all reduceras successivt. Påståendet att utrustningoch standard i fråga om arkiv och handikappvänliga anordningar vid de allmännaadvokatbyråerna saknar motsvarighet hos utövare av advokatverksamhet i egenregi stöder sig ^inle på någon utredning. Det är känt för samfundet all mångaprivata ^advokalbyråer vidtagit kostnadskrävande anordningar för ^atl ordnasina arkivförhållanden. Mänga byråer har även ansett sig böra anpassa^lokalema för handikappade ^klienier. Man har anledning att räkna med en fortsatt upprustning på^detla område inom såväl ^privala som ^slatliga byråer. Åtgärderna kan i vissmån ses som ^elt led i konkurrensen byråerna emellan. Subventioner i dettasammanhang till de allmänna byråerna låter sig inte förena med konkurrens pålika villkor. Kommitténs redogörelse föranskaffning av kapital i enskild ^advokalrö-^relse är ej rättvisande. Iredogörelsen sägs ^atl när en jurist upphör ^atl vara delägare i enskild byråblir han ullöst. Denna möjlighet föreligger numera 1979/80:100 Bilaga5 225 långt ifrån alltid, ^etl förhållande somkan föra med sig kapitalförlust. För innehavarna av en enskild advokatbyrå^lorde del vanligaste medlet för kapitalanskaffning vara ^checkräkningskredil ibank. Med påståendet att "långfristiga lån las på förmånligarevillkor" torde kommittén avse sådan ^eiableringskredit som kan erhållashos ^affärsbankema och vissa sparbanker enligt initiativ från dåvarande ^Jurisiförbundel. Denna ^kredii är förvarje advokat maximerad till och innebär den förmånen, alladvokaten ^inle behöver ställa borgen eller annan säkerhet för lånet änolycksfalls-, sjuk- och ^sjukavbrollsförsäkring ^saml livförsäkring, tecknad idet nämnda förbundets regi ^saml pantförskriven till banken. Lånet, somformellt är av kortfristig natur, överensstämmer i fråga om^koslnadsvill-^koren med andra lån av samma natur. Räntan är sålunda förnärvarande . I detta sammanhang kan påpekas att kostnaden för försäkringenvid en ^föreiagarålder är . ^Skallemässiglhar premien endast delvis karaktären av omkostnad i rörelsen.^Kostnads-^mässigl innebär sålunda ^etableringskrediten inte någon^beaktansvärd förmån, tvärtom medför den en kostnad - del avförsäkringskostnad - vid privat advokatbyrå, som ^inle har ^molsvarighet vid deallmänna advokatbyråerna, I ^beiänkandei anges att de allmänna advokatbyråernavid starten täckt sill kapitalbehov från ^ulmslningsanslagel och att ^detla nuförräntas efter och med en avskrivningslid av . Kommittén föreslårunder avsnittet "Statskapital" all de allmänna advokatbyråerna vidbehov av ^ökal rörelsekapital skall förränta även denna ökning med 8%.Kommittén ullalar: "Räntesatsen bör för att bli jämförbar med vad somgäller för privat advokatverksamhet vara densamma som för^utrustningsanslagel", dvs. ^Mol denna bakgrund framstår del omnödvändigt att underkasta kommitténs ekonomiska redovisning och därav dragna slutsatseren djupare granskning än som ^medhinnes under en kort remisstid. Under samma avsnittåterfinnes (på sid. 47) följande uppgift: ^",^.^,^ av ^klienier i förskottinbetalade rättshjälpsavgifter ^(koslnadsbidrag) till ^etl värde av 3,1 milj.kr. var insatta på postgirokonto, ^vilkel i ^molsvarande mån minskade ^behovel^atl la den rörliga krediten i anspråk." ^Della bör jämföras meduttalandet under rubriken på sid. 61 ^atl ^"beho^vel avrörelsekapital kan tillgodoses på flera sätt. I den mån klienterna inte^erlägger sina rättshjälpsavgifter i förskott, kan ^rutinema ändras så alt detblir fallet," Innebörden kan endast vara en, nämligen all klienternas förskotti inte oväsentlig grad använts för alt tillgodose de allmänna byråemas behov avrörelsekapital ^saml att avsikten är all detta syslem skall praktiseras ävenför framtiden. Det angivna förhållandel skall ses ^mol bakgrund av att av^klienier inbetalda ^koslnadsbidrag liksom andra förskott enligtadvokatsamfundets ^bokföringsreglemenle (I § 1 st.) är ^atl betrakta som ^klienlmedel, som skall avskiljas utan dröjsmål och sålunda ej får^utnylljas i rörelsen. Ett förfaringssätt med förskottsmedel ^molsvarande delsom till-lämpas inom de allmänna advokatbyråerna skulle sålunda i en ^prival byrå15 1979180. 1 ^saml.Nr 100. ^Prop.1979/80:100 Bilaga 5 226 ^betraklas som ett olovligt förfogande. Bortsetthärifrån och från all skillnaden i redovisningshänseende framstår somslötande, är den angivna finansieringsformen oförenlig med principen om likakonkurrens. ^Kommilléns uttalandeom ^atl de allmänna byråerna erhåller sill ^rörelse-^kapilal ^"någoldyrare än vad enskilt verksamma advokater betalar för sina långfristiga^krediler" kan med hänsyn tillvad som ovan sagts inte godtas. Kommittén anför (sid.59) att de allmänna advokatbyråerna i och för sig skulle vara betjän^ta av alti likhet med de enskilda byråerna vara försäkrade även för^sjukpenningersätining. Eftersom de allmänna ^byråema är statliga ^myndighelerär de emellertid hänvisade ^lill det sjukförsäkringssystem som gäller försådana. Vissa faktorer i ^detla syslem förrycker enligt ^komittén (sid. 45) deallmänna advokatbyråernas ^förulsältningar alt bedriva advokatverksamhet undersamma villkor som de ^privala. Det är för samfundet känt all de allmänna^byråema i olika sammanhang påtalat detta förhållande. ^Atlfrågan ^inle har kunnat lösas på ^etl ^lillfredsställande sätt har medverkat^lill alt de allmänna advokatbyråerna ^inle har kunnat uppnå fullkostnadstäckning. Det är sålunda angelägel ^atl frågan finner sin lösning.Likväl redovisar kommittén den uppfattningen alt de allmänna advokatbyråernabör fortfara all vara myndigheter. Om ^myndighelsbegreppel skullehindra de allmänna byråerna från att vara ^föi säkrade på samma villkor som de^privala synes myndighetsformen böra överges ^lill båtnad för neutralitet i^kostandshänseende. därmed kunde kravet på ^kompensalion för vikarierutgå. Samfundet kan ^inle finna alt de skäl som kommittén anfört ^mol val avannan organisatorisk form skulle ha avgörande tyngd. En förde allmännaadvokatbyråerna principiellt viktig fråga som aktualiseras i ^detla sammanhangär hur eventuella överskott skall disponeras och hur eventuella underskottskall täckas. I direktiven (sid. 15) harbl. a. följande ^återgivits ur riktlinjerna för organisationen av de allmännaadvokatbyråerna: ^"Resultaluljämningmellan byråerna borde dock inte få förekomma. En ^resultaluljämning mellan deallmänna advokatbyråerna skulle nämligen i praktiken innebära en"koncernbildning" som inte stod i överensstämmelse med den ställningi förhållande ^lill enskilda advokater som de allmänna advokatbyråerna avsågsfå. Över- eller underskott i verksamheten vid de olika ^byråema fick iställetbalanseras från ^etl budgetår ^lill ^etl annat". I sinanslagsframställning för år 1980-81 har tagit upp frågan. Någotställningstagande har verket ej ^gjort utan i ^slället hänvisat ^lill ^advokatbyråuiredningen,som förväntats lägga fram en lösning av dispositionsfrågan. Något förslag tilllösning presenterar kommittén ^emellerlid ^inle. Man konstaterar endast alt deallmänna byråerna såsom statliga ^myndigheler inte får ^kvarhålla medel irörelsen. 1979/80:100 Bilaga5 227 Samfundet delarföredragande statsrådets uppfattning ^atl över- eller underskott i verksamhetenskall balanseras från ^ell budgetår till ^ell annat. Enligt samfundets meningmåste en seriös ^advokalverksamhel obetingat ha denna ^elaslicilet. Skulle ^myndighelsbegreppeläven i ^della hänseende hindra de allmänna byråerna all balansera överskottrespektive underskott är detta ytterligare ett skäl för ^atl myndighetsformenbör överges. Styrsysternför de allmänna ^udvokutbyråernu Kommitténs redogörelseför nuvarande ordning visar att de allmänna advokatbyråerna i olika hänseendenerhåller tjänster av den ^slatliga organisationen. Ansvaret för vissatjänstetillsättningar ligger således hos respektive regeringen.De allmänna byråernas kontaktman i torde i viss utsträckningkomma att fungera som serviceman åt byråerna även om han skall anses vara en^s. k. pådrivare i byråfrågor. har ansvar för lokalanskaffningoch även om ordningen är tungrodd innefattar den en funktion avservicekaraktär. Samfundet understryker angelägenheten av ^atl dessa tjänsterdebileras de allmänna advokatbyråerna ^lill sitt rätta värde så ^atl principenom verksamhet på lika villkor ^upprätlhålles. Av kommitténs redogörelseframgår alt de ^s.k. 1 ^000-kronorsanslagen belastas med ^avgifier ^lillSveriges advokatsamfund för de advokater som är anställda på de allmännabyråerna. Man kan härav våga dra den slutsatsen alt dessa avgifter är ^s. k.byråkostnader och ^atl de i sammanhanget är ^atl likställa med ^kosinader som i enskild ^verksamhel är^skallemässigl avdragsgilla. Eftersom sådan avdragsrätt inte föreligger för deenskilda advokaterna utan dessa får erlägga avgifterna ^lill Sverigesadvokatsamfund däremot inte avgifterna till dess servicebolag - medbeskattade medel är det ur ^likställighelssynpunkl viktigt att denna för deprivat verksamma advokaterna speciella kostnad beaktas. Ersättning^Jör kostnader vid social mottagning Kommittén föreslår ^atl deallmänna byråerna skall få räkna restiden som arbete i samband med social^moUagning. 1 anledning härav vill samfundet påpeka, all många enskilda advokaler, framför ^alll i , är ^ivingade all åta sig uppdrag med myckettidskrävande resor, som med kommitténs terminologi kan anses betingade avsociala skäl. De egendomliga konsekvenser som skulle följa för det fallkommitténs förslag genomfördes belyses bäst med ett praktiskt exempel. Vid tvist mellan två personer, varav den eneuppsöker social ^moUagning för all få ^advokalhjälp, är den andre hänvisad altvända sig ^lill privat advokat. Om båda ombuden besöker sina klienter får deni statlig verksamhet anställdeadvokaten ersätt- 1979/80:100 Bilaga5 228 ning för restiden såsom för arbete, Hans privatverksamma kollega kan endast räkna restiden som tidspillan. Än värre skulle del ställa sig för den händelse dennesbyrå öppnat egen mottagning på ifrågavarande ort. Den privat verksammaadvokaten får då över huvud laget ingen ersättning för nedlagd restid. För ^atl uppnåkonkurrens på lika villkor även i ^della hänseende bör även privat verksamadvokat få möjlighet alt räkna restiden som arbete i de fall där ^klienien ärbosatt på ort som motiverar social mottagning. Erforderlig prövning avuppkommande ersättningsfrågor kan ske genom den domstol eller myndighet som i^övrigl har all pröva frågan om ^ersäitning i ^rälts-^hjälpsärendet. Allmänt ^selt finnersamfundet del nu påkallat all frågorna om ersättning för ^rese- och väntelidblir föremål för granskning och nya överväganden syftande ^lill rättvisa^ersällningsnormer. ^Ersäitning^Jör vikariekostnader vid onormalt hög frånvaro Kommittén vill avhjälpa deölägenheter som drabbar de allmänna advokatbyråerna på grund avsjukförsäkringssystemet förde ^slatliga myndigheterna genom all särskildamedel ställs ^lill förfogande för all finansiera^vikarialersätlningar under sådan frånvaro som ^inle är normal. Omifrågavarande olägenhet skall avhjälpas genom särskild ^ersäitning kansamfundet ^inle finna del ^rimligl all denna baseras på frånvarofrekvenseninom de allmänna byråerna. Någon godtagbar utredning om orsakerna ^lill skillnadernai sjukfrånvaro mellan de allmänna och privata byråerna föreligger inte. Detligger närmast till hands ^atl tolkadem som en ^effektivi^telsskillnad vilkeni sä fall ej bör avhjälpas genom ^subventionering. ^Ersäitning för personalkostnader föranledda avmyndighetsformen. Ersättning för specialutrustade lokaler. Av skäl som angivits^lidigare i ^della yttrande anser samfundet inte att det är motiverat attsådana ^driflsbidrag, som kommittén föreslår under ovanslående rubriker, skallförekomma. Statligersättning i ärenden som annars inte skulle bli behandlade Kommittén uttalar all deuppdrag av ifrågavarande art som utförs av ^jurisler på enskilda ^advokalbyråer"säkert ^inle" är särskilt många. Samfundet vill redovisa en heltmotsatt uppfattning. De privatpraktiserande advokaterna ^lorde ha belastats i^slor utsträckning med uppdrag som ^likvi^dalor vid tvångslikvidation, god mani ^fatligkonkurs, etc. Man kan numera i ^detlasammanhang helt bortse från konkursärendena eftersom arbetet som förvaltare imindre konkurser alltid kommer alt ersättas. ^Beiräffanderesten av ärendegruppen bör del påtalade problemet lösas genom lagändringar såalt ersättning av statsmedel kan utges för sysslomannens arbete. ^Detla är ialla avseenden ^atl föredra ^Prop.1979/80:100 Bilaga 5 229 framför den konstruktion med utbetalningar frånstatsanslaget, som enbart tillgodoser de allmänna byråernas anställda. Kommittén uttalar alldomstolsverkets utbildning av advokatbyråpersonal skall slå öppen för såvälstatligt som privat verksamma och anför alt i ^slalens uppgift all garanteratillgången ^lill juridisk ^biträdeshjälp ingår ett ansvar för att den hjälp somtillhandahålls för medel från rättshjälpsanslaget är av god kvalitet oavsettom den lämnas av allmän eller enskild advokat. Dessa ^synpunkier har samfundetsfulla gillande. Del samarbete i utbildningsfrågorna som upplagils mellandomstolsverket och samfundet bör kunna utvecklas till gagn för båda parter. Eftergiftav viss del av ackumulerade förluster Vad som i detta hänseendeföreslagils av kommittén skulle utgöra en direkt subvention av de allmännabyråerna och måste skarpt kritiseras bl. a. ur den synpunkten all även deprivata ^byråema har initialkostnader för uppbyggnad av ny verksamhet. Av dennaanledning anser samfundet att de ackumulerade ^förlustema inte skall kunnaavskrivas på föreslaget sätt. I vart fall kan del ej accepteras ^atl deackumulerade ^förlustema ^avskrives i vidare mån än de inte kan täckas av depositiva förändringar i upparbetat värde som ^angives under avsnittet 8.4.5.Bedömning av om utrymme för sådan avskrivning föreligger bör anstå . I övrigt hänvisas till samfundets skrivelse av ,redovisad på sid, 19 i kommitténs betänkande. Uttalandeni rättshjälpspropositionen och utvecklingen därefter; kritik Kommittén redovisar denkritik som riktats mot metoderna för bestämmande av ersättning inom^rättshjälpsområdel. Kritiken saknar enligt kommitténs mening inte fog. Idetta sammanhang vill framföra följande. Redan vidtillkomsten av ^rättshjälpssystemei förkastade samfundet i sitt yttrandeförslaget om införande av ett taxesystem till ledning för bestämmande av^biträdesersältning. Samfundet vidhåller sin då framförda kritik mot taxor ochanser ^atl denna kritik är tillämplig inte bara på det taxesystem som redangäller ulan även på de planer som i detta hänseende föreligger bl, a. inomrättsområdet konkurser. Det har visat sig omöjligt att i en taxa la hänsyn till alla de faktorer som då bör påverkaarvodet. Främst gäller detta den skicklighet med vilken uppdraget utförts, mendit hör även förhållanden som uppdragets svårighetsgrad och resultatet avarbetet. Hänsynstagande ^lill dessa faktorer kräver med nödvändighet enprövning av omständigheterna i varje särskilt fall. Vill man göra arvodenaenhetliga genom användning av en taxa kan man ^inle i tillbörlig måntillgodose kravet på skälighet i del enskilda ^fallel. Det är uppenbar risk^atl de lata och långsamma premieras på ^bekosinad av dem vars arbete präglasav skicklighet och effektivitet. ^Prop.1979/80:100 Bilaga 5 Taxesystemet medför också denolägenheten alt inom ^rättshjälpsområ^del arbetande ^jurisler, som på grund avsin ålder eller av andra skäl saknaryrkeserfarenhet och djupare kunskaper, premieras i en omfattning som inte ärrimlig. Delsamma gäller dem som saknar en tillfredsställande^kon-^torsorganisalion. Påtagligt är alt ^taxesyslemet motverkar enrationalisering av arbetsformerna inom de anlitade juristemas byråer. Samfundet finner delvara en allvarlig brist i kommitténs arbete ^atl man stannat vid att redovisade ^kosinader som är speciella för de allmänna ^byråema. Motsvarande utredningborde ha förelagils beträffande kostnader inom de enskilda advokatbyråerna somsaknar motsvarighet i den statliga verksamheten. Kommittén förordar i ställetatt ^företrädama för skall ha möjlighet ^atl i god lid före deårliga överläggningarna med angående taxefrågor överbringautredning om de eventuella ^kosinader som belastar endast verksamhet i privatregi. Kommittén ^fömlsälter all ^lillböriig hänsyn tas därtill när ^timkosinadsnor^menberäknas. Samfundet kan i ^dellasammanhang ej ^underiåla alt ställa frågan hur utfallet kommer att bli av ^etlsådant förfarande. Enighet råder om ^atl den eftersträvade ekonomiskaneutraliteten mellan ^slallig och privat ^verksam^hel endast kan uppnås om deprivat verksamma advokaterna kompenseras för ^kosinader i sin verksamhet, somsaknar motsvarighet hos de allmänna byråerna. Om nu denna ^kompensalion skullelämnas inom ramen för ^jusieringen av timkostnadsnormen blir konsekvensen oundgängligenföljande. Antingen får även de allmänna advokatbyråerna fördelen av kompensationeneller också måste skilda ^timkoslnadsnormer gälla för allmänna och ^privalabyråer. Del sistnämnda skulle innebära ^atl ^rättshjälpssysle-^metsgrundprinciper om verksamhet på lika villkor och de allmänna byråemasställning som prisledare måste överges. Ersättningi form av fast och rörlig del i ärenden om allmän rättshjälp Enligt samfundelsmening är de åberopade utredningsvärdena inte av den art ^atl de kan utgöra^g^mnd för uppdelning av den raka ^timkosinadsnor^men i en fast och en rörligdel. Samfundet anser därför all den nuvarande raka timkostnadsnormen börbibehållas i avvaktan på en mera ^lillföriillig utredning av de omständighetersom eventuellt kan motivera en uppdelning av ersättningen. Även frågorna omsubvention av prisökningen i ^enlimmasärenden, om ^limkoslnadsreducering imycket långa ärenden samt om differentierad ^limkostnadsnorm i övrigt börytterligare utredas och därefter bli föremål för reella förhandlingar mellan^domsiolsverkei och . ^Prop.1979/80:100 Bilaga 5 231 Samfundet vill avslutningsvisframföra några synpunkter ^beiräffande ^slalens ansvar för all medborgarna hartillgång ^lill biträde i rättsliga angelägenheter. Grundtanken i^rättshjälpsreformen är att samhällets rättshjälp skall förbättras och altsålunda den enskilde medborgaren i ^slörre ^usträckning än ^lidigare skallerhålla hjälp i rättsliga angelägenheter. Syftet har ^varil ^atl i ^dellahänseende i möjligaste mån skapa likhet inför lagen. När reformen nu varit ikraft , kan man konstatera, att utvecklingen långt ifrån blivitden lagstiftaren tänkt sig. Detta beror bl, a. på ^atl domstolsverkelsbesvärsnämnd blivit ^alll hårdare ochmer restriktiv i sin bedömning av behovet av allmän ^rältshjälp för denenskilde, ^Della gäller främst förvaltningsärenden, dvs. del område inom^vilkel reformen förväntades innebära särskilt påtagliga förbättringar. Sålunda är det i delnärmaste omöjligt ^atl erhålla allmän rättshjälp med biträde i ^l.ex.körkortsärenden, skatteärenden, besvär över beslut angåendepension ^m.fl. ärenden, ^Rörelseidkare som efter sitt förelags konkurs ställes till personligt ansvar för sitt företagsskatter, ^vilkel ansvar i vad avser ^mervärdeskalt ^ulkräves i civilrättegång,kan trots ^atl uppenbart behov av hjälp föreligger inte erhålla rättshjälp, dåskattekravet har samband med hans rörelse. Hänsyn ^tages inte till densynnerligen besvärliga situation, socialt och ekonomiskt, som förelagarenbefinner sig i, när han på grund av sina åtaganden för sitt förelag blir heltställd på bar backe. Lagstiftningens^slelbenlhei och besvärsnämndens praxis har medfört att många människor avskärsfrån möjligheten all tillvarataga sin rätt. I förarbetena ^lill lagen taladesbl. a. om all språksvårigheter skulle vara en omständighet som kan medföra ^atlvederbörande erhåller allmän rättshjälp med biträdesförordnande i ärenden someljest ^inle medför dessa förmåner. anser man all språksvårigheter kan avhjälpas genom alt mananskaffar tolk.