prop · G3031 · 1979-12-31 00:00:00 — Storainformationsinsatser, framför allt som uppsökande verksamhel, behövs därför.Etl ytterligare skäl för atl man måste salsa betydligt mer på uppsökandeverksamhel är. all om verkligen skall kunna bidra mederfarenheter i samhällsplaneringen måste en kartläggning av de socialaförhållandena i kommunen komma till stånd. För atl klara denna uppgift fordrasbl. a. en uppsökande verksamhet. För att den uppsökande verksamheten skallkomma igång fordras dock att särskilda resurser ställs till förfogande. De treremissinslanserna förordar därför alt statsbidrag, i form avutvecklingsbidrag, skall utgå till verksamheten. Bosludsstyrelsen, som ansluter sigtill de mål och värderingar utredningen har beträffande de handikappadesboende, framhåller att vad slyrelsen uttalar om de äldres boende äger tillstora delar giltighet också för de handikappades boende. understrykeratt boendet så längl möjligt skall planeras och ulformas så attinstitutionsprägeln undviks. Den vägledande grundsynen på serviceboendet börvara alt del skall planeras för alla som behöver del, oavsett ålder.Gemensamhelslokaler bör finnas i närheten och kan vara till för alla boende iområdet. kommun anser att socialutredningens förslag om slatligabostadslån för finansiering av serviceenheter bör gälla alla bostäder förhandikappade. 1979/80:1 152 resällskapet finner, alt det avsnitt i ulredningensförslag som lar upp frågan om socialnämnds medverkan i atl anskaffa bostad börkonkretiseras. anför atl enligl ulredningensförslag skall socialnämnd medverka till alt den enskilde får elt boende, som äranpassat efter hans särskilda behov. Förbundel är myckel posilivt till detla,då del bör påskynda ulbyggnaden av boendeservicen lör handikappade i kommunema.Förbundel framhåller dock besläml all boendeservicefrågorna för handikappade skallsärskiljas från äldreomsorgens område. Ulredningen menar atl serviceenhelernaför handikappade kan förläggas i närhelen av etl dagcentrum. Målel alldagcentra skall ulvecklas lill alt betjäna alla invånare i områdel.anser förbundel vara posilivi, men all särskill knyla ihop dagcentrumetmed dessa serviceenheler finns del inga skäl för. Det medför snarare slorarisker för all kommunerna lösningar på handikappades behov avboendeservice, genom en ulbyggnad av servicebosläder för äldre, vilkelförbundel inle kan acceptera. Förbundel önskar alltså en klarare formulering iden här frågan. Handikappförbundens ceniralkommilté understryker betydelsen avatt det finns fler tillgängliga bosläder med olika lillgång till service ochmed möjligheter att få den tillsyn och den medicinska behandling som krävs ieller nära bostaden. Särskilt viktigt är del alt skapa former för serviceboendesom är användbara även då det gäller människor med grava handikapp. Det gällerhär att finna boendeformer som förenar största möjliga trygghet med integritetoch hemkänsla och som ändå uppfyller kraven på service och tillsyn. Del finnsockså behov av en specialislservice knulen lill boendet. Denna funktion skallvara lill för både enklare och mera komplicerade krissituationer. Specialisternabör kunna fungera ute i del integrerade boendel och gripa in i akutasituationer. "Brandkårsslyrkan" kan bestå av t. ex. en psykolog, enkurator och en sjuksköterska. Väsenlligt är att denna grupp specialisler kännermänniskoma i bostadsgruppen och har regelbunden konlakl med dem. Vid planeringav boende måste man också ha kunskap om exempelvis vilken samhällsservice somfinns alt få, behovet av att undvika segregerade boendemiljöer etc. Etlvarieral ulbud av olika boendeformer med anpassad service minskar och skjuterupp behovet av instilutionsvård. förutom att detta är positivt för den enskildeinnebär det också all man undviker all människor vislas inom dyrare vårdformerän de egenlligen behöver, anför kommilién. 10.6 Arbete och sysselsättning Rätlen till arbete och meningsfullsysselsättning för de handikappade tas upp av remissinstanserna. anser attdet är viktigt atl så långl som del är möjligt anpassa arbetsuppgifter ocharbetsplatser till de arbetssökandes önskemål och förutsättningar för att göradet möjligt för grupper som f. n. Prop.1979/80:1 153 slår uianför arbelslivel. framför allt dearbetshandikappade, atl få fotfäste på arbelsmarknaden. För mångaarbelshandikappade krävs även andra förändringar I.ex. arbetstidens förläggning och arbdskamralernas ocharbelsledarnas inställning till de villkorligl arbelsföra. Del krävs såledesomfaUande insalser frän samhällels sida för all förhindra ulslagning och förbällrasysselsällningsmöjlighelerna för de arbelshandikappade. Anpassningsgruppema,som bygger pä Ireparlssamverkan mellan förelag, fackliga organisationer ocharbetsförmedlingen, kan spela en viklig roll när del gäller atl främjarekryteringen av arbelshandikappade på den reguljära arbelsmarknaden liksomnär del gäller alt molverka ulslagning av arbetskraft från förelagen.Slyrelsen belönar, liksom socialulredningen. all det ulöver service frånarbetsförmedlingens sida. ofla krävs andra individinriklade åtgärder för althandikappade skall kunna la och behålla förvärvsarbele. De handikappade är ihög grad beroende av sådanl slöd från kommunemas sida somarbetsmarknadsmyndighelen inle kan bidra med, 1. ex. vad gäller bosladsfråganoch möjlighelerna till dagliga resor mellan boslad och arbdsplals. Slyrelsenanser del också vikligl all belöna kommunemas ansvar försysselsällningsfrågorna och all del är angeläget alt kommunerna i slörreulslräckning än f n. lar aktivt ansvar för sysselsällningsplaneringen isamverkan med arbetsmarknadsmyndighelen. Denna planering kan beslå i allanalysera brister i lokala arbels-marknader. utnyttja den kommunala budgelen isysselsätlningspoliliskt syfte och alt beakta sysselsättningsfrågorna vidverksamhetsplanering och planering av bostadsbebyggelse eller annan fysiskplanering. Sysselsättningsfrågorna bör således på elt bällre säll än f. n.ingå i den kommunala planeringen. Del är vidare angelägel atl kommunerna iegenskap av stora arbelsgivare förbätlrar framförhållningen när del gällerlämpliga sysselsättningsobjekl som kan utnyttjas vid lägen med högarbetslöshet. Denna planering bör alliså vara slarkl inriklad på alt snabbtsälla in ålgärder, anför styrelsen. Länsslyrelsen i länframhåller atl det är iveksaml om den nya lagstiftningen på något sätlförändrar de handikappades situation om ej fler och bätlre resurser ställs tillförfogande. Frågan om en särlagstiftning med åläggande för förelag, stat ochkommuner all slälla upp med en viss kvot arbetsplatser för handikappade och deförutsäitningar som bör gälla härför lorde få las upp lillingående överväganden. I försia hand bör dock de handikappades lillgång tillarbetstillfällen om möjligt tryggas genom rekommendationer från staten,kommunförbunden och företagarorganisationerna. i länanser alt socialutredningen inte har närmare angivit hur en meningsfullsysselsättning skall kunna erbjudas de fysiskt och psykiskt handikappade.Arbetsvärdens prestationskrav skärps då allt fler även av rent socialahandikapp kan få förtidspension. Arbetsvärdens uppgifter utreds nu i annanordning. I denna utredning är det önskvärt att man beaktar atl socialtjänstensaknar såväl 1979/80:1 154 ekonomiska resurser som erfarenheler för att kunnatillgodose de förtidspensionerades behov av meningsfull sysselsällning.Slockholms kommun anser atl allas rält lill arbele förutsätter all kraftlagsätts in för att bereda framför alli yngre handikappade normalt arbele. Annarsmåsle kvotering övervägas för alt ge de olika handikappgruppernaarbelsliilfällen såväl hos enskilda arbelsgivare som hos stal. kommun pekar på att rätlentill arbele är myckel väsenllig för de handikappade. Ofta hänvisas de emellertidlill förtidspensionering och den passivisering som kan följa därav. 1 slällelför förtidspension bör ell ökat anlal skyddade arbelsplalser tillkomma på denöppna marknaden, menar kommunen. finner delmärkligt atl socialulredningen ägnal endasi några få sidor åtsysselsättningsfrågorna och hell gåu förbi arbelets betydelse vidrehabililering av människor med olika handikapp. Människans möjlighel att fådella i arbetslivet är mycket väsenlligl och satsningen på förebyggandeålgärder i della syfte kan därför inle nog betonas. anser alt rätlen till arbete för handikappade bör skrivas in ilag. finner detsärskill betydelsefullt alt handikappade ungdomar bereds ökade möjligheler tillutbildning och arbete på den egna hemorten. Styrelsen är medveten om altanordningar och byggnader, som skall kunna ta emol handikappad ungdom, kankomma all dra ökade koslnader. Principen skall dock vara hell klar. Inom allutbildning av handikappade bör enligl slyrelsen en friare resursanvändningefler lokala beslul komma lill slånd så alt de handikappade får möjlighet mer individuell undervisning saml träning i alt fungera i grupp. Stockholmskommun anser att det ofla inle är lillräckligl all anvisa handikappade barnunder plats i förskola. är särskilda insatser nödvändigaför att barnen skall kunna tas emol i förskolan och för att vistelsen där skallbli meningsfull för barnen. Erfarenhelerna i Slockholm visar, all många barn iförskolan behöver kvalificerade insalser framför alli av pedagogisk ochpsykologisk art men även i annan form. En ökad satsning på förskolan är därförnödvändig, anför kommunen. anser alt omman i ökande omfattning rekryterar handikappade till yrken som har konlakl medhandikappade skulle de handikappade genom sin erfarenhet av det egnasjälvupplevda handikappet ha en unik kunskap som de skulle kunna lillgodogörasig i sin yrkesverksamhet. 10.8 Värdare av handikappade i länanser det viktigi att i synnerhet föräldrar, som vårdar handikappat barn, ochandra vårdare av handikappade 1979/80:1 155 får stöd och ulbildning i handikappfrågor. Bl.a. Sttnkholmskonimioi och socionomers riksjörbund anser atl anhöriga värdare skallha lillgång lill avbylare. påpekar, all en fråga somulgjort ell slort problem under mänga år gäller ersällningen tillfamiljemedlemmar för värd av handikappade i hemmet. Såväl av älder som pä annatsätt handikappade personer mår oftast bäsl av alt få slanna kvar i sin invandamiljö och där skötas av människor som de känner. Det är, anför förbundel, angelägelalt anhöriga, som vårdar hjälpbehövande familjemedlemmar, fär full täckning förevenluelll inkomstbortfall resp. marknadsmässig ersällning. De hundikuppadesriksjörbund framhåller all i många familjer där en familjemedlem är handikappadgör anhöriga slora arbetsinsalser. Påfresl-ningama på familjen kan bli stora.Anhöriga kan då regelbundel behöva lediga dagar atl använda lill såvälpersonliga angelägenheler som till samvaro med familjen. För all stödja dessafamiljer måste hemhjälpens resurser byggas ul. Enligl förbundel bör därförbehovet av ätgärder till slöd för familjer med handikappade ulredasytterligare. Slutens hundikuppråd,Hundikuppförbundens cenirulkommitié och De handikuppudes riksförbund anför, allenligl socialulredningens förslag kommer inle att erhålla någotriklat bidrag, och specialdestinerade medel kommer i slort sell atl försvinna.De vill inte tillstyrka denna inriklning. Då det gäller så väsenlligafunktioner som den kommunala servicen lill handikappade i form av färdtjänstoch social hemhjälp bör statsbidraget vara förknippat med krav på en vissminimistandard. Stalsbidragel lill dessa tjänster föreslås vara kvar i form avutvecklingsbidrag. De tre remissinstansema anser att dessa bidrag skall varapermanent specialdestinerade. De bör alltså inle avvecklas efter en tid.SACOISR anser, att kommunemas ekonomiska resurser för handikappomsorgen skallökas och alt denna ökning skulle kunna ske med nya former av slatligaspecialdestinerade bidrag. Uppfattningen atl de statligabidragen även skall vara riktade delas också av andraremissinstanser. 11 Principer för sociala insatser för enskilda ochfamiljer De principer för sociala insalserför enskilda och familjer som ulredningen lägger fram får ett positivt gensvarhos del övervägande antalet remissinstanser. Till dessa hör riksåklaguren,, brollsföre-byggunde rådet, i Gävleborgslän. , fiertulet kommuner. Föreningen ,, och . Prop.1979/80:1 156 Den krilik som förs fram molförslaget gäller främst principen om frivillighei och självbeslämmande.Kritiken redovisas i del följande. Kriininalvårdssiyrelsen framhålleralt de vägledande principerna för sociala insalser, frivillighet, helhetssyn,normalisering, kontinuitet, flexibilitet, närhet och behandlingsplaneringansluter sig myckel nära lill de riktlinjer som ligger till grund årskriminalvårdsreform. Slyrelsen ansluler sig oförbehållsami lill dessaprinciper och vill, åberopande erfarenhel av försök all omsälla dessaprinciper i konkret behandlingsarbete, anföra följande. Klienlens/nvi7//iJö medverkan ärenligl slyrelsens mening en utomordentligt viklig. om än inle i varje enskildsilualion absolut nödvändig förulsällning för framgångsrikt socialt arbele.Kriminalvårdens tjänstemän lill-varalar givetvis varje lillfälle atl väcka ochvidmaklhålla behandlingsmoli-valion hos klienlen. Kriminalvården måste emellertidbedriva sin verksamhet oberoende av behandlingsmolivalion. - Inle heller ifråga om begreppel helhelssyn arbelar socialvård och kriminalvård under sammavillkor. Broltspåföljden är specifikt inriklad på individen med de begränsningardetta medför i fråga om valel av behandlingsåtgärder. Denna omsiändighelhindrar självfallel inle kriminalvårdstjänslemännen från alt söka problemlösningari en tolalanalys av klienternas sociala situation. Kriminalvården är dockgenom sin bindning till brottspåföljden och kontrollfunktionen i mycket höggrad beroende av insatser från angränsande vårdområden, i första handsocialtjänsten. - På samma säu förutsätter normalise-ringsprincipen ell ökalengagemang i kriminalvården från socialvård, sjukvård, arbels- och bostadsförmedlingetc. Vissa behandlingsåtaganden som kriminalvården iklätl sig, t.ex, hjälp tilldel dagliga uppehällel, klienlbo-städer, sjukvård m.m.. slår i principiellmotsättning till normali.serings-principen och bör, med hänsyn till de förslagtill en kraftig generell ulvidgning av ansvarsområde somulredningen framlägger, kunna överläs av kommunerna.Kriminalvårdens arbete med all omsätta normaliseringsprincipen i praktisktbehandlingsarbete bedrivs efler flera linjer. Vissa lagsliftningsområdeninnehåller särregler för straffade, som innebär en diskriminering avkriminalvårdens klienler. Så är fallel beträffande t.ex. kontantarbetslöshetsstöd samt sjuk- och arbetslöshetsförsäkring.Kriminalvårdsstyrelsen ser som sin uppgifl atl verka för alt sådanlagstiftning ändras. På vissa områden t. ex. tandvård och personskadeskydd,har sådan diskriminerande särlagstiftning redan omarbetats. har upprältats avtal som reglerar samarbetetpå central och lokal nivå. På grundval av detta avtal har ell fruktbartsamarbete utvecklats. mellan de båda verken är föremål förregelbundna överläggningar mellan de båda verken. Även mellan kriminalvårdenoch dess kanske viktigaste samarbetspartner, den kommunala socialvården, harvissa samarbetsöverenskommelser kunnal Iräffas. 1 viktiga frågor, t.ex.beträffande vissa mellanformer mellan anstallsvård och frivård, harnormaliseringsprincipen dock inle 1979/80:1 157 kunnal fullföljas, eftersom kriminalvårdens ochsocialvårdens huvudmän fortfarande har skiljaktiga uppfallningar om hur delekonomiska ansvaret bör fördelas. En arbetsgrupp inom broltsförebyggande råddhar pä basis av lokal försöksverksamhet ularbelal vissa samarbdsprinciper. somförhoppningsvis kan bidra lill atl ulveckla samverkansformerna. - Kravel på.flexibilitet i socialt rehabilileringsarbde bör enligt styrelsens mening kommalill utlryck däri all olika former av socialvård bör ges fordrade framförkriminalvård i de silualioner där behandlingsaspeklen sätts i förgrunden. Delagar och författningar som styr kriminalvårdens verksamhel möjliggör iniealllid all behandlingsinsalsema snabbi och smidigt kan anpassas tillförändringar i vårdbehovel. - De tidigare nämnda klienlundersökningarna haräven visal att en sejour inom kriminalvården för de flesta klienler innebär enkort parentes i en mångårig konlakt med socialvården. Eftersom del långsikligavårdansvarei för klienierna alllid ligger på socialvärden ulgör även kraven påplanmässighel. konlinuilet och närhel starka incilameni för ell störreengagemang i kriminalvården från sida. Uppsalu kommun påpekar alt dehuvudprinciper som utredningen talar om redan tillämpas av dagens socialarbelare.De begränsningar som finns orsakas av brislen på lillräckliga resurser och delär ell problem som knappast kommeratt lösas de närmasle åren. Här är delenligt kommunens mening vikligl alt familjeterapin uppmärksammas som en resursför barnet eller den unga människan vid en placering ulom föräldrahemmet ochnågol som också kan underlätta återgången lill den biologiska familjen. Klippans kommun ansluler sig tillde allmänna principer för insalser för enskilda som anges i ulredningen.Kommunen vill dock framhålla behovel av utveckling och anpassning avsocialvårdens meloder och behandlingsformer. Kommunen pekar vidare på all deli utredningen saknas en redogörelse för skolans möjligheter all via de meloderoch institutioner som anges i - skoldaghem, internat, lägerskolor etc. -medverka i behandlingsarbelel. De fiesta ungdomar som är föremål försocialvårdande ålgärder är ju också skolelever. framhåller altkommunen med tillfredsställande resultat har hafl möjlighet att inom ramen fördel s. k. till-lämpa de principer som ulredningen föreslår. kommun ansluler sig med visslförbehåll lill de föreslagna principerna men belönar all tillämpningen avdessa kräver ell brett register av vårdmöjligheler jämle socialarbetare med lidför varje klienl. Den utvidgade rätten lill bislånd och den starka betoningenav erbjudande, icke-repressiva karaktär, kan enligl kommunensmening förväntas leda lill atl allmänhelen kontaktar i störreutsträckning med önskemål om behandling och hjälp med personliga problem.Frågan är då vilken ambitionsnivå som kan anses acceptabel för socialtjänstensinsalser i del individuella fallet. Bestämningen av den nivån måste ta hänsynbl. a. lill ovannämnda principer och problemens svårighetsgrad. Kommunen ärorolig för atl det skapas en övertro på socialarbele i form av s. k. problem- Prop.1979/80:1 158 lösning pä individnivå. Om en slulsats skall dras avsocialvårdens erfarenheler i denna del. torde enligt kommunen dessasnarare ge en bestämd fingervisning om möjlighelernas begränsning änmolsalsen. Kommunen vill därför underslryka all den inle är odelal positivtill utredningens skissering av den framlida utvecklingen vad gällersocialljänstens insatser genom stöd och behandling i individuella fall. Detmåsle klargöras, inle minst för allmänheten, atl kvalificeradebehandlingsinsalser av lyp familjelerapi, hemmahosarbele eller gruppsamarbdemellan socialarbetare, läkare, psykolog etc. jämte klienlen själv är och kommeralt vara exklusiva och speciella insatser. Socialljänslens möjligheter allfungera som "pro-blemlösare" i enskilda ärenden bör lönas ner. annarsskapas orealistiska förväniningar. Därmed är det enligt kommunen inte sagl atlmetodutveckling elc. Men denna skall ske med syfte allomgående söka föra över erfarenhelerna lill generella, förebyggande insalser. kommun finner allsocialulredningen ger utlryck för ell synsätt som med viss förenkling kan sägasinnebära atl vård i öppna former i första hand bör eftersträvas, därefter vårdi familjehem och i sisla hand vård i institution. Kommunen kan i princip deladelta betraktelsesätt men vill underslryka all huvudregeln bör vara alt del ivarje särskild situation bäsla vård- och behandlingsalternativet bör väljas. Engod vård i familjehem eller institution får inte avvisas till förmån för ensämre vård i öppna former. Särskild vaksamhet kan vara på sin plals när delgäller val mellan familjehem och institution. Små institutioner i närmiljönkan enligl kommunens mening i många fall vara etl bältre allernaliv änfamiljehem. Föreningen och kommun ger utlryckför liknande åsikler. Luleä kommun påpekar allsvårigheterna inte skall underskattas då del gäller atl i del dagliga vård- ochbehandlingsarbelel lillämpa de föreslagna principerna. Redan ulredningenbelyser konflikterna. Därtill kommer atl nya vårdprinciper förs fram i debattenoch prövas, vissa stick i stäv med vad socialulredningen innehåller. Enligtkommunens mening måste därför en ständig analys ske av vård- ochbehandlingsresultat och meloderna i förhållande lill övergripande mål ochfastlagda principer för socialvårdsar-belet. Riksförbundet uvföräldraföreningarna mot narkotiku lar upp de anhörigas roll i del socialaarbelel och anför. Vård och behandling är i dagbegränsad till symptombäraren ensam. Missbrukaren eller de med psykiska ellersociala störningar blir isolerad och ell objekt för samhällels åtgärder.Problemen privatiseras och individualiseras. De anhörigas behov av stöd ochhjälp nonchaleras fullständigt - samlidigl som man förvänlar sig all de skallslälla upp i alla lägen. Var log helhetssynen vägen? Vårdfrågan är ingel somgår att hänskjula lill experter. Honnörsord som solidaritet och gemenskapförblir ord, så länge som man inle tar tillvara de mänskliga resurser, somfinns i det sociala nä- 1979/80:1 159 ld kring en avvikare. Föräldrar och andra inom förbundelkräver all få vara delaktiga i vårdprocessen, ta sin del av ansvarel ocharbela med sin del av problematiken. Ulredningens betoning avhelheissynen i del sociala arbelet lillsiyrks eller lämnas ulan erinrangenomgående. De få remissinsianser som alls berör principen nöjer sig - ilikhel med Föreningen - med att konslalera all denna ärallmänl omfaltad. 11.3 Frivillighet och självbestämmande Ulredningens uttalanden om denenskildes medverkan vid beslul om slöd- och hjälpinsalser har föranleit delademeningar bland remissinstanserna. Föreningen - liksom i fråga om helhetssynen - alt principen om frivillighei ochsjälvbeslämmande är så allmänl omfallad alt kommentarer är överflödiga. TCO ochSveriges socionomförbund finner atl utredningens ställningslagande kan sägasvara ett väsentligl framsteg för den sociala metodiken genom atl del nuformellt blir möjligi att tillsammans med den enskilde välja lämpligasteframkomstväg för rehabiliteringsarbetel. Sociologisku institutionen vidSlockholms universitet delar utredningens uppfattning att den som behöverbistånd bör kunna välja mellan olika former av insalser och även bör kunnaefterfråga ensiaka socialljänsler och avvisa erbjudanden om andrainsatser som avser behandling. SACOISR understryker vikten av atl medborgarnaalltid behåller sin självbestämmanderätt. menar allrälligheten all själv få beslämma över den hjälp och behanding somsocialljänslen erbjuder grundar sig på demokratiska värderingar och bör varahuvudprincip. Detta bör gälla även för människor med sociali avvikandebeleende. Kommunen betonar atl det är vikligl med hänsyn också lillbehandlingsresultatet alt även dessa människor får uppleva all socialljänslensbeslul om vård och behandling fattas med deras egen medverkan. Detta behöverdock inle var liktydigt med en hell kravlös inslällning. Då socialarbelarenengagerar sig i en annan människas livssituation, lar henne på allvar och trorpå hennes förmåga, innebär del också ell krav på all den enskilde lar ansvarför sill liv och själv försöker åstadkomma en förändring. Kraven måsie alltidanpassas till individens förmåga och situation. Sökandens aktiva medverkan förall lösa sina problem kan molverkas om man bortser från personens egel ansvarför sina förhållanden. Alt inte alla gånger få precis denhjälp man begär kan ibland tvinga en person att själv ta itu med sinaförhållanden på etl konslruklivi säll. 1979/80:1 160 och slöd som ges hell ulan förbehåll, blir läll passiviserandeoch förlänger hjälpberoendet. inslällning till klienierna börnaturligtvis vara positiv och tolerant.