prop · G30385 · 1979-12-31 00:00:00 — 2.3 Offentlighetsprincipen i rättsskipningen Som lidigare nämnls har rällskipningen vid underräU i vårtland av ålder varit offenllig. Denna för svenskl rättegångsförfarandefundamentala princip fastslogs i författning försia gängen genom en kunglig förordningfrån . Enligl förordningen skulle rättegången vid allmän underrättoch poliskammare hållas offenllig. Vissa undantag härifrån medgavs dock. Före1881 års förordning saknade offentlighetsprincipen slöd i förfaUning. Dockhade hov- och överrätterna i administrativ ordning genom Prop.1979/80:87 23 ett kungligt cirkulär påbjudits alt"vidmakthålla det av hävd stadgade brukei av offentlighet vidunderdomstol". års och nya införande varoffentligheten i överrätl i slort sett utesluten eftersom mål därhuvudsakligen handlades genom skriftligt förfarande. Genom lag den 29 maj 1936förordnades dock atl 1881 ärs förordning skulle äga tillämpning även vid förhörinför hovrätt. Den av offentlighets- och sekretesslagstiflningskommitlénangivna motiveringen för offenllighetsgrundsatsens belydelse för det allmännasverksamhet har lidigare redovisais. har i sitt betänkandeRällegängsväsendels ombildning (SOU 1926:31) moliveral offentlighetsprincipensupprätthållande inom rättsskipningens område med alt "man i offentlighetenmed rätta selt etl verksamt medel all konlroUera domarmak-lens ulövning och alldärigenom skapa förlroende för rättsskipningen och dess oväld. Den är ocksåägnad atl lära folkel förstå rättsskipningen och därmed räliens funktion överhuvud i samhället. För den plikllrogne och samvelsgranne domaren äroffenllighelen en förmån, då den bereder honom lillfälle visa, huru han fyllersitt maklpåliggande värv." Alt grundsatsen om offentlighet vid underrättborde bibehållas kunde enligl kommissionen inte vara tvivel underkastat. 1 denmån rättegången i överrätlerna blev muntlig var därtör en given följd att ävenrättegången där skulle bli tillgänglig för allmänhelen. I RB fastslås offentlighetsprincipen i dess 5 kap. 1 §första stycket; förhandling vid domstol skall vara offentlig. Med förhandlingförstås etl pä och plals hållet domstolssammanträde vid vilket parteroch andra äger vara tillstädes och utöva processuell verksamhet. Exempel på förhandlingär huvudförhandling i mål, häktningsförhandling, munllig förberedelse i mål,upptagande av bevis ulan huvudförhandling, muntligt förhör i besvärsmål ihovrätt eller högsta domstolen. Gemensaml för dessa hand-läggningslillfällen ärall de sker munlligen. Enligl särskilt sladgande i skalljämväl avkunnande av dom eller beslut ske offentligt. Annan form avhandläggning av mål eller ärende år skriftlig förberedelse, ålgärder av merexpeditionen nalur som förordnande av offentlig försvarare, föredragning iöverrätt av mål för avgörande på handlingarna osv. Eflersom dessahandläggningsformer inte är alt hänföra fill förhandling är de ej helleroffenlliga. Ej heller räknas rättens överiäggning till dom eller beslut tillförhandling. Bestämmelsen om offentlighet vid förhandling gäller såvälvid underrätt som i överrätl. Genom hänvisning i förvallningsprocesslagen ägerrättegångsbalkens bestämmelser om offentlighet även tillämpning vid rättskipningi de allmänna förvaltningsdomstolarna. Även vid förhandling inför arrende- ochhyresnämnder samt vid bosladsdomslolen gäller bestämmelserom offentlighet. Atl förhandlingen skall vara offentlig innebär atl inlebara parlerna ulan även allmänheten äger tillträde till den lokal därförhandlingen skall pågå. Prop.1979/80: 87 24 Elt stort antal möjligheter ges dock domstolen altavskärma förhandlingen från allmänhetens insyn. Då allmänheten inte ägertillträde till förhandlingen sägs den ske inom stängda dörrar. Endasi parternaoch övriga i rättegången agerande personer får då i princip övervaraförhandlingen. Offentlighetsprincipen är som lidigare nämnls underkasladetl storl antal undanlag. Undanlagsbeslämmelser finns i såväl RB som andra författningar.Av rena ordnings- och säkerhetsskäl äger rättens ordförande inskränkaoffentligheten genom alt utvisa den som stör ordningen i rättssalen eller förundvikande av trängsel begränsa antalet åhörare i salen. De flesta undantagsbestämmelsernadikteras emellertid av hänsynstagande till part eller annan som uppträder vidförhandlingen. Sålunda äger rälten förordna all förhandlingen hell eller delvisskall hållas inom stängda dörrar då sedlighetssårande omständigheter kanförväntas framkomma under handläggningen, dä målet gäller utpressning,brytande av post- eller telehemlighel, inlrång i förvar eller olovligavlyssning eller om ersättning för skada i anledning av sådana brotl. Vidarekan förhör med minderåriga eller själsligt defekta. förebringande av utredningom den tilltalades levnadsomständigheter och personliga förhållanden saml målmol ungdom för allvarligare broll hållas inom slängda dörrar. Detsamma gällervissa äktenskapsmäl och föräldrarätlsliga mål. Häktningsförhandling och annanförhandling, som under förundersökningen i brottmäl äger rum vid domstol, skallhållas inom slängda dörrar om den misstänkte begär det eller rätten finner attoffentligheten skulle vara lill men för utredningen. Andra avsteg frånoffentlighetsprincipen kan göras då förhållanden som rör rikets säkerhet kanförväntas framkomma eller då det föreligger risk för röjande av yrkeshemlighet.Rälten har dessulom möjlighet atl vägra den som ej fylll allnärvara vid förhandling. Även när förhandlingen sker inom slängda dörrar kan andraän rättens ledamöter, parterna samt andra som har med målet att göra tillålasall närvara. Sålunda får tjänsteman vid domslolen eller den som för sinulbildning ijänslgör där övervara förhandlingen. Åven tilltalad närslående personersåsom föräldrar, make, övervakare, vårdare eller vakter brukar regelmässigt fäövervara mål som handläggs inom slängda dörrar. Då förhandling hållils inom slängda dörrar kan rältenförordna att del som därunder förekommit inte får uppenbaras, dvs de närvarandeåläggs tystnadsplikl. Domen kan efter sådan förhandling avkunnas inom slängdadörrar. Med slöd av lagen om inskränkningar i rälten att utbekomma allmännahandlingar kan rälien förordna att domen och andra handlingar i målet inle fårutlämnas förrän förflutit, dock högsl 70 är, Offentlighetsprincipen har på rättsskipningens områderegelmässigt betraktats som någol självklarl. Vad man närmast hafl i åtankenär man Prop.1979/80:87 25 framhållil principens värde har varit den enskildemedborgarens rält alt kunna besöka domstolsförhandlingen och ta del av vad somdär sägs, Per har i Rätlegäng I emellertid ställt sig någolfrågande till den reglering som problemet om rättsskipningens offentligheterhållit i gällande rätt. Vissa där gjorda reflexioner bör i detla sammanhanguppmärksammas: - Trots alt man brukar betrakta offentlighetsprincipen med djuphögaktning så är del ofla dess negativa följder som tilldrar sig den störstauppmärksamheten. Anledningen härtill torde främst vara den roll tidningspressenfått i del moderna samhällel och dess räll all frilt få offentliggöra vad somförekommil under den offenlliga domstolsförhandlingen. Den så kallade medelbaraoffentligheten eller pressoffentligheten har helt ställt den så kallandeomedelbara offenllighelen i skuggan. Denna förändring avoffentlighetsprincipens innebörd kan ge anledning lill antagande atlallmänhetens kontroll av domstolarnas verksamhet härigenom blivil effektivare.Ger en domares handläggning av ell mål anledning lill grava anmärkningar kanman läsa om del i tidningarna dagen därpå. Kontrollfunktionen framhålls oftasom etl viktigt skäl för offentlighetsprincipen. Denna funktion kan dock numerainte göras gällande med samma slyrka som förr då man hade anledning alt räknamed atl domstolarna- kunde göra sig skyldiga till de grövsta missbruk på grundav molsaisställningen mellan överhet och folk. Allmänhetens insyn idomsiolarnas verksamhel framstod då som det enda verkliga medlet mot sådanaövergrepp, kan de flesta fel som förekommer inom domstolsväsendetnästan undantagslöst upptäckas endast av juridiskt skolade personer.Förhållandet all parterna biträds av advokaler har därför långt störrebetydelse ur kontrollsynpunkt än att allmänheten äger tillträde tilldomstolsförhandlingarna. De många undantagen från offentlighetsprincipen lyderockså på alt lagstiftaren inle tillmätt kontrollsynpunkten alllför slorbetydelse. Borde del inle vara minst lika vikligl för parterna och allmänhelenatt kontrollera hur rättens ledamöter resonerar under överläggningen som altövervaka hur själva förhandlingen leds frågar sig , Ett skäl som inle brukar anföras för principen omrättsskipningens offentlighet är enligt atl del för en progressivdemokrati är av fundamental betydelse alt allmänheten hålls underkunnig omförhållandena i samhället. Dessa kan alltid förbättras, men varje reform måsteomfattas med gillande av breda befolkningslager eller i vart fall av majoritetenav det folkvalda parlamentet. Detta system förutsätter att evenluelllförekommande misshälligheier blir allmänl uppmärksammade och ställda underoffentlig debatt, vilket i sin tur kräver en omfattande upplysnings-tjänst.Härvid måste medborgarnas värderingar av de bestående samhällsförhållandenagrundas på fakta och inle på lösa rykten, vars riktighet inte kan kontrolleras,Atl säkerställa detla är en av massmedias främsla uppgifler. Också renasensationsjournalistiken kan därvid sägas spela en roll genom att fästaallmänhetens uppmärksamhet vid förhållanden som kan behöva rättas till genom nylagstiftning eller på annal säll. Prop.1979/80:87 26 De olägenheter rättsskipningens offenllighet medför harenligl accenluerals genom den moderna pressoffentligheten. Vad gällertvistemålen beaktas privatlivets helgd i viss ulslräckning i äktenskapsmål ochföräldrarättsliga mäl genom alt dessa mål kan handläggas inom stängda dörrar, 1andra mål som 1 ex, en leslamenlslvisl kan det vara förståeligt att ena partenhellre ger efter sin räll än utsätter sig för obehaget atl se sinasläktförhållanden komma lill offentlighet, Åven i rent förmögenhelsrätlsligamål kan det ligga till på samma sätt, 1 mål mellan två handelsmän kanoffentligheten försvåra motsättningarna och tvinga dem all uppenbaraomständigheter som de av affärshänsyn eller av hänsyn till Iredje man borthålla hemliga. Liknande problem föreligger inom straffprocessen, Åvenmålsägande i andra mål än de i 5 kap, I § RB angivna torde på godagrunder vilja undgå offenllighelen. Offentligheten kan också medföra avsevärtlidande för en tilltalad och försvåra hans resocialisering även om han inte ärunderårig, 1 brottmålen är del främsl pressreferaten som skapar svårigheter.Man har till och med jämförl dem med forna liders skamslraff. Att under felarubriker i tidningen läsa om sitt dåd och se sitt namn och fotografi kan förmånga vara ett värre lidande än själva brottspåföljden. Del lidande som kanvållas av referat i pressen slår dessutom ofta i disproportion lill brottetssvårighetsgrad. En yrkesförbrylare känner kanske sig enbart smickrad av denuppmärksamhet han och hans brotl givils i pressen. För den som innehar enförlroendeställning kan offenlliggörandel av det begångna brottet ibland utgörarena dråpslaget. Offentliggörandet av en s-ådan persons brott har dock ur såvälindividual- som allmänpreven-lionshänseende en obestridd effekt. För åtskilligaår sedan diskuterades i pressen också om man inle borde publicera namnen påalla rallfyllerisler. Slutligen menar att regler ompublicering bör uppmärksammas vid en diskussion om offentlighetsprincipen.Dessa regler ålägger journalisterna bland annal att vara mycket restriktiva medpubliceringen av tilltalades namn och andra uppgifler om honom som kan görahonom läll identifierbar. De reslriktiva reglerna gäller givelvis även publiceringav tilltalads bild. Integriletskyddsbegreppet kan tilläggas en vidsträckt innebördoch tjäna som grund för och sammanfattning av det skydd för allaicke-ekonomiska intressen för den enskilde individen som rättsordningentillhandahåller eller bör tillhandahålla. Detta vittomfattande synsättavspeglas i den vid den internationella juristkommissionens konferens iStockholm 1967 antagna resolutionen att rätten till privatliv i allmänhetinnebär rätt för Prop.1979/80:87 27 individen att leva sitl egel liv med etl minimum avinblandning från myndigheler, allmänhet eller andra individer. I synnerhetavsågs därvid kroppsbesiktning, intrång i och besiktning av egendom, medicinskaundersökningar, psykiska och fysiska tester, osanna eller irrelevantakränkande påslåenden om en person, intrång i annans korrespondens,telefonavlyssning, annan avlyssning, fotograferande eller filmning,närgångenhet av press eller andra massmedia, offentligt yppande av privalaförtroenden saml ofredande. De aspekter på skydd av individens privatliv som i dettasammanhang närmast är av intresse är skyddel mol avlyssning, inspelning ochåtergivning av förhållanden som rör hans personliga omständigheter samtskyddet mot fotografering och filminspelning. Rällsregler som ger skydd för den personliga integritetenförekommer i ett stort antal författningar. Gällande rätts huvudbestämmelseråterfinns i 4 kap. , vilken har rubriken mot frihet ochfrid. Åven i andra författningar finns bestämmelser som indirekl ger individenett visst skydd mot integritelskränkningar. Exempel på sådana bestämmelser ärluftfartslagens stadgande om förbud att fotografera från flygplan, skyddet föryrkeshemligheter i lagen om illojal konkurrens, konstnärens exklusiva rätt tillsitt litterära eller konstnärliga verk samt radiolagens bestämmelser om innehavav radiosändare. Övergripande bestämmelser om rälten till personlig integritetfinns i regeringsformens 2:a kapitel om de grundläggande fri- ochrättigheterna. Enligl 4 kap. 9a§ dömes den som medelsttekniskt hjälpmedel för återgivning av ljud i hemlighet avlyssnar ellerupptager tal i enrum, samtal mellan andra eller förhandlingar vid sammanträdeeller annan sammankomst vartill allmänheten inte äger tillträde och som hansjälv inte deltager i eller som han olovligen berett sig tillträde till förolovlig avlyssning. Bestämmelsen trädde i kraft . För straffbarhet fordrassålunda att avlyssningen eller inspelningen sker utan vetskap av de föråtgärden utsatta samt att allmänheten inte äger tillträde till den lokal därinspelningen eller avlyssningen äger rum. Atl utan tillstånd spela in enrättegång som sker inför öppna dörrar är sålunda inte straffbart. Parternaeller rätten behöver inle ens få vela om att inspelning kommer att ske. Attutan tillstånd i hemlighet spela in rättens enskilda överiäggning eller förhandlingsom sker inom stängda dörrar är däremot straffbart. I förarbetena till förevarande bestämmelse i brottsbalkendiskuterade Integriletsskyddskommitlén i sitt betänkande Skydd mol avlyssning(SOU 1970:47) intressekonflikten mellan offentlighetsprincipen och integritetsskyddet.Kommittén ansåg individens behov av skydd mot användningen av tekniskaapparater vid offentliga sammankomster i allmänhet litet. Prop.1979/80: 87 28 offentligheten ansågs innebära att anordnaren avsammankomsten medgivit alt sådana apparater får användas. Dessa synpunkleransågs dock inte göra sig gällande med samma styrka belräffande myndigheterssammankomster vilka är öppna för allmänheten. Offentligheten vid t, ex, enrätte-gångsförhandling kan visserligen stå i slrid med önskemål från parter ochvittnen i den särskilda förhandlingen även om offentligheten i slorl syflartill att stärka rättssäkerheten, 1 viss mån tillgodoser lagstiftningen sådanaindividuella önskemål genom regler om att förhandlingar kan hållas inom stängdadörrar. Den avvägning mellan offenllighetsintresset och enskildas intresse avavskildhet som härigenom skell har emellertid företagits ulan all det särskillbeaktats all vad som förekommer vid öppna förhandlingar kan uppläs med lekniskaapparater. Om så sker kan nackdelarna med offentligheten bli mer påfallande förden enskilde. Den principiella friheten all med hjälp av teknisk apparaturuppta rättegångsförhandlingar kan vara diskutabel från integritelsskyddssynpunkt.Att märka härvidlag är atl de berörda personerna i ålskilliga fall inte kananses frivilligt ha ulsatl sig för offentligheten. Också med hänsyn tillexempelvis den effekt som brukei av tekniska apparater kan få på parters ochvittnens agerande finns det skäl att överväga vad som bör gälla. Frågan harsåledes ålskilliga aspekter utöver integriletsskyddssynpunklen. alt om någon ändring i gällande rätt borde åsladkommas så bordefrågan behandlas i ett större sammanhang än vad kommittén kunde beakta inomramen för sitt uppdrag. Därför avstod kommittén från att i betänkandet föreslånågon ändring av gällande rält i detla hänseende. 1 propositionen (1975: 19) med förslag till lagstiftningtill skydd för avlyssning uttalade departementschefen att han inte ansåg detfinnas anledning till att i del sammanhanget vidta någon ändring av vad somgäller beträffande myndigheters sammankomster som är öppna för allmänheten, somt. Bestämmelser som ger individen etl direkt skydd mol ickeönskad fotografering finns inte. Särskilt påträngande fotografering lordeemellertid kunna inrymmas under straffbestämmelsen i 4 kap. 7§ omofredande. Vid sådanl fall är det dock inte själva avbildandet av personen somgör handlingen straffbar utan det sätl på vilken den utförs. Omständighetenalt kameran saknar film gör sålunda inte en närgången "fotografering"mindre straffbar. I integritetsskyddskommitténs direkliv ingick även attfinna ålgärder mol de ökade risker för integritelskränkningar som den modernalekniken för fotografering medfört. 1 sitl betänkande Fotografering ochintegritet (SOU 1974:85), framlade kommittén förslag lill lag som skulle stävjasådana kränkningar. Förslaget om lag om TV-övervakning ledde lill lag- Prop.1979/80: 87 29 stiftning som trädde i kraft den . Kommitténföreslog vidare att 4 kap broUsbalken skulle komplelleras med två paragrafer.Enligl den ena skulle den som olovligen fotograferar annan när denne är inomhusi sin bostad dömas för olovlig fotografering till böler eller fängelse . Delsamma skulle gälla om någon olovligen fotograferar den som förvård är intagen på sjukhus eller annan anstalt. Enligt den andra paragrafenskulle den som i annat fall olovligen fotograferar någon när denne befinner sigpå en plats där han är skyddad för allmän insyn dömas, om fotograferingenuppenbarligen är kränkande för honom, för otillbörlig fotografering tillböter. 1 sin motivering till beslämmelserna uttalade kommittén atl då detgäller omfattningen av individens rätt till skydd bör endast omständigheten althan motsätier sig fotografering inte göra atl fotograferingen blirrältsslridig. Avseende måsle därjämle fästas vid den plats på vilken personenbefinner sig dä han utsätts för angreppet. Platsens mer eller mindre publikakaraktär är av betydelse för enskilds behov av rällsskydd. Om någon befinnersig i en publik miljö har han att räkna med atl bli ulsatl för uppmärksamhet. 1dessa fall är behovet av rättsskydd inte särskilt framlrädande. Dock kan delinte bortses från all det även i sådana miljöer finnas silualioner där enperson med fog kan göra anspråk på atl få bli lämnad i fred. Betecknande försådana situationer är att den enskilde av etl eller annal skäl saknar möjlighelall skydda sig. En beskrivning av dessa situationer skulle i lagtext bli mycketallmänt hållen. Det straffrättsliga lydlighelskravet kunde därför inte blitillgodosett. På grund härav ansåg kommittén det inte möjligt att genomlagstiftning åstadkomma ett skydd mot fotografering på offentliga plalser elleri andra publika miljöer. Skyddsområdet inskränktes sålunda till personensbostad samt till vistelse i vårdinrätlningar av olika slag. Kommitténs förslag om straffrättsliga ålgärder molfotografering fick under remissbehandlingen ett blandat mollagande ochdepartementschefen fann övervägande skäl lala för all avvakla med en prövningav de besiämmelser kommittén föreslagit om förbud mol fotografering. 4 Ordningen vid domstolsförhandling Enligt 5 kap. 9 § RB ankommer del på rättens ordförandealt upprälthålla ordning vid rätlens sammanlräden och alt meddela därior nödigaföreskrifter. Han äger utvisa den som stör förhandlingen eller eljestupplräder otillböriigt. För undvikande av trängsel äger han begränsa antaletåhörare i rättssalen. Den som stör förhandlingen eller vägrar efterkommameddelad ordningsföreskrift kan med stöd av 9 kap. 5 § RB ådömas böter lägst 10kr. Böterna utdöms av rätten utan föregående ätal. Trängersig någon, som utvisats in i rättssalen eller åtlyder han inte meddeladeordningsföreskrifter, äger rätten förordna att han omedelbarl skall tagas i Prop.1979/80:87 30 häkte och där kvarhållas så länge sammanträdet varar, docklängsl . Slörningar av allvariigare beskaffenhel kan av åklagarenåtalas och leda till fällande dom för t.ex. slörande av allmän förräUning. Fördetla brott är påföljden böter eller fängelse . 1 5 kap, 9SRB återfinns vidare etl förbud mot fotografering i rättssalen. Genom stadgandetsplacering kan förbudei betraktas som en ordningsföreskrift. Den somfotograferar i rättssalen kan på samma sätt som den som slör ordningen irättssalen ådömas böter. Det förhållande att det är den som för ordet viddomstolens muntliga förhandling som svarar för ordningens upprätthållande lordeha ägl tilllämpning sedan urminnes tid. Genom införandet av 1881 årsförordning om offentlighet vid underdomstolarna blev detla förhållande förförsta gången författningsmässigt reglerat. Nuvarande bestämmelse irätlegångsbalken överensstämmer i sak med motsvarande bestämmelse i 1881 årsförordning. 1 praktiken verkar ordföranden för ordningensupprätthållande genom att ge erforderliga uppmaningar och tillrättavisningartill den som slör förhandlingen. Regelmässigt brukar därvid rätlelse ske.Utvisning tillgripes först då den störande personen inte åtlyder ordförandensuppmaning. Förordnande om häktning lorde meddelas i rena undanlagsfallen. 5 Fotograferingsförbudet i 5 kap. 9 § Före ikraftträdandet av RB fanns inget förbud motfotografering i rättssalen under pågående förhandling. 1 ordförandens allmännaåliggande att svara för ordningens upprätthållande i rättegångslokalen tordeemellertid ha ingått en befogenhet att i vart fall begränsa rätten attfotografera. Av protokollen från riksdagsbehandlingen av förslaget till nyrättegångsbalk framgår att möjligheten att fotografera utnyttjadesförhållandevis flitigt av pressens företrädare. De i mer uppmärksammadebrottmålsprocesser inblandade personerna torde regelmässigt ha avbildats ivissa tidningar. I propositionen om ny rättegångsbalk föreslogs ettovillkoriigt förbud mot fotografering under rättens förhandlingar. Processlagberedningensmotivering lill förbudet var att fotografering i rättssalen i allmänhet verkarstörande på förhandlingen och kan, då det gäller tilltalad i brottmål, varaägnad att utsätta denne för ett onödigt lidande. Med hänsyn härtill och för attundgå ojämnheter i tillämpningen föreslogs ett ovillkoriigt förbud. Förtydlighetens skull framhölls att stadgandet endast avsåg fotografering underpågående förhandling. Det föreslagna fotograferingsförbudet rönte livlig debatti båda kamrar. Mot förslaget ställdes två reservafioner. 1 den enareservationen yrkades att det ovillkorliga förbudet skulle slopas. Prop.1979/80:87 31 "fotografering eller teckning ej äga rum i rättssalenmed mindre rätten fann det böra tillåtas". Skäl som åberopades förreservationen var bland annal alt fotografier från rättegångar ofta kundeutnyttjas i folkbildningens tjänst, atl rättssalen är ett av de områden som börtillkomma räliens ordförande att bestämma över, att etl ovillkorligt förbud skullestrida mot allmän uppfattning eftersom fotografering förekommer pä alla livelsområden osv. I den andra reservationen yrkades ett fullständigt slopande avfotograferingsförbudel.