prop · G3031 · 1979-12-31 00:00:00 — Socialvårdenbedriver redan familjerådgivning och det framstår som naturligt atlsocialljänslen i huvudsak bör ansvara för och erbjuda sådana Ijänster även ifortsäliningen. Den familjerådgivningsverksamhet som bedrivs av bl. a.kyrkan och ideella organisationer berörs i fiera remissvar.Familjelugssukkunnigu anser det angeläget att påpeka all familjerådgiv- 1979/80:1 177 ningsbyråer som drivs av ideella organisationer bör gesmöjligheler att forlsalla sin verksamhel. Uppsalu kommun framhåller allkommunerna inle skall ha monopol på familjerådgivning och all samarbele börkunna ske med t. ex. kyrkan. Svensko Diakonsällskapel anför. Diakonsällskapel, som i samarbelemed Sladsmissionen i Slockholm driver en Kyrkans byrå för familjerådgivning ochpersonlig rådgivning, vill här erinra om den lillgång som den kyrkliga/ekumeniskafamiljerådgivningen utgör, både som komplement lill kommunernas ochlandstingens byråer och som etl altemativ för människor i ett pluralistisktsamhälle. Den kyrkliga/ekumeniska familjerådgivningen är en väl fungerandeverksamhet, som arbetar med samma målsätlning som kommunemas/landstingensbyråer. Denna verksamhet torde även komma att fortsätta.Diakonsällskapel önskar därför särskilt betona vikten av atl familjerådgivningsverksamhelenbyggs ut i den omfattning som föreslagits i socialutredningensprincipbetänkande såsom en lagstadgad uppgift för kommunema, och av attsamarbete bör ske mellan kommunemas familjerådgivning och denkyrkliga/ekumeniska familjerådgivningen, där kvalificerad personal mederfarenhel från sådan rådgivning borde vara en tillgång för samhället. Delegationen för familjerådgivning anför. Jämsides med samhällelsfamiljerådgivning bedriver kyrkorna sådan verksamhet vid 23 byråeroch med ca 30 familjerådgivare anställda. handlades ca 2000ärenden. finns en delegation för familjerådgivning som är enriksorganisation för den kyrkliga/ekumeniska familjerådgivningen. Delegationenär ekumeniskt uppbyggd och har lill uppgift att främja utvecklingen medkyrklig/ekumenisk familjerådgivning. Del föreligger f n. ett stort intresse fördenna verksamhet hos kyrkorna. Man är väl medveten om att samlevnadsproblemfinns bland alla kategorier och man ser verksamheten som ett led i detdiakonala och själavårdande arbelel i församlingarna. Det är självklart atlockså kyrkorna bedriver familjerådgivning, eftersom man medverkar till altmänniskor ingår äktenskap (vigseln) och tidigare medverkade i samband med separation(den obligatoriska medlingen). Del är naturiigt att man tillhandahåller hjälpnär människor får problem i sina relationer. Vi ser den kyrkliga/ekumeniskafamiljerådgivningen som ett komplement till samhällets verksamhet och anser attbåda verksamheterna behöver utvecklas och växa fram sida vid sida. Detla föratt erbjuda människor valmöjlighet då man befinner sig i en krissituation.Rätten att få välja den verksamhet man har mesl förtroende för anser vi vara ensjälvklarhet om man skall kunna hävda atl man omfattar en helhetssyn avmänniskan. Till de kyrkliga/ekumeniska byråerna kommer alla kategorier avmänniskor och inte bara kristna. Anledningen till att man vänder sig till vårabyråer kan vara att man känner trygghet då det gäller oron inför register ochjournaler. Våra byråer ligger ofta lugnt och enskilt och uppfattas inte somnågon "myndighet" eller "organisation". Av lång erfarenhetvet vi att detta är/viktiga faktorer att ta hänsyn till då människor är i krisoch söker familjerådgivning. Vi har samma höga krav då det gäller medarbetarnaskompetens, som man har vid samhällets byråer. Våra konsultteam har sammasammansättning 12 1979180. 1979/80:1 178 men vi har dessulom en präsl med, Sällel all arbeta påskiljer sig inte från samhällels byråer, men den som kommer lill enkyrklig/ekumenisk byrå skall naiurliglvis kunna få diskuleralivsåskådningsfrågor på samma självklara säll som man diskulerar övrigafrågor. Delegafionen för familjerådgivning driver dessulom fortbildning blandsina medarbelare. Till dessa forlbildningskurser inbjuds också familjerådgivarefrån samhällets byråer. Kurserna går med en intensiv kursveckavarje sommar med sludier på hemorten. Familjerådgivningens metodik ärhuvudämnet. Dessulom anordnas årliga studiedagar med aktuella lema.Delegationen för familjerådgivning har också samarbete med den kyrkligafamiljerådgivningen i . Medarbetarna vid byråerna äraktivt engagerade i ulålriklat arbete vid olika ulbildningsanslaller. Inomdelegationen och de kyrkliga och frikyrkliga sludieförbunden arbelar man medstudiematerial i samlevnadsfrågor och konfirmandmaterial. Delegationen för familjerådgivningser med tillförsikt fram mol en fortsatt positiv utveckling med denkyrkliga/ekumeniska familjerådgivningen. Vi har sedan delegationens tillkomstfåll resurser all ulveckla verksamhelen och hoppas kunna få göra del jämsidesmed samhällels familjerådgivning. Även om man från samhällels sida inle kommerall utveckla verksamhelen med familjerådgivning efler de rikllinjer somhittills tillämpats och som visat sig vara av värde, kommer vi inom denkyrkliga/ekumeniska familjerådgivningen all ulveckla vår verksamhet efternuvarande riktlinjer. Vi är hell övertygade om alt del är den enda framkomligavägen atl driva verksamheten på, med bibehållande av den höga slandard påfamiljerådgivning, som f. n. råder. Vi hoppas dock att även kommunerna kommerall låla familjerådgivningen forlsalla som fristående verksamhel. KDS anser del självklarl att ocksåkyrkor och samfund som bedriver en av socialulredningen posilivivärderad familjerådgivning även i framliden kan vara huvudmän för sådanverksamhet. Flera remissinsianser understryker- liksom Kommunförbundel - behovel av särskild ulbildning förfamiljerådgivaren och möjligheter för denne till samråd med andra i sammaverksamhel. Förslagel atl avskaffaövervakningsinstilutd och i ställd införa möjlighet lill förordnande avkonlaklman lämnas ulan erinran av flerlalel remissinstanser. Endast dt mindreanlal remissinsianser lar uUryckligen stäUning för eller emol förslagel. Blanddessa är meningarna delade om värdet av förslagel. i länupplever förslaget om kontaktman som posilivi och framhåller all dennaarbelsform länge har använls enligl nyk-terhelsvårdslagens mönster även inombarnavårdslagens ram. Del är enligl länsslyrelsen välgörande all finna allulredningen har en så seriös inslällning lill de svåra familjerälisligaärendena, och alt dessa kräver speciella insatser av socialljänslen.Erfarenhdsmässigl har man funnil, alllsedan Prop.1979/80:1 179 barnavårdsmannainslitutionen upphörde, all ju mera lid manägnar resp. parter vid I.ex. samarbele kring faderskapsutredningar, deslomindre lid behöver man lägga ned på "medling" och annal arbete isamband med framlida konfiiklsitualioner kring barnen. Arbelssällel kring t.ex.värdnadsuiredningar har också förändrats betydligt, men ambitionenall i den ulslräckning del är möjligi ena parlerna kan enligl länsslyrelsensuppfaUning vara oerhört tidskrävande. Kommunen framhåller all det har uttalats farhågor för attomhändertagande för vård skulle komma atl tillgripas i onödan beroende på allkonlaklmannaskap i vissa lägen inle skulle bedömas som lillräckliglbetryggande. Under förulsällning all socialljänslen kommer all kunna arbelamed ell brell ulbud av ålgärder torde det enligl kommunens mening emellertidinle finnas skäl för dessa farhågor. Konlaklmannaskap innebär enligt kommunenelt förlroendeförhållan-de och är därför överlägset påtvingadövervakningskonlakl. Även delarulredningens uppfaUning all inslilulel övervakning bör slopas och all man islällel bör införa möjlighel all i samråd med den enskilde ulse konlaklman.Förbundel slöder också uppfallningen all möjlighelerna all förordna konlaklmanbör kunna ulnylljas i belydligl fier situationer än de som f n. föranlederförordnande av övervakare. har enpositiv inslällning lill möjlighelen all förordna kontaktfamiljer ochframhåller all liknande arrangemang med framgång har prövals i den barn- ochungdomspsykialriska verksamhelen och av omsorgsnämnden. Riksåklaguren har ingen principiellerinran mol förslagel men påpekar all del medför vissa kriminalpoliliskakonsekvenser bl. a. när del gäller tilllämpningen av inslilulelåtalsunderlålelse för unga lagöverträdare och påföljden överlämnande tillsärskild vård. Riksåklagaren anför i della sammanhang. Jag medger all del frånsocialvårdens ulgångspunkler är mesl följdrikligl alt ersällaövervakningsinsiiluiet med ell frivilligi konlaklmannaskap. Om så sker saknasskäl all behålla beslämmelserna om föreskrifter, förmaning och varning. Ävendessa ändringar får viktiga kriminalpolitiska konsekvenser. Enliglbrottsbalken har domstolen vid påföljdsvalet all iaklla vad som krävs för atlupprätlhålla allmän laglydnad. Samma lanke ligger bakom inskränkningarna iåklagarens räll alt underiåta åtal mol unga lagöver-irädare. Konirollfunktioneningår således som etl nödvändigt momenl i allt kriminalvårdsarbele och skiljerdärigenom kriminalvärden från de flesla andra vårdområden. Eftersomsocialljänslen avhänder sig merparten av nuvarande konlroUmöjligheler framslården föreslagna påföljden överlämnande för vård inom socialljänslen som klarlolillräcklig och från principiell synpunkl direkl olämplig. Denna påföljd börknappasi komma i fråga i andra fall än dem som fömlsäller en tillämpning avlagen med särskilda besiämmelser om vård av underårig. Flertalet ungalagöverträdare bör följ- 1979/80:1 180 aklligen ådömas påföljd i kriminalvårdens regi. Med hänsynlill den pågående Ulvecklingen i riklning mol en ökad användning avkriminalvård i frihel lorde denna överströmning lill kriminalvården inlebehöva innebära nägon skärpning av pålöljdssyslemei förde unga. Det förtjänarframhållas all de antydda konsekvenserna av socialulredningens förslag liggerhell i linje med grundlankarna i BRÅ:s förslag till nytt straffsystem, Enligldessa skall Slraff bygga på ansvar, slraff och vård hållas isär och straffenulformas sä all lämplig värd skall kunna sältas in under verkställighet.Förslagel innebär all påföljden överlämnande lill särskild vård utmönstras ursyslemel. När del gäller frivården föreslås olika former av påföljder,nämligen villkorlig dom. skyddslillsyn och inlensivövervakning. Sistnämndapåföljd är avsedd som en upptrappning av de övriga frivårdspåfölj-derna ochinnebär en mer intensiv konlroll än skyddslillsyn. Härigenom ökar möjigheternaatl på ett effektivt säll fånga upp sociala behov och lägga gmnden förpositiva insalser i samarbele med den dömde, någol som framslår som särskillangelägel med lanke på all en alli större del av fri-vårdsklienielel har sväraproblem av social och annan nalur. Denna uppgifl bör enligl förslagel lösas avfrivårdsorganisationen i samråd med socialljänslen, Ulredningen har förulsall.all övergången lill en vidgad frivillighei i vårdarbelel inom socialljänsleninte bör leda lill atl unga lagöverträdare blir föremål för åtal i vidareulslräckning än som förulsälls i ålals-rätiskommilténs förslag. Del äremellertid osäkert i vad mån della förslag kommer all leda lill lagstiftning.Frågan bör därför bedömas med utgångspunkl frän gällande räll. Del framslårdärvid som uppenbart, alt avsaknaden av adekvata ivångsälgärder inomsocialljänslen i avsevärd män begränsar möjlighelerna au användaåtalsunderlåtelse i resocialiseringssyfle. I synnerhet slopandet avövervakningsinstilutd måsle medföra en markanl ökning av anlalel åtal. Enordning, enligl vilken åtalsfrågan görs beroende av om den unge förklarar sigberedd all underkasla sig viss frivillig värd, som han när som helsl kanavbryta, framstår inte som ändamålsenlig och kan även ifrågasältas frånprincipiell synpunkl. Jag vill i della hänseende ånyo hänvisa lill BRÅ:srapport om dl nyll siraffsyslem. En av huvudprinciperna i förslagel är allbrolt skall följas av slraff. I den mån man avser all begränsakriminaliseringen pä etl vissl område, bör man därför i försia hand använda sigav siraffrällsliga medel. synsäu bör enligl rapporten leda till all manökar ulrymmel för påföljdseflergift så all dom-siolen får samma möjlighel allunderlåta påföljd som åklagaren all underlå-la ålal med undanlag för vissaåterfalls- och konkurrenssituationer, där processekonomiska skäl lalar förslörre åtals- än påföljdseflergift, Socialulredningens förslag lorde inlelägga hinder i vägen för en lösning av ålals-underiåielseproblemaiiken enliglde rikllinjer som förordats i rapporten. Sveu hovrätt anser all även en nylagstiftning bör under klart angivna förulsältningar erbjuda möjlighel all ulanden enskildes samtycke meddela föreskrifter och tillsalta kontaktman. utgårfrån att del även kommer att finnas fall där alla försök tillsamarbele misslyckas. När del gäller dessa fall är det från många synpunklerolämpligt all hell underiåta atl beivra brottslighet. De rätlsvårdandemyndighelerna skulle därför, i avsaknad av övervakning och andra mindreingripande åtgärder enligt social- 1979/80:1 181 lagsliftningen,vara nödsakade att kräva antingen all tvångsmässig vård kommer till ståndenligl den av socialutredningen föreslagna lagen om vård av underårig eller attanordna övervakning inom kriminalvården. Båda dessa lösningar är dock enliglungdomsfängelseutredningens mening olyckliga. villsärskill peka pä all kriminalvård i frihet förutsäUer att frihetsberövandeinom kriminalvården kan anordnas i de fall den dömde inte rältar sig efter debesiämmelser som gäller för frivårdspåföljden. Ungdomsfängelseulredningenavslyrker mot bakgrund av del som sagts atl möjlighelen all inomsocialvården anordna övervakning av underåriga lagöverträdare avskaffas. JO ifrågasätter om del är ändamålsenligl alt avsägasig alla möjligheler all förordna konlaklman annat än med vederbörandessamiycke. a. alt man, om kontaktman avböjs, inte har någraandra åtgärder till buds såvitt avser barnen, än omhändertagande enligl lagenmed särskilda bestämmelser om vård av underårig. Det måsle enligl JO:s meningemellertid finnas många ärenden med barnavårdsproblemalik där behovet av stödoch hjälpinsalser är påtagligt men där man likafullt inle kan anse attkriterierna för omhändertagande enligl den särskilda lagen är uppfyllda. Dessaärenden måsle då lämnas utan ålgärd. JO ifrågasätter om man inle närmasl medlanke på dessa fall borde behålla möjlighelen till övervakning, eller om manså vill, alt förordna kontaktman oberoende av samtycke. Det kan mycket vällänkas att vederbörande till en början motsätter sig att kontaktman förordnas,men senare ändrar uppfaUning lill följd av kon-laklmannens verksamhel. En sådanmindre långtgående åtgärd kan ju också leda till atl socialnämnden kanske kanundvika all la lill mera ingripande åtgärder. JO framhåller vidare atl det i förslaget omkonlaklman finns vissa oklarheter och anför i detta sammanhang. 1 belänkandet får man inte klart svar på frågan omkontaktman kan förordnas för flera personer eller om var och enskall ha egen kontaktman. Man undrar vidare om kontaktman skall förordnas förvissl ändamål. I del exempel som omnämns (s. 183) kan ju denumgängesberältigade t. ex. ha alkoholproblem och därför ha fåll en egenkonlaklman förordnad. Skall då denna konlaklman biträda sin klienl i allaärenden, dvs. även i umgängesrättsfrågan? Om så är avsett - vilket liggernärmasl till hands - bör det sägas ut direkt. kommun anser att del förhållandet att detfinns elt övervakningsinstitut kan medföra en smidigare behandling av ungalagöverträdare. Rätt använt kan det leda till atl övervakaren och klienlen gesen chans all utveckla de goda relationer som förutsätts i den kontaklmannafunklionsom ulredningen talar om. finner alt möjligheten alt utsekonlaklman är värdefull, bl. a. av del skälet att man kan la speciella hänsyn,t. Prop.1979/80:1 182 Kommunen anser emellertid all del finns skäl somlalar för alt socialnämnd även i fortsättningen bör kunna besluta atl förordnakontaktman för den unge utan atl samiycke föreligger. i ärav den uppfallningen all frivilliga kontaktmän inte i alla silualioner kanersälla behovel av ell övervakningsinsli-lul. Däremot hälsar länsslyrelsen medlillfredsslällelse förslagel om möjlighel för en förälder, som inle ärvårdnadshavaré, all begära konlaklman för atl få hjälp med umgängesräll ellerliknande angelägenheter och påpekar alt en sådan möjlighel harvaril efterfrågad. Utredningen om burnens räll påpekaratl det givelvis är bäsl om man kan få den enskilde att godla alt det förordnasen kontaktman. När det gäller små barn kan det emellertid i vissa situationerfinnas behov av någon annan än föräldrarna som särskilt bevakar barnetsintressen. Del skulle därför kunna diskuteras om inle konlaklman eller annanskulle kunna förordnas mol vårdnadshavarens vilja i dessa fall. Frågan bedömsemellertid vara alllför komplicerad för atl utredningen nu skall kunna laslällning. Emellertid avser utredningen - eftersom frågan om hur barn skallrepresenteras i olika krissituationer omfattas av dess uppdrag - att återkommalill frågan om förordnande av någon representant för bam mol vårdnadshavaresvilja. Föreningen i sumhäUetanser all del är av största vikt att barnavårdsman kan utses även molvårdnadshavarens vilja om siluationen är sådan att det är påkallal. Hänsynentill förälderns vilja kan här enligt föreningen under inga omständigheter få gåföre barnets väl. Föreningen vill underslryka att den hade föredragit atlbarnavårdsmannainslitutionen fått vara kvar som obligatorium för barn tillensamslående föräldrar och skilsmässobarn och alt den nu inle kan medverka lillall denna institution ylleriigare urholkas. Kammarrätten i Sundsvallkonstaterar att någon obligatorisk rätt att få kontaktman förordnad inleåsyftas av utredningen. Enligt kammarrättens mening bör detta förhållandemarkeras klarare. Frågor som rör kontaktpersonensroll och kvalifikationer berörs i några remissvar. anser attdet behöver framhävas slarkare, att kontaktmannens uppgift försl och främslinnebär all vara medmänniska. Del finns annars en risk för att den"fixarroll", som socialarbetaren lätt hamnar i, nu i stället läggsöver på kontaktmannen. menar aU densocialarbdarroll - socialassistentroll - utredningens förslag leder till imånga stycken liknar den roll utredningen föreslår för kontaktmannen. Här kangränsdragningsproblem uppstå. Välmotiverade krav på ersällning för förloradarbetsförtjänst och bällre ersättning i övrigt för konlaktmännen kan enliglkommunens mening också leda till alt gränserna blir oklara. påpekar att det finns enrisk för att Prop.1979/80:1 183 man - med de krav som slälls på kontaktmannen - skapar ensärskild so-cialarbdartjänsl på . DeUa skulle enligt förbundets meningvara en olycklig utveckling eftersom mycket i konlaklmannens belydelse och värdejusl ligger i del frivilliga, ideella engagemanget för en enskild. I länpåpekar alt ulredningen inle lar upp frågan om hur långl socialnämnden måslelillmölesgå bislåndsbehövandes önskemål i fråga om val av konlaklman.Länsslyrelsen finner del uppenbart all nämnden kan vägra utse en person somden bedömer som hell olämplig, men frågar sig om socialnämnden också kan vägragodkänna en person endasi därför alt nämnden önskar ulse en annan som är bätlreutbildad eller eljesl lämpligare eller däiför all den konlaklman som denbi-ståndsbehövande önskar få släller för höga ersällningsanspråk. Enligtlänsstyrelsens uppfattning måste socialnämnden få ha etl avgörande inflyiandeöver personvalet, även om därmed service- och frivilligiankarna isocialtjänstlagen i viss mån får mindre utrymme. framhåller atlkontaktman bl.a. skall överta de uppgifter som enligt 3 a 8 barnavårdslagenåligger barnavårdsman. Bar-navårdsmannauppdragen i Slockholm innebär enligtkommunen ofla arbete med komplicerade separalions- och umgängesrältsproblem.Denna rådgivnings- och behandlingsverksamhel kräver specialkunskaper. Kommunensmening är atl verksamheten i och för sig kan inordnas i kontaklman-nainslitulet,men all det är vikligl atl kan anlita utbildade socialarbetare,inte bara lekmän, för konlaktmannauppdrag. Kommunen påpekar att det sistnämndasjälvfallet kan gälla även andra typer av ärenden, där kontaktman förordnas.Svenska Diukonsullskapet för fram liknande synpunkter. Kurlstuds kommun anser atlutredningen andas en allt för slor optimism när det gäller socialtjänstensmöjligheter atl få privatpersoner att engagera sig som kontaktpersoner i slörreomfallning än vad som sker . Frågan om skyldighel förkontaklmannen alt rapportera lill nämnden las upp av , somfömtsätter att tillsynsmyndigheterna eller andra utfärdar regler förkontaktmannens ställning i detta hänseende. Kommunen menar att sådana regler ärbetydelsefulla, särskill som del finns vårdideologiska skäl som talar emotrapporteringsskyldighet. menar attrapporteringsskyldigheten måsle slopas om ett ömsesidigt förtroendefulllsamarbete skall kunna uppnås. Flera remissinstanser diskuterarfrågor om ekonomisk ersällning och andra förmåner lill kontaktpersonerna ochutbildningen av dessa. Riksåklagaren underslryker viklenav allsidig och gedigen ulbildning för konlaklmännen med hänsyn lill derasmångskiftande och belydelsefulla uppgifler. Del är enligl riksåklagarens meningvidare angeläget all ersätiningarna besläms så all yrkesverksamma personer islor ulslräckning kan engageras lill uppdragen. Länsslyrelsen i anser att frågan omersällning lill kon- Prop.1979/80:1 184 lakimännen kommer alt bli föremål för en alllförvarierande bedömning om kommunerna själva skall lösa denna fråga. Ceniralarekommendalioner i likhel med dem som lämnas från Kommunförbundel om I. ex. fosterlöner bör enligtlänsslyrelsens mening lämnas även här. kommun understryker atl delkrävs resurser i form av ulbildning och speciella stödåtgärder förkonlaklpersonerna. kommun år avuppfallningen all frågan om ersällning lill konlaklman bör regleras cenlrallför all skapa likvärdiga villkor i hela landel. Av samma skäl bör genomcenirala beslul fastslällas enhetliga beskattningsregler. Även frågan om rättlill ledighel bör lösas cenlrall, evenluelll genom fackliga avtal. delarutredningens uppfaUning atl konlaklman vid behov skall kunna beredaserforderlig ledighel från arbelel saml all ersättningsfrågan måsle lösas påell lillfredsslällande säll. Kommunen vill samlidigl peka på atlersällningsfrågan för kriminalvårdens motsvarande funktioner beaklas, då dessaersättningsregler ofta kan bli normgivande också för den primärkommunalaersättningsfrågan avseende socialljänslens konlaklman. Svenska nyklerhelsvårdsförbundelbetonar alt rätten till erforderlig ledighet från arbete samtersällningsfrågan för konlaklpersonerna måsle klarl regleras. Förbundel vill idetla sammanhang påpeka belydelsen av all socialljänslen lillskapar möjlighelför en fortlöpande konlakl med dessa frivilliga medarbelare saml tillgodoserderas behov av ulbildning och fortbildning. Även Svenska Diakonsällskapelframhåller behovel av ulbildning. 13 Vård i familjehem 13.1 Vård och fostran i annat enskilt hem änvårdnadshavarens De särskilda problem som kan varaförbundna med foslerbarnsvård berörs ulförligl i några remissvar. Föreningen i samhällel anför. Vad belräffar priorileringen av deenskill inrikiade insalserna upplever vi inom alt foslerbarnen är dengrupp som omedelbarl bör komma i ålnjulande av ökad omsorg från samhällelssida. Foslerbarnen är den mesl svaga och ulsalla gruppen i samhällel. De harinnan de placerades i foslerhemmel ofla genomgålt svåra upplevelser. Om viinle sätler in lämpliga stödälgärder här vet vi all dessa barn med siörstasannolikhel blir vårdfall för resten av livel. Både ur mänsklig ochsamhällsekonomisk synvinkel bör del därför vara angelägel atl tidigt ge demadekvat hjälp. Vi kräver en precisering av på vilka indikationer enfoslerhemsplacering skall ske. Vi är krafligl emol del uttalande som görs ikapitlet om vård av underårig i särskilda fall: "Även om svåramissförhållanden föreligger skall om möjligt Prop.1979/80:1 185 vårdbehovel tillgodoses på frivillig väg." Barnetsbehov av irygga upp-växllörhällanden och konlinuiiel bör här ovillkorligenprioriteras.