prop · G303119 · 1979-12-31 00:00:00 — Vadsärskilt beträffar fordringar på avgifier i den allmänna sjukvården Slutprotokollvilljag tillägga att det enligt min mening knappast flnns anledning att befaraatt den föreslagna ordningen skall medföra problem i den praktiska tillämpningen.Det får förutsättas att sådana fordringar, i de fall de inte kan anses hauppkommit i näringsverksamhet, i prakliken kommer att behandlas på samma sättsom motsvarande fordringar inom den enskilda sektorn, så att inteindrivningsåtgärder vidtas när treårstiden har gått ut. Med hänsyn till vad jagnyss har sagt kan det dock övervägas om man inte bör införa uttryckligabestämmelser om en treårig preskriptionstid på sjukvårdsområdet. I betänkandet(SOU 1979:78) Mål och medel för hälso- och sjukvården har hälso- ochsjukvårdsutredningen lagt fram ett förslag till hälso- och sjukvårdslag, sominnehåller allmänna bestämmelser om bl.a. vårdavgifter. Under den fortsatta departementsbehandlingen av betänkandet får övervägasom särskilda preskriptionsbestämmelser bör införas på detta område. Jag har pådenna punkt samrått med statsrådet . Lagrådethar vidare föreslagit all den förevarande paragrafen kompletteras med enbestämmelse som innebär att treårspreskriptionen gäller även i fråga om vara,tjänst eller annan nyttighet som förmedlas av en näringsidkare som ombud fören privatperson som tillhandahåller varan, tjänsten eller nyttigheten (s. k.förmedlingsfall). Lagrådet har hänvisat till att motsvarande bestämmelserfinns i konsumentköplagen, konsumentkreditlagen och avtalsvillkorslagen. Förmin del vill jag framhålla att de skäl som har anförts för att ta medförmedlingsfallen i lagstiftning på konsumentskyddsområdet inte gäller medsamma styrka i fråga om preskriptionslagstiftningen. Ett viktigt skäl till attbestämmelserna om förmedlingsfallen har införts i de konsumenträttsligalagarna har varit en önskan att förhindra att skyddsreglerna för konsumenternakringgås. Detta skäl saknar emellertid praktisk betydelse i förevarandesammanhang. Det finns inte någon anledning att befara att en näringsidkareskulle arrangera en förmedlingssituation för att komma i åtnjutande av entioårig i stället för en treårig preskriptionstid, särskilt inte sompreskription enligt förslaget skall kunna avbrytas genom ett skriftligt krav. Inteheller de skäl som i övrigt har anförts för att låta förmedlingsfallen omfattasav de konsumenträttsliga lagarna har någon större bärkraft i detta sammanhang.Skyddsreglerna i dessa lagar tar sikte framför allt på situationen vid självaavtalstillfället, dvs. vid det tillfälle då den förmedlande näringsidkarenlämnar konsumenten sin medverkan. När det gäller preskription är emellertidförhållandena vid avtalstillfället av underordnad betydelse. Frågan ompreskription aktualiseras ju först , när borgenären normalt intelängre företräds av förmedlaren. Det finns därför inte så stor anledning attjämställa förmedlingsfallen med sådana fall då borgenären är näringsidkare. Istället är det naturligt att bedöma sådana Prop.1979/80:119 190 fall på samma sätt som andra fall då borgenären är enprivatperson och Slutprotokoll alltså tillämpa en preskriptinnstid på tioår. Vad jag nu har sagt ärav särskild betydelse när del gällerfastighetsköp. Som har framhållits i remissprolokollet är del angeläget attpreskriptionstiden är längre än när en enskild småhusägare säljer sin faslighel,även om försäljningen sker genom en mäklare. Inle minst med tanke på alt detunder senare år har blivit allt vanligare att säljare av småhus lämnar relativtlångfristiga krediter på en del av köpeskillingen skulle det enligt min meningvara olämpligt att låta den ireåriga preskriptionstiden bli lillämplig påförmedling av fasligheter. På gmnd av det anförda kan jag inte tillstyrka lagrådetsförslag atl införa en bestämmelse om att förmedlingsfallen generellt skallomfattas av den treåriga preskriptionstiden. Inte heller kan jag ställa migbakom etl alternativ som lagrådet har diskuterat men för egen del avvisat,nämligen alt införa en bestämmelse om att den Ireåriga preskriptionstidenskulle vara tillämplig på förmedlingsfallen men undanta sådana fall snm gällerfastighetsförsäljning och därmed besläktade transaktioner. Lagrådet har vid förevarande paragraf också berört sådanafall då en näringsidkare har sålt varor till en person delvis för enskilt brukoch delvis för att användas i gäldenärens rörelse. Med anledning härav villjagpåpeka atl det avgörande för vilken preskriptionstid som skall gälla i sådanafall bör vara om del föreligger en eller flera fordringar. Som lagrådetframhåller kan det föreligga flera fordringar även om varorna har köpts vid ettnch samma tillfälle. I sådana fall får frågan nm preskriptiunstidens längd avgörassärskilt för varje fordran. Om köpen emellertid inte kan särskiljas, får mangöra en helhetsbedömning av om varorna har tillhandahållits för huvudsakligenenskilt bruk eller ej. Detsamma bör kunna bli fallet när varor har köpts vidolika tillfällen. Om gäldenären exempelvis har köpt varor från en näringsidkareflera gånger under en månad och får en räkning med krav på betalning för allavarorna vid månadens slut, får det som regel anses föreligga bara en fordran. Preskriptiunstidenslängd bör då inle bedömas separat för varje enskilt inköpstillfälle utan byggapå en bedömning av om varorna till huvudsaklig del har köpts för enskilt brukeller inte. Som lagrådet påpekat får de problem snm kan uppkumma i detlaavseende lösas i rättstillämpningen. Jag ansluter mig till uppfattningen att uttrycket"dom eller slutligt beslut" måsle avse avgörandet i den instans som sist handläggermålet. Avsikten med bestämmelsen i första stycket av förevarandeparagraf i det remitterade förslaget är att ny preskriptionstid, närpreskription har avbru- 1979/80:119 191 tiisgennm väckande av talan e. d., primärt skall räknas från den dag dum Slutprotokoll eller slutligt beslutmeddelas i försia instans. Om avgörandet överklagas, skallpreskriptionstiden upphöra att löpa och ny preskriptionstid räknas från den dag dom ellerslutligt beslut meddelas i nästa instans. detlaavgörande i sin lur, flyttas utgångspunkten för preskriptionstiden ytterligareframåt i tiden. 1 praktiken skall den nya preskriptionstiden alltså räknasfrån den dag dom eller slutligt beslut meddelas av den instans som Bestämmelsenär avsedd atl lillämpas på samma sätt när det finns möjlighel att ansöka omåtervinning, l.ex. efter en tredskodom. Om en ansökan om återvinning görs förepreskriptionstidens utgång, skall preskriptionstiden således upphöra att löpaoch ny preskriptionstid räknas från den dag dom eller slutligt beslut meddelasi återvinningsmålet. Lagrådethar förklarat sig inte motsätta sig en lösning med den innebörd somjag nu har angett.Enligt lagrådets uppfattning har emellertid lagtexten i det remitteradeförslaget en annan innebörd. Lagrådet föreslår därför att lagtexten ändras. Bl.a. föreslås en uttrycklig bestämmelse om alt preskription avbryts, när talanfullföljs eller förfarandel eljest fortsätts före den nya preskriptionstidensutgång. Ävenjag anser att lagtexten i det remitterade förslaget bör förtydligas för attinnebörden skall framgå klart. Jag tillstyrker sålunda förslaget att det iförsta stycket läggs till en bestämmelse om att preskription avbryts genomfullföljd av talan e. d. Genom en sådan bestämmelse torde det inte kunna rådanågot tvivel om att ny preskriptionstid skall börja löpa även om del flnnsmöjlighet att överklaga avgörandet eller att ansöka om återvinning. Det finnsdå inte något egentligt behov av atl i övrigt göra några ändringar i förstastycket. Jag tillstyrker därför att första meningen i första stycket ges denutformning som den har fått i det remitterade förslaget. 1fråga om andra stycket tillslyrker jag lagrådels förslag att uttrycket"underrättats" ersälts med orden "delgivits eller på annat sättunderrättats" och att uttrycket "eller hans rättsinnehavare"utgår. 1 övrigl bör stycket behållas oförändrat som följd av mittställningstagande beträffande första stycket. Pågrund av det anförda föreslår jag att 7 S får följande lydelse; "Ompreskription har avbrutits genom att talan har väckts eller genom attfordringen annars har åberopats enligt 5 S 3, löper en ny preskriptionstidenligt 2 § från den dag dom eller slutligt beslut meddelas eller det rättsligaförfarandet avslutas på annat sätt. Fullföljs talan eller återupptasförfarandet av någon annan anledning före den nya preskriptionstidens utgång,avbryts preskriptionen, varefter ny tid räknas från den dag del ålempptagnaförfarandet avslutas. Avslutasdet rättsliga förfarandet utan att gäldenären har delgivits eller på annat sättunderrättats om borgenärens framställning, beräknas dock preskriptionstiden somom något avbrott inte hade skett. Fnrdringen preskriberas likväl tidigast ettår efter det att förfarandel avslutas. 1979/80:119 192 Preskriptionstidenkan inte förlängas enligt andra stycket andra mening- Slutprotokoll en merän en gång." Jagansluter mig till lagrådets uttalanden vid denna paragraf. Jagtillstyrker lagrådets förslag till ändrad lydelse av förevarande paragraf Medanledning av vad lagrådet har anfört om bestämmelserna i andra stycket villjagframhålla att syftet med bestämmelserna inte är att föreskriva att avtal omförlängning av treårspreskriptionen kan träffas efter fordringens tillkomst,om förlängningen begränsas till . Innebörden av bestämmelserna är istället att avtal om förlängning av preskriptionstiden i andra fall ärogiltiga. Om bestämmelserna tas bort utan all ersättas av någon annanbestämmelse, kommer det inte att finnas något hinder mot avtal om förlängningav treårspreskriptionen. Det blir då möjligt att avtala om längrepreskriptionstid än både före och efter fordringens flll-komst. Av skälsom har framhållits i remissprotokollet är en sådan ordning inte godtagbar. Jaganser därför att bestämmelserna bör behållas. De bör emellertid förtydligas, såatt det klart framgår att ett avtal om längre preskriptionstid än för enkonsumentfordran är ogiltigt, oavsett när avtalet ingås. Lagrådethar föreslagit att det skall införas en bestämmelse om ogiltighet av avtal omlängre preskriptionstid också beträffande fordringar som är underkastade tioårspreskription.Ett sådant förbud kan emellertid enligt min mening medföra olägenheter. Ilångvariga affärsförbindelser flnns det ibland ett berättigat intresse av attkunna träffa avtal om längre preskriptionstid än , t. ex. när det gällervillkorade fordringar eller fordringar som förfaller till betalning senare efter tillkomsten. Exempelvis kan det på försäkringsområdet varavärdefullt att kunna avtala att den försäkrade skall ha möjlighet att begäraersättning även för senl inträffande skador utan att behöva vidta någonpreskriptionsavbrytande åtgärd. En bestämmelse av detta innehåll finns bl. a. iden läkemedelsskadeförsäkring som har tecknats av läkemedelsföretagen i som trädde i kraft . Jagvill tillägga att det enligt min mening inte torde finnas så stor risk för atten avtalsfrihet i fråga om fordringar som är underkastade floårspreskriptionskulle kunna leda till missbruk. Som har sagts i remissprotokollet kan f. ö.ett avtal som föreskriver en lång preskriptionstid angripas med stöd av 36 §avtalslagen, om detta avtalsvillkor skulle framstå som oskäligt. 1979/80:119 193 Pågrund av det sagda kan jag inte tillstyrka lagrådets förslag alt införa Slutprotokoll ett allmänt förbud mot avtal om längre preskriptinnstid än denföreskrivna. Lagrådethar förordat att bestämmelser om upphävande av preskriptionsförordningen tasin i övergångsbestämmelserna till preskriptionslagen resp. lagen om kallelse påokända borgenärer i stället för atl preskriptionsförordningen upphävs genom ensärskild författning. Med anledning härav villjag framhålla attpreskriptionsförordningen enligt förslaget skall ersättas av två nyaförfattningar, preskriptionslagen och lagen om kallelse på okända borgenärer,som man upphäver de båda författningarna om borgenspreskription,vilka delvis berörs av de föreslagna övergångsbestämmelserna tillpreskriptionslagen. Med hänsyn härtill anser jag för min del att denlämpligaste lösningen är att preskriptionsförordningen, förordning ochlagen 1946: 843 upphävs genom särskilda författningar och att deövergångsbestämmelser som behövs tas in i anslutning till ikraftlrädandebestämmelsernai preskriptionslagen resp. lagen om kallelse på okända borgenärer. Pågrund av det anförda kan jag inte biträda lagrådets förslag att i deförevarande övergångsbestämmelserna ta in en bestämmelse om upphävande avpreskriptionsförordningen, i vad den avser preskription av fordran. Däremottillstyrker jag lagrådets förslag till komplettering av övergångsbestämmelsernamed ett nytt sista stycke. Förslagettill lag om kallelse på okända borgenärer 1-3 §§ Jagdelar lagrådets uppfattning att det från systematisk synpunkt är att föredraatt den bestämmelse om kallelse på okända borgenärer som gäller handelsbolagtas in i vederbörande specialförfattning. Enligt beslut vidregeringssammanträde har regeringen remitterat ett förslagtill ny lagstiftning om handelsbolag m. m. till lagrådet. Det remitteradeförslaget innehåller dock inte någon bestämmelse om kallelse på okändaborgenärer. En sådan bestämmelse bör enligt min mening tas in i det förslagtill handelsbolagslag som kommer att föreläggas efter lagrådetsgranskning. Bestämmelsen om kallelse på handelsbolags okända borgenärer bördärför utgå ur den förevarande 3 §. Någon särskild övergångsbestämmelse tordeinte behövas, eftersom den föreslagna lagstiftningen om handelsbolag föreslåsträda i kraft , dvs. som preskriptionsförordningenenligt vad jag förordar i det följande skall upphöra att gälla. Lagrådethar påpekat att det kan anföras skäl för att införa en möjlighet att utfärdakallelse på okända borgenärer även i sådana fall då god man har förordnatsenligt . Lagrådet har dock inte föreslagit någon bestämmelsehärom. Inte heller jag flnner skäl att föreslå någon sådan bestämmelse. 1979/80:119 194 1övrigt ansluter jag mig till vad lagrådet har anfört vid förevarande Slutprotokoll paragrafer och tillstyrker de förslag till ändringar av lagtextensum lagrådet har lagt fram. Jagtillslyrker alt paragrafen med ett par redaktinnella jämkningar ges den lydelsesum lagrådet har föreslagit. Jagansluter mig lill lagrådets uttalanden vid förevarande paragraf och tillstyrkerlagrådets förslag till lagtext med några smärre jämkningar. Bestämmelseni det remitterade förslaget innebär att en borgenär som försummar att bevakasin fordran i förhållande lill en av flera solidariskt ansvariga gäldenärerförlorar rätten atl kräva medgäldenärema på den del av fordringen som belöperpå den gäldenär som faller bort. De kvarvarande gäldenärernas ansvar är däreflerdelat på samma sätl som när preskription har inträtt i förhållande till en avflera solidariskt ansvariga gäldenärer. Lagrådetsförslag innebär däremot att borgenären skall ha rätt alt kräva ut hela beloppetav var och en av de kvarvarande gäldenärerna, även om han har försummat attbevaka sin fordran gentemnt en av gäldenärerna efter kallelse på nkända bnrgenärer.1 stället skall medgäldenärema enligt lagrådets förslag ha samma rätt snm bnrgenärenatt anmäla fnrdringen när kallelse på nkända bnrgenärer har utfärdats. säger är det inte självklart att de ifrågavarande bestämmelsernaskall vara ulformade på samma sätt när en fordran faller bort efter kallelse påokända borgenärer som när en fordran preskriberas i förhållande till en avflera gäldenärer. Enligt min mening är det dock en fördel om utformningen ärenhetlig. 1 sak anser jag för min del att det är rimligare att ansvaret förborgenärens försummelse att anmäla sin fordran efter kallelse på okändaborgenärer läggs på borgenären själv än att medgäldenärema åläggs att anmälafordringen för att de inte skall riskera en ökad betalningsskyldighet. Ättlägga ansvaret på borgenären ter sig naluriigt uckså med tanke på denpartsställning sum torde vara vanlig i de skuldförhållanden där det kan biiaktuellt att tillämpa bestämmelserna. Som regel torde borgenären vara en bankeller någon annan långivare som mer eller mindre rutinmässigt följerkungörelser i Post- och , medan gäldenärerna nfta inte harsamma förutsättningar atl uppmärksamma kungörelser nm kallelse på okändaborgenärer. Medhänsyn till vad jag nu har sagt anser jag aft paragrafen bör behålla sinlydelse enligt det remitterade förslaget. 1979/80:119 195 Jag tillstyrker lagrådets förslag till ändrad lydelse avparagrafen. Med hänvisning till vad jag har anfört vidövergångsbestämmelserna flll preskripflonslagen avstyrker jag lagrådels förslagatt i de förevarande övergångsbestämmelserna ta in en bestämmelse om upphävandeav preskriptionsförordningen, i vad den avser kallelse på okända borgenärer.Däremot tillstyrker jag lagrådets förslag till komplettering av övergångsbestämmelsernai övrigt. Den föreslagna bestämmelsen om fortsatt giltighet av vissabestämmelser om s. k. äldre äktenskap bör dock tas in i lagen nm upphävande av preskriptinnsförordningen. Förslaget till lag om upphävande avförordningen (1862:10 s.1) om tioårig preskription och om kallelse å okända borgenärer Av vad jag har sagt följer att detta förslag börbehällas. I enlighet med vad jag anförde bör förslaget kumpletteras med enbestämmelse om fortsafl giltighet av vissa bestämmelser om äldre äktenskap. Förslaget till lag om ändring i lagen (1927:56) om gäldsbetalning genom penningars nedsättande i allmänt förvar Jag tillstyrker lagrådets förslag aU den nuvarande ettårsfristenför aU lyfta ett nedsatt belopp behålls. En av lagrådets ledamöter har förordat att laginte skall arbetas in lag utan att de ifrågavarande lagändringarnaskall göras i varje lag för sig. För egen del finner jag dock inte anledningatt inta en annan ståndpunkt än som har redovisats i remissprotokollet. Med anledning av lagrådets påpekande föreslår jag enändring i 64 § lagen (1939:608) om enskilda vägar. I lagrådsremissen har föreslagits alt den nyalagstiftningen skall träda i kraft den . För att inte tiden från detriksdagen fattar beslut i ärendet tills lagstiftningen träder i krafl skall blialltför kort föreslår jag att dagen för ikraftträdandet ändras till den 1januari 1981. Utöver vad jag har anfört tidigare föreslår jag vissaredaktionella ändringar i de framlagda lagförslagen. 1979/80:119 196 Jaghemställer att regeringen föreslår att antaga delsde av lagrådet granskade lagförslagen med vidlagna ändringar, delsförslaget till lag om ändring i lagen (1939; 608) om enskilda vägar. Regeringenansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar att genomproposition föreslå att antaga de förslag som föredraganden har lagtfram. 1979/80:119 197 Propositionenshuvudsakliga innehåll ..................... 1 Utdragav protokoll vid regeringssammanträde .... 10 1 Inledning ..................................................... ... 10 2 Gällande rätt ................................................... ... 12 2.1 Preskriptionsförordningen ............................. ... 12 2.2 Preskriptionsbestämmelser i andra författningar 13 2.3 Övriga nordiska länder .................................. 15 3 Fråganstidigare behandling................................. ... 15 3.1 Bakgrunden till reformförslagen ..................... ... 15 3.2 departementspromemoria ............... ... 16 3.3 proposition ..................................... ... 17 3.4 ställningstagande till propositionen ... 17 3.5 Ytterligare om det nordiska samarbetet ............ ... 19 4 Sammanfattning av 1977 årsdepartementspromemoria 19 5 Allmän motivering.............................................. .. 20 5.1 Allmänna synpunkter ................................... 20 5.2 Preskriptionstid .......................................... 22 5.2.1 Allmänt .............................................. .. 22 5.2.2 Konsumentfordringar ........................... .. 24 5.3 Förlängdpreskriptionstid m. m 36 5.3.1 Allmänt ............................................... .. 36 5.3.2 Skadeståndsfordringar m. m...................... 39 5.3.3 Fordringar på bank o. d............................ .. 51 5.4.1 Preskriptionsavbrytande åtgärder ............ .. 54 5.4.2 Tidpunkten för preskriptionsavbrott ......... 62 5.4.3 Verkan av preskriptionsavbrott ............... 65 5.5 Verkanav preskription 70 5.5.1 Allmänt .............................................. 70 5.5.2 Flera gäldenärer..................................... .. 73 5.5.3 Borgen ................................................. .. 76 5.6 Tillämpningsområde m.m................................. .. 79 5.7 Ikraftträdande m.m........................................ .. 85 6 Upprättande lagförslag ................................... .. 87 7 Specialmotivering ........................................... .. 87 7.1 Förslaget till preskriplionslag ......................... .. 87 7.2 Förslaget till lag om kallelse på okända borgenärer 106 7.3 Övriga lagförslag ........................................ 8 Hemställan .................................................... 112 9 Beslut .......................................................... 113 Bilaga1 Promemorieförslagen .............................. 114 Bilaga2 Sammanställning av remissyttranden ........ 121 Bilaga3 De remitterade förslagen ........................ 162 Utdragav lagrådets protokoll 169 Utdragav protokoll vid regeringssammanträde .. 186