prop · G30383 · 1979-12-31 00:00:00 — Mot denna bakgrund är vi beredda atl acceplerakonkurslagskommitténs förslag att elt utvidgat näringsförbud skall införas i konkurslagen. De missförhållanden som visal sig föreligga på detta område är av sådan arl och omfattning att det nuvarande förbudei enligt 199a 8 konkurslagen inle är tillräckligt för alt man skall komma till rätta med dessa problem. En lagskärpning är därtör motiverad.----- Vi vill i detla sammanhang framhålla att vi i etl annalsammanhang tagil ställning mol införande av näringsförbud. Det skedde i vårtyttrande lill över 1977:5""Konsumentskydd vid bilreparaiioner"". Vi framhöll idetta yttrande alt inget företag i och för sig bör bedriva sin verksamhet"i uppenbar strid med konsumentintresset". För all en så långtgåendeåtgärd som elt näringsförbud skall få tillgripas synes del dock uppenbart allmyckel speciella förhållanden måsle föreligga och att inte andra åtgärder kanvara verkningsfulla. I förslag ingick en rad åtgärder, främstregistrering av företag samt regler om garanti och försäkring, som enligt vårmening borde kunna leda till en önskvärd sanering av bilreparationsbranschen.Vi menade därtör atl det inle förelåg behov av en så draslisk åtgärd som ettnäringsförbud innebär, och vi avstyrkte därtör förslagel. 1 nu föreliggande sammanhang föreligger uppenbarligen intenågra andra möjligheter än införande av näringsförbud för att komma till rättamed rådande missförhållanden. Delta leder till atl vi lillslyrker konkurslagskommitténsförslag. 1.39 hantverks- och industriorganisation familjeföretagen och Enligt 199a S konkurslagen fär inte gäldenär underpågående konkurs driva rörelse som medför bokföringsskyldighet. I detremitterade belänkandel föreslås att det i konkurslagen införs ett merlångtgående näringsförbud. Detla föreslås gälla både för näringsidkare och förställföreträdare för en juridisk person eller personer som faktiskt handhareller handhaft ledningen eller förvaltningen av denna. Beslut omnäringsförbud skall enligt förslaget fallas av underförutsätlning att gäldenären grovt åsidosatt borgenärernas, de anställdas ellersamhällets intressen. Etl sådant näringsförbud skall kunna gälla . visar att konkurser ålminstone ivissa enstaka fall har utnyttjats på elt sådanl sätt att konkurrensen påtagligthar snedvridits genom att man systematiskt låtit bli att betalapreliminärskatl, arbetsgivaravgifter el. Dessa enstaka fall påverkarmöjligheterna atl driva näringsverksamhet för ett betydligt större antalföretag. Trots atl varken konkurslagskommittén eller tidigare undersökningarlyckats påvisa något betydande missbruk av konkursinstrumenlet eller någonbetydande förekomst av upprepade konkurser anser organisationerna att det kanvara motiverat atl pä ett effektivt sätt försöka förhindra missbruken. Prop.1979/80: 83 93 utvidgat näringsförbud i enlighel med kommitténsförslag är då en möjlighet. Organisationerna vill emellertid understryka allinförandet av ett näringsförbud är elt mycket allvarligt ingrepp imarknadsekonomin. Näringsförbud kan - om inslitutel används exlensivt eller iövrigt onyanserat - minska dynamiken i ekonomin. Av ännu större betydelse ärtroligen att alltför långtgående regler om näringsförbud kan minska företagarnasvilja lill risklagande i ofla svårbestämda marknadslägen. Elt näringsförbud är också en mycket allvarlig påföljd fören enskild person. Möjlighelerna lill försörjning minskas avsevärt. Del ärockså troligt att man genom alt vara verksam som företagare skaffat sigkvalifikationer som inle är direkt meriterande vid vanligaanställningsförhållanden. Svårigheterna kommer därför i flertalet fall atl varabetydande för den som drabbats av näringsförbud alt få en anslällning på denöppna arbelsmarknaden. Mot denna bakgrund är det enligt organisationernasuppfattning bl.a. av rällssäkerhelsskäl hell nödvändigl att näringsförbudendast får tillgripas när det är helt uppenbart att en fortsatt näringsverksamhetfrån personens sida skulle medföra betydande skada för kunder, leverantörer,anslällda. konkurrerande företag eller samhället. Mot denna bakgrund anser SHIO-Familjeföretagen ochSveriges atl ett utvidgal näringsförbud endast skall fåtillgripas i flagranta fall samt atl rättssäkerheten på olika sätt måstetryggas. Fortsättningsvis kommer kommitténs olika förslag att tas upp ianslulning till deras behandling i betänkandet. 1 anslutning till detta angesvilka begränsningar av näringsförbudet enligl kommitléförslagel som enligtorganisationernas uppfattning är nödvändiga för att en lagstiftning skall varaacceptabel. LRF godtar att möjlighet att meddela näringsförbud införs,liksom alt regler därom inarbelas i konkurslagen. Som kommittén anför härden föreslagna 199 b§ konkurslagenkaraktär av generalklausul. Detta förhållande gör det enligt LRFs mening nödvändigtatt näringsförbud endast skall kunna meddelas efter individuell prövning avvarje särskilt fall. Generalklausulskaraklären innebär också att det överlämnasåt praxis all ge de föreslagna reglerna ett reelll innehåll. Marknadsdomstolenssammansättning och arbetssätt synes göra denna till rätt instans för prövningav frägan om meddelande av näringsförbud. Emellertid bör enligt LRFs meningunder förslagets fortsatta behandling ändock ylterligare utredas om grundernaför meddelande av näringsförbud kan ges etl mer precist innehåll, antingengenom mindre generell lagtext eller i vart fall genom klariäggandemotivuttalanden för dem som kommer att beröras av lagsliftningen. KF inslämmer i kommitténs bedömning all samhället måsteges ökade möjligheter att ingripa mot personer som genom upprepade konkursermissbrukar konkursinstitutet. Etl näringsförbud av den typ kommittén föreslårbör enligt KF:s mening på elt verkningsfullt sätt kunna bidraga till attförhindra fortlöpande missbruk. KF tillstyrker därför att möjlighel att meddelanäringsförbud införes i konkurslagen. Prop.1979/80:83 94 Förbundel delar utredningens uppfattning all någon form av""karantän " är befogad för näringsidkare som flerfaldiga gångerlåter sina företag gä i konkurs genom atl grovt och avsiktligt bryta mol lagensregler och ingångna avtal. Utredningens förslag verkar tillgodose derätlssäkerhelskrav och gurun-tier mot missbruk som är absolut nödvändiga om manavser alt hindru någon att driva rörelse under längre eller . Förbundel har sålunda intet all erinra mol en lagstiftningav föreslagen art. Under senure år har frågan om lämpliga åtgärder frånstatsmakternas sida mot den växunde ekonomiska brottsligheten i vårt landalltmer trätt i förgrunden. Mot denna bakgrund måste det hälsas medtillfredsställelse att kommittén funnit sig böra frumläggu ett förslag vilketfär ses som ett led i kampen mot denna brottslighet och då på ett så viktigtområde inom det svenska näringslivet som konkursinstitutel utgör. Visserligen skullekunnu hävdus ull förslaget om näringsförbud strider mot den i allmäntgodtagna grundsatsen om rätl för envar alt frilt utöva näring, men enliglackordscentralens mening innefattar förslaget inle så långt gående ingrepp inäringsfriheten alt de inte bör kunna godlagas med hänsyn till syftel medförslagel. Uppenbarligen förhåller det sig så atl nuvarande lagregler av skildaskäl visal sig inle vara så verksamma som lagstiftaren avsett. Det är alltförofla svårt alt med slöd av dem ingripa mot den som i sin näringsutövningvägrar att uppfylla förpliktelser vilka för del allmänna rättsmedvetandet tersig självklara. Med hänvisning till dessa omständigheter vill ackordscenlralensålunda ansluta sig till förslaget om näringsförbud. 1.44 Föreningen auktoriserade revisorer FAR lillslyrker konkurslagskommitténs förslag. Kommittén föreslår att möjligheter införs att meddelakonkursgäldenär näringsförbud. Förutom atl konkurs inträffat skall krävas allvederbörande förfarit grovt otillbörligt mot sina borgenärer, på annat sällgrovt åsidosatt vad som ålegat honom som näringsidkare eller genom upprepadekonkurser eljest visat sig uppenbart olämplig alt driva näringsverksamhet.Innebörden av förbudei, som maximalt skall kunna gälla , är att denförbjudne inte får driva bokföringspliktig verksamhel. Frågan om näringsförbudskall prövas av efter ansökan av näringsfrihelsombudsmannen. Näringsförbud innebär en synnerligen ingripande ochlångtgående åtgärd mot den näringsidkare som drabbats härav. 1 sak innebär detatt vederbörande kan komma atl sakna försörjningsmöjligheter.Svenska handelskammarförbundet är därför mycket tveksamt lill instiiutelnäringsförbud, som strider mot principen om näringsfrihet och som ävenledessaknar direkt motsvarighet i gällande rätt. är dock inte förbundetfrämmande för att det kan finnas områden, där "nor- 1979/80:83 95 mulu" lagstiftningsåtgärder inte framstår somverkningsfulla. Skall elt förbudsinslilul införas bör det dock endast kunnakommu ifrågu på områden, där behovet härav gjort sig särskild gällande. Storuppmärksamhel mäsle därvid ägnas uppgiften att säkra atl tillämpningsområdetinte blir vidare än vad som är eiforderligt. Likaså måsle förutsällningarna förmeddelande av förbud ges en adekvat och klar utformning. vill i det sammanhanget erinra om vad flera handelskamraranförde i yttranden över . När det gäller del nu föreliggande förslagel torde detvura ovedersägligt att konkursinstitutel kommil atl missbrukas i inte obelydligomfattning. Genom att de företag varom det här är fråga inte sällan drivs utanhänsyn till skatter och andra avgifler har de även i konkurrenshänseende enmenlig inverkan på den seriösa företagsverksamheten. De sanktioner som förefinnspå detta område har även på grund av bristande resurser ochkon-irollsvårigheter visat sig mer eller mindre verkningslösa. vill därför inte motsättasig att en lagstiftning i den riklning som föreslagits införs. Anknylningenlill konkurslagsliftningen medför alt man får en naturlig avgränsning avlillämpningsområdel. Förbundel vill även som sin mening uttala atl detföreslagna systemet är atl föredra framför någon form av auktorisation ellerannan liknande elableringskontroll. Enligt bör dock lagtextenges en mer preciserad utformning än som är fallet. Bland annat kan den föreslagna lagtexten ge intrycket av att upprepade konkurser i sig kan föranleda näringsförbud, vilkel rimligtvis inte kan vara avsikten. 2 Förbudet i 199 a § KL Det nuvarande förbudet i 199 a 8 konkurslagen bör på de avkommittén angivna skälen bibehållas. Del nuvarande näringsförbudet enligl 199 a 8 konkurslagen(KL) är, som kommittén framhållit, alllför begränsat och bör därtör komplelleras. 1 och för sig kunde man tänka sig atl nämnda paragraf upphävdes och ersattes med en helt ny bestämmelse som därvid skulle la sikte på såväl de förhållanden som regleras genom den nämnda bestämmelsen som förhål landen beträffande vilka behov visats föreligga att skapa nya, ändamälsen ligare regler. Kommittén har själv diskuterat denna fräga men funnit atl sambandet mellan 199 a 8 och ett stort antal näringsrättsliga författningar motiverar att bestämmelsen står kvar. Inspektionen kan ansluta sig till kommitténs uppfattning och har därför ingen erinran mol atl paragrafen behålls i sak oförändrad.- 1979/80:83 96 Utöver det nya vidgade näringsförbudet föreslår kommitténatl det f. n. gällande automatiskt verkande näringsförbudet i 199 a Skonkurslagen (KL) behålls. 1 anledning härav finner marknadsdomstoleninledningsvis betydelsefullt framhålla alt ett bibehållande av 199 a 8egentligen inte kräver nägon närmare argumentering. Alt konkurstillståndprimärt såsom automatisk effekt måste förbjuda fysisk konkursgäldenär atl drivarörelse är nog en självklarhet, och del är ju på denna närmasl självutlösandeomständighet som det av kommittén föreslagna näringsrättsliga systemet vilar. 2.4 hantverks- och industriorganisation familjeföretagen och Kommittén föreslår atl förbudet enligt 199 a 8 KL börbibehållas i sak oförändrad. Organisationerna delar kommitténs uppfattning pådenna punkl. 3 Automatiskt förbud eller särskild prövning? ----- Med hänsyn till att del föreslagna näringsförbudetär avsett att komma till användning endast i mera kvalificerade fallsynes kommitténs förslag om särskild prövning i det enskilda fallet vara atlföredra framför ett automatiskt näringsförbud med dispensförfarande. I likhet med kommittén anser jag att ett näringsförbudskall grundas på individuell prövning. För att i ett givet fall fä veta om en gäldenär handlat päett sådant sätt att näringsförbud är påkallat och för att utröna vilken personelt sådant förbud bör drabba kommer det att i de flesta fallen krävas en vissutredning. Ett automatiskt förbud som skulle gälla frän konkursutbrottetskulle, som kommittén påpekar, medföra ett stort antal dispensärenden. I likhetmed kommittén anser tingsrätten därtör att ett förbud bör föregås av en prövningi varje särskilt fall. Kommittén avvisar tanken på ett automatiskt verkandeförbud. BRÅ delar denna inställning. 1979/80:83 97 Kommittén föreslår alt särskild prövning i det enskildafullet skall införas, innan ett utvidgal näringsförbud meddelas. Sådunsärskild prövning skall gälla gäldenär som förtarit grovt otillbörligt mot sinuborgenärer, gäldenär som på annal sätl grovt åsidosatt vad som ålegat honom somnäringsidkare saml gäldenär som upprepade gånger förekommit i konkurser ochdärigenom visat sig uppenbart olämplig alt driva näringsverksamhet.Inspektionen anser del väl motiverat ull ingripunde besiämmelser meddelas molgäldenär som här avses. Det måste sålunda anses rikligl all den som drabbas avsådant förbud inle får drivu bokföringspliktig näringsverksamhet och alt visslid fastställs, före vars ulgång han inle får bedriva sådan verksamhel. , förefaller väl avvägd. Inspektionen villemellertid ifrågasätta, om inle gäldenärer som förekommil upprepade gånger ikonkurser - t.ex. minsl - och därigenom visatsig olämpliga atl driva näringsverksamhet, automatiskt borde bli föremål fören någol slrängare behandling i förhållande till de övriga två fallen.Personer, som ofta återkommer som konkursgäldenär. visar inte sällan en sädanhänsynslöshet och försla-genhei som riktar sig mol allmänhet och samhället och- inle minst - mot anställda i det konkursdrabbade företagel atl ensärbehandling här synes motiverad. Inspektionen förordar därför atl densärskilda prövning som föreslagils av kommittén ersätts av etl förtärande,enligt vilket näringsförbud automatiskt träder i funktion beträffande personersom råkal i konkurs t.ex. minsl . Den tid,under vilken näringsförbudet i dessa fall skall gälla, bör inte vara för korl.Förslagsvis bör liden bestämmas till . Givetvis bör den som blivilföremål för sådant automatiskt näringsförbud ha möjlighet alt begära befrielsefrån förbudet. Prövningen av om förbudet skall upphävas bör ske av domstol. Detbör därvid ankomma på klaganden atl visa eller göra sannolikt atl han icke kananses uppenbart olämplig att driva näringsverksamhet. Kan han inle göra delta,bör det automatiskt gällande näringsförbudet slå fast. Ocksä RSV anser att ett beslut om näringsförbud alltidskall föregås av särskild prövning i det enskilda fallet. Även om denföreslagna ordningen medför att etl förbud kan dröja någon tid är delta ändåalt föredra framför elt automatiskt system som skulle drabbakonkursgäldenärerna utan urskillning. Kommittén redogör för vilka regler som gäller beträffandenäringsförbud i vissa länder, bl. a. , där man har en automatiskt verkandereglering om s. k. konkurskarantän. Enligt de norska bestämmelserna fär den somunder före ett aktiebolags konkurs har varit styrelseledamoteller verkställande direktör i bolaget inte stifta nytt aktiebolag eller ätasig nya styrelseuppdrag eller bli verkställande direktör i annal akiiebolagförrän efter konkursens början. Motsvarande gäller fysiska personer sompersonligen har försatts i konkurs. Dispens från förbudet kan meddelas helteller delvis ifall del exempelvis inte föreligger misstanke om att vederbörandegjort sig skyldig till brotl i anslutning till konkursen eller hans handlande ibolaget har varit försvarligt. Dispens får också lämnas om Prop.1979/80:83 98 sådan bedöms rimlig och allmän hänsyn inte talar däremot.Dispensprövningen är individuell och görs av den skifleretl som handlagtkonkursen (s 57). Enligt min uppfattning är en automatisk reglering som dennorska konkurskarantänen i kombination med dispensmöjlighel alt föredraframför del av kommittén föreslagna näringsförbudet, som är grundat pä särskildprövning. Konkurskarantunens avhållande effekt måste bli betydligl starkaregenom att den verkar automatiskt och generellt. Del kan i detta sammanhangerinras om kommitténs uttalande i betänkandel, alt syfiet med regleringen ståri samband med det pågående bekämpandet av den ekonomiska brottsligheten (s.75). Som bekant har ju den ekonomiska brottsligheten vilken inte minst tagitsig uttryck i missbruk av konkursinstitutel - enligl uppgift på senare lidlätt en sådan omfattning att den medfört ett avsevärt inkomstbortfall för delallmänna. De motåtgärder som vidlas frän samhällels sida måsle därtör vara avgenomgripande natur för att uppnå åsyftad verkan. Jag delar inte kommitténsuppfattning att det inle finns anledning att anta. alt gäldenärerna över laghar betett sig på ett sådant sätt, att ett automatiskt näringsförbud ärmotiverat (s. 73). Vid genomgång av bouppteckningar i de falligkonkurser, somhar följl efler ansökan av kronofogdemyndigheten visar del sig atl exempelvisbokföringsbrolt är myckel ofta förekommande. Det kan misstänkas all även andraformer av brottslig verksamhet döljer sig i dessa konkurser men någon utredninghärom sker inle enligt nu gällande bestämmelser. 3.6.2 Kronojogdemyndighelen i Göleborg godtar de skäl kommittén i sinallmänna motivering anförl för all ett utvidgat näringsförbud skall föregås avprövning i varje särskilt fall. Myndighelen vill dock i delta sammanhangunderstryka all delta inte får föranleda alt endast ett fålal förbud kommer attmeddelas . Till detta ämne återkommes senare i yttrandet. All näringsverksamhet här i landet är - såsom kommitténanger - fri. om inte annat är uttryckligen föreskrivet. Med hänsyn härtill ärdet enligt syn väsentligl att det utvidgade näringsförbudetendast kan tillgripas efter särskild prövning i det enskilda fallet. Etlautomatiskt verkande förbud skulle nämligen innebära ett alllför kraftigtingrepp i den principiella näringsfriheten: det utvidgade näringsförbudet är juuteslutande tänkt för dem som missbrukar näringsfriheten genom t. ex. ettotillbörligt utnyttjande av konkursinstitutel. En inskränkning av delutvidgade näringsförbudets effekt såsom avsleg från näringsfriheten åsladkomsdärutöver genom att näringsförbuden begränsas i tiden till högst . Systemetmed särskild prövning och tidsbegränsade förbud torde också vara mest förenligtmed de inlressen som lagen (1955:603) om motverkande i vissa fall avkonkurrensbegränsning inom näringslivet (konkurrensbegränsningslagen) äravsedd att främja, dvs. en från allmän synpunkt önskvärd konkurrens inomnäringslivet. Medelst särskild prövning möjliggörs ju att ingripande i form avnäringsförbud kan förbehållas de fall då näringsidkare skaffat sig otillbörligakonkurrensfördelar genom atl t. ex. inte fullgöra sina avgiftsskyldighetergenlemot samhället. ser det alltså som högsttillfredsställande att systemet med särskild prövning förordas av kommittén.Emellertid måsle även 1979/80: 83 99 elt så konstruerat näringsförbud belecknas såsom ensynnerligen ingripan de åtgärd. Därför är det av väsentlig belydelse alt förtärandet beträffande det utvidgade näringsförbudet kringgärdas med starka rättssäkerhetsga- runtier. 1 dettu hänseende får ultala atl förslaget synes erbjuda belryggande garantier.-------- Kommittén anför att ett system med automatisktnäringsförbud har vissa administrativa fördelar. Förbudei kan dessulom fåomedelbar verkan. Etl automatiskt verkande näringsförbud vilar i princip påuppfattningen alt alla konkursgäldenärer fört"aril klandervärt ellerfelaktigt. Den statistik och övrig utredning, som finns rörande konkurser, geremellertid enligt kommitténs uppfattning inte anledning anta atl gäldenärernaöverlag handlat på sådant sätt alt ell automatiskt näringsförbud voremoliveral. delar kommittén'; uppfattning i denna del.Elt sä långtgående aulomaliskt förbud skull': överskrida gränsen för vad manfrån nä-ringsfrihelssynpunkt kan anse moliverat. Del torde vidare få belydandekonsekvenser för näringsliv och arbetsmarknad. Slutligen skulle det trotsadministrativa fördelar i vissa hänseenden även få betydande administrativanackdelar beroende på alla de dispenser från näringsförbudet som ettautomatiskt förbud måste förutsättas ge anledning till. Fördelen med ettautomatiskt system är atl del får omedelbar verkan utan något omständliglrättsligt prövningsförfarande. Emellertid torde man på annal sålt kunnalillgodose kravet på snabbhet. återkommer härtill i det följande. För vissa flagranta missbruksfall torde elt automatisktnäringsförbud kunna övervägas. Lagtexten borde då utformas på sådant sätt attden angav i vilka fall sädant förbud skulle inträda. anseremellertid att rältssäkerhetsintresset är av sådan lyngd alt en individuellprövning av varje enskilt fall inte synes kunna underlåtas. Pä de skäl kommittén anfört bör det utvidgadenäringsförbudet icke inlräda automatiskt utan förutsätta en noggrann prövning idel enskilda fallet. 3.10 Föreningen förStockholms län ----- Kommitténs förslag att prövning skall ske i deindividuella fallen medför dock att man inle uppnår någon större avhållandeeffekt mot alt driva verksamhet i strid mot de krav som mäsle ställas. Enautomatisk reglering motsvarande den norska konkurskarantänen i kombination meddispensmöjlighel synes vara mer överensstämmande med dagens strävanden atlkomma lill rätta med bl.a. den ekonomiska brottsligheten. En fördjupadutredning av hur det norska systemet skulle fungera i bör göras. ----- Förbudet har emellertid fått en sådan utformning attdet kan ifrågasättas om det kommer att få någon större effekt. Prop.1979/80:83 100 För atl råda bot på de grundläggande svagheterna ikommitténs förslag föreslår LO dessutom atl regeln om näringsförbud utformas såatl vissa förtaranden aulomaliskl medför näringsförbud. Grövre skallebroll isamband med konkursen eller etl vissl mindre anlal (ex. två) konkurser böromedelbarl leda till näringsförbud. 3.12 Centralorganisationen /SR /SR godtar de skäl konkurslagskommittén i sin allmännamotivering har anförl för att etl utvidgat näringsförbud skall föregås av prövningi varje särskilt fall. vill dock i delta sammanhangunderslryka. alt detla inle får föranleda all endast etl fålal förbud kommeratl meddelas. /SR delar inle konkurslagskommitténs uppfattning, attinstitutets näringsförbud kommeratt komma till användning i endast mindreulsträckning. Tvärtom anser , alt mot bakgrund av detutbredda konkursmissbrukei etl stort antal ärenden kommer att aktualiseras hosutredande och beslutande organ. -------- Föreningen vill därvid betona vikten av attfrågan om näringsför bud, såsom kommittén föreslagil. prövas särskilt i det enskilda fallet. Ett aulomaliskl verkande förbud skulle drabba även gäldenärer som oförskyllt hamnat i konkurs. Dessutom skulle en sådan ordning inte vara förenlig med principen om näringsfrihet. Förbundet lillslyrker atl näringsförbud endast kanmeddelas efter en prövning i det enskilda fallet. Ett sädant förfarandeframstår otvivelaktigt såsom mera tilltalande än ett system med etl automatisktnäringsförbud då en konkurs inträffat. Det är uppenbart att varje fall i sigkan inrymma sådana omständigheter atl en noggrann avvägning och ettindividuellt hänsynstagande måste ske. Vi delar kommitténs uppfattning att ett näringsförbud intebör verka automatiskt. En särskild prövning bör föregå varje beslut omnäringsförbud, eflersom flertalet konkurser inte innefattar missbruk av detslag som man från samhällets sida vill beivra.