prop · G303180 · 1979-12-31 00:00:00 — 1 det senare falletkrävs att förrätlningsmannens förslag beträf Prop,1979/80:180 12 fande jaktvårdsområdets gränser och grunderna lörjaklulövningen och viltvården inom området godkänns av en på vissl sättkvalificerad majoritet av fastighetsägarna. Dessutom krävs, vare sigjaktvårdsområdet har bildats genom enhälligt beslut eller vid förrättning, atlbeslutet skall fastställas av efler prövning i särskild ordning.Ett jaklvårdsområde bildas , minst lio och högst . Förförlängning av tiden krävs beslut av en viss majoritet bland delägarna. Åvenelt förläng-ningsbeslul skall fastställas av för att bli giltigt.Nägra regler om hur förvaltningen av jakivårdsomräden skall organiseras finnsinte i jaktlagstiftningen. Det vanliga är att delägarna i elt jaklvårdsområdebildar en särskild förening för områdets förvaltning och antar stadgar för föreningen. Är 1967 tillsattes jaktmarksutredningen med uppgift attbl.a. söka förenkla förfarandel vid bildande av jaktvårdsområden och attföreslä närmare regler för förvaltningen av dessa. Remissutfallet belräffandejaktmarks-utredningens betänkande var splittrat. Med anledning härav uppdrogregeringen åt jakt- och viltvårdsberedningen atl ytlerligare utreda dessafrågor. Enligt beredningen är del angelägel med en ökad samverkanmellan fastighetsägare i fråga om jakten och viltvården. Beredningen framhålleratt jaktvårdsområden är en lämplig form för sådan samverkan. Beredningenlägger med utgångspunkt i jaktmarksuiredningens belänkande fram förslag till nylagstiftning som främst syftar till att göra det lättare att bildajaktvårdsområden och ge dessa en fastare organisation. Vidare föreslårberedningen bl.a. bestämmelser som skall göra det lättare alt ombildajakivårdsomräden genom uppdelning eller sammanslagning av sådana områden. Remissinstanserna vitsordar all det föreligger ett behovav enklare regler för att lösa de problem som uppkommer vid samverkan i frågaom jakten och viltvärden. Från flera håll framhålls värdel av en samverkan iJaktvåidsområdets form. Vidare anförs att ett förenklat förfarande vidbildandet av jakivårdsomräden bör stimulera lill bildandet av nya områden. Jag anser i likhet med beredningen all den samverkan överägogränserna som sker inom Jakt värdsomrädena är av stor betydelse för enändamålsenlig jakt och viltvård. Inom jaktvårdsområdena finns bättremöjligheter att bedöma viltbeståndets storlek och sammansättning, all hushållamed vilttillgångarna och att bedriva en aktiv viltvård. kan somberedningen framhåller bildandet av sådana områden antas öka utbudet avjaktupplåtelser. Lagstiftningen fyller således ell angelägel behov. Jaktvårdsområden har emellertid inte pä långl när bildatsi den takt och den omfattning som vore önskvärd. De nuvarande jaktvårdsområdenatäcker inte mer än omkring en femtedel av landels totala jaklmarksareal.Bidragande orsaker härtill synes vara det i vissa hänseenden onödigtomständliga förfarandel vid bildande av etl jaklvårdsområde och del relä- 1979/80:180 13 tivtlångtgående krav på kvalificerad majoritet bland fastighetsägarna som dågäller. Genom den nuvarande ordningen tas också resurser i anspråk för bl. a.prövningen av frågor om föriängning av liden för jaklvårdsområdenas bestånd.Resurserna skulle i stället kunna inriktas på att öka antalet jakivårdsomräden.Jag ansluter mig således till beredningens uppfattning att det är angelägel allsöka fä lill stånd ett ökat antal jakivårdsomräden genom ändrade regler i frågaom villkoren och förfarandel för bildande av sådana områden. Vidare behövsregler för deras organisation och förvaltning. Denav beredningen föreslagna regleringen har bemötts övervägande positivt underremissbehandlingen. Jag anser alt förslaget är väl avvägt och alt det ihuvudsak kan läggas till grund för en ny lagstiftning på området. Beträffandeden lagtekniska utformningen ansluter Jag mig till beredningens ståndpunkt atterforderliga bestämmelser bör tas upp i en ny fristående lag. Enligtgällande bestämmelser tillkommer det fastighetsägarna själva att besluta ombildande av ell jaktvårdsområde. Den myndighetsmedverkan som alltid krävs ärattlänsstyrelsen prövar och fastställer del av fastighetsägarna fattade beslutet.När fastighetsägarna inte är överens skall bildandefrågan handläggas vid ellförrättningssammanlräde. Förrätlningsmannen skall då upprätta ell förslag omdel tilltänkta jaktvårdsområdels omfattning och de huvudsakliga grunderna förJakten och viltvården som skall gälla inom områdel. För atl jaktvårdsområdetskall bli bildat måste elt sådanl förslag godkännas av minsl tre Qärdedelar avfastighetsägarna och denna majoritet måsle äga minst tre fjärdedelar av denareal som jaktvårdsområdet skall omfatta. skall vid sinfastställelseprövning bl. a. tillse att fastighetsägarnas beslut har tillkommiti laga ordning och att del är lämpligl för jaktvårdens främjande. Tillkostnaderna för bildande och föriängning av Jaktvårdsområde lämnas bidrag urJaklvårdsfonden enligt särskilda bestämmelser. Dessa innebär i huvudsak altersällning till förrältningsman och kostnader för kungörelser o. d. alltidbetalas ur fonden och atl bidrag lill andra kostnader med anledning av bildandeeller förlängning kan lämnas efter prövning av länsslyrelsen. Beredningenhar övervägt frågan om inte kravel på ell beslut av en bestämd majoritet avfastighetsägarna borde ersättas med elt mera allmänt krav på en posilivinställning hos fastighetsägarna. Beredningen erinrar om all det i modernaresamfällighelslagstiftning inte slälls upp något fixerat majorilelskrav somvillkor för samfällighelsbildningen. I stället föreskrivs elt opinionsvillkorav innehåll att bildningen inte får ske om sakägarna mera allmänt motsätter sigdenna och har beaktansvärda skäl för det. Pfop.1979/80:180 14 Beredningen hänvisar lill anläggningslagen (1973:1149) ochlagen (1976:997) om vattenförbund. Beredningen anser emellertid atl övervägandeskäl talar för alt behålla ett precist angivet krav på viss majoritet. 1anslutning till vad jaktmarksulredningen förordat föreslår beredningen däremolatt del nuvarande majoritetskravet sänks. Förslaget innebär alt den majoritetsom krävs för atl området skall bli bildat skall bestå av minst tvä tredjedelarav antalet fastighetsägare och denna majoritet skall dessulom äga minst hälftenav områdets areal. Dessa krav bör emellertid enligt beredningen inte gällaundantagslöst. När del föreligger särskilda skäl. bör kunnabesluta om bildande även om de angivna kvottalen eller någol av dem inte haruppnåtts fullt ut. Jag vill understryka att ett väl fungerande Jaktligtsamarbete över ägogränserna i stor utsträckning måsle bygga på en positivinställning hos faslighelsägarna. Till detla bör särskild hänsyn las vidutformningen av reglerna för bildande av Jaklvärdsområden. Den nuvarandejaktlagstiftningen ställer inte upp några bestämda krav i fråga om jaktvården.1 jaktlagen sägs endasl att jakträltsinnehavarna genom en lämplig och ändamålsenligJakl och genom viltvärdsåtgärder bör sörja för att ett artrikt och livskraftigtviltbestånd bevaras. I vilken utsträckning detta stadgande, som har karaktärenav en rekommendation, kommer att följas blir även när jakträltsinnehavarnasamverkar i ett jaklvårdsområde beroende av deras personliga engagemang ochintresse. Bildande av ett jaktvårdsområde skapar visserligen bättreförutsättningar för en aktiv Jaktvård. För att dessa förutsättningar skall tastill vara är del emellertid nödvändigt att en betryggande majoritet avfastighetsägarna redan från början sluter upp bakom tanken på en samverkan ochär överens om huvuddragen i verksamhelen. Delta talar enligt min mening föratt man bör behålla regeln om en bestämt angiven kvalificerad majoritet somvillkor föratt elt jaktvårdsområde skall komma lill stånd. Dessutom lorde ensådan regel vara lättare att tillämpa och följaktligen bättre ägnad atlstimulera till en ökad samverkan än en regel med ett mera allmäntopinionsvillkor. Kravet på viss majoritet bland fastighetsägarna måsteemellertid vägas mol intresset av alt underlätta bildandet av jaktvårdsområden. Genom en lagändring är 1963 (prop. 1963: 136) sänktesmajoritetslalet från fyra femtedelar till tre fjärdedelar. Åndringen skedde pågrundval av ell förslag av Jaktutredning (SOU 1961:67). till vad som gällde i fråga om fiskevårdsområden föreslog utredningen ensänkning av kravet till två tredjedelar. En sådan mildring ansågs emellertid däutgöra ell alltför stort avsteg från grundtanken atl en klart övervägandemajoritet bör vara för en samverkan. Vid Jaktlagens tillkomst förutsattes atljaktvårdsområdena i regel skulle komma all bildas frivilligt genom enhälligabeslut. Av de uppgifter om jaktvårdsområdesbildningen som har redovisatsframgår emellertid att de flesta jaktvårdsområdena bildas efter förrättning.Jaktvårdsområdena har ändå. trots att bildandet således har 1979/80:180 15 rymt inslag av tvång, i allmänhet kommit alt uigöra välfungerande jaktliga enheter. Det har i olika sammanhang framhållits altfastighetsägare, som till en början har varit negativa lill bildandel, i mångaläll kommit att ändra uppfattning när jaktvårdsområdet väl har kommil tillstånd. Det kan därför vara försvariigl att som beredningen föreslår ytteriigaremildra majoritetskravet. Flertalet remissinstanser godlar förslagel att sänkakvotlalen till två tredjedelar när det gäller antalet fastighetsägare och tillhälften i fråga om den markandel som majoriteten skall representeia. Med hänsynhärtill ansluter jag mig till beredningens förslag i den delen. Däremot kan Jagliksom flera remissinstanser inte biträda lörslaget att. om särskilda skälföreligger, ell jaklvårdsområde skall kunna bildas även om dessa majori-letstalinte är helt uppfyllda. Jag kan där hänvisa till vad jag har anfört somskäl för ell bestämt angivet majorilelskrav. beslut om bildande av elt jaktvårdsområdeskall enligt gällande rätt föregås av en prövning av dels lagenligheten avfastighetsägarnas beslut, dels åtgärdens lämplighet för jaktvårdens främjande.Lämplighetsprövningen avser såväl områdets omfattning och avgränsning som vadbeslutet innehåller i fråga om grunderna för jaktutövningen och viltvården.Beredningens förslag innebär i del här hänseendet inte någon ändring i sak. Vadsom f. n. betecknas som grundema för jaklulövningen och viltvården skall enligtförslaget komma till uttryck i stadgar som fastställs av isamband med bildandebeslutet. Beredningens förslag upptar emellertidytterligare ett villkor som skall beaktas vid lämplighetsprövningen, nämligenalt ell Jaklvårdsområde skall få bildas bara om framtida områdesbildningar intekan antas bli försvårade. Beredningen erinrar om alt jaktmarksutredningen harföreslagit att länsstyrelserna skall upprätta översiktliga planer över enlämplig indelning av länen i Jaklvärdsområden och att dessa planer skall liggatill grund för prövningen. Beredningen anser emellertid all någon bundenhettill sådana planer inte kan föreskrivas. Enligt beredningen bör det syfteplanerna skulle tjäna lika väl kunna uppnås genom en allmän regel med detföreslagna innehållet. För egen del vill jag anföra följande. Med hänsyn till altjakten bedrivs under mycket växlande förhållanden anser jag del inte varamöjligt att mera i detalj försöka ange vilka omständigheter som skall beaktasvid lämplighetsprövningen. Självfallet bör etl jaklvårdsområde inrättas endast isädana fall då del - med hänsyn till markområdets belägenhet och omfång,viltstammen och förhållandena i övrigt - finns anledning att anta att det avlagen uppställda syftet kommer att förverkligas. Givetvis måste vid dennaprövning tas hänsyn lill att det föreslagna markområdet får en lämpligavgränsning inte bara i terrängen utan också i förhållande till andra redanbestående eller planerade jaktvårdsområden. Stor hänsyn måste också tas tillden inverkan bildandet kan få på jakt som har samordnats över fastighetsgränsernai annan form än i ett Jaktvårdsområde. Jag avser då framför allt den samordnadeälgjakten som f n. bedrivs i större delen av landet (Jfr prop. 1975: 25, JoU1975: 13, rskr 1975: 211). Prop.1979/80:180 16 Jag delar beredningens uppfattning att länsslyrelsernainte bör åläggas att upprätta planer över hur länen bör indelas ijaktvårdsområden. Självfallet föreligger inte någol hinder mot atllänsstyrelserna ända upprättar översiktliga planer för områdesbildningen i denutsträckning de finner det lämpligt. Jag anser del emellertid inte varalämpligt att i lagen särskilt ange en av de många omständigheter, nämligenområdels inverkan på andra planerade jakivårdsomräden, som skall beaktas vidprövningen. I överensstämmelse med vad som gäller f. n. börfastigheter som saknar Jaktlig betydelse inte las in i Jaktvårdsområdena ochmark som lämpligen bör bestå som en enhet för sig för jaktvård bör inte fåanslutas till ett Jaklvårdsområde utan ägarens medgivande. De gällande beslämmelserna i fråga om förfarandet vidjaktvårdsområdes bildande innebär atl frågan om bildande alltid skallbehandlas vid ell förrättningssammanlräde om fastighetsägarna inte har blivitense. Enligt jaktmarksulredningen borde ett sådant sammanträde i allmänhetkunna undvaras, under förutsättning att närmare föreskrifter meddelas om detförberedelsearbete som regelmässigt utförs innan ansökan om förordnande avförrättningsman ges in till . Därigenom skulle det arbete som ärförenat med bildandel kunna förenklas och rationaliseras. Inte hellerberedningen anser att förrättning alltid skall behöva vara obligatorisk. Istället bör det överlämnas till atl välja den handläggningsordningsom i det enskilda fallel framstår som lämpligast. Kan ansökningshandlingarnaanses utgöra ett tillräckligt beslutsunderlag, skall kunnaavgöra frågan utan förrättningssammanlräde även om samtliga fastighetsägareinte är ense. Ä andra sidan bör enligt beredningen förrältningsman kunnaförordnas även när enighet råder bland faslighelsägarna men då vissajämkningar eller kompletteringar behövs i ärendet. Vidare bör bildandefråganhänskjutas till förrättning om en fastighetsägare begär del och har vägandeskäl för sin begäran. Hänskjuts frågan till handläggning av en förrältningsman.skall denne till skillnad från vad som gäller f. n. avge etl ullätande huruvidaområdet bör komma lill stånd eller inte. De flesta remissinstanserna ansluter sig lill beredningensförslag i denna del. Några remissinstanser, bland dem lantmäteriverket, anserdock atl en helt annan ordning för bildande av jakivårdsomräden är atl föredra.Enligt deras mening borde det i fråga om Jaktvårdsområdena ske en lagteknisksamordning med anläggningslagen (1973:1149) och även med lagen (1973:1150) omförvaltning av samfälligheter. Jaktvårdsområdena bör således bildas genomförrättningar som vinner laga kraft. Enligt lantmäteriverket bör del varafastighetsbildningsmyndigheten som handlägger frågan om bildande av sådanaområden och då i samarbete med jaktvårdssakkunniga. Enligt min mening är det av beredningen föreslagnaförfarandet vid bildandet både smidigt och rationellt. Förfarandetöverensstämmer i allt väsentligt med det som gäller vid bildande avfiskevårdsområden. 1979/80:180 17 samfällighetsbildning jaktvårdsområdena ulgör företermarkanta särdrag i förhållande till de samfälligheter som bildas med stöd avanläggningslagen. Den avgörande frågan vid bildande av elt Jaklvårdsområde ärom del av fastighetsägarna föreslagna markområdet ulgör en lämplig enhet förJakten och viltvården. Detta gör fastighetsbildningsmyndigheten mindre lämpadsom prövningsmyndighel. En annan sak är all en lantmätare kan varalämplig som förtättningsman särskilt om fastighetsförhållandena ärkomplicerade. Till det kommer alt länsslyrelserna sedan gammall prövar frågorom bildande av jakivårdsomräden. I likhet med flertalet remissinstanseransluter jag mig därför till beredningens förslag. I eltavseende kan jag emellertid inte biträda beredningens förslag angåendeförfarandet vid bildandel. Enligt beredningen skall inte bara fastighetsägareulan även kommunen kunna la initiativ till bildande av etl jaktvårdsområde. Ilikhet med flera av remissinstanserna ifrågasätter Jag om det finns lillräckligamotiv för en sådan regel. Jag vill på nytt framhålla att samarbetet inom ettJaklvårdsområde förutsätter att en klar majoritet av fastighetsägarna ärpositivt inställda till en sådan samverkan. Finns denna positiva inställninghos fastighetsägarna torde det knappast finnas något behov av kommunensmedverkan för atl initiativ skall las till en ansökan om bildande avjaktvårdsområde. Jag är alltså inte f. n. beredd alt ge kommunerna denföreslagna initiativrätten. Liksom hiltUls bör kostnaderna för att bildajaktvårdsområde betalas med medel ur jaktvårdsfonden. Möjligheten att erhållasådan kostnadsersättning bör inte vara beroende av alt Jaktvårdsområdet kommertill stånd. Vad Jag nu har anfört bör gälla också koslnader vid ombildning ochupplösning av Jaktvårdsområde. 2.3 Organisation och förvaltning Jaktvårdsområdena är enligt gällande rätl samfällighetersom skall förvaltas av ägarna fill de fastigheler som ingår i områdel -delägarna. I fråga om förvaltningen finns vissa bestämmelser i . Dithör föreskriften alt bildandebeslutet skall innehålla de huvudsakliga grundernai fråga om hur Jakten och viltvården skall bedrivas inom området. Mera direktaförvaltningsregler ges beträffande bl.a. omröstning bland delägarna. Sålundaskall varje delägare ha en röst i frågor som rör Jaktvårdsområdet, om inteannat har bestämts i de nyssnämnda gmnderna. Vidare föreskrivs alt andra ändelägare som har jakträtt inom områdel har rält alt närvara vid sammanträde meddelägarna och då yttra sig och lämna förslag. Dessutom finns vissa bestämmelserom upplåtelse av Jakträtt inom området. Däremol saknas i lagstiftningen reglerför Jaktvårdsområdets organisation. Vid Jaktlagens tillkomst förutsattes attdelägarna skulle komma att bilda en särskild förening för förvaltningen avjaktvårdsområdet. Så har också skett i fråga om flertalet Jaktvårdsområden. 2 1979/80. Prop.1979/80:180 18 Enligt min mening bör som också beredningen föreslär i enny lagstiftning om jaklvärdsområden bättre än i den nuvarande klargöras hurområdet skall förvaltas och i vilken form denna förvaltning skall ske. Vadförst beträffar organisationsfrågan kan den lösas antingen så atl en särskildförening för förvaltningen görs lill etl obligatorium eller så att den samfällighetjaktvårdsområdet ulgör organiseras som juridisk person. Det som närmast talarför den förstnämnda lösningen är att den knyter an lill den förvaltning somhittills har varit vanlig när del gäller jaktvårdsområden. Förvaltning genom enav delägarna i samfälligheten bildad förening är också en av deförvaltningsformer som i Ingen (1973:1150) om förvaltning av samfälligheteranvisas för samfälligheter bildade enligt anläggningslagen (1973:1149) ochfaslighelsbildningslagen (1970:988). Liksom beredningen anserjag emellertid attdet ligger närmare lill hands att efter mönsier av bl. a. lagen (1960:130) omfiskevårdsområden förse Jaktvårdsområdet med förvaltningsorgan, dvs. enstyrelse, och därmed göra samfälligheten som sädan till Juridisk person.Fastställande av vissa stadgebestämmelser för förvaltningen bör liksom hillillsingå som en del i beslutet att bilda samfälligheten, eftersom dessabestämmelser bör anpassas till jaktvårdsområdels beskaffenhet och förhållandenainom områdel. Med hänsyn till detla ter det sig främmande att. i stället löratt komplettera dessa stadgar med nödvändiga organisatoriska regler, föreskrivaatt fastighetsägarna skall bilda en fristående förening med särskilda stadgar.Vad jag nu har anfört innebär att jag ansluter mig lill beredningens förslagvad gäller principerna för jaklvårdsområdenas organisatoriska uppbyggnad.Jaktvårdsområdet bör följaktligen utgöra en sammanslutning för vilkenlänsstyrelsen i samband med beslutet om bildande fastställer sladgar. För sammanslutningenbör finnas en styrelse som fullgör vissa förvaltningsuppgifter och företräderjaktvårdsområdet gentemot tredje man. Beredningens förslag innebär atl de grundläggande besluteni fråga om jaktvårdsområdels förvaltning skall fattas av Jaktvårdsområdetsmedlemmar på medlemsstämma. Beslutanderätten när det gäller jaktvårdsområdetsangelägenheter skall liksom i försia hand tillkomma fastighetsägarnainom området. Sädana fastighetsägare skall därför vara medlemmar. Enligtförslaget skall emellertid också den som har nyttjanderätt lill Jakt inomområdet kunna bli medlem och få rätt till medbestämmande i vissa frågor. Enförutsättning för sådant medlemskap skall vara att upplåtelsetiden förnyttjanderätten omfattar minst ett jaktår. Dessa medlemmar skall endast fådelta i beslut i frågor om jaktens bedrivande inom området och omviltvårdsåtgärder som saknar betydelse för en fastighets nyttjande. Förslaget att även andra an fastighetsägarna skall gesmöjlighet att bli medlemmar och därigenom i viss utsträckning få rält all deltai områdets förvaltning har föranlett erinringar och påpekanden i flera avremissyttrandena. anför atl bildandel av jaklvärdsområdeninie lorde Prop.1979/80:180 19 främjas av att medlemsantalet på i övrigt lika fasligheterkan komma all variera. Ett par remissinstanser anser att nylljanderällshavarnaliksom endast bör ha yttrande- och förslagsrätt. Vissa remissinstanserframför synpunkter på vilka krav som bör ställas i fråga om jakiiipplålel-sensomfattning för att en nyttjanderättshavare skall kunna bli medlem. Det föreslåsvidare all nyttjanderällshavares medlemskap bör göras beroende avjaktvårdsområdels prövning och beslul. Från några håll anförs all det behövs enbättre precisering av de frågor som medbestämmandet skall omfatta. Enligt min mening bör man kunna utgå ifrån attförutsättningarna väl fungerande samarbete inom etl jaklvårdsområde ökarom alla de som ulövarjakten och utför viltvårdsarbelel får vara med och.åtminstone i viss utsträckning, besluta hur verksamheten skall bedrivas.Ytterligare etl skäl för att ge nyttjanderättshavare ett sådant inflytande äratt de ofta i upplätel-seavtalet åtagit sig ett vissl ansvar för viltvården.Jag anser inie att det finns anledning atl som villkor för medlemskap kräva attupplåtelsen skall omfatta Jakl efter allt slags vilt. Inte heller bör detkrävas en längre upplåtelsetid än den beredningen föreslagit. Däremot delar jagden under remissbehandlingen framförda uppfattningen att nyttjanderättshavarensanslutning inte bör utformas som en ovillkorlig rätt till medlemskap. I vissaläll kan det finnas skäl atl inte anla en nyttjanderättshavare som medlem ävenom han uppfyller kravet vad beträffar upplatelsetiden. Elt sädant skäl kan varaalt samma mark upplåtits till flera jägare och marken är av så begränsadomfattning att det skulle bli en överrepresentation om alla fick bli medlemmar.Ett annat skäl kan vara att nyltjanderätten avser jakt i mycket begränsadomfattning. Det kan exempelvis vara fråga om rätl att jaga kråkfågel på enmindre fastighet. 1 likhet med beredningen och remissinstanserna anserjagall nytljande-rättshavarnas beslutanderätt bör begränsas till vissa frågor. Närdel gäller jaktulövningen anser jag att det bör vara förbehålletfastighetsägarna att bestämma om de normer som skall gälla för avskjutningen.Ett skäl lill delta är alt viltstammarnas storlek och sammansättning kan fåavgörande betydelse för fastigheternas utnyttjande för jord- och skogsbruk. 1övrigt bör nylljanderällshavarna få delta i beslut om jaktulövningen. Som jagstrax återkommer till kan del inom jaktvårdsområdet komma alt beslämmasavgifter både för rätten all utöva Jakt och för det vilt som fälls. Beslut omsådana avgifter bör inte la fattas av andra medlemmar än de som ärfastighetsägare. Däremot anserjag del inte vara nödvändigt all föreskriva någonsärskild begränsning lör nyiljanderättshavarens rätl all delta i beslul omviltvårdsåtgärder.