prop · G30383 · 1979-12-31 00:00:00 — I vilket fall som helst torde en eventuell förundersökning medanledning av brott kunna lämna åtskilligt material som är av betydelse förförbudsfrågan. 1979/80:83 57 Jagvill i det sammanhanget ta upp ett särskilt problem som har berörts av någraremissinstanser. Problemet gäller om domstolama vid bestämmande av påföljd förbrott bör beakta del men som den tilltalade lider genom att han i anledning avbrottsligheten åläggs näringsförbud. Enligt min mening bör frågan omnäringsförbud vara helt skild från frågan om påföljdsbestämning. Det saknasdärför anledning att i lagen ge några regler i ämnet. Detta uteslutersjälvfallet inte atl ett meddelat näringsförbud kan, liksom andraomständigheter i ett brottmål, beaktas när rätten bestämmer en brottspåföljd.Detta får anses följa av de allmänna grundsatser som gäller förpåföljdsbestämning. Förbudfår meddelas att gälla under högst fem är. Omständigheterna i det enskildafallet fär vara avgörande i fråga om hur läng tid vederbörande inom denna rambör vara underkastad förbud. Om flera personer anses böra meddelas förbud tillföljd av en och samma konkurs, kan förbudstiden bestämmas olika för dem ifallskäl därtill föreligger. Har någon enligt 8 meddelats ett tillfälligtnäringsförbud bör den tid som vederbörande varit underkastad sådant förbudinkluderas i förbudstiden när denna bestäms enligt förevarande paragraf. Paragrafenupptar bl.a. bestämmelser om innebörden av ett meddelat förbud och meddelandeav partiellt förbud. Densom har meddelats näringsförbud fär enligt första stycket inte drivanäringsverksamhet varmed följer bokföringsskyldighet enligt bokföringslagen.Han är alltså, som har framhållits i den allmänna motiveringen, oförhindrad attdriva skogsbruk eller jordbruk. Han fär vidare ta anställning hos annan. Omhans arbetsgivare är sådan juridisk person som anges i paragrafen, får han dockinte uppträda som ställföreträdare för den juridiska personen eller faktiskthandha ledningen eller förvaltningen av dess angelägenheter. Medställföreträdare avses i förevarande sammanhang inte bara ordinariestyrelseledamot samt verkställande och vice verkställande direktör utan ävent.ex. suppleant och firmatecknare. Somsagts tidigare skall den som har meddelats förbud avveckla uppdrag ellermotsvarande som han har vid beslutet om förbud. Om han är bolagsman ihandelsbolag kan annan bolagsman i handelsbolaget vara berättigad att påfordrabolagets likvidation (jfr 27 § lagen 1895 nr 64 s. 1 om handelsbolag och enklabolag). Föratt den som har meddelats näringsförbud inte skall sväva i tvivelsmål om vadsådant beslut innebär bör vad som sägs därom i första stycket av förevarandeparagraf lämpligen framgå av beslutet. Iandra stycket i paragrafen har tagits in en föreskrift om möjligheten attmeddela partiellt förbud. Bestämmelsen har berörts i den allmänna motiveringen(avsnitt 2.11). Prop.1979/80: 83 58 1 beslut om förbud skall enligl tredje slyckel kunnafastställas en senare dag frän vilken förbudei skall gälla. Möjligheten kanutnyttjas, om näringsidkaren t.ex. behöver för avveckling av uppdragsom han redan har när förbud meddelas. Hur som bör stå till förfogandeför avvecklingen får bedömas efler de omständigheter som kommer fram i delsärskilda fallet. Det kan inte uteslutas att den som underkastats näringsförbudinnan förbudstiden gått ut ånyo driver en verksamhel som går i konkurs. Skall ianledning av den nya konkursen nytt näringsförbud meddelas bör det förhållandetatl den inte löpt ut inle föranleda atl del nya förbudeifastställs alt gälla från en viss senare dag. Ett beslut bör kunna utformas såatl det iräder i kraft omedelbarl sedan det vunnil laga kraft med denreservationen atl åtgärder för avveckling av särskilt angiven verksamhel färvidtas intill en viss senare dag. Ett särskilt spörsmål är huruvida förevarande paragraf börinnehålla en erinran om att ett näringsförbud inte får innebära inskränkning iden i tryckfrihetsförordningen stadgade rätten för varje svensk medborgare atlframställa tryckalster och sprida tryckta skrifter. 1 likhel med kommitténanser jag att någon sådan bestämmelse inte behövs. Någon motsvarande föreskriftfinns fö. inle i den nuvarande 199 a 8 KL. Grundfömtsättningen för atl ett näringsförbud skall fämeddelas är atl en konkurs har inträffat. Av 25 8 KL följer att ett beslut omkonkurs går i verkställighet utan hinder av att det har överklagats. Liksombeträffande övriga frågor som har samband med en konkurs har förvaltaren ochtillsynsmyndigheten att, när en konkurs har beslutats, genast vidta de åtgärdersom kan följa av de nu akluella reglerna. Detta överensstämmer i princip medatt det nuvarande förbudet i 199 a 8 KL jämte andra föreskrivna hinder attinneha viss tjänst osv. med anledning av att en konkurs inträffat torde haomedelbar verkan. Om ett konkursbeslut efter fullföljd talan upphävs i högre rätt,förfaller därmed frågan om meddelande av förbud. För tydlighetens skull bör till sisl påpekas att, om någonöverträder ett meddelat förbud, detta i och för sig ej innebär atträttshandlingar som han i samband därmed har företagit blir ogiltiga. En annansak är alt ogiltighet kan bli följden, om han personligen är försatt i konkursOfr 20 och 21 §8 KL). I paragrafen ges föreskrifter om förfarandet vidmeddelande av näringsförbud. Talan om näringsförbud förs av allmän åklagarevid allmän domstol. Angående utredningen och förfarandet i mål om näringsförbudskall, om annat inte föreskrivs i KL, i tillämpliga delar gälla vad som iallmänhet är föreskrivet om mäl som rör allmänt åtal för brott, för vilket ärstadgat fängelse i högst . är alltså tillämpliga ominget annat har angetts särskilt. Prop.1979/80:83 59 Hänvisningen till de allmänna reglerna om mål om brott,för vilket är stadgal fängelse i högsl etl år, innebär atl särregler förbölesmål (1 kap. 3 8 tredje slyckel RB) eller mål vari brottet ej förskyllermer än böler (jfr 6 kap. I S. 21 kap. 2 S, 30 kap. 6 8, 46 kap. 15 S och 51kap. 21 S RB) ej skall tillämpas i mål om näringsförbud. Tillämpliga blir inteheller regler i RB som föruisätter atl målel rör brolt som kan medföra högrestraff än fängelse i ett är (jfr 27 kap. 2 §, 27 kap. 16 8 och 36 kap. 5 8 RB). Beslämmelsen om tillämpliga brottmålsregler innebär attfrågor om näringsförbud skall prövas av tingsrätt som första domstol och atlrätten därvid skall bestå av en lagfaren domare och nämnd. Även i hovrältenskall nämndemän som regel medverka vid avgörandet. Åven när det gäller frägan om vilken tingsrätt som skallta upp frågor om näringsförbud gäller i princip allmänna brottmålsregler. Dettainnebär att en lalan om näringsförbud kan anhängiggöras vid rätten i den ortdär de förfaranden har förekommit som grundar talan (19 kap. 1 8 första stycketRB). Det är också möjligt atl väcka talan vid vederbörandes allmännatvistemålsforum (19 kap. 1 8 tredje stycket RB). Förs en talan om ansvar förbrott med en talan om näringsförbud kan även 19 kap, 6 8 RB fåbelydelse för valet av forum. 1 andra stycket av förevarande paragraf hardessutom föreskrivits att mål om näringsförbud får tas upp av rätten i den ortdär konkursen är eller har varit anhängig. Talan om näringsförbud väcks alltså av allmän åklagare(jfr 20 kap. 2 8 RB). Som nämnts i den allmänna motiveringen (avsnitt 2.13)gäller ingel krav på anmälan om näringsförbud från förvaltaren i konkursen ellerfrån tillsynsmyndigheten. Reglerna om åtalsplikt och åtalsunderlåtelse (20 kap.6 och 7 88 RB) saknar aktualitet i mål om näringsförbud. Detsamma gäller lagen(1964:167) med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare. Däremot blirreglerna om rätt till frikännande dom vid nedläggande av ätal (20 kap. 9 8 RB)tillämpliga. Reglerna i 21 kap. om den misstänkte och hans försvarskall tillämpas i mål om näringsförbud. Dessa mål torde så gott somundantagslöst kräva att vederbörande har försvarare. Reglerna i 23 kap. RB om förundersökning har gjortstillämpliga vid utredningen av frägor om näringsförbud. Med hänsyn till detallvarliga ingrepp elt näringsförbud kan ha för den enskilde kan utredningen omförbud aldrig anses vara av enkel beskaffenhet. Det blir alltså inte aktuelltatt en polismyndighet med tillämpning av 23 kap. 3 8 RB leder utredningen.Genom att förfarandet anslutits till de allmänna brottmålsreglerna gällerförundersökningskungörelsen (1947:948) i tillämpliga delar på förundersökningsförfarandet.Det förtjänar påpekas alt lagen (1964:542) om personundersökning i brottmålinte blir aktuell i ett mål om näringsförbud. Av tvångsmedlen i 24-28 kap. RB är det endast beslag samthusrannsakan och övriga tvångsmedel enligt 28 kap. som kommer i fråga i mål omnäringsförbud. Häktning, anhållande, gripande och reseförbud (24 och Prop.1979/80: 83 60 25 kap. RB) har i paragrafens andra stycke särskillundantagits. Kvarstad och skingringsförbud (26 kap. RB) saknar aktualitet.Bestämmelsen om telefonavlyssning (27 kap. 16 8 RB) är som har framgått av dettidigare sagda ej tillämplig. Vid omröstning skall 29 kap. tillämpas. Omröstningen i enförbudsfråga skall ske fristående frän en eventuell omröstning i en fråga omansvar och påföljd för broll som prövas . Jag har lidigare förordat en möjlighet för den som harunderkastats eft näringsförbud att få detta hävt helt eller delvis. Enbestämmelse om detta har tagits upp i 199 f 8. Regeln innebär i en viss meningatt ett näringsförbud inte vinner rättskraft mot den som har drabbats avförbudet. Regeln i 30 kap. 9 S om res judicata sätts alltså delvis ur spelgenom regeln i 199 f §. Om en talan om näringsförbud har ogillats utgör dock 30kap. 9 § alltid hinder att frågan prövas på nytt i samma instans. Av 45 kap. 1 8 RB följer att talan om näringsförbud väcksgenom ansökan om stämning. Stämningsansökningen skall bl.a. innehålla uppgiftom den mot vilken talan förs och de enskilda förfaranden som skall grundanäringsförbudet med angivande av tid och plats för dessa (jfr 45 kap. 4 8 RB). 1 tredje stycket av förevarande paragraf har tagits införeskrifter om den tid inom vilken åklagaren har att anhängiggöra en talan omnäringsförbud. Utgångspunkten för fristen är i det fall som avses i 199 b 8tredje stycket den senaste konkursen. Fristen får inte förlängas. Om den intekan iakttas, kan näringsförbud inte meddelas med anledning av den konkurs somnärmast föranleder åklagarens talan. En annan sak är att förhållandena ikonkursen kan beaktas, om ett näringsförbud mot personen i fråga aktualiserasi samband med en ny konkurs. Det kan i sällsynta fall inträffa att en underrätts beslutom konkurs upphävs av hovrätten men därefter fastställs av högsta domstolen. 1ett sådant fall bör högsta domstolens beslut i princip uppfattas som ett heltnytt konkursbeslut och alltså vara utgångspunkt för beräkningen avtvåårs-fristen. Om undertättens beslut om konkurs inte ändras i en högreinstans, skall fristen räknas för underrättens beslut. Paragrafen reglerar tillsynsmyndighetens roll iförfarandet. Av första stycket följer att tillsynsmyndigheten självständigtskall pröva huruvida en anmälan om förbud bör göras hos åklagaren. Av andra stycket framgår att tillsynsmyndigheten skalltill åklagaren överlämna allt det material som myndigheten har och som är avbetydelse i näringsförbudsfrågan. Mot bakgrund av de särskilda möjligheter somtillsynsmyndigheten har när det gälleratt få kännedom om näringsidkarensförhållanden (jfr avsnitt 2.13) är det angeläget att myndigheten söker åstad- Prop.1979/80:83 61 komma ett så fylligt material som möjligt. Även sedananmälan gjorts bör det finnas utrymme för tillsynsmyndigheten att i samråd medpolis och åklagare aktivt verka för att behövlig ulredning kommer till slånd. Paragrafens försia stycke innehåller en regel om attnäringsförbud kan hävas på begäran av den som förbudet avser. Förutsättningenför atl förbud skall få hävas är att ändrade förhållanden eller något annatsärskilt skäl föranleder det. Om ett sådant villkor är uppfyllt kan rättensålunda häva förbudet innan den bestämda förbudstiden har gått till ända. Somexempel på hävningsfall kan anges att den som har meddelats förbud ärver enmindre rörelse i slutet av förbudstiden och det inte finns anledning alt befaraatl han skall ge sig in i några otillbörliga transaktioner. Särskilda skäl tillhävning kan också föreligga, om vederbörande åberopar andra väsentligaomständigheter eller bevis som inte har förebragts tidigare. Liksom det ärmöjligt att meddela ett partiellt näringsförbud kan ell beslut om hävninginskränkas till viss typ av näringsverksamhet. 1 andra slycket föreskrivs att reglerna för mål omnäringsförbud skall i tillämpliga delar gälla i mål om upphävande av ett sådantförbud. Vidare ges regler om forum. Slutligen föreskrivs att mål om hävande avnäringsförbud fär avgöras utan huvudförhandling om saken är uppenbar. Genomdenna bestämmelse blir det möjligt att på handlingama såväl bifalla som avslåelt yrkande om hävande av förbud. I paragrafen har tagits upp regler om interimistisktnäringsförbud. Ett sådant förbud har i lagtexten givits beteckningentillfälligt näringsförbud. Ett sådant förbud skall kunna meddelas redan innantalan enligt 199 d 8 har väckts. Har sådan talan väckts skall domstolen ocksåkunna meddela tillfälligt förbud under hela förfarandet fram till dom i målet.Vid prövningen av om kravet på särskilda skäl är uppfyllt fär bl.a. beaktas åena sidan vilka följder fortsatt näringsverksamhet kan fä för det allmänna ochför borgenärer samt å andra sidan vilka ekonomiska och andra konsekvenser ettförbud skulle medföra för den som drabbas av det. Naturligtvis skall detföreligga sannolikhet för att ett tillfälligt förbud kommer att följas av endom på förbud. År frågan om näringsförbud svårbedömd bör därför ett tillfälligtförbud inte meddelas. Av andra stycket framgår att det även vid lillfälligtnäringsförbud är möjligt att differentiera förbudet så att en vissnäringsverksamhet undantas. Andra stycket medger också uppskov medikraftträdande av det tillfälliga näringsförbudet. Om det exempelvis behövs ettvisst rådrum för den behöriga avvecklingen av ett engagemang, kan förbudet idenna del fä Prop.1979/80:83 62 träda i kraft från en senare dag medan förbudet iövrigt genast blir gällande. När det gäller förfarandet vid frågor om tillfälligtnäringsförbud har det inle ansetts behövligl att ge särskilda regler omexempelvis domförhet, behörig domstol och omröstning. Detla får ses motbakgrund av att brolt-målsreglerna till följd av sambandet med talan omnäringsförbud i princip är lillämpliga. 1 vissa hänseenden har dock särskildaförfaranderegler föreskrivits. I tredje styckel har sålunda föreskrivits atten fråga om tillfälligt näringsförbud tas upp på yrkande av åklagaren. Någotkrav på atl yrkandet skall vara skriftligt har inle ställts upp. Av prakliskaskäl torde emellertid ett yrkande som regel få skriftlig form. Om frågan omtillfälligt näringsförbud kommer upp vid en huvudförhandling där frågan om slutligtförbud handläggs, kan åklagaren givetvis framställa silt yrkande munlligen. 1 tredje slycket har vidare tagits upp vissa ytterligareförfaranderegler. Där föreskrivs bl.a. att den som avses med etl lillfälligtnäringsförbud skall få lillfälle att yttra sig i frågan, såvida del inte finnsanledning anta atl han har avvikit eller i övrigl håller sig undan. Rätlen fårhålla förhandling för frågans prövning. Med hänsyn till det allvarliga ingreppetl näringsförbud kan innebära för en enskild person torde förhandling oflavara påkallad. Genom en hänvisning i slycket skall reglerna i 24 kap. 14 8 RBom häktningsförhandling gälla i tillämpliga delar. I stycket har också givitsen regel om kallelse av den som avses med yrkandet om förbud. Att försvarare skallkallas följer av 21 kap. 9 8 RB. Hålls en förhandling om tillfälligtnäringsförbud i utevaro av den som avses med förbudei är det av särskild viklatt hans intressen bevakas av en försvarare. Av Qärde stycket framgår atl etl beslul om tillfälligtnäringsförbud skall lända till eftertättelse. Vid tillämpningen avdenna regel skall självfallel beaktas sådanl uppskov med ikraftträdandet somkan ha beslämts enligt andra stycket jämfört med 199 c 8 tredje stycket. Beslutom tillfälligt näringsförbud skall alltid delges den som avses med förbudet. Genom bestämmelsen i femte stycket jämställs beslut omlillfälligt näringsförbud som har meddelals under rättegången med vissaliknande beslul som avses i 49 kap. 4 8 RB. Även beslut om tillfälligt näringsförbudsom har meddelats innan talan om näringsförbud har väckts är alt anse sombeslul under rättegången. Har ell beslul om tillfälligt näringsförbud meddelatsi samband med dom gäller för fullföljden mot beslutet 49 kap. 8 § förstastyckel RB. Detta är en följd av att allmänna broltmålsregler gäller förförfarandet. I paragrafen har tagits in bestämmelser om bl.a vissafrister som skall gälla när etl tillfälligt näringsförbud har meddelals innannågon talan enligt 199 d 8 har väckts. I första stycket ges en möjlighet tillförlängning av den 1979/80:83 63 utsattatiden efter framställning av åklagaren. För prövningen av framställningen ärförhandling inte nödvändig. Om det är behövligl, bör dock förhandling hållas.En sådan förhandling är då att jämställa med en förhandling enligt 8-Ytterligare förlängning av tiden kan sedermera meddelas. Enligtandra stycket skall beslut om tillfälligt näringsförbud i vissa situationerhävas. Delta kan ske när som helst under förfarandet och fordrar inte särskildbegäran av part. Om talan bifalls skall domstolen pröva om del tillfälliganäringsförbudet fortfarande skall bestå. EnligtIredje stycket i paragrafen får domstolen i samband med att målet avgörsbesluta om tillfälligt näringsförbud. Detta kan ske utan att något yrkandeväckts av åklagaren. Paragrafenupptar en bestämmelse om näringsförbudsregister (jfr avsnitt 2.14). 1paragrafen har tagits in en föreskrift om den i den allmänna motiveringen(avsnitt 2.14) berörda skyldigheten för tillsynsmyndigheten att övervakaefterlevnaden av näringsförbud och av tillfälliga näringsförbud. Straffbestämmelsernai paragrafens första och andra stycken har behandlats i den allmännamotiveringen (avsnitt 2.15). 1 paragrafens tredje stycke har tagits in enföreskrift om förlängning av förbudstiden vid överträdelse av ettnäringsförbud. Förlängning får ske . Sker förlängning fleragånger fär den sammanlagda tiden för förlängning inte vara . Ibestämmelsen har ocksä angetts fristen för väckande av talan om förlängning.Frägor om förlängning torde normalt komma att prövas medansvarsfrågan i anledning av överträdelse av näringsförbud. Även på frågor omförlängning blir de allmänna förfarande-reglema för brottmål tillämpliga. Jaghemställer att lagrådets yttrande inhämtas över förslaget till lag om ändring ikonkurslagen (1921:225). Regeringenbeslutar i enlighet med föredragandens hemställan. Prop.1979/80: 83 Bilaga I Ulredningens lagförslag Lag om ändring i konkurslagen (1921:225) Härigenom föreskrives i fråga om konkurslagen (1921; 225)dels att 55, 185 b, 199 a och 212 88 skall ha nedan angivna lydelse, dels att ilagen skall införas två nya paragrafer, 199 b och 199 c SS, av nedan angivnalydelse. Förvaltaren skall så snart ske kan upprätta skriftlig berättelse om boets tillstånd, så ock om orsakerna lill gäldenärens obestånd, så vitt de kunnat utrönas. I berättelsen skall upptagas en översikl över tillgångar och gäld av olika slag ävensom särskill anmärkas, huruvida förhållande har förekommit som kan föranleda återvinning till konkursboet och humvida skälig anledning förefinnes till antagande, atl gäldenären gjort sig skyldig till gäldenärsbrott. Förefinnes anledning till antagande, som sagts, skall gmnden därför angivas. Om gäldenären är eller före konkursansökningen varit bokföringsskyldig, varde i berättelsen tillika anmärkt, vilket bokföringssystem han har tillämpat och hur bokföringsskyldigheten har fullgjorts; och skall i sådant fall vid berättelsen fogas den av gäldenären senast uppgjorda balansräkningen. Förvaltaren skall så snarl ske kan upprätta skriftligberättelse om boets tillstånd, så ock om orsakerna till gäldenärens obestånd,så vitt de kunnat utrönas. I berättelsen skall upptagas en översikt över tillgångaroch gäld av olika slag ävensom särskilt anmärkas, huruvida förhållande harförekommit som kan föranleda återvinning till konkursboet och humvida skäliganledning förefinnes till antagande, att gäldenären gjort sig skyldig till gäldenärsbrott.Förefinnes anledning lill antagande, som sagts, skall grunden därförangivas. Om gäldenären är eller före konkursansökningenvaril bokföringsskyldig, varde i berättelsen tillika anmärkt, vilket bokföringssystemhan har tillämpat och hur bokföringsskyldigheten har fullgjorts; och skall isådant fall vid berättelsen fogas den av gäldenären senast uppgjordabalansräkningen. Finns anledning atl meddela förbud enligt 199 b §, skall ävendet angivas jämte grunden härför. av berättelsen med den balansräkning, som må varadärvid fogad, skall av förvaltaren utan dröjsmål tillställas konkursdomaren ochtillsynsmyndigheten samt varje borgenär, som det begär. ' Som nuvarande lydelse har upptagits den lydelse somföreslagits i lagrådsremiss 28.9.1978 med förslag till ändring i konkurslagen(1921:225), m. m. Prop.1979/80: 83 Om förvaltaren finner att gäldenären kan misstänkas förgäldenärsbrott. skall han underrätta allmän åklagare därom ochdärvid angiva grunden för misstanken. Om förvaltaren finner att gäldenären kan misstänkas förgäldenärsbrott, skall han underrätta allmän åklagare därom ochdärvid angiva gmnden för misstanken. Finns anledning all meddela förbud enligt199 b S. skall.förvaltaren underrälia lill-synsmyndigheten ochangiva grunden för anledningen. 185 b P 1 fråga om förvaltarens allmänna åligganden äga51,51a och 52 SS, 53 S första slycket, 57 S, 58 8 försia och andra slyckenasamt 60 S första stycket motsvarande tillämpning. Vidare äger 54 S molsvarandetillämpning. Förvaltaren skall lämna konkursdomaren och tillsynsmyndigheten skriftlig uppgift om orsakerna lill gäldenärens obestånd, såvitt de kunnat utrönas. skall anmärkas, om det har förekommil förhållande som kan föranleda återvinning lill konkursboet och om det finns skälig anledning antaga att gäldenären gjort sig skyldig till gäldenärsbrott. Finns anlednig lill sådant antagande, skall grunden därför angivas. Om gäldenären är eller under det senasle årel före konkursansökningen varit bokföringsskyldig, skall vidare anmärkas vilket bokföringssystem han har tillämpat och hur bokföringsskyldigheten har fullgjorts. 1 sådanl fall skall den av gäldenären senast uppgjorda balansräkningen ingivas. Förvaltaren skall lämna konkursdomaren ochtillsynsmyndigheten skriftlig uppgift om orsakerna till gäldenärens obestånd,såvitt de kunnat utrönas. skall anmärkas, om det har förekommit förhållandesom kan föranleda återvinning lill konkursboet och om del finns skäliganledning antaga att gäldenären gjort sig skyldig till gäldenärsbrott. Finnsanledning till sådant anlagande, skall grunden därför angivas. Om gäldenärenär eller före konkursansökningen varil bokföringsskyldig,skall vidare anmärkas vilket bokföringssystem han har tillämpat och hurbokföringsskyldigheten har fullgjorts. 1 sädant fall skall samlidigl den avgäldenären senast uppgjorda balansräkningen ingivas. Om anledning finns allmeddela förbud enligi 199 b §. skall även del angivas jämle grunden härför. Så snart kunskap har vunnils om löne- eller pensionsskuldskall förvaltaren anmäla sådan skuld till kronofogdemyndigheten i den ort därgäldenären bör svara i tvistemål som angå gäld i allmänhel. Finns ej löne-eller pensionsskuld, skall förvaltaren anmärka detta i bouppteckningen. Bouppteckningen skall jämle uppgifter enligl andra slyckettillställas konkursdomaren och tillsynsmyndigheten och senast en månadfrån konkursbeslulet. När särskilda omständigheter föreligga, får konkursdomarenbevilja uppskov. * Som nuvarande lydelse har upptagits den lydelse somföreslagits i lagrådsremiss 28.9.1978 med förslag till ändring i konkurslagen(1921: 225), m. m. Prop.1979/80:83 66 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse