prop · G303178 · 1979-12-31 00:00:00 — Som ny punkt I föreslås i remissen en regel med syfle att komma tillrätta med ölägenheterna av att körkort kan vara interimistiskt återkallat iavvaktan pä lagakraftvunnen dom i ansvarsfrågan så länge att den spärrtid, sombestäms vid den slutliga återkallelsen, blir kortare än den tid som körkortshavarenredan interimistiskt varit frånlagen rätten att föra motorfordon. Denföreslagna regeln utgår från den berörda tidsmässiga regleringen av aterkallelsebesluteti förhållande till brotlmålsdomen. Om, såsom lagrådel förordar, den nödvändigasamordningen mellan avgörandena sker genom att brotlmålsdomen görs materielltbindande för återkallelseprövningen, måsle en annan lösning sökas på problemetmed fördröjningen av den slutliga återkallelsen av körkort, när brottmålsdomendröjer längre än spärrtiden. fall då körkortshavaren varit fråntagen sitl körkort enligt interimistisktbeslut som eller längre än den spärrtid som bestäms vid den slutligaåterkallelsen ler del sig föga ändamålsenligt atl på nyll förordna om återkallelseoch att i samband därmed bestämma en spärrlid. Någon spärr-effekt harspärrtiden då förvisso inte; eftersom den i sin helhet ligger i det förflutnablir del i själva verket endast fråga om att retroaktivt sätta en beteckning påden tid körkortshavaren visserligen varit körkortshavare (och därmed hindradatt få etl nylt körkort) men fråntagen rätten att göra bmk av sitt körkort.Också aterkallelsebeslutet framstår i denna situation som skäligen meningslösteftersom - beroende på vad verkslällighetsföreskrifterna innehåller - delgamla körkortet skall återställas till körkortshavaren eller nyttkörkort kan förvärvas av honom ulan ytterligare karens. I stället för dennuvarande ordningen vill lagrådel föreslå all för de fall, då behov avinterimistisk återkallelse kan föreligga, nämligen fallen enligt 16 § I 7, återkallelsepå samma säll som skall ske tills vidare men alt giltighetstiden för sådanainterimistiska återkallelsebeslut, som grundar sig på misstanke om brottsliggärning, begränsas enligt vad som gäller för spärrtid enligt 21 §. Med en sådanordning vinnes att, om lagakraftägande avgörande i brottmålet inte föreliggervid utgången av den lid som motsvarar spärrliden vid det misstänkta brottet, körkortshavarenåterfår möjligheten att föra motorfordon lika tidigt som om spärrlid hadegällt. Blir däremol ansvarsfrågan avgjord slutligt under det interimistiska ålerkallel-sebeslutelsgiltighetstid, kan frågan om slutlig återkallelse las upp till Prop.1979/80:178 191 avgörandeoch en spärrtid som är längre än den interimistiska återkallelsetidenbestämmas, om det behövs. Från spärrtiden bör liksom nu avräknas den tid som körkortshavarenvarit frånlagen rätlen atl föra motorfordon. Denna avräkning torde inte krävareglering i lag. I verkställighetsföreskrifter bör sålunda kunna föreskrivasalt lid, vamnder körkortet varit interimistiskt återkallat eller varitomhändertaget, räknas som spärtlid. fall då ansvarsfrågan avgörs slutligl först efter ulgången av detinterimistiska återkallelsebeslulels giltighetstid - och körkortshavaren alltsåredan återfått möjlighel att föra motorfordon - kan det tänkas atl en längrespärrtid befinnes vara påkallad än den tilländalupna interimistiska återkallelsetiden.Slullig återkallelse bör då kunna beslutas jämte en spärrtid som sträcker sigframåt i tiden, men del säger sig självt atl det måste vara endast iundantagsfall som en sådan åtgärd skall kunna vara påkallad av trafiksäkerhelsskäl.Vanligare torde vara atl del lagakraftvunna brott-målsavgörandel endaslbekräftar riktigheten av den bedömning som föranledde det interimistiska aterkallelsebeslutetmed dess tidsbestämning. I detta läge bör del finnas möjlighel all förordna atlytlerligare ingripande ej skall ske, dvs. beslul om slutlig återkallelse och omspärrtid bör kunna underlåtas. Blir avgörandet i brottmålet frikännande kan självfallelnågon retroaktiv rehabilitering av körkortshavaren inte ske. Viktigt äremellertid då att inga registreringar av den interimistiska återkallelsenkvarstår lill men för körkortshavarens rätt att ha körkort. Omdet för ett interimistiskt återkallelsebeslut blir käntatt körkortshavaren har eller sannolikt har någon ytteriigare belastning somkan fömlses påverka spärrtiden bör del interimistiska återkallel-sebeslutetsgiltighetstid förlängas. Något särskill stadgande härom lorde inte erfordras dådel ligger i den interimistiska karaktären av beslulel atl det under singiltighetstid kan ändras genom att annat förordnas. Detkan anmärkas all inget hindrar atl man i verkställighelsföreskrifter för inkrav på förarprov för de fall då en tilländalupen interimistisk återkallelsetidenligt den förordade ordningen är så lång atl körkortshavarens körförmåga kanantas ha blivit nedsatt. Har i sådant fall körkort återlämnats efter förarprovkan det knappast komma i fråga alt etl nytt återkallelsebeslut meddelas;situationen är typisk för ett förordnande att ytterligare ingripande inte skallske i anledning av det lagakraftvunna avgörandet i brottmålet. Behovav interimistisk återkallelse kan som förul sagls föreligga i fall som avses i16 S 7., dvs. när körkortshavarens körförmåga antas vara nedsatt av medicinskaorsaker. 1 sådana fall bör någon viss giltighetstid för det interimistiska aterkallelsebeslutetinte beslämmas; någon spärrtid beslutas då inte vid den slutliga återkallelsen.Något förordnande atl ytterligare körkortsingripande inte skall ske kan hellerinte aktualiseras. Det synes emellertid inte nödvändigt att komplicerautformningen av den lag- Prop.1979/80:178 192 text som skall ge grund för underiåtelse av ytterligare körkorlsingripandemed ell undantag för denna situation. Däremot kan det vara ändamålsenligt altutforma sladgandel på sådanl sätt att ytteriigare körkortsingripande kanunderlåtas inte bara i återkallelsefall utan också om någon genom körkortetsomhändertagande enligt 23 S varit frånlagen rätten all föra motorfordon underminst så lång lid som motsvarar lillämplig spärrtid men interimistiskt återkallelsebeslutav en eller annan anledning uteblivit. Del nya stadgandet om underiåtelse av ytterligarekörkortsingripande synes lämpligen kunna tas in som elt första stycke i 24§,vars nuvarande lydelse därvid får bilda paragrafens andra slycke. I enlighet med det anförda vill lagrådet förorda följandelydelse av 18, 19 och 24§§. Till grund för återkallelse av körkort till följd avbrottslig gärning skall belräffande frågan huruvida brott föreligger läggas lagakraftvunnendom eller åklagares beslut enligt 20 kap. 7 § ellermotsvarande bestämmelse i annan författning att ej tala å gärningen. körkort skall återkallas lills vidare i avvaktan påslutligt avgörande av ålerkallelsefrågan om det på sannolika skäl kan antas altkörkortet kommer att slutligl återkallas på någon av de grunder som avses i 16 S1-7. Gmndas beslulel på misstanke om brottslig gärning, skall beslutels giltighetstidbegränsas enligt vad som gäller för spärrtid enligt 21 §. Om behörigheten all föra molordrivel fordon varitfråntagen en körkortshavare med stöd av 19 eller 23 S under minsl så lång lidsom skulle ha bestämts som spärrtid, får i mål om återkallelse av körkortetförordnas alt ytterligare ingripande inte skall ske. Föreligger synnerliga-- (= nuv. 24 §)----- i stället. Godlages vad lagrådel nu föreslagit bör ingressen lill lagförslagelJämkas. Det i tredje slyckel i denna paragraf föreslagnainstitutet erinran motsvarar den s.k. självständiga varningen, varom regler nufinns i 22S första stycket. Erinran innebär, liksom den självständigavarningen, endast ett påpekande liU körkortshavaren om vad trafiksäkerhetenkräver. En erinran skall inte antecknas i körkortsregislrel och saknaröverhuvudtagel självständig rättsverkan. Enligt förslaget skall erinran kunnameddelas av det allmänna ombudet men också av rätten, om den i ett körkortsmålfinner att återkallelse eller varning inte kan komma i fråga. Har rätlenmeddelat en erinran kan körkortshavaren inte överklaga detla. Däremol föreslås atldel allmänna ombudei skall kunna fullfölja lalan i ett sådanl fall. Till delsist sagda kan anmärkas att vad ombudet då i själva verket överklagar ärrättens beslut att inte bifalla hans framställning om återkallelse eller varning. 1979/80:178 193 Det måsle anses vara en för domstolar främmande uppgiftatt göra till intet förpliktande påpekanden av den arl som det föreslagnainstitutet erinran skulle innebära. Det kan ocksä med fog göras gällande att enkörkortshavare, som varit föremål för utredning om återkallelse av hans körkortoch stått som part i etl mål om återkallelse, redan härigenom fått entillräckligt verksam påminnelse om en körkortshavares ansvar. Lagrådet ärdärför närmast böjt för all avstyrka förslaget i denna del. Däremot kan delfinnas skäl för alt det allmänna ombudet, om utredningen rörande etl ifrågasattkörkortsingripande leder lill att förutsättningar för återkallelse ellervarning bedöms inte föreligga, får en möjlighel att, i stället för alt baralåta saken bero, rikta en erinran till körkorlshavaren om de krav som ställs pähonom i denna egenskap. Närmare regler härom kan emellertid meddelas avregeringen med stöd av 32 S i remissförslaget. Med hänsynlill det anförda vill lagrådet förorda att beslämmelsernaom erinran utmönstrasur lagförslaget. Detla skulle innebära atl tredje slyckel i 22 § samt vad somsägs om erinran i 44-46 SS utgår. Någon ändring av nuvarande rubrik före 22 §blir ej aktuell. Åven i den föreslagna lydelsen av 18 S tredje styckel 8 lagenom allmänna förvaltningsdomstolar krävs en följdändring. Avgörandet av om de lämplighetskrav somkörkortslagstiftningen uppställer är uppfyllda skall ske efter en nyanseradoch individualiserad bedömning. När del gäller prövningen av förare har vid denuvarande bestämmelsernas tillkomst kraftigt betonats attnykterhetsförhållandena måste särskilt uppmärksammas och att avkall påskötsamhet i nykterhetshänseende som elt krav på innehav av körkort inte får göras.I körkorlslagen kommer dessa överväganden lill uttryck i 7 S andra slyckel och16 S 5. För atl de myndigheter som har all handlägga körkorisfrågor skall kunnagöra den prövning som sålunda förutsatts, är det nödvändigl alt de har tillgångtill etl så fullständigt utredningsmaterial som förhållandena medger. Iremissprotokollet behandlas frågan hur utredning i körkortsärenden skallinförskaffas. a. redovisas förslag som har framlagts i proposition 1979/80:1 Om , innebärande all polismyndighet inte skall inhämta yttrandefrån socialnämnd i körkortsärenden och all socialnämnd inte skall ha någonrapporteringsskyldighet belräffande körkortshavare. Enligt förslag ipropositionen skall i 39 S körkortslagen införas en bestämmelse omlänsstyrelses eller domstols rätt alt höra socialnämnd. Bestämmelsen, somupplages också i det nu remitterade förslagel (39S tredje stycket, 42 S andrameningen; se även 47 S andra stycket), utsäger att om (ellerrätten) finner anledning anla att någon inte bör ha körkort eller traktorkorlpå grund av sina nykterhelsförhållanden, (rätten) får hörasocialnämnden, om nämndens yttrande har betydel-13 1979180. Prop.1979/80:178 194 se för ärendets avgörande. I motiveringen till sladgandel framhålles,att socialnämnden får höras endasl om det finns en särskild anledning lill det;först om en begången förseelse eller någon annan anmärkning ger anledning tilldet fär myndigheterna inom höras. Till vad sålunda uttalas får lagrådel anföra följande. Föratt körkortslagstiftningens syfte att medverka till ell stärkande avtrafiksäkerheten skall tillgodoses bör, såsom redan antytts, möjligheterna atlinförskaffa erforderiig ulredning i körkorlsärenden vara så vida som möjligt.Från denna utgångspunkt förefaller lämpligheten av det nu framlagda förslagetkunna ifrågasättas. Del kan knappast förutsättas att myndigheterinte skulle kunna lämna upplysningar av betydelse i andra fall än de i vilkaenligt förslaget hörande skall fä ske. Den lillämpning som stadgandet enligtmotivuttalandena avses fä innebär därför en begränsning avutrednings-möjligheterna. Vägledande för utredningsarbetet bör emellertid varaden princip som kommer till ullryck i 8S förvaltningsprocesslagen: ärendetskall bli så utrett som dess beskaffenhet kräver. Det innebär att körkortsmyndighelernabör kunna inhämta yttrande från socialnämnden utan annan begränsning än densom följer av den allmänna grundsatsen atl onödig utredning ej skallinförskaffas. Vad nu sagls innebär inte alt yttrande obligatoriskt skallinhämtas från socialnämnd i varje körkorlsärende. Fråga om återkallelse avkörkort torde inte uppkomma om inie någon omständighet inträffat som kommittill körkortsmyndighelens kännedom. Huruvida denna omständighet bör föranledaatt socialnämnden höres får bli beroende av myndighetens bedömning. Är detfråga om förhållande som medför att återkallelse obligatoriskt skall ske - I6SI körkortslagen - kan ytterligare utredning knappast bli aktuell annat än om lillämpningav 24 § kommer i fråga. 1 åtskilliga andra fall måste förhållandena också varasådana alt del är uppenbart alt någon ulredning genom socialnämnden inte ärpåkallad. När del gäller frågor om meddelande av körkortslillstånd synes lägetvara ett annat. Prövningen skall då avse. bl.a., om sökanden är känd förnyktert levnadssätt. För denna bedömning - som närmasl anger atl positivt sådantuttalande skall kunna göras - synes anledning att fråga socialnämnd inte sällankunna föreligga. De synpunkter som anlagts motiverar att stadgandet inteutformas så restriktivt som i förslagel, utan ges förslagsvis det innehålletalt socialnämnden får höras om finner det erforderligt för ulredningav någons nykterhelsförhållanden. Hänsynen lill andra intressen än dem som körkortslagsliftningenskall tillgodose kan, såsom anföres i propositionen 1979/80: 1, tala för en begränsningav socialnämndens skyldighet att lämna upplysningar. Det gäller främstintresset av att menlig inverkan på de sociala myndigheternas möjligheter allhjälpa alkohol- och narkotikamissbrukare undvikes. I detta hänseende synesemellertid en sådan vidgning av möjligheten att höra Prop.1979/80:178 195 socialnämnden i körkorlsärenden, som här ansetts varamotiverad i trafiksäkerhetens intresse, knappast kunna ha någon belydelse. Detkan för övrigi anmärkas att den som - frivilligt - söker körkorlslillståndrimligen inte kan ha anledning motsätta sig att de prövande myndigheterna undersökerom hans förhållanden är sädana att lagens krav för bifall är uppfyllda. Om vad häranförts inte skulle föranleda någon ändring av det föreslagna stadgandetsinnehåll, bör avfattningen av stadgandet i varje fall Jämkas så, atl sistasatsen "om nämndens yttrande har betydelse för ärendets avgörande"- utgår. inte skall höras i fall då etl yttrande är utanbetydelse - oberoende av dess innehåll - är självklart och behöver inteutsägas. Om avsikten är alt yttrande skall inhämtas endast då socialnämnden harupplysningar all lämna, synes hela stadgandet vara utan mening eftersomlänsstyrelsen knappast kan i förväg ha kännedom om vad socialnämndens yttrandekommer atl innehålla. Meningen med denna paragraf är all uttömmande ange vilkakategorier av mål som del ankommer på länsrätt såsom första instans allhandlägga. När ettallmänt ombud ansöker hos länsrätten om ett körkortsingripande skall han, somförfarandet är tänkt, inte precisera sitl yrkande närmare än att avse just ellsådant ingripande; detta kan innebära antingen en återkallelse eller envarning. Rätten är alltså vid valet mellan återkallelse och varning inte bundenav annat än reglerna i 16 och 22 SS i förslagel. När i lagtexten talas om målom återkallelse av körkort omfattar detta därför också varning. Åven enomprövning enligt 25 S körkorlslagen av ett beslut om återkallelse måste ansesgå in under uttrycket "mål om återkallelse". EnUgt 25 §kan vidare en fastställd spärrlid sättas ned. Om spärrtiden fastställts isamband med att elt körkort eller körkortslillstånd återkallats (se 21 S i detremitterade förslaget), skall frågan om nedsättning handläggas av länsrätten.Genom en ansökan som enbart avser nedsättning uppkommereit självständigt mål. Etlsådant mål kan inte anses röra återkallelse. nödvändiggör enkomplettering av uppräkningen i 40 S, så att också denna målgrupp kommer med,förslagsvis genom att orden "mål om nedsättning av spärrtid efter återkallelse"läggs lill närmasl efter "traktor-kort". Vidare lorde tillägg böra göras om mål om återkallelseenligt 20 S första siycket 2. Enligt denna paragraf i det remitterade förslaget skallolika sätt -ansökan och anmälan - gälla för anhängiggörande av talan om återkallelseav körkort och traktorkorl beroende på om körkortet eller traktorkortet äromhändertaget enligt 23 S eller ej. Reglerna för vad som skall ske med 1979/80:178 196 körkortet eller traktorkortet efler anhängiggörandet av ålerkallelsefråganär emellertid desamma vare sig omhändertagande förekommit eller ej. Något skälför differentierade anhängiggörandeformer finns därför inte. Med hänsyn lillall införandet av allmänt ombud i körkortsmål etablerar en tvåpartssituationsynes det ligga närmast till hands atl som form för anhängiggörandet väljaansökan. Lagrådet föreslår att 41 S utformas i enlighel härmed. Bestämmelserna i 19 S är såväl i det remitterade förslagelsom i lagrådets förslag så utformade alt det interimistiska ingripandet ärobligatoriskt, när de i paragrafen angivna förutsättningarna är för handen.Någon möjlighet att underiåta prövning om interimistisk återkallelse skall skefinns inte. Mot 19 S strider följaktligen den under 41 S föreslagnaföreskriften alt länsrätten får pröva om ell omhändertaget körkort eller Iraktorkortskall återkallas tills vidare eller återställas. Det saknas också av samma skälutrymme för en föreskrift som den i samma paragraf föreslagna all prövningalllid skall ske om part begär det. Däremol kan det vara motiverat att här geen föreskrift att prövning av frågan om interimistisk återkallelse skall skeulan dröjsmål, när körkort eller traktorkort är omhändertaget. 1 enlighet med det anförda föreslår lagrådet atl 41 styckel ges del innehållet all om ett körkort eller ett Iraktorkort äromhändertaget enligt 23 S länsrätten skall utan dröjsmål pröva om körkorteteller traktorkortet skall återkallas tills vidare eller återställas. Av vad lagrådel anfört vid 40 S framgår att rätten i ettmål om återkallelse av körkort har att, om lalan inte lämnas utan bifall,antingen förordna om återkallelse eller, under de förutsättningar som anges i22 S, meddela varning. Någon ytterligare regel som ger rätten befogenhet allmeddela varning såsom föreslagils i försia meningen i förevarande paragraf-behövs alltså inte. Inte heller när del gäller erinran krävs någon sådan regelutöver vad som följer av andra bestämmelser i förslaget. Godtas vad lagrådelföreslagit vid 22 S skall under alla omständigheter vad som i 44 S sägs omerinran ulgå. Lagrådel föreslår all paragrafen får följande avfattning:"Om rätlen i ett mål om återkallelse av körkort, körkortslillstånd eller traktorkorlbeslular all återkallelse inte skall ske, får rällen meddela särskilda villkorför körkortet eller traktorkortet eller besluta (remitteradeförslagel) - --- körkortstiUstånd får rätlen förlänga giltighetstidenför tillståndet." Varken i gällande körkortslag eller i det remitteradeförslaget till ändringar däri finns några bestämmelser om i vilkenutsträckning beslut enligt lagen skall lända till efterrättelse även om de intevunnit laga kraft. Allmänna förvallningsrättsliga principer torde vid sådanlförhållande vara Prop.1979/80:178 197 Sålunda torde det följa av en sådan allmänprincip att eU beslul, varigenom körkortstillstånd meddelals, länder tillomedelbar efterrättelse. Det ligger också i sakens natur att beslul omomhändertagande av körkort är verkställbart, liksom interimistiska beslul.Däremot kan det i vissa fall av återkallelse av körkort eller Iraktorkort tesig tveksamt om aterkallelsebeslutet ulan särskild föreskrift därom länder tillomedelbar efterrättelse, exempelvis när ingripandel grundas pä körkortshavarenspersonliga förhållanden i allmänhet enligt vad som sägs i 16 S 6. Särskilt om ålerkallelseförfarandet,såsom nu föreslås, anordnas kontradikloriskt inför förvaltningsdomstol blirdel näraliggande att i fråga om verkställbarheten av domstolens avgöranden draparalleller med vad som gäller i fråga om allmän domstols avgöranden. Enuttrycklig regel som medför att återkallelsebeslut skall lända lill omedelbarefterrättelse synes därför ändamålsenlig. Om regeln begränsas till att avse endaslåterkallelsebeslut finns emellertid risk för del motsatsslutet alt andrabeslut enligt lagen måsle avvakta laga krafl för alt kunna tillämpas. En sådanordning är inte åsyftad. Endasl i undantagsfall torde det vara motiverat altavvakta laga kraft för atl beslut över huvud taget enligt lagen skall ländatill efterrättelse. Huvudregeln bör därför vara att besluten länder till omedelbarefterrättelse men den beslutande myndigheien bör ha möjlighel att förordnaannat. I enlighet med det anförda föreslår lagrådel atl som ellandra stycke i 45 S förs in etl stadgande alt beslul enligt lagenländer till efterrättelse om inte annat förordnas. Jämför också vad lagrådet anfört vid 22 S beträffandeerinran. Godtas vad lagrådet föreslagit vid 22 § skall försiameningen i andra stycket i 46 § utgå. Som en följd härav bör ordel"heller" i andra meningen strykas. Dessutom vill lagrådet föreslå denJämkningen av första stycket atl orden "beslut i själva målet" byts ulmot "det beslul varigenom målet avgörs". 47 och 48 S§ Enligt förslaget skall elt tvåpartssystem införas i körkortsmälen.Det allmännas lalan skall föras av allmänt ombud. Lagrådel tillstyrkerförslaget i denna del. BeträfTande utformningen av bestämmelserna om allmäntombud vill lagrådet förorda, atl i lagen först utsäges atl del allmännas talanförs av allmänt ombud och atl därefter anges de befogenheter allmänt ombudskall ha. om att en eller flera personer kan utöva funktionen somallmänt ombud och om hur dessa personer utses bör placeras efter de allmännabestämmelserna om allmänt ombud. I tredje stycket av 47 S i förslaget upptages enbestämmelse om alt 14 1979/80. Prop.1979/80:178 198 regeringen eller myndighet som regeringen besiämmermeddelar närmare föreskrifter om allmänt ombuds verksamhet. En särskildbestämmelse härom synes emellertid inte vara erforderiig. då redan av 32 Sframgår atl sådana föreskrifter kan meddelas. Beslämmelsen bör därför utgå. Allmänt ombuds uppgift är att föra det allmännas talan.Däri ingår att, då så är tillåtet, vid behov föra talan mot elt beslut hos högrerätl. Någon särskild beslämmelse härom är inte erforderlig. Försia meningen i48 S bör därför ulgå. Vad som stadgas i andra meningen i 48 S kan därvid lämpligenflyttas till 47 S. I enlighet med vad nu anförts kan 47 och 48 SS gesföljande lydelse: Det aUmännas talan i sådana mål som avses i 40 S förs avallmänt ombud. Det allmänna ombudet har samma utredningsbefogenheter som rättenhar enligt denna lag. Det allmänna ombudet får föra talan även till den enskildapartens förmån. Regeringen eller den myndighei regeringen besiämmerförordnar för varje län en eller flera personer att vara allmänt ombud ochersättare för dem. Med hänsyn till de regler med generell tillämplighet inomförvaltningsprocessen som finns i förvaltningsprocesslagen behöver i dennaparagraf endast ges regler i de hänseenden, vari avvikelse skall ske frånnämnda lags stadganden. Sådan avvikelse föreslås i remissen i fråga om utgångspunktenför besvärstiden för allmänt ombud. Därjämte skall möjlighel atl anföra anslulningsbesvärstå till buds. Lagrådet har ingen erinran mot den ordning som föreslås i dessadelar. I syfle all åstadkomma en längre gående samordning med förvaltningsprocesslagenän den som gjorts i del remitterade förslaget föreslår emellertid lagrådelvissa Jämkningar i paragrafens lydelse. Följande lydelse föreslås: "Besvär av det allmänna ombudet skall anföras från den dag då del överklagade beslutet meddelades.