prop · G3031 · 1979-12-31 00:00:00 — Förslag med denna inriktning har lagts fram av 1975 årspolisutredning (SOU 1979:6) Polisen. Vidare kommer socialljänslen - om än ibegränsad utsträckning - all behöva polisens hjälp med viss handräckning. Vissabestämmelser om handräckning i nuvarande BvL kommer dock inle att återfinnas iden nya lagsliftningen (avsnill 2.25). I de fall då det finns kvar en lagligräll lill handräckning bör sådan polishjälp begäras endasi om uppgiften inlekan lösas på annal sålt. Remissinstansema är i allmänhetpositiva till vad socialutredningen har anfört om samverkan mellankriminalvården och . 1979/80:1 A vgifter m. m. bistånd lill dem som skall friges frånkriminalvårdsanstall, dem som redan är frigivna och dem som bl.a. dömts lillskyddslillsyn. Förhållandena till anhöriga är ofla anslrängda, den ekonomiskasiluationen är myckel besvärlig, bosladsfrågan är svår all lösa, ulbildningenär dålig och arbetsmöj-lighetema är små. 1 detta sammanhang, liksom i fråga omsamarbelel med polisen, är socialulredningens förslag om all inrälla särskildjourverksamhel inom angeläget. Sådana slöd- och hjälpåtgärdersom socialljänslen lämnar andra medborgare och således tillhör dess normalaarbetsfält, bör givetvis omfatta även dem som finns i kriminalvården. Jag harvaril inne på dessa frågor lidigare i samband med förebyggande verksamhel ochvid behandlingen av del kommunala ansvarel (avsnill 2.3). 2.15.1 Hjälptagares skyldighel utt ersättu mottugetbistånd Den som har uppburit socialhjälpenligl 12 S ShjL (obligatorisk hjälp) är i princip inle skyldig alt belalatillbaka denna. Bara om socialhjälpen har utgjort förskott på förmån somhjälplagaren har rätl lill och senare uppbär skall pengarna återbetalas. Delsammagäller bidrag som har ulgålt på gmnd av oriklig uppgifl som hjälplagaren harlämnal uppsåfiigen eller av grov oaktsamhel. Däremol är socialhjälp som harulgålt enligl 13 S ShjL (frivillig hjälp) i princip återbetalningspliktig förhjälplagaren. Undanlag ulgör de fall där hjälplagaren är . Enligl 37S ShjL har socialnämnden rätl alt efterge ersällningsskyldighel i samtligafall. Enligl 72 S förslå slyckel BvL fårkommun, när någon har omhändertagils för samhällsvård, som ersällning för vårdkoslnadenuppbära underhållsbidrag eller annan periodisk förmån som tillkommer denomhändertagne och som belöper . Kommunen får också ta ulersällning för sådan kostnad av egendom som tillhör den omhändertagne vid ingripandeleller som tillfaller honom medan han är omhändertagen. För koslnad som kommunen har haftför någon som har omhänderlagils för samhällsvård och inte fyllt ärenligl 72 S andra slyckel BvL föräldrarna ersällningsskyldiga. Enligl 72 Siredje slyckel BvL får helt efterge ersättningsskyldighet. Belräffande allersällningsskyldighel har genom en särskild kungörelse (1973:764) förordnats ometl årligt högsla ersättningsbelopp, . Från det beloppet skall avräknasallmänl barnbidrag, bidragsförskott, barnpension och barntillägg lill pensioni den mån förmånen betalas ul till annan än vårdnadshavaren. Enligl särskilda föreskrifter ilagen (1964: 143) om bidragsförskott resp. lagen (1962:381) om allmänförsäkring har barnavårdsnämnden räll att uppbära bidragsförskoll ochbarnpension och barntillägg inom folkpensioneringen för barn som nämnden haromhänderlagit för samhällsvård. 1979/80:1 A vgifter m. m. nande beslämrnelser finns i lagen (1947:529) om allmännabarnbidrag. Dessa sociala förmåner kan ofla komma all överstiga det högstaersättningsbelopp som den omhändertagne och hans föräldrar har alt eriägga förvården enligl 72 S BvL. Genom avräkningsregeln i kungörelsen innebär della allnågon ersällning inle kan las ul av den enskilde för vården. Maximeringsregelni kungörelsen inkräklar emellertid inle på barnavårdsnämndens rält all uppbärasådana sociala förmåner som utgår för det omhändertagna barnel. Skulle desociala förmånerna översliga del av regeringen fastsiällda högsla ersällningsbeloppel.har barnavårdsnämnden likväl räll all uppbära förmånerna oavkortade för allläcka vårdkoslnaden. För sådana sociala Ijänsler somkommun har lagil på sig, I.ex. social hemhjälp, färdljänsl m. m., lar kommunenregelmässigi ul en avgift av den som lar Ijänslen i anspråk. Ofla görs detlaefter en individuell prövning av den enskildes betalningsförmåga. Särskildaförfattningsbeslämmelser om avgifter finns i kungörelsen (1971: 830) omavgifter vid ålderdomshem och i lagen (1976: 381) om barnomsorg. 1 övrigl finnsdet en rad rekommendalioner från om principerna föravgiftsuttag. har föreslagilalt all ekonomisk hjälp som ulgår inom ramen för rälien tiil bislånd som regelskall vara fri från återbelalningsskyldighet. Det gäller alltså sådanl biståndsom den enskilde får lill sin försörjning och sin livsföring i övrigt, om hansbehov inle kan tillgodoses på annal sätt. Undantag skall gälla för dels bislåndsom har lämnats som förskoll på förmån eller ersättning, dels bislånd lill densom befinner sig i arbelskon-flikl. ullalar vidare alt enenskild som har erhållil bislånd lill följd av vilseledande uppgifter ienlighel med allmänna rälts-grundsalser bör vara ålerbelalningsskyldig för dekostnader som har uppkommit. Har ekonomisk hjälp inte utgått medstöd av beslämmelserna om rält till bislånd men ända inom ramen försocialtjänstens syften, föreslås den däremot enligt huvudregeln bliålerbelalningspliklig under förulsällning alt hjälpen har lämnats på sådanavillkor. En särskild regel om eftergift av ersällningsskyldighelen sommolsvarar 37 S ShjL och 72 S Iredje slyckel BvL föreslås också. Socialulredningen har vidareföreslagit alt en hjälplagare aldrig skall ha kosinadsansvar för slöd- och hjälpinsalserav behandlingskaraklär, som har beslutals av socialnämnden. Således skall vårdi annat hem än del egna liksom värdinsatser som ges i den behövandes egel hemaldrig medföra några ekonomiska förplikielser för hjälplagaren. Slutligen har ulredningenföreslagil en uttrycklig lagregel all kommunen får la ut avgifl för annansocial tjänst enligt grunder som kommunen beslämmer. Delta innebär bl.a. atlför sådana sociala Ijänsler som I.ex. hemhjälp och färdljänsl, vilka harlämnats med stöd av den föreslagna biståndsparagrafen, skall del föreligga ellkosinadsansvar för den enskilde. Ulredningen erinrar också om atl särskildaregler nu finns om avgift för plats i förskola och inom äldreomsorgen. 1979/80:1 Avgifter m.m. 367 Del övervägande anlalelremissinsianser har inle haft någon erinran mot dessa förslag. Förslagen innebär jämfört mednuvarande lagsfiftning endasi mindre ändringar. Den skyldighel för den unge somnu finns enligl BvL alt ersätta vårdkoslnaden med ev. förmögenhelslillgångar underlid då han är omhändertagen för samhällsvård faller således bort. Till jusldenna fråga, som hänger samman med föräldrars kosinadsansvar, får jagemellertid anledning atl ålerkomma. Vidare görs inle längre undantag frånbetalningsskyl-dighel för den som är och uppbär molsvarighelen lillfrivillig socialhjälp. I praktiken lorde del ökade ansvarel för den unge dockendast vara skenbart. Jag ansluler mig lill utredningensförslag beträffande den enskildes kostnadsansvar. Jag anser således allhuvudprincipen bör vara all ekonomisk hjälp som utgår med stöd avbestämmelserna om rätt till bistånd inte är återbetalningspliktig. Undantag börgöras för de fall då ekonomiskl bistånd ges som förskoll på förmån ellerersällning och då det ges till en biståndsta-gare som befinner sig iarbetskonflikl. Jag anser vidare all slöd- och hjälpinsalser avbehandlingskaraklär inle bör medföra någon ersällningsskyldighel för den sombehandlingen avser. Jag skall i det följande ta upp en del frågor som anknytertill dessa huvudprinciper liksom andra frågor som berör den enskildeskostnadsansvar. När del gäller principerna för atlla ul avgifter för sociala serviceåtgärder i allmänhel anser jag liksomsocialulredningen all del bör ankomma på kommunerna själva atl bestämmagrunderna för detta. Frågorna om avgifler inom äldreomsorgen harjag behandlattidigare (avsnitt 2.10). 2.15.2 Anhörigs skyldighet utt ersättu mottuget bistånd Enligt 35 § ShjL är en make skyldigatt utge ersättning för obligatorisk socialhjälp enligt 12§ som har lämnals åtandra maken. Det görs dock undantag för makar som lever åtskilda till följd avdomstols beslut och inte är underhållsskyldiga mot varandra, för en make som pågmnd av frihetsberövande inte är i slånd att fullgöra sin underhållsskyldighetoch för en make som själv uppbär obligatorisk socialhjälp. Enligt 36 § ShjL är vidareföräldrar solidariskt ansvariga för obligatorisk socialhjälp som har utgåtttill deras barn . Undantag gäller för föräldrar lill "barn utomäktenskap", som enligl elt för barnet bindande avtal har åtagit sig allulge underhållsbidrag genom engångsbelopp. Det finns också vissa andra undantagfrån huvudregeln, bl. a. när en förälder på gmnd av frihetsberövande inle kanfullgöra sin underhållsplikt. Ersättning skall ulgå med delbelopp som kommunens kostnader för ulgiven socialhjälp skäligen kan uppskaUaslill. får, liksom när del gäller hjälplagaren själv, eftergeersättningsskyldigheten. Föräldrama är vidare enligl 72 §andra stycket BvL ersällningsskyldiga för kostnad som kommun har haft för barnunder som har omhänder- Prop.1979/80:1 Avgifter m. tn. tagits för samhällsvård. Samma undantag från regeln gällersom i fråga om socialhjälp. har enligt 72 Stredje slyckel räll alt efterge ersällningsskyldighel. Socialulredningen har föreslagilatt all ersällningsskyldighel för make skall avskaffas. Som skäl för dellaanför utredningen att reglerna om makars inbördes underhållsskyldighel iprakfiken har blivil så uttunnade all del inle finns någon anledning all i densociala lagstiftningen ålägga make ersällningsskyldighel för bislånd som harulgåll lill andre maken. Jag ansluler mig till förslaget, som remissinstansernahar lämnal utan erinran. När det gäller föräldrarsersättningsskyldighet har utredningen inle föreslagit något motsvarighel tillde nuvarande reglerna i ShjL. Föräldrar skall alltså enligt förslagel inle varaskyldiga all ersälla ekonomisk hjälp som har ulgått till deras barn med slöd avbestämmelserna om rätl lill bislånd. 1978/79: 12 om underhålltill barn och frånskilda, m.m., som har antagit, görs uttalanden avinnebörd atl föräldrarnas ansvar för bamens underhåll går före dessas räll tillsocialhjälp. Med della som utgångspunkt måsle man därför förutsätta att omekonomiskl bistånd har utgått till ett barn, så beror det på alt dess behovinle har kunnal tillgodoses av föräldrarna. Det är då rimligt all också befriaföräldrarna från ersättningsskyldighet. Jag ansluter mig därför tillutredningens förslag i denna del. Däremot har utredningen föreslagitalt föräldrar skall vara skyldiga atl delta i kostnaden om en underårig, dvs.ett barn , genom socialnämndens försorg får vård i annat hem än detegna. Enligt förslagel skall regeringen föreskriva grunderna förersättningsskyldigheten. Föräldramas ersättningsskyldighet skall enliglförslaget omfatta såväl vård i familjehem som hem för vård eller boende(institution). Den omständigheten att barnet bereds vård ulom hemmel genomsocialnämndens försorg bör enligt utredningens mening inte leda till atlföräldrar avlastas del kostnadsansvar som de annars skulle ha haft enligtföräldrabalkens regler om underhållsskyldighel. Enligt de regler som gäller fr. o.m. är föräldrarna i princip underhällsskyldiga mot sina barnlill dess de fyller . Om barnel då inle har avslutat gymnasiestudier ellerannan gmndutbildning, står dock underhållsskyldigheten kvar så länge barnetstuderar. Den upphör dock senasl när barnet fyller . Föräldrarnasunderhållsskyldighet blir i fortsättningen aldrig ovillkoriig utan görsberoende av föräldrarnas ekonomiska förmåga och bamets behov. Enligl lagen fåren förälder rätt atl förbehålla sig ett belopp för sitt eget underhåll när underhållsbidragskall bestämmas till ett barn. Normalbeloppel för förälderns vanliga koslnaderär till 1,2 basbelopp . Till detta kommer skälig koslnad förboslad. I vissa fall skall föräldern kunna förbehållas också ett belopp förhemmavarande makes och barns försörjning. 1979/80:1 Avgifler m.m. 369 Socialulredningen har anförtföljande i fråga om skyldigheten för en förälder att delta i koslnaden föf ellbarn som genom socialnämndens försorg vårdas uianför del egna hemmet. Del kostnadsansvarsom skall åvila föräldrama bör inte vara obegränsal. Regeringen bör liksom f n.faslslälla ett vissl högsla åriigt belopp. Från vad föräldern sålunda skallbetala lill nämnden skall avräknas vad nämnden får uppbära i form avunderhållsbidrag och bidragsförskoll, barnbidrag eller barnpension eller andradärmed jämsiällda sociala förmåner som tillkommer barnel. Om föräldrarna självauppbär sådana medel som tillkommer barnel, påverkar del således inte derasersättningsskyldighet mot nämnden. har vidare framhållit altbamets egna lillgångar inle bör få las i anspråk vilket slår i överensslämmelsemed den princip som ulredningen förordar alt insalser av vård- ochbehandlingskaraktär inte skall vara förenade med kosinadsansvar för klienten.Däremol anser ulredningen atl samma undantag bör gälla från föräldersersättningsskyldighet som gäller enligl BvL, alltså i fall dåunderhållsbidrag har utgått i form av engångsvederiag, när föräldern saknarförmåga atl betala lill följd av frihelsberövande osv. Flertalet remissinstanser harlämnat ulredningens förslag och uttalanden i dessa delar ulan erinran. Molsjälva huvudprincipen om föräldrars ersällningsskyldighel har emellertidnågra, bland dem , anfört atl del kan vara olyckligl all genometl kostnadsansvar ylterligare belasta föräldrarna i svåra situationer,särskilt när del gäller barn som har tagits om hand mol föräldrarnas vilja.Vidare framhåller man all samhällels inläkter i dessa fall måsle anses hamarginell belydelse. Några instanser är kriliska lillförslagel all barnels egna lillgångar inle skall kunna las i anspråk. Manframhåller främsl all föräldrarnas ersäll-ningsansvar i dessa fall kan lägga enslörre börda på föräldrarna än den de har enligl . Några menaratl del i första hand bör vara barnels lillgångar som las i anspråk och allföräldrarna bör rycka in försl när dessa inle räcker lill. Flera inslanserpekar på nackdelarna med en fasl övre beloppsgräns och på de orällvisor som kanuppslå i de fall ena föräldern betalar underhållsbidrag och den andre ärvårdnadshavaré. Jag delar socialulredningensuppfaUning alt föräldrar som har barn som vårdas i annal hem än del egna intebör fritas från skyldigheten all efler förmåga svara för kostnaden för sinabarns uppehälle och utbildning precis som andra föräldrar. sådanl ansvar ärviktigt när del gäller atl försöka upprätlhålla samhörighelskänslan mellanföräldrar och barn som genom omständigheterna inle kan vislas tillsammans. Attbarnels uppehälle är särskill koslsami, I. ex. när det vistas i eninslilution, bör dock inle medföra alt föräldrarna måste belala mer än denormall skulle ha gjorl om underhållsskyldighelen hade faslställls 1. ex. isamband med en skilsmässa. Jag anser därför all principerna förersällningsskyldighel bör knyla an till reglema om underhållsskyldighet iföräldrabalken, dvs. vara beroende av barnels behov och föräldrarnas samladeekonomiska förmåga. 24 1979/80. Prop.1979/80:1 Avgifler m.m. 370 Föräldrarna bör sinsemellan la deli kostnaderna för bamets underhåll var och en efler sin förmåga. Avföräldrabalken följer att vid beslämmande av föräldrarnas underhållsskyldighelhänsyn skall tas till bl.a. bamets tillgångar. Jag anser däremol inte alt delhär finns skäl alt frångå den huvudprincip somjag har lagil slällningför, nämligen alt hjälplagaren själv inle skall behöva ersätta kostnaden föregen vård eller behandling. Detta innebär alltså all barnels egna lillgångarinte skall få tas i anspråk i den mån de inle ulgörs av underhållsbidrag frånföräldrama. För all underiälla beslåmmandel avföräldrarnas ersättningsskyldighet och för att undvika oskäliga resultat i detenskilda fallet bör ersättningsbeloppet genlemol kommunen för var och en avföräldrarna begränsas uppåt, förslagsvis så att del sammanfaller med förbidragsförskott enligl bidragsförskotlslagen. All kommunen skall varaberättigad alt liksom f n. uppbära allmänl barnbidrag osv. behöver inte angessärskilt utan får följa av bestämmelser i resp. lagar. Liksom socialulredningen anser jagatl de närmare gmnderna för föräldrarnas ersällningsskyldighel bör bestämmasav regeringen. De riktlinjer somjag här har bör då beaklas. 2.15.3 Återkruv av lämnal bistånd Särskildersättningslalun Om en hjälptagare eller annan somenligl reglerna i ShjL är skyldig alt ersätta utgiven socialhjälp integodvilligt gör detta, får kommunen föra talan om återbetalning (39 S). Dettagörs hos i det län där den betalningsskyldige skall svara viddomstol i tvistemål, dvs. vanligtvis där han har sill hemvist. Länsslyrelsenfår inte bifalla elt anspråk på ersättning för socialhjälp, om denersätlningsskyldige genom all återbetala kostnaden kan antas komma atl sakna tillräckligamedel för sin och sin familjs försörjning eUer om annars synnerliga skäl talarmot bifall. Är föräldrar eller make skyldiga all ersätta socialhjälp som barneller andre maken kan beräknas uppbära stadigvarande, får , likasåpå lalan av kommunen, ålägga dessa att i lämpliga poster fortlöpande ersättakommunen för dess utlägg. kan alltid ompröva sitt beslut i dessafaU. Kommunen kan, även sedan länsslyrelsen har meddelat sitt beslut, eftergebetalningsskyldigheten (40 S ShjL). Liknande regler gäller enligl 72 §BvL för hjälptagaren/barnet eller barnels föräldrar (73 och 74 S§ BvL). Härfömtsätts dock som huvudregel när det gäller föräldrars belalningsplikl attersättningen skall utgå som bidrag på lämpliga tider, så länge ettomhändertagande för samhällsvård består. Vidare sägs det attbidragsskyldigheten får fastställas genom skriftlig förbindelse, som harbevittnats av två personer. För samtliga fall gäller i principatt kommuns ansökan om återbetalning skall ha kommit in till från det hjälpen lämnades. Om inte detta görs, föriorar kommunen sinrätt till ersättning. 1979/80:1 Avgifler m.m. 371 Socialulredningen har föreslagil engemensam regel för samtliga fall av återbelalningsskyldighet. Enligl dennaskall kommun som vill föra lalan mol enskild om ersättning för ekonomisk hjälpeller vård väcka lalan hos länsslyrelsen från del fordran uppkom.Vidare sägs del all lalan om ersällning inte får bifallas, om den ersätlningsskyldigegenom alt återbetala koslnaden eller del därav kan anlas bli ur stånd altklara sin försörjning eller sin dagliga livsföring i övrigl eller annarssynnerliga skäl lalar mot bifall till ersättningsanspråket. Liksom f. n. skallsocialnämnden också hell eller delvis få efterge ersällningsskyldighel. förslag skiljersig från de regler som gäller främsl på del sättet alt bidrag som har utgåttlill hjälplagare på grund av dennes orikliga uppgifter inle kan sökas åter hoslänsstyrelse. I slällel lär sådan lalan få föras vid allmän domstol enliglreglerna om ivisiemål eller som målsägandelalan i broUmål. 1 övriga fall aversätiningstalan föreslås all länsslyrelsen i den bidragsgivande kommunens länskall bli den behöriga . Någon möjlighel för länsslyrelsen altfaslslälla framlida bidragsskyldighel skall del inte finnas enligl förslagel, Flertalel remissinstanser har ingen erinran molutredningens förslag. JO menar dock all det vore meratilltalande all knyta den sociala prövningen av den ålerbelalningsskyldigesbetalningsförmåga redan lill kommunens återkrav, dvs. ange betingelserna föratl återkrav skall få ske och inte bara när ersällningslalan får bifallas.Anspråkels lillållighet bör enligl JO:s mening rimligen inle vara beroende avom den enskilde går med på del eller inte. I den föreslagna föreskriften alttalan om ersällning inte får bifallas om den ersätlningsskyldige genom allbelala inle längre skulle klara sin försörjning får anses ligga etl krav ocksäpå kommunen atl, innan denna väcker lalan, ha förvissat sig om all del finnsförulsällningar för bifall. Som datainspektionen har påpekat i silt remissvarmåsle en ersällningslalan också alllid föregås av krav enligt 6 S inkassolagen(1974: 182). Atl kommunen redan innan den inleder elt sådanl inkassoärendeskulle kunna ulreda den enskildes betalningsförmåga vid kravtillfället - somkan ligga i tiden åtskilligt efter utbelalningslillfällel - anser jag fögarealisliskl. Jag anser all man här liksom i belalningsförhållanden i allmänhelfår lita till atl den ersätlningsskyldige gör invändning om sin bristandebelalningsför-måga. Jag vill därför föreslå alt regeln när det gäller grundernaför att pröva kommunens ersättningstalan skall få den utformning som socialutredningenhar föreslagil. FastsläUande av framtida betalningsskyldighet En förulsällning för altersällningslalan skall bifallas är enligl socialulredningens förslag altersällningen eller bislåndel har belalals ul. Någon möjlighel alt, som man f.n.kan göra enligl 74 S BvL, fastställa framlida betalningsskyldighet genommyndighels beslul finns det således inte. 1979/80:1 Avgifter m.m, 372 kan naturligtvis komma att medföra vissa praktiskanackdelar, särskilt i de faU då föräldrar skall bidra lill sina barns vistelsei annal hem. Jag är emeUertid överens med socialutredningen om alt del ärlämpligt all socialnämnden och föräldem kommer överens om hur mycket somföräldern skall betala . Någon lagregel för hur etl sådanl avlal skalliräffas behövs inte. Behörig instans för särskild ersättningslalun Flera remissinstanser har haftinvändningar mol socialutredningens förslag atl behålla länsslyrelsen som denmyndighel som skall pröva ersättningstalan enligt socialljänsllagen. Dessa remissinstansermenar att det vore lämpligare att mål av denna lyp prövas av domstol - länsrätteller allmän domstol. Mot utredningens påslående att allmän domstol inle kanjämka eller ogilla eU ersättningsanspråk av hänsyn till gäldenärens ekonomiskaeUer sociala förhållanden, invänder t.ex. JK och datainspektionen atl det intetorde vara främmande för domstolarna alt vid bedömningen av om och i vilken månen förpliktelse skall åläggas någon ta hänsyn till vederbörandes ekonomiskasituation. Som exempel nämner de 6 kap. 2 S skadeståndslagen. Dalainspektionenframhåller alt del för en sådan prövning inte är avgörande vilken myndighetsom gör den, utan vilka regler den gmndas på. Jag delar den uppfattning som harkommit fram under remissbehandlingen att mål om ersättning som enskild har attutge lämpligen bör prövas av domstol. För all undvika de nackdelar som kan varaförknippade med en prövning vid tingsräll - främsl reglerna om förenkladhandläggning i mål om beialningsföreläggande - anser jag alt länsrätten är denlämpligaste instansen. Länsrätterna har visserligen omorganiseratsgenom länsrätlsreformen , men jag kan - efter samråd med chefenför jusliliedepartemenlel - inte finna atl förslagel i denna del skulle medföranågon slor arbetsökning eller ändrad uppgiftsinriktning för läns-rällema. Jagvill också föreslå att regeln ulformas så alt länsrätten i svarandenshemvistkommun blir behörigt forum. står enligl min mening bäsl iöverensstämmelse med lagstiftningens allmänna målsättning aU värna om denenskildes inlressen i första hand. Talan vid ullmun domstol Regeln om talan om återkrav täckerbara de fall som avser ulgiven ekonomisk hjälp och utgifter för underårigs vårdi annat hem än del egna. Däremot gäller den inle för avgifler som kommunen larul för andra sociala tjänster. menar alt dessa avgifler vidbristande betalning får krävas ul vid allmän domstol. Som jag har nämnt harsocialutredningen inle föreslagil någon regel molsvarande den som finns i dagom räll lill återkrav av obligatorisk socialhjälp när denna har betalats ut påvilseledande uppgifter. 1979/80:1 Avgifter m.m. 373 ersättning i sådana fall skulle alltså föras vid allmändomstol främst enligl reglema om skadeslånd. 1 denna fråga har kammarrätlen iGöleborg erinral om all en lalan vid allmän domsiol innebär all den enskildeslälls uianför del skydd som jämkningsregeln annars skulle ha tillförsäkrathonom.