prop · G303119 · 1979-12-31 00:00:00 — 1 enlighet med förslaget börreglerna om konsumentfordringar ingå i den allmänna preskriptionslagen. 1.19 : Från de synpunkter landsflngsför-bundethar att särskilt företräda flnns inte anlednig till erinran mot det revideradeförslaget. Förbundet vill därför i allt väsentligt tillstyrka att det genomförs. 1.20 LO anser atl starka konsumentpolitiska skäl talarför en förkortning av preskriptionstiden för konsumentfordringar. LO noterarsamtidigt med tillfredsställelse atl den tioåriga preskriptionstiden föreslåsbibehållen för övriga fordringar. LO har i övrigt inga synpunkter på detframlagda förslaget utan hänvisar till silt remissvar beträffande promemorianDs Ju 1975:11. 1.21 : 1 huvudsak kanförbundet tillstyrka de framförda förslagen, bl. a. förslaget att en kortarepreskriptionslid är påkallad när det gäller fordringar mot konsumentmed hänsyn till att konsumenter sällan lär spara bevismedel om betalning ellerom invändningar efler fordrans tillkomst och flll att näringsidkarei allmänhet inte har någon anledning att dröja länge med krav mot konsumenter. 1.22 : Samfundet har i yttrandenöver tidigare förslag till reformer inom preskriptionsrällens område - bl. a.med hänsyn lill förväntade ändringar och avsedd samordning avpreskriptionsreglerna såväl internationellt som för de nordiska länderna -avstyrkt att de nuvarande svenska preskriptionsreglerna ändrades, då dessa istort sett fungerade väl (se TSA 1957 s. 401, 1970 s. 49 och 1975 s. 376). I1970 års yttrande anförde samfundet således att det föreföll lämpligare ochnaturligare att enhetliga internationella preskriptionsregler framkom som ett slutledi gemensam materiell lagstiftning. Medhänsyn emellertid till att varken det internationella eller det nordiskasamarbetet ännu resulterat i några konkreta gemensamma förslag och då de nuföreslagna ändringarna av preskriptionsförordningens regler i huvudsaköverensstämmer med de synpunkter samfundet tidigare framfört beiräffande reglemasulformning, motsätter sig med nedan angivet undantag samfundet inte attförslaget läggs till grund för ny lagsflftning, särskilt inte som förslagel iallt väsentligt endast innebär en modernisering av de nu gällande - delvisföråldrade - preskriptionsreglerna. Samfundet anser inte att lillräckliga skälfinns för alt tillämpa speciell preskriptionstid för fordringar på konsumenter.Någon olägenhet på grund av nu gällande regler har knappast visats. Mycketstarka skäl måste föreligga för att frångå en enhetlig preskriptionstid, ochsådana skäl föreligger inte i konsumentfallen. Det framstår i stället som meraangeläget att undvika att rättsförluster görs med anledning av ändringar av preskriptionsflden,och tioårsre-geln torde vara så allmänt känd att den bör bibehållas även ikonsument-köpsfallen. 1.23 FöreningenSveriges kronofogdar: De skäl som åberopats mot prop. 1976/77: 5 vid riksdagsbehandlingen är enligt föreningens uppfatt ning svårförståeliga. Kronofogdemyndigheterna har goda möjligheter att iaktta effekterna av nu gällande ålderdomliga regler. Deras erfarenheter får anses visa, alt del bland gäldenärerna är de fysiska personerna, som löper 1979/80:119 126 störstarisken att drabbas av rättsförluster, beroende på att de saknar kun- Remissammaskåp um preskriptionsreglerna och av olika orsaker inte förmår anlita juri-ställning diskl biträde. Atl en ändring av t. ex. preskriptionstidens längdskulle behöva medföra ingrepp i affärsseder m. m. förefaller egendomligt, omman tillåter att parterna får avtala om preskriptionsförlängning. I sammanhangetbör måhända anmärkas, att man vid annan lagstiftning tagit hänsyn till svagareavtalsparter, vilkas situation kan jämställas med konsumentemas. Del finns medandra ord skäl att låta den grundsyn, som vuxit fram lill förmån förkonsumenter och likställda, få väga tungt även i fortsättningen. 1.24 Övre lokalavdelning av FöreningenSveriges kronofogdar: Lokalavdelningen tillslyrker förslaget flll en ny allmänpreskriptionslag. Den gamla preskriptionsförordningen har visserligen ejunderkastats någon slörre omarbetning men såväl språkliga som vissa rentsakliga ändringar och kompletteringar har aort den föreslagna lagen lättbegripligareoch överskådligare. 1.25 : hälsarmed stor lillfredsslällelse att en stor del av den från näringslivet tidigarei ärendet framförda kritiken beaklals i förevarande förslag lill ny preskripflonslag.Därmed avses främst bibehållandet av såväl tioårspreskription för andra änkonsumentfordringar som reglerna för preskriptionsavbrott. Det föreslagnaformkravet på skriftlighet vid erinran/krav finner förbundel vara väl motiveratur bevissynpunkt. 1.26 KF:I sina remissyttranden över 1957 och förslag konstate rade KF bl. a. att några väsentliga olägenheter av de nu gällande reglema inte var kända. Vidare fann KF att regel om tioårig preskriptions tid är en av de bäst kända reglema bland gemene man. Något behov av att ändra den svenska lagstiftningen för att nå internationellt enhefliga regler fanns inte heller. KF berörde vidare i sina tidigare yttranden frågan om en förkortad preskriptionstid för de s. k. dagliga livets fordringar, eller ford ringar som är gmndade på konsumentköp. KF fann härvid att det finns goda skäl som talar för en kortare preskriptionstid för sådana fordringar även om en uppdelning av preskriptinnstiden med hänsyn till de nmstän- digheler varunder en fordran tillkommit, inte är hell lycklig i alla avseen den. Medden sålunda redan tidigare redovisade inställningen till huvudfrågornaavseende fordringspreskription finner KF, att det nu föreliggande förslagetinnebär en acceplabel lösning av den nu under drygl två decennier behandladefrågan om ny preskriptionslagstiftning. KF tillstyrker sålunda att dennuvarande regeln nm att en fordran preskriberas efter sin tillkomstbehålls, men att preskriptionstiden förkortas till för sådan fordran molkonsument, snm avser köp enligt knnsumentköplagen, uthyrning av vara under mnlsvarandeförhållanden eller tjänst, som lillhandahålls under sådana omständigheter. Dentreåriga preskriptionstiden gäller emellertid inte fordran som avser uppförandeav byggnad för bostadsändamål eller som grundar sig på löpande skuldebrev. KFhar heller inte något att invända mot att de gällande bestämmelserna om hurpreskriptionsavbrott skall ske, om verkan av sådant avbrott eller om innbördenav preskription behålls i stort sett oförändrade. KF har inte heller något atterinra mot de föreslagna övergångsbestämmelserna nch de ändringar i annanlagstiftning som föranleds av förslaget. 1.27LRF: Trots preskriplionsförordningens ålder kan innehållet i dess bestämmelserinte anses som hell otidsenligt. Bestämmelsernas ålderdomliga språkdräkt,utvecklingen på det kommersiella nmrådel samt bj. Prop.1979/80:119 127 knmstenav den konsumenträttsliga lagstiftningen motiverar emellertid en Remissamman- reform av preskriptionsreglerna. Bortsett från vissa detaljertillstyr- ställning 1.28 Svenskahandelskammarförbundel: Under en lång följd av år har försök gjorts att sammanjämka preskriptionslagstiftningen dels inom de nordiska ländema och dels i . Även inom FN har konvenlionsarbe le utförts syftande till att erhålla en viss enhetlighet ipreskriptionslagstift ningen. De upprepade försöken att åstadkomma en samnordisk preskrip tionslagstiftning har dock icke lyckats. Betydelsefull kritik har riktats mot de konkreta förslag som har framställts. Även förbundet har i yttranden över förslag till ny preskriptionslagstiftning grundade på nordiskt samarbete avstyrkt förslagen eller framfört allvarliga erinringar mot dem. Delfaktum att de gällande preskriptionsreglerna har visat sig fungera väl underlång tid och att de sannolikt är mer välkända än många andra viktiga regler på förmögenhelsrällensområde har rimligtvis siarkt bidragit till all förslag syftande till en radikalomläggning av reglerna har mötts av stark kritik. När vid 1976/77 årsriksmöte på lagutskottets hemställan beslutade avslå proposition 1976/77: 5 medförslag till ny preskriptionslag skedde det med hänvisning bland annat till attde nu gällande preskriptionsreglerna har fungerat väl. Det då aktuellalagförslaget var behäftat med betydelsefulla svagheter av vilka flera påtaladesi yttranden avgivna av näringslivets organisationer. När nujustitiedepartementet har gjort ett nytt försök att arbeta fram ett förslagtill moderniserad preskriptionslagstiftning har man tagit fasta på den kriflksom framkommit mot tidigare framlagda förslag. Förslaget att kortapreskriptionstiden för konsumentfordringar till är en följd avriksdagens uttalade önskemål i denna riktning. Mntbakgrund av vad nu anförts och med hänsyn till att det framlagda förslagetinnebär att de huvudsakliga regler som kännetecknar den nu gällandepreskriptionsförordningen bibehålls, men i moderniserad språkdräkt, vill handelskammarförbundetinte motsätta sig förslagel. Handelskammarförbundetvill dock framhålla alt del bör prövas huruvida en enhetlig preskriptionstidför alla fordringar på förslagsvis bör genomföras i stället för promemorieförslageisdifferentierade preskriptionslid på tio respektive . 1.29 : 1 silt yttrande över den promemoria, som låg lill grund för propositionen i ämnet, uttalade bankföreningen bl. a. att den inte i princip ville motsätta sig att preskriptionstiden i huvudregeln be stämdes till räknat från förfallodagen. hade emeller tid i övrigt kritiska synpunkter på delar i förslaget. 1 det nu framlagda för slaget har bankföreningens tidigare anförda synpunkter tillgodosetts och bankföreningen anser därför aU förslaget är väl förtjänt att läggas till gmnd för lagsliftning. tillstyrker således i princip förslaget. 1.30 : 1 sitt yttrande över det förslag till genomgripande förändringar i preskriptionslagstiftningen, som låg till grund för den av avslagna propositionen 1976/77:5, ställde sig föreningen - ulan att i princip motsätta sig den som huvudregel föreslagna korttidspreskriptionen - tveksam till vissa av förslagets detaljbestämmel ser särskilt i vad avsåg den väsentliga skärpningen av de för bankverksam heten praktiskt betydelsefulla reglerna rörande preskriptionsavbrott. För eningen framhöll härvid den risk för rättsförluster, som förslaget kunde be faras medföra. Vidare pekade föreningen på vissa speciella problem, sam- Prop.1979/80:119 128 manhängandemed reglema om avbrytande av borgenspreskriptinn, snm Remissamman-skulle uppkummai övergången till en lagstiftning i enlighel med förslaget. Mntbakgmnd härav finner föreningen det tillfredsställande att man i del nu framlagda förslaget - med undantag för de s. k. konsumentfordringama - återgår till tioårspreskripflon som huvudregel och därvidlag i allt väsent ligt bibehåller nu gällande regelsystem, vilket i bankverksamheten funge rat utan praktiska problem. Föreningenkan sålunda mot bakgmnden av de kreditgivarinlressen den har atl bevakatillstyrka att förslaget lägges till gmnd för lagstiftning. 1.31 föreningsbankers förbund: Förbundet sermed tillfredsställelse att man nu föreslår en bibehållen ordning förhuvuddelen av pre-skriptionsområdel - bl. a. vad gäller bankemas fordringar ochbankemas kunders inlåningsfordringar. nu anser sig ha fält gehörför sina synpunkter meddelade i tidigare avgivet remissvar i ämnet,tillstyrker förbundet föreliggande förslag. 1.32 Finansieringsföretagens förerung: Till skillnadfrån tidigare förslag innehåller det föreliggande förslaget i övrigt inte någraväsentliga förändringar av nu gällande preskriptionsförordning. Preskriptionenavbryts sålunda även om borgenären endast kräver gäldenären utom rätta ellererinrar honom om fordringen. Preskriptionsavbrottet leder till ny preskriptionstid.Därigenom har den kritik, som näringslivet framfört emot tidigare förslagbeaktats, I yttrandet över det tidigare förslaget medgav föreningen en kortarepreskriptionstid än under föruisättning alt preskriptions-avbrott kundeske utom rätta. Ävenom förslagets motiv för en förkortning av preskriptionstiden från är väl schematiskt motsätter sig således inte föreningen dennaförkortning. 1.33 : Från de synpunkter riks förbundet har att företräda flnns ingen erinran mot de överväganden och förslag som framförts i promemorian. Vissaallmänna synpunkter på beslämmelsema om preskriptionstid har redovisats inärmast föregående avsnitt. 2.1JK: Avgränsningen av fordringar med den kortare preskriptionsti den ger mig anledning ta upp endasl en fråga. Den kortare preskriptionsti den skall enligt förslaget inle gälla beträffande köp av fast egendom och in te heller beträffande byggnad på ofri grund. 1 denna del görs ingen skillnad på olika typer av byggnad. Fordran på grund av köp av ett uthus, t. ex. ett garage, blir alltså underkastad en tioårig preskriptionstid. När det gäller avtal om uppförande av byggnader görs däremot skillnad på bostadshus och andra hus. 1 fråga om de förra skall preskriptionstiden vara , i frå ga om de senare, t. ex. garage, . - Enligt min mening finns det ingen anledning att göra skillnad på olika typer av byggnad beroende på om det är fråga om fordran på grund av köp eller entreprenadavtal. Det är dess utom inte alltid helt klart vad som avses med "byggnad för bostadsända mål". Regeln i 2 § tredje stycket bör alltså gälla alla fordringar somavser uppförande av byggnad. Ianslutning till 2 . andra stycket sista meningen villjag fästa uppmärksamhetenpå något som möjligen kan vara ett problem. Av s. 37 framgår att endastborgensåtagande för konsuments förpliktelse i samband med ett konsumentköpavses vara underkastade treårig preskriptionstid. Prop.1979/80:119 129 menasmed detla uttryckssätt framgår inte. Orden "i samband med" är Remissumman-spräkligtatt hänföra bara till konsumentens åtagande. Frågan är vad som ställning gällerborgensmannens åtagande. Om detta åtagande sker i samband med konsumentens ålagandench direkt knyts lill konsumenlköpet, uppstår ingen tveksamhet. Men vad gällerom borgensåtagandet är generellt? Del kan 1. ex, avse alla gäldenärersförbindelser upp till ett visst belupp eller av ett visst slag. Skallburgensåtagandet då ha ulika preskriptionsfld beroende på vilken typ avfordringsförhållande som gör att borgensåtagandet realiseras? Lagtexten synesinte ge någon säker ledning i denna fråga. Inte heller uttalandet på s. 83 ärklargörande. Huruvida "borgensåtagandet avser fullgörande av en kunsumentsförpliktelser på grund av knnsumentköp e. är i del angivnaexemplet inte klart. 1det behandlade sammanhanget villjag peka även på ett annal förhållande. Ipromemorian föreslås att bestämmelserna i preskriptionslagen ocksä skall gällaborgensfordringar. Frågan är om inte detta bör komma till utiryck i lagen (jfr18 § preskriptionsförordning). 2.2 Hovrättenför Nedre : Mot förslaget att genom avkortning lill av preskriptionstiden för konsumentfordringar åstadkomma en snabbare avveckling av sådana fordringar flnner hovrätten ej skäl till erin ran. Hovrätten anser också att de nu framlagda förslagen är väl ägnade atl läggas till grund för lagstiftning. Enligt2 § andra stycket skall den treåriga preskriptionstiden gälla, förutom fordranmol konsument avseende köp enligt konsumentköplagen (1973:877), fordranavseende "tjänsl som lillhandahålles under molsvarandeförhållanden". Hovrätten flnner att bestämmelsen, i sistberörda del, äralltför vagt formulerad och att den måste ge anledning till rättsosäkerhet.Hovrätten ifrågasätter om verkligen "uppförande av byggnad för bostadsändamål"kan anses hänförligt lill "tjänst som lillhandahålles under motsvarandeförhållanden". 2.3 Kammarkollegiet:För andra fordringar än konsumentfordringar bi behålls enligt promemorian en preskriptionstid av . Preskriptionsti den föreslås liksom skola räknas från fordringens tillkomst. Vad så lunda föreslagits står visserligen inte i samklang med vad som gäller i fler talet andra länder (jfr prop. 1976/77, s. 30). Från de synpunkter kammar kollegiet har att företräda synes emellertid intel vara att erinra mot försla get i denna del.- Deföreslagna nya preskriptionsbestämmelserna för konsumentfordringar äger intresseför kollegiet i dess egenskap av bevakningsmyndighet. Även beträffande dylikafordringar har preskriptionstiden anseits böra räknasfrån fordringens tillkomst. 1 sammanhanget må anmärkas att mani haft skilda utgångspunkter för beräknande av preskriptionstid för fordringar avseende den dagliga hushållningen jäm fört med fordringar för vilka särskilda bestämmelser inle gäller. Preskrip tionstiden för fordringar tillhörande den dagliga hushållningen räknas i från den dag borgenären kan kräva betalning. Vadsom promemoria anförts beträffande utgångspunkten förpreskriptionstiden för konsumentfordringar kan i och för sig förtjäna beaktande.Från kollegiets sida får emellertid i sammanhanget hänvisas till 4 och 7 §§avskrivningskungörelsen (1965:921) och dessa författningsrums anknytning tillförfallodagen. Den i 7 § avskrivningskungörelsen angivna tiden blir oftaöverskriden. Såsom kollegiet framhållil i silt yltrande över 1975 årspromemoria har ofta förflutit från förfallodagen, då kollegiel övertagilfordringar för indrivning från andra myndigheter. 9 1979/80. Prop.1979/80:119 130 reslagna bestämmelserna om preskription avkonsumentfordringar genom- Remissammanföres, måste uppenbarligen rutinernahos berörda myndigheter omarbetas. En preskriptionstid av räknat från fordringenstillkomst synes kol legiel vara i kortaste laget.- Vad som enligt ovan anförts promemoriabeträffande valet av utgångspunki för beråkningen av preskriptionstiden för konsumenlford-ringarkan i själva verket även sägas lala emot hela den föreslagna konstruktionen avkonsumentfordringar och dessas anknytning lill konsumentköplagen - låt varaalt konstruktionen övertagits från propositionsförslaget och atl en anknytningtill konsumentlagstiftningen även synes ha varit tänkt av . Denföreslagna konstruktionen kan ge upphov till osäkra gränsfall. 1 promemoriananvisas den borgenär för vilken dylika till-lämpningsproblem kan uppslå altalltid handla som om den kortare preskriptionstiden gällde. Det är docktveksamt om det för en näringsidkare med hänsyn till handelsförbindelser ellerandra förhållanden alltid kan visa sig lämpligt eller ens möjligt att iakttaga eltsådant handlingsschema. Risken för ett inte obetydligt och ibland även onödigtmerarbete kan inle uteslutas. 1 det enligt SOU 1957:11 framlagda förslagettill lag om preskription uppräknades de fordringar varpå den då föreslagnakortare preskriptionstiden av skulle äga tillämpning. En klarare avgränsningav tillämpningsområdet för den nu föreslagna treåriga preskriptionstiden voremåhända möjlig, om man i stället för att anknyta till konsumentköplagens konsimktionmed näringsidkare kontra enskild konsument sökte inrikla sig direkt på de dagligliveisvaror och tjänster som avses i promemorian. Att därvid ibland preskriptionsbestämmelsemakunde bli lillämpliga på en gäldenär som inle kan anses snm enskild kunsumentfår måhända accepteras och bör även kunna mötas av förslåelse från de i sådanafall berörda Kollegiet - som vill betona att det även enligt riksdagensåsikt inte synes föreligga något trängande behov av att införa beslämmelser omsärskild preskriptionstid för knnsumentfnrdringar - flnner för sin del att frågannm den närmare utfurmningen av föreskriftema på hithörande nmråde bör tagas upptill yllerligare övervägande, innan slutligt förslag lill lagstiftning framlägges. 2.4 Bankinspektionen: 1 vissa fall kan Ivekan möjligenuppkomma om vad som är att hänföra till konsumenifordringar. Eftersom det är avvikt att tillämpningsområdet blir så fullständigt klarlagt som möjligt förundvikande av ev. rättsförluster kan det därför vara nödvändigt att en såuttömmande beskrivning som möjligt av vad som är att hänföra tillkonsumentfordringar sker i motivuttalandena. Enligt förslagel skall preskriptionstiden för fordran molden snm har gått i burgen för fullgörandel av konsumentens förpliktelser isamband med konsumentköp vara . Detta gäller oberoende av vem som gjortborgensåtagandet, l.ex. Med hänsyn till att preskriptionstiden förfordringar mot andra än konsumenter föreslagits vara , skulle det kunnahävdas att även preskriptionstiden för fordran mnt burgensmannen (t. ex.banken) skulle vara tin år. Med hänsyn emellertid till förslaget i prumemnrianatt borgensfurdran inte längre skall kunna krävas ut när huvudfordringen ärpreskriberad - vilket förslag bankinspeklionen tillstyrker -saknas enligt inspektinnensuppfattning anledning all iaktta längre preskriptionslid för bnrgensfurdran änför huvudfordringen. Inspeklionen har därför ingen erinran mot förslaget i dennadel. En särskild fråga som behandlas i promemorian är vilkenpreskriptions- Prop.1979/80:119 131 lid sum bör gälla för furdran på grund av knnsumentköp, nmköparen för Remissamman-atl finansiera köpel lar upp ett lån hos en särskildkreditgivare, l.ex. en ställning bank, och använder lånet för atl betalaköpeskillingen. Av uttalanden i promemorian följer att, om lånet har ett sådantsamband med köpet att kreditköp föreligger i konsumentkreditlagens mening, preskriptiunstidenblir . Om furdringen däremnt avser ett lån hns en helt frislående kreditgivare,kummer den allmänna liuårspreskriptinnen atl gälla. Inspektinnen kan ansluta sig till det i prumemnrian förda resnnemangetmen vill framhålla att tvekan ibland kan föreligga, um den kurtare preskriptinnstidenskall anses gälla eftersnm uklarhet kan råda huruvida den aktuella kreditenverkligen förmedlats av säljaren och därigenom kan anses ha samband med köpel.Skulle tveksamhet föreligga i sådant fall synes, med hänsyn till syftet medden kortare preskriptionstiden, den för konsumenten fördelaktigaste preskriptinnstidenböra lillämpas. Detta turde i sin tur aktualisera behovet av klara regler ombankkrediter i nu avsedda fall. 1 detta sammanhang kan nämnas attbankinspektionen i samråd med bankemas organisationer förbereder en ingåendeöversyn av de av bankerna tillämpade avtalsformulären. 2.5 : Fordringar som avses i 2 § tredjestycket första punkten skiljer sig från del som är karakteristiskt för knnsumentfnrdringar.De avser t. ex. sum regel större belopp än nrdinära konsumentfordringar ochhar en speciell anknytning till fast egendom, som ju regleras utanför konsumentköplagen.Detta kan i och för sig motivera att fordringarna följer den tioårigapreskriptionstiden. Dessa fordringar är emellertid avsedda att bli betaldainom . Eftersom fordringsförhållandena regelmässigtavvecklas inom den lid som föreslagits för preskription av konsumentfordringari allmänhet torde del knappast föreligga något praktiskt behov av längrepreskriptionstid för dessa fordringar. Del kan därför ifrågasättas omundanlagsbestämmelsen i 2 § tredje stycket första punkten är sakligt moliverad.Dess tillämpning kan också befaras medföra tolkningssvårigheler och särregleringenbör därför utgå om det inte finns goda skäl för en sådan. I promemorian harenligt RSVs mening inte redovisals lillräckliga skäl härför. Om bestämmelsen skall bibehållas bör följande beaklas. Detär inte helt klart vilka fordringar bestämmelsen avser. Uppenbarligen skulle avdenna följa att när gäldenären köper en tomt och ingår avtal om uppförande av bosladshusmed säljaren - varvid säljaren också antas stå för byggnadsmaterialet - helasäljarens fordran preskriberas först . Om gäldenären däremotanlitar annan för att uppföra huset torde dennes fordran preskriberas efter tioår medan preskriptiunstid skulle gälla beträffande säljarens furdranför materialet. (Det bör påpekas alt fordran för materialet oftast är störreän kostnaden för utfört arbele). Eventuellt skulle undantagsbestämmelsen inteheller omfatta hela avtalsfordringen om gäldenären dels köperbyggnadsmaterialet, dels ingår avtal om uppförande av bosladshus med sammasäljare/entreprenör. Lagförslaget bör därför komplelteras med uppgifler om vadsom skall gälla i olika tänkbara situationer.