prop · G3031 · 1979-12-31 00:00:00 — En sådan ulformning av en domstolsmässigbesvärsprövning är enligt kammarrällens åsikt orimlig. Enligl kammarrällens mening bör problemel lösas pådel sättet atl man begränsar rätlen till socialt bistånd lill atl gälla,föruiom ekonomiska behov, elementära behov på äldreomsorgens, barnomsorgensoch handikappomsorgens områden. När del gäller sådana behov förutsätter kammarrällenatl tillhandahållandet av socialt bislånd inle skall hindras av resursknapphel. När del däremol gäller andra former av sociahbislånd - bl.a. sådana som är slarkl beroende av tillgången på personal - måsteman enligl kammarrällen ge lagstiftningen en annan ulformning. T.ex. kan manföreskriva en skyldighel för kommunerna all tillhandahålla sociala Ijänsler avolika slag i den omfattning som kan anses molsvara behovel bland invånarna ikommunen. En sådan skyldighel ger inle den enskilde kommunmedlemmen en direklräu till förmånen. Kummurrätten i Sundsvull anser också all den i 5 Si förslagel till socialtjänstlag valda uttrycksformen kan komma att skapasvårigheter vid rättstillämpningen och då särskilt vid besvärsprövningen.Svårigheter kan uppstå för den enskilde som inte genom lagen får någon ledningi fråga om vilken typ av bistånd han har räll till. Samma svårigheier slällsen besvärsprövande instans inför när del gäller att avgöra vilken lyp avbistånd en enskild klagande kan vara berälligad lill. Enligt kammarrättensmening måste därför del område som omfattas av förvaltningsbesvärsrälten pånågol sätl närmare preciseras. Detta borde kunna ske genom att i 5 8 lämnas enexemplifierande uppräkning av de lyper av bislånd en enskild är berälligadtill. Härigenom vinns enligl kammarrällen dels all den enskilde får kunskap omvilken socialtjänst han kan efterfråga och dels all besvärsinslan-serna fårledning vid prövning av besvär. Visserligen är del i ell skede av snabbutveckling på socialvårdsområdel ej önskvärl atl i lagen ge en ut-lömmandereglering av de bislåndsiyper som skall kunna komma i fråga. Kammarrätten anserdock att intresset av all ddaljreglera så litet som möjligt måsle vägas delsmol den enskildes berälligade krav på all få vela vad socialljänslen kanerbjuda honom och dels mol kravet på att beslämmelserna har en sådanutformning all en överprövning inom besvärsorganisationens ram framstår sommeningsfull och från rättssäkerhetssynpunkt godtagbar. Oklara och oprecislulformade bestämmelser kan dessutom leda till att tillämpningen varierar frånkommun lill kommun och att utrymmet för rent godtycke ökar. Utredningensmening är atl kommunerna måsle få frihet alt själva utveckla sin socialtjänstoch att en delaljreglering därvid skulle kunna verka hämmande. Enliglkammarrätlen kan den föreslag- 1979/80:1 126 na lagstiftningen dock får samma hämmande effekt om dengenom sin oklarhel skapar osäkerhei och iveksamhel i rätlslillämpningen. Kammarrällen framhåller också allkommunen skall ha elt yttersta ansvar för dem som vistas i kommunen, dvs.kommunens ansvar anknyts inte lill hemvislbegreppd utan tiil den faktiskavistelseorten. Även sell ur den synpunklen är del enligt kammarrätlen av värdeall precisera vad som avses med bistånd enligl 5 8 i socialtjänstlagen,eftersom de som ej är kommunmedlemmar men ändå vislas inom kommunen endast haren besvärs-väg öppen, nämligen rätlen all anföra förvaltningsbesvär. Även och jleralänsstyrelser betonar att det är väsentligt från rällssäkerhelssynpunkl atlrälien lill bistånd ges en klar precisering. JO framhåller atl del ärtillfredsställande all man lagfäster en så viktig princip som rälien lillbislånd. JO vill också anslula sig till tanken all man bör slå fasl generelllatl den enskilde har rätt alt kräva en skälig levnadsnivå och allsocialnämnden skall lämna erforderligt bislånd för della i former som svararmol varje individs särskilda behov. Uppenbarligen bör en så central bestämmelseutformas på etl sådanl sätt atl den inte leder till alllför storatillämpningssvårigheter. Den föreslagna utformningen - rätl lill bistånd försin försörjning och sin livsföring i övrigl - är emellertid enligt JO mycketvag och kan tänkas avse snart sagt vilka behov som helsl. Den ger snarasluttryck för en önskan all ange mål också för socialljänstens individinriktadeverksamhet. Däremot ger den inle myckel ledning för den praktiska tillämpningenoch avgränsningen av socialtjänstlagen. JO menar atl man därför kan förulsebelydande svårigheter för kommunema och besvärsmyndigheterna när det gällerprövning av frågor om rätt till bistånd. Enligt JO:s mening bör man sirävaefler atl bältre precisera vilka lyper av behov som kan grunda räll tillbistånd. JO pekar vidare på all förslagelinle innehåller några bestämmelser varigenom kommunen åläggs ett direkt ansvarför all erforderiiga hjälpinsalser kommer till stånd i del enskilda fallel. JOförmodar alt socialulredningen har ansett detta följa bl. a. av den föreslagnarätten till bistånd och av de grundläggande principerna för socialnämndensverksamhel. Enligl JO:s mening bör dock kommunens ansvar för atl väsenlligaindividuella hjälpbehov blir tillgodosedda, klargöras genom en uttryckliganvisning i lagen, inte minst därför all lagen kommer atl tillämpas och läsasav många som saknar juridiska insikler. Frånvaron av besiämmelser som angersocialnämndens ansvar för au erforderliga ålgärder vidlas i enskilda fall blirenligt JO särskilt påfallande vad gäller barnavården. betonar atlbiståndets innebörd måsle klargöras ylterligare eller kommunerna ges garantialt själva få utforma och närmare konkretisera innehållet i biståndet. Etl slort anlal remissinsianserkritiserar den beslämning av bislåndels innehåll som har kommit till uttryckgenom begreppen "skälig levnadsnivå" och "livsföring iövrigl". 1979/80:1 127 uppfattar begreppet"skälig levnadsnivå" som synnerligen diffust. Exempel på problem somkan uppkomma ulan en klar definilion är enligl förbundet om den enskilde harrält till én levnadsnivå som han har haft eller om den skäligalevnadsnivån innebär en miniminivå, som eventuellt blir olikartad beroende pävar man är bosatt. Sveriges folkpensionärersriksjörbund påpekar all den levnadsnivå som anses skälig i en kommun ofla inteär skälig i en annan. Förbundet framhåller som exempel alt del kommunalabostadsbidraget i sloriek varierar yitersl kraftigt från kommun lill kommun. anser attbegreppet "skälig levnadsnivå" måsle relateras till mera konkrelabegrepp och definieras för att bli meningsfyllt. Sällskapet ifrågasäller ominle generella regler måsle ställas upp för biståndels innehåll och påpekar attresulialei i så fall inle blir helt olikt nuvarande detaljerade lagstiftning. Också kommim ochFöreningen anser att levnadsnivåbegreppet måste relaleraslill mera konkrela begrepp. Enligt dessa båda remissinsianser kan detta enliglförslagel ske endast genom alt en praxis ulformas med hjälp avbesvärsinslitutet. Man anser atl della kommer all leda till detotillfredsställande förhållandel all frågan om enskilda skäligalevnadsvillkor, som är en fråga av socialpolitisk karaklär, kommer att avgörasav domstolar med utgångspunkl från etl juridiskt betraktelsesätt. gör sig till lolk för en sådanuppfattning. Andra remissinstanser som frånliknande synpunkter kriliserar begreppel "skälig levnadsnivå" ärlänsstyrelserna i , , , , ochVästernorrlunds län. Kulmur, Klippans och kommuner, /SR ochSveriges socionomers riksförbund. TCO och socionomförbundmenar all begreppel "livsföring i övrigt" måste ulvecklasytteriigare. Detla anses nödvändigl bl.a. därför att del i början kan varasvårt alt precisera bistånd på den nivå som främjar personlig utveckling ochakliv livsföring. 1 ett remissvar, av Linköpingskommun, framhålls dock alt närmare preciseringar av rätten till bistånd kanvara svåra att göra utan att den generella rätt som åsyftas, i praktikenbegränsas. Frågan om förhållandel mellan 5 och6 SS i förslagel till socialtjänstlag behandlas i några remissvar. Kummurrätten i anför attde föreslagna besvärsreglema fömlsäller atl det av beslut i enskilda ärendenklart framgår om beslutet är fattal med slöd av 5 8 eller 6 8. Enligtkammarrätten måsle man därför i lagstiftningen klarare ange vilka former avbistånd som är atl hänföra till de olika paragrafema. i Jämtlandslän år av samma uppfattning och sätler dessutom i fråga om det överhuvudtagetär nödvändigt med den föreslagna uppdelningen av bislåndsreglema. 1979/80:1 128 förekomsten av 6 8 ha en återhållande effekt på kommunemasbenägenhet atl lämna bistånd enligt 5 8. Dessutom anser länsslyrelsen all detfinns en risk för elt "normtänkande" i likhet med del som 12 § socialhjälpslageni dag ger upphov till. Del kan således befaras att 5 8 ulnylljas för biståndupp till "" medan 6 S utnyttjas i övriga fall. tar fasla på att bislånd enligt 5 8 skall ge enskälig levnadsnivå och frågar från denna uigångspunkl vilken levnadsnivåbistånd enligt 6 S skall ge och vilka funktioner ell sådanl bislånd skallfylla. Kummurråiien I kan intedela ulredningens uppfaUning atl borgen inte kan komma i fråga när den enskildehar räll lill bislånd enligl 5 8 ulan bara när bislånd ges med slöd av 6 §.Såvitt kammarrällen har kunnal förstå ankommer det på den enskilde ochsocialnämnden atl - när väl formell rätl lill bislånd föreligger - i samrådenas om vilka insalser som skall erbjudas den enskilde. Några lagregler sombegränsar valet av insalser finns inle och bör inle heller finnas. Några remissinsianser anser atträtten till bistånd bör omfalla även andra in sal se rån de som utredningen harberört. uppfattardel som en brisl att utredningen i samband med behandlingen av rätten tillbistånd inle har berört ansvar för kriminalvårdens klienler.Slyrelsen anför. All praktisk erfarenhet och någrastatistiska klienlundersökningar visar atl de flesla kriminalvårdsklienler,både i anstalter och frivård, under någol skede av rehabiliteringsprocessenblir i behov av socialvårdens insalser. Vissa klienlundersökningar som underåren 1974-1975 utfördes av Frivårdens storsladsutredning ger anledning förmodaall mellan två tredjedelar och fjärdedelar av frivårdens klienter ärakluella i socialvården. Lånsstyrelsen 1 Göieborgs och påpekar all inget ullrycklig! harangens i socialtjänstlagen om den sloragrupp med särskilda hjälp- och vårdbehov som ulgör personer som missbrukaralkohol eller andra beroendeframkallande medel. Enligl länsslyrelsensuppfattning bör i socialljänsllagen uttryckligen fastslås en skyldighel allerbjuda den vårdbehövande missbrukaren lämplig hjälp och vård. Många, särskill större kommunerkommer säkerl all ha resurser alt erbjuda hjälp och vård i olika avseenden ochformer, men hur ställer det sig i de mindre kommunerna? Kommer en socialmyndighet alltid atl anse atl del ankommer på myndigheten att erbjuda enalkoholmissbrukare vård utan all ha formligt slöd för della i lagen? 1 varjefall kan man befara alt kommunerna ulan sådant åläggande i lag inte kommer atlanse sig ha skyldighet härtill. Detta gäller framför allt sådana kommuner därredan nu vården av missbrukare i vissa fall är eftersatt. För all nå dennagrupp erfordras en intensiv uppsökande verksamhel och en skyldighet härvidlagbör inskrivas i socialtjänstlagen. I detla sammanhang bör framhållas altmissbrukaren f n. ofta har kontakt med de sociala myndigheterna genom att han Prop.1979/80:1 129 tvingas söka socialhjälp till sill uppehälle. Dåsocialhjälpen har föreslagils i belydande ulsträckning bli ersatt medsocialförsäkringstillägg, som administreras av , kan delbefaras atl de sociala myndighelerna ofla kommer i kontakt med missbrukarnaförsl på ell belydligl senare sladium än . De sociala skadeverkningarna kandå ha hunnil bli än allvariigare. landsfärbundanser all rätlen lill bistånd också bör ges den utformningen alt det inräUasett alkoholpolitiskt råd i varje kommun. Pä riksplanel finns nu en nämnd föralkoholfrågor knulen till . Enligt förbundets mening behövs eUsådant organ i varje kommun. alkoholpoliliski råd skall enligl förbundelha som uppgift all la inilialiv för all förbällra nykterhelslillslåndel ikommunen. Rådel bör vara obligaloriskl och ha förslagsrätl lill kommunensbeslulande organ. Rådet bör få en sammansältning liknande den som har fått. kompletterat med företrädare för de ikommunfullmäktige representerade politiska partierna. Länsslyrelsen i Hallunds lån larupp frågan om bistånd ål utlandssvenskar som återvänder till ochframhåller följande. En speciell hjälp åt behövandesvenska medborgare, vilka som regel inte är mantalsskrivna i den kommun, därhjälpbehovet uppkommer, utgår enligl kungörelsen angående bislånd ålutlandssvenskar som återvänder lill m.m. Detta bistånd har tre former,motlagningshjälp, starthjälp och rörelselån. Den förstnämnda administreras avlänsstyrelserna och de övriga av arbetsmarknadsverkets organ. Socialulredningenhar inte berört hjälpen åt utlandssvenskarna. vill därförframhålla, alt i vart fall starthjälpen bör kunna upphöra och sådan ekonomiskhjälp, som avses, ingå i den kommunala . Frågan om upphörande avsåväl starthjälpen som övriga biståndsformer enligt kungörelsen synes lämpligenböra prövas i samband med socialulredningens förslag. Även länsslyrelsen i Kopporbergslän anser att del är en brist i utredningens förslag alt frågan om bistånd åtutlandssvenskar som återvänder till inte har berörts. Enligllänsstyrelsens mening har man på senare lid kunnal röna ett visst nymornatintresse för denna biståndsform. 8.3 Socialbidrag (socialhjälp) lade redan iprincipbelänkandel fram förslag om all den nuvarande socialhjälpen skulleersällas av ell socialbidrag med slarkare inriklning på förebyggande ochrehabiliterande uppgifter. Utredningen återkommer i slutbelänkandel med i slorlsell samma men i vissa avseenden mer ulförligl förslag om socialbidrag. 1slulbelänkandel har ulredningen också lagl fram förslag om ellsocialförsäkringstillägg (soft), som är av-9 1979180. Prop.1979/80:1 130 sell alt minska behovel av socialbidrag lillförsörjningen. Remissinslanserna har främsl kommenterat förslaget om sof; ochgör vanligen inga erinringar mol den föreslagna ulformningen avsocialbidragel. Socialpidiiiska samordningiiiredningen är positiv lillsocialulredningens mening all behovel av socialhjälp bör nedbringas. Prövningen och kontrollen av omräll lill socialhjälp föreligger kan upplevas som förödmjukande av densökande. Hjälpberätligade kan dra sig för au söka hjälp och syslemel kräverstora arbelsinsalser. Vi delar ulredningens uppfaUning och ser möjlighelen allminska behovel av socialhjälp som den viktigasle principiella grunden för attinföra soft. Andra remissinsianser såsomlänsslyrelsen i . ansluler sig lill ulredningens uppfaUning all enbehovsprövad ekonomisk hjälp kommer all behövas även i fortsättningen och atldenna bör omfalta såväl försörjningsslöd som insalser i förebyggande och rehabiliterandesyfte i enlighel med ulredningens förslag. i lånkommenlerar ulredningens förslag alt den nuvarande uppdelningen i"obligalorisk" och "frivillig" hjälp skall slopas.Länsslyrelsen anför all "nuvarande uppdelning i obligalorisk och frivillighjälp ofla är eu hinder för ell konslruklivi socialvårdsarbele och välkomnarsåledes att denna försvinner". Flera remissinsianser lar uppfrågor om den levnadsslandard som socialbidraget bör tillgodose och vilkanormer som bör gälla. 1 anför följande. Socialulredningens förslag lillsocialbidrag för att lillgodose behov av ekonomisk försörjning innebär enpåtaglig anpassning till nyare tankegångar om jämlikhel och solidariielmedborgarna emellan. Socialbidragels syfte skall vara autillförsäkra den enskilde möjlighet till skälig levnadsslandard. Detta innebär en ulvidgning av nuvarande socialhjälpsomfallning som är positiv. De personliga uivecklingsmöjligheler den enskildehar, kan bättre tillvaratas oberoende av i vilken social situation hanbefinner sig. De aktiva levnadsförhållandena förändras lill del bällre. Denenskildes ekonomiska silualion upphör all vara enda grunden för ell värdigtsamhällsliv. Alla medborgare skall beredas lika möjlighel lill ell fullvärdigtliv. Behovsprövningen förutsätts av utredningen bli enkel. Del nuvarandesocialhjälpssyslemet uppfällas av den enskilde som byråkraliskl ochtillkrånglat. Det är därför värdefullt om tillämpningen kan förenklas.Svårigheter uppstår dock alltid vad gäller ulredningssidan, varför den enskildeändock kan komma all uppfatta ut-fåendel av socialbidrag som byråkraliskl. Allundvika en sådan uiveckling kan ske genom en omfaUande informalion lillmedborgarna. Länsslyrelsen delar slulligen ulredningens uppfaUning atlersällningsskyldighel för socialbidragel inte skall föreligga.Ersäitningsskyldighel innebär enbarl en risk för försämring av en lidigarebesvärande social situation. 1979/80:1 131 Flera remissinsianser vill all denuvarande normerna för den ekonomiska hjälpen skall utjämnas mellankommunerna. De slöder socialulredningens rekommendation atl anpassa normernaför socialbidragel lill de föreslagna basbeloppsanknutna normerna för soft.Sådana eller liknande synpunkler redovisar i Skuraborgs län.Kommunförbundel. Föreningen , socionomförbiind,LO, TCO. fiera kommioier som Mulmö, , och . i anserall de föreslagna normerna för soft är för höga och släller sig därför kritisklill all samma normer skall gälla för socialbidragel. En beräkning enligl dessaföreslagna normer ger vid handen all exempelvis en familj med tre minderårigabarn kan, alli efler familjens koslnad för boslad, i vari fall efler de vänladekraftiga ökningarna av den kommunala uldebileringen, ha räll lill socialbidragupp lill en nivå. som ungefär motsvarar den slatliga löneskalans 20:e lönegrad(ca lOOOOO kr/år). av de slalligl anslällda har ijänsli denna eller högre lönegrad. Länsslyrelsen vill med della peka pånödvändighelen av all normer-för ekonomisk hjälp besläms på sådanl sätl, attdel för flertalet alltjämt skall vara mesl allraklivl all försörja sig genomarbele. SACOISR och vill att soft-nivån skall bli högre än enligt socialulredningensförslag. De föreslår all nivån blir densamma som för folkpension (inkl.pensionslillskoll). Folkpensioner och sofl-belopp för make bör vara lika slorasom för ensamslående, vilkel inle anses vara "någon radikal förändringulan denna ordning bör gälla ", Enligl de båda förbunden börsociulbidrugets miniminormer överensstämma med normerna för soft ochtillsammans med denna "bli en av staten fastställd enhetlig miniminivå förlandets kommuner". Socialulredningens förslag vadgäller personkretsen kommenleras från skilda ulgångspunkler. a. all den som är arbetslös skall kunna ha rätl lill socialbidrag.Ingen vänder sig mol förslagel. Några vill gå längre. De anser atl rätlen tillsocialbidrag inte bör vara förbunden med krav på att ta lämpligt arbete.Sociulstyrelsen anför följande. Varken i socialtjänstlagen eller imotiveringarna framgår del klarl om 5 8 i lagen innebär skyldighel för enskildatt ta anvisat arbele. 1 specialmotiveringen uiialas: "Den som ärarbelsför och kan beredas lämpligl arbele är således endasi lillfälligt ochlills han själv kan klara sin försörjning berälligad till ekonomiskl bislåndenligl denna paragraf". Enligt traditionella ar-bdsmönsler försocialvården i vissa kommuner kan della tolkas som all rälien lill bidrag iprincip skall förenas med skyldighel all söka och la lämpligl, anvisal arbele. Socialslyrelsen anser, och harockså i lidigare yttrande framhållit, atl möjlighelen all erhålla ekonomiskhjälp skall vara en rältighel för den enskilde som inte bör förenas medivingande krav. Styrelsen anser alltså inle atl krav om atl la lämpligt arbeteskall införas i lagen. skall emellerUd klart framgå såväl av laglext somspecialmolivering och anvisning. 1979/80:1 132 Även framhåller, med hänvisning lill sill yllrande överprincipbelänkandel, all räll till socialbidrag inle bör förbindas med skyldighelall la erbjudet lämpligl arbete. anser vidare allsocialljänslen, där det behövs bör lämna ekonomiskl stöd lill yngre för all deskall kunna fullfölja sludier i gymnasieskola. Däremot bör inle brisl på medeltill försörjningen i samband med eftergymnasiala studier grunda generell räutill socialbidrag. Utredningen finner del angelägel au ulbyggnaden av delsludiesociala stödel forlsäller och ulformas så all behov av socialbidrag inleskall behöva uppslå. Socialljänslen bör visserligentillse och medverka lill att de studerande erhåller del sludiesociala slöd deär berättigade lill, men eftersom della Slöd. enligl socialulredningens mening,försämrats under de senasle lio åren, kan del dock och har varil nödvändigl allsocialbidrag ges återkommande lill elever pa dessa utbildningsnivåer. gjorde enberäkning av vad del skulle kosla alt låla del selektiva stödet i studiehjälpenulgå med samma belopp som i socialhjälpssammanhang i kommunberäknas för en hemmaboen-de gymnasiestuderande i åldern 16-19 år.Socialhjälpsnormerna i överensslämmer med de regler förexisiensminimum som fastställde och som ocksåsocialulredningens förslag lill sociallörsäkringslillägg bygger på.Sludiestödsuiredningen fann alt en sådan höjning av studiehjälpen skulle koslaungefär . betonar i sillbelänkande all sociallörsäkringslillägg och socialbidrag inte får ses som någon"permanenl lösning" av den försäkrades försörjningssvårigheier. Deekonomiska tillskotlen från socialförsäkringen skall som regel endast svaraför försörjningsbehov som inle tillgodoses på annal säll. Behovel av långvariglförsörjningslillskott mäste, framhåller socialulredningen, tillgodoses på annalsäu. vill medkrafl inslämma i delta resonemang. Det fortsalla reformarbelel i samhällelmåsle successivi minska behovel av mera långvariga ulbelalningar av socialförsäkringstilläggoch socialbidrag. En framlida arbelslöshdsförsäkrinp och en reformering av delsludiesociala stödel kan nämnas som exempel. Försiärki socialpoliliskl slödlill barnfamiljer och - kanske framför allt - fortsatt inriklning på alt höjade lägsta lönerna är andra exempel, Sverigeskonimiinalijänsieniannaförbiind redovisar liknande synpunkler. SKI F önskar vad gäller rikllinjerför socialbidrag lill studerande anföra alt dessa i princip inle bör fä sillsociala slöd genom socialbidrag. 1 ställd bör en sådan fortsatt reformering avdet sludiesociala slödel komma lill stånd all della lill fullo kan läcka destuderandes omkostnader. Av slor belydelse är all vuxensludiestödetytterligare byggs ul så all även familjeförsörjare med slörre försörjningsbördafår rimliga möjligheler till sludier. Förbundel anser dock ur socialpolitiskoch arbetsmarknadspolitisk syn- 1979/80:1 133 vinkel det angeläget all socialbidrag kan ulgå för sludierunder en övergångsperiod i avvaklan på förbättringar i del sludiesocialasystemet. Skolöverslyrelsen inslämmer isocialulredningens uppfaUning all del inle är en uppgifl för socialljänslenall svara för den enskildes koslnad i samband med studier. Slyrelsenunderslryker samlidigl "all sociahjänslen bl.a. bör kunna hjälpa yngreelever i gymnasieskola i akula ekonomiska svårigheier för all siudierna skallkunna fullföljas". kommun redovisar liknandesynpunkler. Socialulredningens förslag au densom deltar i arbetskonflikt skall kunna ha rätt till socialbidrag medäterbetalningsskyldighel har kommenterats relativt utförligt av . Förslaget innebär atl även den somsjälv dellar i konflikl kan få socialbidrag. Vi kan inle finna alt utredningenanförl några bärande skäl för alt pfl della säll ulvidga möjligheterna för densom dellar i arbelskonflikt au erhålla socialbidrag. Vi anser delulomordenlligl väsenlligl atl principen om samhällets neulralild vidarbetskonflikt upprällhålls. I annal fall försvåras möjlighelerna all iräffa kollektivavtaloch därmed uppnå arbetsfred. För au parterna inför eller i en konflikisiiuationskalt ha ell tryck på sig all "göra upp" fordras balans islyrkeförhållandd. Redan nu föreligger lill följd av anställningsskyddslagenspermilteringslönebestämmelser (21 S) och vissa inslag lag ombegränsning av samhällsstöd vid arbelskonflikt obalans lill arbdsgivarsidansnackdel.