prop · G3031 · 1979-12-31 00:00:00 — Stockholmskommun tillstyrker SU:s förslag om en generell regel om gallring efler tre årav såväl personregister som personakter med de undantag som angivils. Härulöverbör dock enligt kommunens mening i lagen undanlas ärenden rörande barn somvaril skilda från hemmel genom socialnämndens försorg, oavsett om placeringskett med eller ulan den enskildes samtycke, I dessa fall aren betydligt längregallringsfrist motiverad för socialnämndens behov av dokumenlation vidhandläggning av barn- och ungdomsärenden. Kommunen anser här en gallringsfristpå ISår lämplig. En annan ärendegrupp, där längre gallringsfrist bör övervägas,gäller långvarig vård och fostran utom det egna hemmet. Det förekommer ibland idessa fall all ungdomar vill ha reda på sin bakgrund och anledning lill atl deinle fåll växa upp hos föräldrarna. - Kommunen vill underslryka nödvändighetenav att tillräckligt aktunderiag bevaras för utvecklingsarbete och forskning.För socialförvallningen i , som har en egen inbyggd organisation förmetodutveckling och forskning, framstår del som angelägel alt förvaltningentillförsäkras inflytande vid en kommande reglering av undaniagsbesiämmel-serna. Prop.1979/80:1 32o tillhör de remissinsianser som hellavslyrker gallringsförslagel. Enligl hovrätten förefaller del oklart vad slagsskyddsinlresse som avses när förslagel enligl SU syftar till all "beredaden enskilde ökal skydd vad gäller redovisning och bevarande av uppgiflerrörande hans personliga förhållanden", fullt ut tillgodosett rättssäkerhelsinlressesamt kraven på öppenhd från socialvårdens sida och på förtroendefullt samarbelesynes tvärtom motivera dokumenlation av varje omsiändighel som för denhandläggande ijänslemännen förefaller vara av belydelse. Inte minsi gällerdelta handläggarens av utredningen som "subjektiva värderingar"betecknade slulsalser och bedömanden. Härvidlag må erinras om alt ulredningensjälv framhåller betydelsen av förfaranderegler som slärker rällssäkerhelenför den enskilde i hans mellanhavande med myndighel. Tankegången bakom förslagelom utgallring synes svårgripbar. Social rehabililering är ofta nogtidskrävande; den som väl en gång varit aktuell hos socialvården återkommer ejså sällan. Utredningens förslag innebär, att berövas tillgångtill betydelsefulla kunskaper, och därigenom minskar det fömtsättningarna allsnabbt sätta in adekvata hjälpåtgärder. Man måste börja från början i ställetför atl kunna koppla på där man förra gången slutade. Vidare må i sammanhangetockså framhållas, att förslaget är ägnat atl allvariigt försvåra ulredning omsocialhjälpsbedrägeri. Forskningens behov understryks i några remissvar.Sälunda ulgår BRA från alt fråganom särskilda bestämmelser om undanlag från gallring för all tillgodoseforskningens behov av primärmaterial löses innan SU:s förslag leder tilllagstiftning. För forskningen viktigi material kan annars gå förlorat innansådana undantagsbestämmelser träder i krafl. BRÄ vill i della sammanhang pekapå del vanskliga i atl avgöra vilka uppgifter som kan tänkas vara intressanta föreventuell framtida forskning. Vilkel malerial som är av intresse för forskningär ytterst beroende på de frågor en undersökning har till syfte att belysa ochär svårt att förutsäga. /I rv/Zco kommun har diskuterat tiden för gallring bl.a. mot bakgrund av att socialhögskolorna i ökad omfattning beräknas få resurserför social forskning och att därvid deras arbete kunde försvåras om gallringsker i allt för snabb takt. Om utredningens förslag om gallring i personaktersker efter det datum när sista anteckningen gjordes i akten, medundantag för handlingar rörande faderskap och fastställande avunderhållsbidrag, måste klara regler om undantag från gallring av för forskningnödvändigl material snabbt utarbetas. vid ärsynnerligen tveksam om lämplighelen av att efter den sistaanteckningen i en personakt gjorts utgallra samtliga uppgifter ur ensocialnämnds personregister. Utgallringen har starkt negativa effekter såvälför forskningen som för bedömningar och behandlingar i vissa fall.Fakultelsnämnden framhåller även att den betydande skärpning av såvälhandlingssekreless som tystnadsplikt ur inlegritetssynpunkt är välkommen mensjälvfallel inte får drivas så långt att en meningsfull samverkan mellanrepresentanler för medicinsk och 1979/80:1 321 Delsamma gäller även sekretessreglernas inverkan på social ochmedicinsk forskning. vid anser all detborde finnas möjligheler att med andra meloder än de av SU angivna lösaintegritelsfrågan och ge erforderligt utrymme för Seriös socialforskning och ulvecklingsarbete inom . yrkarbestäml på alt de berörda frågorna om gallring och statistikproduktion skallbli föremål för en ingående ulredning. Institutionenjor socionomutbildning -vid nämner att SU i fråga om utgallringav personregister och innehållet i personakter föreslår atl från gallringenskall undantas material i den utsträckning detla är nödvändigt. Bestämmelseromundantagskall meddelas av en av regeringen för ändamålei utsedd myndighel. Atlpå detla sätt i förväg avgränsa och välja ut relevant forskningsmaterial tordevara etl utomordentligt vanskligt tillvägagångssäit. Enligl institutionensmening bör frågan ulredas ytteriigare. Starka skäl talar för en betydligllängre arkiveringsperiod än . Samhällsvetenskapliga fakulteten vid Stockholmsuniversitet framhåller forskningens behov av alt socialregistrens uppgifterbevaras fören betydligt längre lidsperiod än efler avslutat fall, menatt sekretesskyddet bör göras effektivare. Detta kunde t. ex. skegenom att personakterna efter avslulal fall överfördes lill elt särskiltregister, som är tillgängligt endast för forskningsändamål. Risken för missbrukav registren vid forskning är minimal varför extra åtgärder med avseende påsekretessen i det sammanhanget kan anses obehövliga. vid universitetförklarar att man givetvis delar SU:s omsorg om klienternas personligaintegritet. En hel del uppgifter av ovidkommande eller närmast"pikant" natur bör saklöst kunna rensas ut ur regislren. Denföreslagna utgallringen av personakter efter del atl sista anteckningengjorls i akten föreslås visseriigen ske med beaktande av forskningens behov avprimärmaterial genom särskilda bestämmelser om undantag för gallring, meninstitutionen anser att det ibland är omöjligt att i förväg ange vilka uppgiftersom kommer att bli relevanta för den framtida forskningen. I det sammanhangetpekar man också på kostnaderna och övriga svårigheteratt i ett enskiltforskningsprojekt samla in uppgifler av de slag som finns i socialregistret. menar atl förslaget omutgallring av material ur de sociala regislren efter en så som tre årkommer att starkt försvåra, i många fall helt omöjliggöra, bedrivandet avvetenskaplig social forskning. Ett önskat förstärkt skydd för den personligaintegriteten bör kunna skapas på ett sätt som inte medför de starkt menligaföljder för forskningen som föreliggande radikala gallringsförslag gör. Enfömtvarande klient är primärt intresserad av atl hans namn försvinner urregister och akter. Forskaren är minimalt intresserad av just namnuppgifterna iakterna. 1979/80:1 322 finnasgoda förutsätlningar för all praktiskt finna en lösning, som vad äldresocialvårdshandlingar belräffar både tillgodoser klienlers och forskares krav,- anser sålunda med hänsyn till den framlida socialaforskningen, alt förslagel om utgallring i sociala regisler bör omarbelas. påpekar att riksarkivel iförslag lill gallring av socialdossier föreslagil atl vissa lyparkiv skallflnnas inom vissa kommuner. Det synes därför vara angeläget alt denna frågablir löst i detla sammanhang. Den socialhistoriska forskningen befinner sig iutveckling och det måste vara ytleriigl väsenlligl alt material förmöjliggörande av denna nya forskning säkerställs. All utarma forskningen påinformalion synes ej gagna samhällel . För atl skapa etl bättre samhällemåste man kunna utläsa begångna fel, och en lidigare samhällsskada mäste kunnadokumenleras. Del synes lättsinnigt att utradera socialdossier frän denutomordentligi vikliga lidsperiod då socialvård, nyklerhelsvård och barnavårdbörjade tillämpas. Ur forskarnas synpunkt ävensom samhällets måste forskningenkunna göra bedömningen inle enbarl från individualfallei utan även från denpolicy som myndigheterna tillämpat. anför liknande synpunkteroch säger sammanfaUningsvis att det är ytterst väsentligl all en utredning omintegritetsfrågor får som direktiv alt finna lösningar som garanlerar såväl denenskildes integritet som behovet av dokumentation för forskarändamål, lar bestämt avstånd frånförslagel om generell gallring av hänsyn lill såväl den enskildeklienlens som forskningens behov. Del är upperkbart att kvaliteten på förefintligajournaler är yiiersl varierande. Vissa journaler har varil så knapphändiga atlderas värde har varil mycket ringa. Denna omständighet bör emellertid inte ledatill slutsatsen att allt material kan och bör gallras bort efler korl tid.Tvärtom bör man sträva efter att höja kvalileten på dokumentationen. -Utredningen har uppenbarligen endasi beaktat att dokumentationen kan innehållanegativa uppgifter som inte längre bör kunna åberopas mot klienlen. Det bördock observeras all dokumentationen även kan vara fwsitiv och till fördel förklienten. - En systematisk och professionell dokumenlation är nödvändig intebara från rättssäkerhetssynpunkt. Om en social diagnos- och behandlingsmelodikskall kunna utvecklas och revideras, krävs en långl mer systematisk utvecklingav behandlingsjournaler än vad som kommit till ständ inom såvälfamiljerådgivningen som socialt klientarbeie. - Man bör därför slarklunderstryka forskningens behov av tillgång till primärmaterial. SU föreslår attdetta behov skall tillgodoses genom atl en viss del av primärmalerialelundantas från gallring och bevaras för framtida forskning. - Del är angelägelatt man inte genomför förslagel om gallring innan forskningens tjehovsäkerställts. har vad gäller sociala och medicinska register en uniktradition. Man har tillgång till ett kontinueriigt historisktbakgrundsmaterial, vars betydelse blivit alltmer uppenbar. Liknandesynpunkter framförs av Svenska läkaresällskapel. Riksarkivelhar behandlal de föreslagna gallringsbeslämmelserna i ell Prop.1979/80:1 323 Riksarkivel åberopar därvid yttranden som har inhämtats frånlandsarkiven, nägra slörre kommunala stadsarkiv och från vetenskapligainstitutioner. Riksarkivel konslalerar alt de sociala nämndernas personaklerspelar en cenlral roll för en lång rad vetenskaper, samhällsvetenskapliga,medicinska och andra (sociologi, socialmedicin, psykiatri, ekonomiska ochsocial historia osv. Riksarkivelframhåller därefter bl. a. följande. Del bör understrykas, atl del därvid inle enbartrör sig om en historiskt inriktad forskning utan i minsl lika hög grad om enforskning, som förbereder eller utvärderar praktiska reformer, jämför olikabehandlingsmetoder, söker klariägga effekterna av miljö- ellerarbetslivsförändringar eller söker finna orsakerna till utslagningsmekanismer.Till stor del rör det sig om s. k. sambandsforskning, som genom atlsammanställa material frän olika håll kan kasta ljus över väsentligasamhällsproblem. Näraliggande exempel är undersökningar rörande samspeletmellan sociala och medicinska faktorer, mellan alkoholmissbmk ochmissbildningar osv. I sammanhanget bör påpekas,att socialutredningen i det nuaktuella betänkandet framhållit vikten av en fortgående forskning påsocialtjänstens område (bl. a. avsnitt 1.4.2 och 1.4.4). För de historiska vetenskaperna är det av vikt attden vändning, som från forskarnas sida skell mol sociala frågor och mot stora,fömt obeaktade folkgmpper, ej motverkas genom förstöring av relevantkällmaterial. Riksarkivel hänvisar i sammanhanget till det av utgivna specialnumret (nr 5-6, 1977) om socialhistorien och desskällor. Med hänsyn härtill kan en totalutgallring avpersonakterna i stora delar av landet ej f n. anses motiverad. Som landsarkiveti framhållit, synes därjämte arkivbildningen i olika kommuner kommaatt bli sä olikartad, att kortfattade och allmänt hållna gallringsbestämmelseräven av det skälet förefaller mindre lämpliga. A andra sidan kan det ej förbises, attpersonakterna utgör ett skrymmande material, varför det är angeläget, attomfånget såvitt möjligt nedbringas. Vid den undersökning, som företogs iriksarkivet 1972, uppskattades akterna till omkring fem hyllmil för hela riket.I själva verket synes möjligheterna att reducera arkivmängden utan att tillfogaforskningen allvariig skada vara betydande. Detta kan ske genom en effektivutrensning av betydelselösa handlingar (särskilt cirkulär om aklrensning utfärdatav ), genom tillämpning av cirkulärden -vilket i sig är synneriigen långtgående - även på handlingar,som ingår i personaklerna, och genom ytterligare gallring efter särskildutredning (som bl. a. landsarkivet i påpekar, förefaller det tänkbartaU handlingarna rörande socialhjälp placeras inom särskilda omslag och efterviss tid utmönstras ur akterna). En sådan gallring skulle sannolikt kunna utförasmed den av socialutredningen föreslagna fristen (efter sistaanteckning), varvid de kvarblivande handlingarna kunde avställas för särskildförvaring. De skulle därigenom - om sä anses nödvändigt - kunna undandragas denlöpande verksamheten. En lösning av gallringsfrågan i enlighet med socialutredningensförslag väcker ej endast betänkligheter med hänsyn till forskningens intressen;den 1979/80:1 324 medfördärjämle praktiska svårigheier av skilda slag. Som fiera av landsarkivenframhållil måsie sålunda den föreslagna gallringsfrislen - efter sistaanteckning eller efter del de förhållanden, som avses i regisler,upphört - inge farhågor på grund av frislens korthel. En förulsällning för allskadeverkningar skall undvikas är sålunda,som utredningen själv päpekar(s, 747),all anteckningar verkligen görs i akten om fortvarande förhållanden (l, ex, omunderårigs placering utanför hemmet), även om några nya ålgärder i form avändrad placering eller dylikt ej vidtagits. Man kan ifrågasätta, om så alltidkommer au ske. 1 riksarkivels cirkulär om gallring i socialamyndighelers arkiv har en femårig gallringsfrisl rekommenderats föransvarsförbindelser, ansökningar om inlagning på barnhem saml anmaningar ochandra handlingar om ersättning av kommun, enskild person eller slalen förulgiven socialhjälp. Dessa handlingar placeras inle sällan i personaklerna. 1Uppsala stadsarkivs yllrande påpekas, all personakterna kan innehållahandlingar som av förvallningsrälisliga skäl bör bevaras . 1riksarkivets undersökning 1972 förordades en 10- eller 20-årig frist. Om man väljer att lösa gallringsfrågan enligt delinjer, som föreslagils av socialulredningen, blir den vetenskapligaforskningen näslan helt hänvisad lill de typområden, som kan komma attutväljas. Den treåriga gallringsfristen bidrar i hög grad härtill; den skullebl. a, slarkl beskära möjlighelerna till jämförelser med sjukjournalerna, förvilka en tjugoårig frist bestämls. Med hänsyn härtill blir urvalel av områden, därpersonaklerna skall bevaras, av siörsta betydelse för forskningen. Bestämmandetav urvalsområden blir under sådana omständigheter maklpåliggande och förenatmed stora svårigheter. Riksarkivel medverkar f n. i en av delegationen förlångsiklsmoliverad forskning igångsatt undersökning om möjligheterna att inomvissa s. k. regionala typområden bevara ett fylligare arkivmaterial för attdärigenom skapa gynnsamma förutsätlningar för detaljanalyser av skilda slag.Ännu har dock inte någol förslag härom framlagts, och del ter sig synnerligenovisst, i vad mån det kan bli möjligt att från olika vetenskaper vinnaanslulning lill en sådan ordning. Härtill kommer en annan betydelsefull omständighet.Vid hiuills fattade beslut om lypområden eller andra urval har tillsetts, attmöjligheter till forskning funnits inom hela rikel, dels därigenom attgallringsfristerna i allmänhel varit längre än , dels därigenom att dengrundläggande informationen - själva basmaterialel - bevaras på samlliga orter.Detla gäller även om den nu beslulade gallringen i de medicinska arkiven, därvissa register o, d. bevaras i alla arkiv. Avsikten med typområdena är, attdessa skall medge mera ingående och detaljrika analyser, byggda på ett relalivirikhaltigt arkivmaterial. Därigenom atl socialutredningen motiverar sitlgallringsförslag med etiski-moraliska skäl kommer näslan alla handlingar, somrör individuellt inriktade insatser, att utgallras; kvar blir främslprotokollen och diarierna. 1 fråga om diarierna har utredningen av sekretesskälförordat en uttunning av innehållet (s. 692). 1 praktiken innebär delta, all forskningen omsociala förhållanden nästan genomgående hänvisas till typområdena, såvida detinte gäller rena nulägesbeskrivningar. Dylika undersökningar,som endastredovisaren tvärsnitt vid en given lidpunkt, har emellertid elt begränsatvärde. Så snart forskaren vill klarlägga orsaker och utvecklingslinjer, blirhan i hög grad hänvisad till longitudinella sludier, i vilka individer ochhändelseföriopp följs genom Prop.1979/80:1 325 tiden,I den moderna forskningen finns en markerad inriklning på individo-rienteradestudier av longitudinell natur (se härom bl, a. yttranden från stadsarkiven iSlockholm och ), förslag trols allt följes, framslår del som självfallel, atlvalet av typområden sker efler ingående överväganden, varvid särskiltmöjlighelerna lill jämförelser med andra slag av arkivmaterial beaktas. Äveninom de valda områdena torde aktrensning och viss utgallring av oväsentligahandlingar kunna ske; särskilda regler härför måsle dock utarbetas. förordaren så härd gallring - och därtill med sä kortagallringsfrister - beror på atl ulredningen låtit sitt synsätt bestämmas avinlegrilelsskäl. Betänkandets förslag på denna punkl kan därför betecknas somelt relativt renodlat exempel på s. k. etisk gallring. Informationen anseskunna skada den, som varil föremål för vården, eller göra människor mindrebenägna att söka kontakt med myndighelerna. Bevarandet av dokumentation skulleytterst kunna rubba det förtroende, som bildar en gmndval för . Gallringar,som bygger på en i viss mån likartad motivering, tillämpas päADB-området med stöd av dalalagen. Därvid rör det sig dock om upptagningar, ochgallringen motiveras främst av lättheten att vid datoriserad bearbetningkombinera uppgifter från olika håll. När socialutredningen i stor skala sökertillämpa samma betraktelsesätt på pappershandlingar, rör det sig - som redanantytts - om ett i viss mån nytt grepp på gallringsfrågorna. Atl förstöringenav handlingama enligt förslaget skall bli en lagbunden plikt förstärker dettaintryck. I och för sig är det givetvis angeläget, att förden enskilde skadlig eller nedsättande information avlägsnas, så snart den intelängre fyller någon väsenllig funktion. När det gäller arkivmaterial av denslora och mångsidiga betydelse, varom här är fräga, är del emellertiduppenbart, att det krävs en sorgfällig avvägning mellan skilda och delvismotstridiga intressen. Eftersom kommittén ej närmare gått in på dennaavvägning, anser sig böra belysa frågan med en viss utförlighet. Ur den enskildes synvinkel innebär förekomsten avhandlingar i sociala ärenden ej endast en olägenhet utan även en garanti.Händelser, som kan ha varit djupt ingripande i individens liv, kan klariäggasäven efter en längre tids förlopp. Den som varit föremål för vård kan fåviktiga avgöranden och skeden i sitt liv belysta. hänvisar särskilttill de yttranden, som avgivits av stadsarkiven i och och somutvisar vad dokumentationen betyder för att tillgodose klienters behov avidentifikation. För medborgaren synes det vidare innebära entrygghet,att tjänstemännen dokumenterar sina insatseräven på . Ocksäfrän vårdsynpunkt kan den något äldre informationen i vissa fall visa sig varaav värde. Inställningen bland socialvårdare och behandlingsforskare synes ivarje fall ej vara entydig på denna punkt. Vid behandling avgallringsfrågor framstår det ofta som en svårighet, att övergången till nyabehandlingsmetoder och vårdformer ofta medför en förändrad syn också påarkivmaterialet och dess betydelse. Det finns anledning räkna med attvärderingen av den äldre informationen åtminstone under vissa perioder kankomma att bli betydligt mera positiv än nu är fallet. Därför innebär detonekligen risker att hårdhänt förstöra unik information under hänvisning inställning, som för dagen är förhärskande. Framför allt måste emellertid integriteisaspektenvägas mot vetenskapens krav. Inte minst från människovårdens egen synpunkt ärdet väsentligt att 1979/80:1 326 oersätlligimalerial ej ulgallras i en ulslräckning, som hindrar forskarna att vinnaklarhet om utslagningens orsaker, verkningarna av kriser osv. och all teckna enlillföriitlig bild av den faktiska ulvecklingen. Motsättningen mellan de etiski-moraliskagallringsönskemålen och den moderna, pä slora samhällsföriopp inriktadeforskningen är sålunda i vissa avseenden skarp. Vid avvägningen mäsle enliglriksarkivets mening de vetenskapliga kraven skänkas etl avsevärt störrebeaklande än socialutredningen gjort. Den problemorienterade forskningen ärmed nödvändighet beroende av källmaterial, som redovisar missförhållanden ochbrister; det är svårigheter av denna arl forskarna företrädesvis vill sökaavhjälpa. I etl samhälle, som blivil allt mera beroende av vetenskapligtulvecklingsarbete, kan dessa behov inte förbises. För forskningen är den etiska gallringen specielllkännbar på grund av sin hårdhel. Om den skall leda till avsett resultat, måsiesåvitt möjligt alla personorienlerade uppgifter ulgallras. Som ovan antyttspräglar denna långlgående karaktär också socialutredningens förslag. Vidordinära gallringar brukar tvärtom tillses, atl täckning för viktigareutgallrade handlingar finns i bevarat material. En gallring enligt de linjer, som föreslagits ibetänkandet, kan följaktligen ej anses motiverad utifrån vetenskapliga ellerarkivaliska utgångspunkter. Om den genomföres, torde den i stället få bedömassom resultatet av politiska ställningstaganden. kan ej la slällning lill beslut avdenna karaklär men anser sig böra tillfoga den reflexionen, att en betydandeförsiktighet under alla omständigheter synes vara på sin plats, eftersom detrör sig om arkivmaterial av väsentlig betydelse för analysen av flera av detmoderna samhällets problemområden. förordar säledes, att gallringsfråganlöses genom utgallring av mindre väsentliga handlingar ur personaklerna enligtregler, som trär övervägas särskilt. De handlingar, som kommer atl återståefter gallringen, bör avställas och hållas åtskildafrän de handlingar, som begagnas i det löpande arbetet. Om regeringen väljer all - i anslulning tillutredningens förslag - utgallra personakterna i sin helhet, bör materialetbevaras inom klarl angivna områden, som utväljes efter ingående undersökningaroch överiäggningar med forskare och under hänsynstagande till andra motsvarandeurvalsförfaranden. En sådan sammankoppling lorde bäst komma till stånd, omriksarkivet får i uppdrag atl besluta härom på samma säu som skett i fråga omde medicinska arkiven. Typområdena måste göras till föremål för en fortgåendeobservation med avseende på indelningsändringar, ändringar i fråga ombefolkningssammansällning, näringslivets stmktur osv. Vid en eventuell gallring synes därjämte frågan omgallringsfristernas längd påkalla en förnyad prövning, då de föreslagnafristerna framslår som alltför korta. Särskildasynpunkler pä slatistikproduklionen anförs av ,i och . iBlekinge län konstaterar atl SU anser atl en individrelalerad Prop.1979/80:1 327 slalislikinom socialtjänslområdel i möjligasle mån bör undvikas. En mängdrelateradslatistikrapporlering bör enligt SU;s bedömning i allmänhel vara lillräckligför den cenirala socialtjänslstatistiken. Länsslyrelsen kan instämma i dennabedömning men vill erinra om all del inte är sådan statistik som socialtjänstensföreträdare är i slörst behov av. (Denna typ av statistik täcks för övrigtrelativt väl av nuvarande statistikproduktion.)