prop · G3032 · 1979-12-31 00:00:00 — - Mol intresset av insyn i myndigheternasverksamhet står andra viktiga allmänna och enskilda iniressen: skyddet förutrikespolitiken och försvaret, förden brottsbekämpande verksamheten, för privatlivetshelgd, för enskildas möjlighel all bedriva näringsverksamhet ikonkurtenssamhällei, osv. Dessa iniressen talar enligt hovrätten, ofta med slortyngd, för en vidsträckt sekreiess. 1 formellt hänseende står på likartat sättmol varandra å ena sidan allmänhetens och nyhetsmediernas - och i någon månäven lagstiftarens - inlresse all föreskrifterna överskådligt ochlättförståeligt presenterar begränsningama av offentlighetsprincipen, å andrasidan de tillämpande myndigheternas krav på att föreskrifterna skall ge såexakt ledning som möjligt när sekretessfrågor ställs på sin spets. 1 fråga omtystnadsplikten konstaterar hovrätten atl föreskrifter om denna tidigaremeddelades utan all störte konstitutionella hinder eller andra laglekniskaproblem mötte. Många tystnadsplikter har enligt hovrätten blivit utformade utanatl man har ägnat djupare eftertanke ål de rättsliga problemen: de kan varabeskrivna med svepande formuleringar och oklara till sin innebörd. Som exempelnämner hovrätten polisinslmklionens och barnavårdslagens bestämmelser i ämnet.Del har, anmärker hovrätten, sagts alt mera svepande formuleringarkan godtas i fråga om tystnadsplikter, eftersom del här gäller alt ge direktivsom skall kunna uppfattas och följas även av personer som inte har utbildningoch träning i lillämpning av invecklade rättsregler. Enligt hovrätten är delsvårt au värdera delta argument. Efler det att RF trädde i kraftframstår emellertid en föreskrift om tystnadsplikt på ungefär samma sätt som enföreskrift om en handlingssekretess, nämligen såsom en inskränkning i enkonstitutionell princip (regeln i 2 kap. 1 § RF om yttrandefrihet). De nyligengenomförda grundlagsändringarna i fråga om de medborgerliga fri- ochrättighelema innebär enligt hovrätten krav på särskild försiktighet vidinförande av tystnadsplikter och Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 89 härigenomhar likheten mellan tystnadsplikt och handlingssekreless blivit än merframträdande. Del är i delta läge inte godtagbart att en tystnadspliktföreskrivs i så opreciserade ordalag som har förekommit tidigare. Praktisktsett kan man, har förflutit med stora luckor i sekretesskyddetulan all iakllagbara ölägenheter har framträtt, våga hävda, att den behövligaförtegenheten i alll väsentligt uppnås som en följd av de offentligafunktionärernas lojalitet och goda omdöme och därigenom troligen inte krävernågol särskilt beaktande vid utformningen av sekretessreglerna. De omsorgsfulltutarbetade reglerna om handlingssekretess, vilka fär förutsättas göra klart vadsom verkligen behöver hållas hemligt, ger f. .ö. tillräcklig ledning även förden dagliga hanteringen av känsligt malerial. Hovrätten konstaterar också atlde allra flesta befattningshavare troligen aldrig kommer i situationer där detfinns anledning atl närmare överväga hur gränsen mellan offentligt och hemligtskall dras. Hovrätten ställer sig alltså bakom tanken atl föreskrifterna om deoffentliga funktionärernas tystnadsplikt samordnas med föreskrifterna omhandlingssekretess. Mol del sätt på vilket samordningen har kommit lill ullrycki lagförslaget har hovrätten inte någon väsentlig invändning. Atttystnadsplikterna samordnas med handlingssekrelessen kommer atl fä lill följdalt man inte behöver utnyttja de möjligheter till delegering som RF ger. Deltaär ett värdefullt framsteg; begränsningar av de medborgerliga fri-ochrättigheterna bör utformas direkt av . Det finns, om förslaget blirgenomfört, anledning att överväga om man inte kan helt undvara dendelegeringsmöjlighel som anges i 8 kap. 7 § första slyckel 7 RF. Här bör mansåledes enligt hovrättens mening överväga en ändring i RF. På börman måhända ta del steget alt gmndlagsregleringen av tystnadsplikterna försfrån RF:s till TF:s tillämpningsområde och där samordnas helt med regleringenav handlingssekrelessen. Möjligen borde det uppdragas ålyltrandefrihetsulredningen att utarbeta förslag därom. Sveahovrätt anser alt övertygande skäl anförts för idén all föra samman handlingssekrelessenoch tystnadsplikten lill en gemensam reglering. Enligt hovrättens mening ärdenna lösning den mest ändamålsenliga. Det sätt på vilket det enhetligasekreiessbegreppet har konslmerais är berömvärt. Genom att knyta föremålet försekreiessen till "uppgift" av vissl slag utan avseende på formen harman enligt hovrätten bemästrat svårigheterna all tekniskt sammanföratystnadsplikt och handlingssekretess. Också kammarrätten i SundsvaU anser atistarka skäl kan anföras för en integrering av regelsystemet. Kammarrätten delaruppfattningen all en sammanföring av reglerna lill en särskild lag på sätt somskett i förslaget är förenligt med den bakomliggande grundlagsregleringen. Densislnämnda frågan las också upp av kammarkollegiet som konstaterar allhandlingssekreless behandlas som en del av regleringen av tryckfriheten, medantystnadsplikt ses som en begränsning av den i RF fastslagna medborgeriigayttrandefriheten. Den nya RF har samma syn på tystnadsplikten som TF av ålderhaft på inskränkningar Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 90 från allmänhelens synpunkl rör del sig, menarkammarkollegiet, om ett och samma problem, nämligen undantag frånoffentlighetsprincipen, inskränkningar i rätlen till insyn i förvaltningen. Engemensam reglering av handlingssekretess och tystnadsplikt i allmän tiänstsynes därför enligt kollegiets mening inte behöva föranleda några principiellabetänkligheter. Det är inte alltid möjligt alt meddela bestämmelser gemensammaför allmänna handlingar och information i annan form. Situationer kan länkasdär behov av hemlighållande gör sig gällande enbart beträffande muntliginformation. Exempel härpåutgörden i promemorieförslaget 12 kap. 11 § intagnatystnadsplikten för växeltelefonist, etl uttryck för svårigheterna att heltförverkliga en enhetlig sekrelessnivå för handlingssekreless och lystnadsplikl.Kammarkollegiet anser emellertid att de invändningar som kan resas motlagförslaget inte har en sådan tyngd all de ulgör hinder mot alt föra sammanregler om tystnadsplikt och handlingssekreless i en och samma lag. Inte hellerdomstolsverket anser att beslämmelserna i TF resp. RF lägger hinder i vägen molden valda lösningen. Handlingssekreless och lystnadsplikt kan ses som olikaformer av begränsning av offentlighetsprincipen. Del är enligt istort sett samma iniressen som kräver skydd mol obehörigt spridande oavsett omuppgiften som skall skyddas finns i en handling eller inte. Liknande synpunkterframförs av försvarets sjukvårdsstyrelse. Också postverket anser det lämpliglatt tillskapa ett enhetligt sekretessbegrepp, som avser både handlingssekretessoch tystnadsplikt. Verket instämmer i bedömningen att sekreiessregleringenvinner i klarhet och blir mera lättillämpad om sekretessen får avse den berördauppgiften som sådan oberoende av om den finns dokumenterad i en allmän handlingeller inte. Bankorganisaiionerna framför samma uppfattning. Pressenssamarbetsnämnderinrarom all nämnden i sill remissyttrande över TK:s belänkande framhöll allparallellitet i huvudsak skulle uppnås mellan tystnadsplikt ochhandlingssekreless vad gäller grundlagsskyddet, om man i RF införde en särskildregel om alt inskränkning i yttrandefrihet i form av lystnadsplikl fick görasbara för att tillgodose i stort sett samma syften för vilka handlingssekretessfår införas enligt 2 kap. 1 § TF. Nämnden förordade då atl rlerna omhandlingssekreless och tystnadsplikt skulle i sak följa samma huvudlinje meninte blandas samman genom varandra korsande hänvisningar från det ena systemettill det andra. I promemorian har föreslagits atl de båda regelsystemen skallsammanföras till en enda sekretesslag. Enligt samarbelsnämndens mening visarlagförslaget att ett sådanl sammanförande är tekniskt möjligt. Samordningen ärbyggd på all del är en viss uppgift som sekrelesskyddas, inte en handling.Nämnden anser all man bör så långt som möjligt söka uppnå helt gemensammaregler för en uppgift i en allmän handling och en uppgift hos en tjänsteman.Handlingssekretessen är delvis reglerad i 2 kap. TF, varför lagstiftaren ärbunden av gmndlagens regler såvitt angår utlämnande av en allmän handling. Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 91 tjänstemansbeslut att vägra utlämna en uppgift som inte återfinns i en allmän handling kaninte överklagas. Så länge som det saknas en besvärsordning för vägran allutlämna muntliga uppgifter, blir del omöjligt för massmedierna atl kontrollerahur systemet med tystnadsplikter i praktiken kommer atl inskränkayttrandefriheten, föreslår därför atl det undersöks, om någonform av besvärsordning vid vägran att utlämna muntliga uppgifter kan skapas,(Jfr även under avsnitt 2,) Några remissinstanseranser emellertid atl samordningen av reglerna om handlingssekreless och lyst nadspliklskapar problem, försia problem all beakta vid samordning av regler omhandlingssekretess och inskränkningar i funktionärers rätt all lämna informationom vad de erfarit i tjänsten är, konstaterar regeringsrätten, att två olikagrupper av gmndlagsregler styr utformningen. Regeringsrätten hänvisar lill 2kap, 12 och 13 §§ RF och 2 kap, 2 § TF, vilka innehåller två olika kalalogeröver ändamål, för vilka grundlagsenligt inskränkningar i de grundlagsskyddadefriheterna tillåts. Dessa kataloger är enligt regeringsrätten olika konslmeradeoch inte helt sammanfallande, I promemorian har man visseriigen noteratskillnad mellan de berörda grundlagsbuden (promemorian s, 95), men det synesinte klart vilka slutsatser man dragit härav. Lagförslaget följer TF:s och inteRF:s katalog i sin disposition. Enligt regeringsrättens mening måstebelräffande varje sekretessregel i den föreslagna sekrelesslagen klariäggashuruvida den har täckning såväl i 2 kap, 2 § TF som i 2 kap, 12och 13 §§ RF,Exempelvis saknar reglerna i TFom handlingssekretess till skydd för intressetatl bevara djur- och växtart uttrycklig motsvarighet i ominskränkningar i yttrandefriheten. Till undvikande av framlida osäkerhet omnågon sekretessregelns gmndlagsenlighet bör enligt regeringsrätten en sådangranskning ske . En dylik genomgång, som regeringsrätten för sin del intekunnat företa, är förenad med vissa svårigheter. Regeringsrätten pekar särskiltpå kravet i 2 kap, 12 § RF att begränsningen inte fär så all säga vara tilltagenmed prutmån. Inskränkningen i rällen all lämna uppgift far inte gå ulöver vadsom är nödvändigt med hänsyn till inskränkningens ändamål. Någon motsvarandeuttrycklig begränsning finns inte med avseende på handlingssekretessen. Avdetta skulle enligt regeringsrällen kunna slutas all lagstiftaren har störremarginaler till förfogande då det gäller att föreskriva sekretess rörandeuppgift i allmän handling än belräffande muntlig uppgift. Regeringsrättenkonstaterar fortsättningsvis all samordningen av reglerna om handlingssekrelessoch om inskränkning av annal uppgiftslämnande åstadkommits genom atl lagförslagetutgår från etl gemensamt begrepp "uppgift". Enligt förslaget är detuppgifter, oavsett om de förekommer i handling eller hos funktionären, som blirföremål för sekreiess. Sekretessen ges i 1 kap. 2 § lagförslaget den dubblafunktionen att innefatta förbud mot utlämnande av allmän handling, sominnehåller sekretessbelagd uppgift, och förbud för befattningshavare att röja Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 92 uppgifteller atl utnyltia den utanför den verksamhet dit uppgiften hör. Svårigheternaatl i gemensamma bestämmelser anordna regler om sekreiess för uppgift, som ärkonkretiserad i viss handling, och regler om sekreiess för uppgifter, som ingåri det faktiska velande en funktionär för med sig, finner regeringsrättenuppenbara. Regeringsrällen anför vidare: Handlingssekretessenuigår från handlingen som ett fysiskt objekt, vilket alllid kan lokaliseraslill en viss plats. Den uppgift som endast finns i funktionärens medvetarde ochsom han för med sig var han än befinner sig kan icke på samma sätt läggas fastoch blir med nödvändighet mer obestämd. Dokumentet lever sitt liv oföränderiigloch oberoende av människor. Den muntliga uppgiften, som är förknippad med enmänniska, undergår lätt snabba förändringar av olika slag, liksom människansjälv. Personen som är bärare av uppgiften kan röra sig fritt och kommer ofta inya situationer (promemorian s. 125). Följden är atl uppgifter, som finns lagradei den mänskliga hjärnan, kan komma atl framlas i skilda sammanhang och för heltolika ändamål. Dennagrundläggande olikhet påverkar lagstiftningen på flera punkter. Självfalletpåverkas själva utlämnandet. 1 ena fallel blir fråga om all utbekomma en handlingsom innehåller uppgifterna, i andra fallel alt förmå en funktionär allmuntligen lämna en uppgift. För uppgift i handling kan bestämmas en visssekretesslid. Att på samma sätt ange efler vilken lid en funktionär får omtalanågon uppgift han ackumulerat i sitt vetande under sin tiänst låter sig integöra i generell form. Även överprövning ochrättslig kontroll måste utformas olika för de två huvudtyperna av uppgift.Beslul om handlingssekreless skall enligt 2 kap. 15 § TF kunna överklagas,regelmässigt lill domslol. Förfarandet härvidlag beskrives närmare i 13 kap. avlagförslaget. Någol motsvarande förfarande med överklagande av en funktionärstystnad avseende uppgift som någon begärt finns ej nu och har inte hellerföreslagits. Innebörden av sekretessreglerna kommer därför all bestämmas iförsia hand av en rättspraxis som knyter an lill handlingssekretessen och somregeringsrällen kommer alt utforma. Vad gäller sekretessreglernas lillämpningvid muntligt uppgiftslämnande kommer rättspraxis sannolikt all främst utbildasav högsta domstolen i mål om brott mol lystnadsplikl enligt 20 kap. 3 § BrB. Ivad mån det blir möjligt att upprätthålla enhetlighet i rättstillämpningen kanej avgöras . Härvidlag är all märka atl de båda högsta instanserna kommeralt utgå från så all säga motsatt rättsläge vid sekretessreglernas tillämpning.Rättspraxis i högsta domstolen kommer alt hänföra sig till fall därfunktionären har lämnat ut en uppgift som han bort innehålla. Förregeringsrällen uppkommer motsatt situation. Där gäller det en myndighei, somhållit inne med en handlingsombort utlämnas. Del föreligger risk föralldelbelräffande samma lagrum kan komma alt utveckla sig en dubbel praxis, enrestriktiv vad gäller utlämnande av allmän handling och en mindre restriktivnär del gäller muntligt meddelande av en uppgift av samma slag som finns i denallmänna handlingen. Ävennär det gäller uppställandet av förbehåll vid utlämnandet av uppgift gör sigsamma svårigheter märkbara, föranledda av de båda uppgiftsiypernas olikakaraktär. Förbehåll all icke låta en handling gå vidare är lättare atlkontrollera än etl förbehåll om alt muntlig uppgift ej fär vidarebefordras. Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 93 Dessutomföreligger svårigheter i vad avser dokumentationen för förbehåll vid muntligtmeddelande. TK anförde i sin moiivering lill niotsvarande bestämmelse, attförbehållen måste vara dokumenterade, enär del eljest knappasl finns någonmöjlighet alt beivra överträdelse av dem. För detta ändamål borde det enligt kommitténvara tillräckligt all förbehållen muntligen delgavs den som skulle omfattas avdem och atl därefter en officialan-teckning av delgivningen gjordes på denhandling, där förbehållen nedtecknats. Del kunde enligt kommittén varalämpligl atl sökanden med sin namnteckning fick bekräfta, att han fält del avde förbehåll som myndigheten beslutat (SOU 1975:102 s. 232). Oavsetthur del angivna sättet alt åstadkomma dokumentation om förbehåll kommer allbetraktas i etl brottmål, lorde det enligt regeringsrättens mening blisynnerligen besväriigt all hantera i det praktiska livet, särskill mot bakgmndav alt i flertalet fall begäran om muntlig uppgift lorde komma alt framställasper telefon. Ävensocialstyrelsen anser att det är viktigt atl varje sekretessregel isekrelesslagen har täckning i såväl TFsom RF. Styrelsen konstaterar atl detlainte närmare har berörts i motiven men utgår från atl delta kommer att varafallet när lagen träder i kraft. Svårigheternavid samordningen av handlingssekrelessen och tystnadsplikten har enligt JK singmnd däri all, medan handlingssekretessen kan tidsbegränsas, tystnadsplikten avfrämst praktiska skäl inte låter sig inordnas under på förhand utstakadetidsbestämmelser. Vidare och kanske framför alll uppstår komplikationer vid enbefattningshavares övergång från en verksamhet lill en annan verksamhet i detallmännas tiänst. Systemet medför alt en tjänsteman som byter anställning hosdel allmänna kan komma all bli underkastad tystnadspliktsregler avolika styrka beträffande samma uppgift. Tänkbart är också atl tystnadspliktbelräffande en viss uppgift föreligger för honom på grund av hans tidigareanställning men inte alls i hans nya. Dessa svårigheter sammanhänger enligt JKmed all, på grund av den enhetliga sekreiessregleringen, tystnadsplikten ifrämsta mmmet kommer att vara bunden vid en viss verksamhet, ärendelyp ellermyndighei. 1 dettasammanhang uttalar JK ett önskemål om all i lagen på ett myckel tidigt stadium - kanske lämpligen i lagens försia paragraf- uttryckligen anges all lagen behandlar, utom handlingssekretess m. m., även lystnadsplikl. Ordet tystnadsplikt förekommer enligt förslaget först i 14 kap. Detta är enligt JK en brist inte minsl därför alt ordet sekretess så lätt för läsarens tankartill den nuvarande s. k. sekretesslagen, som ju emellertid inte alls behandlar tystnadsplikten. Enligtlanlbruksslyrelsen borde samordningen av lystnadsplikt och handlingssekretessfömtsätta en samordning även av de regler på gmndlagsnivå som den nyalagstiftningen bygger på. Reglerna om lystnadsplikl grundas på 2 kap.13 § RF, medan reglerna om handlingssekreless är grundade på 2 kap. 2 § TF. Dessa bestämmelser har sinsemellan olika innehåll, och reglerna i TF om när handlingssekretess får förekomma ger mindre utrymme för sekreiess Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 94 änvad RF:s föreskrifter om begränsningar i yttrandefriheten medger. En samordnadsekretesslag medför då enligt lantbmksstyrelsen att man måsle bygga på desnävare reglerna i TF. Handlingssekrelessen fär nämligen inte gå utöver dessa,medan däremot tystnadsplikterna kan göras mindre omfattande än vad RF i ochför sig tillåter. TF blir på så sätt normerande för lagstiftningen, även i dendel denna bygger på RF. Rent logiskt borde i stället den angivna uppräkningen i2 kap. 13 § RF om när tystnadsplikt fär föreskrivas ges samma innehåll som 2kap. 2 § TF. Ett förslag i den riktningen lades också fram i prop. 1975/76:209om fri- och rättigheter i grundlag. biträdde emellertid inteförslagel i den delen ulan beslöt den nu gällande formuleringen av 2 kap. 13 §RF i enlighel med förslag från konstilulionsutskolleKKU 1975/76:56). Skillnadenmellan de båda gmndla-garna blirgenom det nu framlagda förslaget mera markerad.Skillnaden visar sig också på det sättet atl rätt alt delegeranormgivningen för tystnadsplikter (8 kap. 7 § RF) inte har någon motsvarighetnär del gäller handlingssekrelessen, där i princip saknar möjlighelatt delegera beslutanderätten. De angivna olikheterna mellan RF och TF börenligt lanlbruksslyrelsen så långt det är möjligt undanröjas. Styrelsenförordar all den tillsatta utredningen om en ny yttrandefrihetsgrundlagtar upp dessa frågor. Också kommunstyrelsen iSöderiälje kommun anser del angeläget alt yltrandefrihelsregleringen i gmndlagsamordnas. Styrelsen konstaterar all två statliga utredningar f n. arbetar meddessa frågor. Den ena av utredningarna har till uppgift att söka framläggaförslag till en samlad yttrandefrihets-grundlag, medan den andra utredningenhar lill syfle all se över form reglerna för fri- och rättigheternasinskränkningar i RF. Del finns enligt kommunstyrelsen en uppenbar konfliktmellan dessa två utredningars angreppssätt. Enligt kommunstyrelsens uppfattningtalar övervägande skäl för atl man strävar mot en samladyttrandefrihetsgrundlag med formregler som väl harmonierar med RF. I annat fallomöjliggörs del samlade angreppssätt på t. ex. sekretessfrågorna som delremitterade förslagel är exempel på. Av remissinstanserna ärdet endasl etl fätal som är negativa lill en samordning av reglerna omhandlingssekreless och lystnadsplikt. Till dem hör kammarrätten i somanser atl bristema i promemorieförslaget är nödvändigl förbundna med dentekniska lösning som har valls. Den gmndläggande lagstiftningstekniskasvårigheten på sekretesslagstiftningens område ligger enligt kammarrätten i allförena klarhet, enkelhet och läilbegriplighet med en ordning som inte ledertill onödigt stor sekreiess. Varken den gällande sekrelesslagen eller OK:s ochOSK:s förslag kan sägas utgöra någon idealisk lösning av del föreliggandeproblemet. Promemorieförfaltarna har emellertid gjort uppgiften extra svår försig genom atl i ett och samma lagverk reglera dels handlingssekretessen, delstystnadsplikten och den därmed sammanhängande meddelarfriheten i förhållandelill massmedi- Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 95 erna.Härvid har man inte begränsat sig till atl avhandla de skilda problemkomplexeni olika avdelningar inom en och samma lag utan i stället så långt som möjligtförsökt alt organiskt integrera de olika regelkomplexen. Här ligger enligtkammarrättens mening en av de väsentliga orsakerna till all den föreslagnalagen har blivit så komplicerad och svårtillgänglig. För handlingssekretessensdel har det inneburit att man i stället för "handling" nödgats arbetamed "uppgift" som grundbegrepp. Från teoretiska utgångspunkter kandetta förefalla tilltalande, eftersom del obestridligen finns starkt sambandmellan handlingssekreless och tystnadsplikt. Lagstiftningen komplicerasemellertid betydligt. Enligt kammarrällen är del sålunda lättare att konkretavgränsa sekretessen genom att föreskriva att en viss handling skall varasekretessbelagd än all göra del belräffande en viss uppgift, som kanske finnsendasl i en tiänsiemans medvetande. Delfinns också anledning all ställa frågan om det ligger någon egentlig vinst iatl organiskt sammansmälta handlingssekreless och tystnadsplikt i en lag, ävenom en sådan ordning kan förefalla riklig från teoretisk och systematisksynpunkt. Vad det hela handlar om är atl ge offentlighetsprincipen en så storgenomslagskrafl i vårt rättssystem som möjligt. För delta ändamål spelarhandlingssekrelessen en helt avgörande roll. Det gäller med andra ord all gereglerna om handlingssekretess en sådan klarhet och precision all de inte lederlill hemlighållande i andra fall än lagstiftaren har avsett. Dessa reglermarkerar i princip de yttersta gränserna för medborgarnas rätt lill insyn i myndigheternashandlingar. Tystnadspliktenhar däremol inte alls samma betydelse för allmänhelens möjligheter attkontrollera myndigheternas verksamhet. Den enskilde har här, till skillnad frånvad som gäller i fråga om allmänna handlingar, ingen principiell rätt all fädel av den information som myndigheterna sitter inne med. Tystnadsplikten ärett undantag från den grundlagsfästa yttrandefriheten. Denna tar inte somoffentlighetsprincipen i första hand sikte på att skaffa fram information ommyndigheternas verksamhet utan har en vidare syftning. Del kan därför sällas ifrågaom några särskill starka principiella skäl talar för en lagieknisksammansmältning av handlingssekreless och tystnadsplikl. Änviktigare är emellertid att anspråken på fullsiändighel, konkretion ochlättillgänglighet enligt kammarrättens mening inte behöver ställas lika högt påde båda områdena. Med hänsyn till att offentlighetsprincipen spelar den heltavgörande rollen för insynen i myndigheternas verksamhet är del naturiigt attförsöka göra lagstiftningen om handlingssekretess så effektiv och bra sommöjligt i dessa hänseenden. När det däremot gäller tystnadsplikten kan behovenknappast sägas vara lika stora. För del försia ger ju yttrandefriheten intemedborgarna någon rätt all avkräva tjänstemännen den icke sekretesskyddadeinformation som de sitter inne med.