prop · G303114 · 1979-12-31 00:00:00 — Härtill kommer att nämndens objektivitethittills inle har ifrågasatts trots del nuvarande sambandet med verket. Tvärtomsynes förtroendet för verksamheten vara stort bland såväl näringsidkare snmknnsumenier. Viföreslår därför att reklamalionsnämnden i administrativt hänseende skall varaknuten lill även i fortsättningen. I förhållande lill nulägetbör emellerlid vissa ändringar göras, så alt nämndens självsländiga ställningförstärks. a. föreslår vi all nämndens personal skall förordnas avregeringen eller av nämndens ordförande. Enligtvårl förslag skall reklamationsnämnden endast pröva tvister mellan konsumenleroch näringsidkare. Härigenom kommer nämndens verksamhetsområde atl överensstämmamed tillämpningsområdel för den konsumentlagsiiftning som har genomförts undersenare år. Vi föreslår vidare atl det bara är konsumenler som skall kunnapåkalla prövning hos reklamalionsnämnden. Anmälningar mot såväl nyiillverkadesom begagnade varor bör kunna las upp till prövning. Vihar enligt våra direkliv även haft att överväga om möjligheterna att ta uppolika sakfrågor inom ramen för nämndverksamhelen bör vidgas. Vad som framkommit underutredningsarbetet tyder på att behovet av ett reklamationsorgan för ärendenrörande fast egendom är stort. Vi föreslår därför att reklamationsnämnden iframliden skall kunna pröva sådana ärenden. Såväl ärenden rörande köp avfastighet som ärenden rörande arbele på fast egendom bör kunna prövas. Tvister rörandenyttjanderätt lill fast egendom föreslås dock falla utanför nämndenskompetensområde. Liksom i övriga fall bör även i fastighetsärenden krävas atldet är fråga om en tvist mellan konsument och näringsidkare. Ärenden som gällerköp av fastighet i andra hand kommer därför normalt inte alt kunna prövas avnämnden. Klagomålsom gäller statlig och verksamhet av olika slag föreslås kunna bliföremål för prövning i reklamationsnämnden. En förutsättning härför äremellertid alt siaten eller kommunen uppträder som näringsidkare. Blandärenden som vi föreslår skall falla ulanför nämndens kompetensområde märkssådana som gäller lakar- och landläkarijänsier samt advokatverksamhet. ARNhar f. n. rätl all i del enskilda fallel avböja au pröva ärende som intebefinns lämpligt atl prövas av nämnden. Den vanligaste avvisningsgrunden är allutredningen i ärendel är alllför ofullständig. Vi föreslår all nämnden även ifortsättningen skall ha rätt all avvisa ärende, om utredningen i ärendet ärbrislfällig och lillräcklig ulredning inte kan erhållas inom ramen för nämndensarbetsformer. Också i andra fall bör ett ärende kunna avvisas, om det medhänsyn lill nämndens arbelsformer eller andra omständigheter inle lämpar sigför prövning av nämnden. Ensärskild fråga som vi har övervägt är om det kan vara lämpligt med en regionalutbyggnad av reklamalionsnämndens verksamhet. 1979/80:114 ,39 funnil all de fördelar som slår all vinna med en regionalreklumaiions-nämndsverksamhel år begränsade, särskilt mnt bakgrund av denkommunala konsumenlverksamhel som är under uppbyggnad och den sållning avärenden som sker där. 1 vart fall framslår nackdelarna med en regionalutbyggnad som betydligt slörre än fördelarna. Vi anser därför alt regiunal reklamatinnsnämndsverksamhetinte bör kumma i fråga. ;sbeslut har karaktären uv rekommendation lill parlerna om hur ivisien bör lösas.Avgörandena kan alliså inle verksiållas tvångsvis. Vi föreslår inte någonändring på denna punkl. Verkställbara reklamations-nänmdsbeslui skulle innebäraatl förfarandet vid nämnden måste göras mera formaliseral och även i övrigländras på ell säll som skulle medföra alt nämnden och domstolarna i slorulslräckning kom att framslå som likartade alternativ för konsumenten. Del kanenligt vår mening inte vara ändamålsenligl med tvä likarlade förfaranden föralt lösa konsumenttvister. I dettasammanhang tar vi också upp frågan om publicering av namnen på de näringsidkaresom inte följer reklamalionsnämndens beslut. Vi anser atl sådan publiceringliksom nu bör kunna ske i regi och i de former somkomsumeniverket bestämmer. Till konsumeniombudmannens (KO:s) uppgifter hör alt förakonsumentkollektivets talan inför i ärenden om olillböriigmark-nadsföringnch oskäliga avtalsvillkor. KO kan emellertid f n. inieföraenskild konsuments lalan i tvistemål inför allmän domstol. Vi lägger fram ett förslag som innebär all KO i tvistmellan konsument och näringsidkare skall kunna föra konsumentens lalan som ombud,nm ulgången av tvisten är av särskild betydelse från konsumentsynpunkt. Förslagel syftar lill all öka den civilrättsligaknnsumentskyddslagsliftning-ens gennmslagskraft. Avsiklen är all KO skallanvända lalerälten främsl för alt få fram vägledande domstolsavgöranden iprincipiellt vikliga frågor. Talerätten begränsas emellertid inte till renaprejudikalfrågor utan KO kan medverka även när en fråga av annan anledning ärav vikl för konsumentintresset, exempelvis när elt större anlal konsumenterberörs eller när en näringsidkare konsekvenl vägrar alt rätta sig eflerreklamalionsnämndens beslut. I mål där KO medverkar som ombud skall enligi förslagetkonsumenten i princip gå fri från rättegångskostnader. Åven beträffandenäringsidkaren föreslås särskilda regler som begränsar kostnadsansvaret. Syftetmed dessa beslämmelser är alt motverka atl parlerna av kostnadsskäl undvikerrättegång och därigenom försvårar för KO att få fram domstolsavgöranden. genomförande av våra förslag kommer att medföra vissakosinader. När del gäller den föreslagna reklamationsnämndsverksamheten påfaslig-hetsområdet uppskattar vi kostnaderna till sammanlagi omkring 3,1 milj.kr. perår, varav ca 1,5 milj. kr. utgör kostnader för besiktningar. Vårlförslagom att KO skall kunna föra enskild konsuments talan i tvistemål vidallmän 1979/80:114 40 domslolinnebär atl del blir nödvändigl med viss förstärkning av KO-sekrelariatet vidkonsumentverket. Kosinaderna härför uppskattar vi till ca 300 000kr. Föratt nedbringa samhällets kostnader för reklamationsnämndsverksamheten kan manöverväga atl låta dem som anlitar reklamalionsnämndens tjänster bära en del avkosinaderna för verksamhelen. Vi har särskilt när det gäller faslighetsärendenövervägt olika länkbara lösningar för delta. Av främst knnsumenlpoliliska skälanser vi dock alt man bör avstå från atl införa avgifier vid någun avreklamatinnsnämndens avdelningar. För det fall ell avgiftssystem ändå skullekomma i fråga anger vi ett par länkbara alternativ. Reservationeroch särskilda yttranden har avgells på vissa punkler. Del gäller frågorna omförhållandet mellan reklamalionsnämnden och , nämndensmöjlighet att pröva ärenden om fast egendom, publicering av namnen pånäringsidkare som inte följer nämndens beslul samt KO:s talerätl i tvistemål. 1979/80:114 41 Sammanställningav remissyttrandena över reklamationsutredningens betänkande (SOU 1978:40)Ivistlösning på konsumentområdet Efterremiss har yttranden över beiänkandei avgelts av , Hovrällen överSkåne och , . Södra Roslags tingsrätt, Örebrotingsrätt, , , ,bankinspeklionen, försäkringsinspektionen, kommerskollegium (KK),, statens pris- och kartellnämnd (SPK), ,allmänna reklamalionsnämndens ordförande, resegurunli-nåmnden, slatens inslilulför byggnadsforskning, länsslyrelserna i och ,konsumentljänstutredningen, småhusköpskommittén, rättegångsutredningen,banklagsuiredningen. , och kommuner.Landsorganisationen i (LO), (),Centralorganisationen / SR, , , , , , , (), , . (), (), Kungliga automobil klubben(KAK), (), iSkandinavien, . , , och Samhälle, , , . Hyresgästernas sparkasse- uch byggnadsförening (HSB), , saml . Länsstyrelsernahar i sin tur inhämlal och bifogat yttranden från kommuner i länen. Idet följande återges remissinslansernas yttranden i oavkortat skick. Endasl enredigering av materialet på nedan angivna rubriker har gjorts. Remissvaren vadgäller rätten för konsumentombudsmannen atl föra konsumenternas talan redovisasdock inte här. 1 Allmänt om reklamationsförfarandet.................. 42 2 Allmänna reklamalionsnämndensslållning och förhållande till 63 3 Nämndavgörandenas karaktär m. m.................. .... 85 1979/80:114 42 4.1 Fast egendom....................................... 100 4.2 Övrigl.................................................. .. 136 5 Regionala reklamaiionsnänmder........................ 150 6 Allmänna reklamalionsnämndensorganisalion samt hundlägg-ningsruliner 152 7 Finansieringen av nämndverksamhelen............... .. 158 8 Författningsreglering m. m.............................. .. 162 Uppgiftenau lösa tvister mellan enskilda åvilar de allmänna domstolarna. Under sen-arelid hur emellerlid dennu uppgift beuäffiinde vissa rättsområden, snmtraditionellt ankommit på domstolarna, överlämnats till särskilt inrättadenämnder. Mot denna anordning kan riktas anmärkning från principiell synpunkt,uch hovrätten anser alt den kan godtagas endast nm mycket storaeffektivitetsvinster därigenom kan göras. Det bör inle förnekas atldomstolsförfarandel ibland kan vara långsamt, omständligt och kostnadskrävande.Åven psykologiska fakiorer kan ha medverkai lill au enskilda personer - ikonsumentmål och andra mål - avslår från att söka sin rätt vid domstol. Dessasvårigheler bör dock inte lösas genom att handläggningen av tvister inom vissarättsområden flyttas över till särskilda nämnder ulan genom attdomstolsförfarandel reformeras. Ett sådanl reformarbete pågår . Frånden utgångspunkt hovrätten nu angivit kan ulredningens förslag om attpermanenta () ifrågasättas. Del kan emellertidkrävas lång lid atl reformera domstolsprocessen så alt den med bibehållet kravpå rättssäkerhet blir snabbare och billigare och i övrigl mera lämpad atl lösatvister på konsumentområdet. har försöksversamheten bedrivitskommii alt åtnjuta ston förtroende från både konsumenter och näringsidkare.Förfarandet där är enkelt, snabbt och billigt och det åsidosätter ej, såsom dethittills lillämpals, grundläggande krav på rättssäkerhet. och domstolarnakan anses komplettera varandra på ell för konsumenterna tillfredsställandesätt. På grund härav vill hovrätten ej motsätta sig alt permanentas. Enomprövning av kan emellertid bli akluell i samband med en reformering avdomsiolsprocessen. 1.2Hovrätten äver och : Avredogörelsen för ,'\RN;s hillillsvarande verksamhel framgår all denna varilvärdefull som en del av samhällels poliiik aU siödja konsumemerna och förbällraderas ställning på marknaden. Åven bör det enligt 1979/80:114 43 hovruttensmening vid sidan av domstolarna finnas eu organ som på etl enkell sätt prövartvistefrågor inom konsumentområdel. Liksom utredningen anser hovrätten alt detär lämpligl uu fyller denna funkiion. Hovrätten lillslyrker därför alt ARNfortsälter sin verksamhet och all denna blir permanent. Vid sin bedömning avfrågan om ARN:s framlida siällning redovisar Ulredningen åtskilliga synpunkterpå vilken roll domstolarna spelar för lösandet av konsumenttvister.Särskilt småmålslagens lillämpning uppmärksammas. Eftersom det ankommer pärättegångsulredningen all studera erfarenhelerna från lillämpningen av denlagen, anser sig hovrällen sakna anledning att i nu förevarande sammanhang gånärmare in på de problem som är förknippade med småmålslagens tillämpning. Detvill dock synas som om reklamaiionsutredningen underskattar den rollsmåmålslagen konmiii anspela. Hovrätten återkommer strax härtill. Somulredningen själv påpekar är det vidare inte uteslutet att frågan omförhållandet mellan och domstolarna kan komma i ett nytt läge närrättegångsutredningen avslutat silt arbele. Slutsatsen all bör göras lillett permaneni alternativ till domstolarna för prövning av konsumenuvislerrubbas dock inte av dessa omständigheter. På s. 135 f i betänkandetanger ulredningen hur konsumenten bör få vägledning när tvist uppstått.Hovrällen vill i detta sammahang understryka vikten av alt den som konsumentenförst sätter sig i förbindelse med sätter sig in i ärendet så noggrant aukonsumenten fär eu väl genomiänki råd om lämplig ivisilösande insians. Del fårinte förekomma all konsumenten blir hänvisad fram och tillbaka mellan olikamyndigheter innan hans ärende las upp lill prövning. Förulom del obehag somvållas kan sådant, om frågan exempelvis gäller återvinning, leda tillrättsförlust för konsumenten. Erfarenhelernaav försöksverksamheten vid är goda ochtingsrätten delar utredningens uppfattning om atl del inom konsumentområdel börfinnas ell informellt förfarande att tillgå för atl pröva tvister. Tingsrättenansluter sig därför till förslagel om atl allmänna reklamaiiunsnämnden skallgöras permaneni. 1.4 SödraRoslags lingsrätt: Ilikhet med finner tingsrätten tiden vara kommen allpermanenta ARN:s verksamhet. 1979/80:114 44 Tingsrätiendelar ulredningens uppfauning att reklamationsförfarandel ulgör eu lämpligl ochbehövligt uliernativ ull domstolsförfarandel och au del bör finnas en ullmänreklamationsnämnd även . Enligttingsrättens mening innebär det framlagda förslaget förbättringar påkonsumentområdel. Från de synpunkter lingsriilten har utt beukia tillstyrksförslagel med de anmärkningar och tillägg som framförs nedan. Utredningensuppfauning om betydelsen av allmänna reklamaiionsnänm-den delas av lingsrätlen.Det är viktigt även ur domstolarnas synpunkt att ell reklamaiionsnrgun fungerarväl. Tingsrätten har liksom ulredningen uppfattningen ull konsumenten frillskull kunna välja mellan förfarandel vid reklamationsnämnd och domstol. Iavsnittet ""Prövning av konsumenuvisler" uttalar sig utredningenom de krav som bör slällas på förfarandet i konsumenttvister. Tingsrätten delarutredningens synpunkier om detla. Del förtjänar dock alt påpekas aukonsumentens ställning förslärkls betydligt. a. har dettaskell genom det ökade bruket av rättsskyddsförsäkringar, utökad rättshjälp samtövrig lagsliftning på konsumentområdel. Deallmänna dnmsinlarna är samhällets organ för slitande av tvister mellanenskilda. Domstnlarna besitter hög kumpelens för uppgiften.Dumsinls-organisationen är dyrbar, inte minsl lill följd av den starkadecentralisering som utmärker organisationen. Förslag lill åtgärder avstatsmakterna som är ägnade att påverka domstolarnas arbetsunderlag bör prövas mednoggrant beaktande av effeklerna på domstolsorganisationen. Medborgarnaär i allmänhet obenägna atl gå lill domstol med sina tvister. Skälen härtill ärflera. Kostnaderna för en domstolsprocess spelar säkert en roll.Förfarandereglernas ulformning bidrar sannolikl i många fall lill atl denenskilde avstår från all få sin sak prövad eller söker en annan form förprövningen. Den vidsträckta användningen av skiljedomsklausuler ikontraktsförhållanden tyder på det. Utvecklingenpå en rad samhällsområden har tvingat fram enexplosionsartad ökning av anlalel samhällsingripanden mot smärre brott ochförseelser. För atl bemästra den påfrestning delta inneburil på rättsväsendethar förenklade handläggningsformer skapats, genom vilka domstolarna kunnalbefrias från handläggningen av sådana mål. Depenali-seringen av vissa slag avförsummelser har verkat i samma riktning. Det rör sig härom enrationaliseringsprocess i slorskala. 1979/80:114 45 ingentingalt erinra mol den. Den antydda ulvecklingen har tvärtom varii inte baranödvändig utan också värdefull. Närdel gäller den civila målsidan har andra utvägar valts för atl mölasamhällsutvecklingens krav. Specialdomsiolar eller fristående nämnder har inrättatsför judiciella uppgifter som eljesi skolat anknmma på allmän dumstnl. Därigenomhar det blivil möjligt atl avvika från regler rörande rättenssammansällning, förfarandeis ulformning eic. Exempel på sådana nämnder ärhyresnämnderna och allmänna reklamalionsnämnden. Endast i begränsadulslräckning har uppmärksamheten lidigare riklats på möjligheterna altreformera domstolsförfarandel så au bälire förutsäUningar skapas fördomstolarna alt ta hand om tvisterna. Småmålslagen ulgör dock ett exempel på ensådan reform och en översyn av i syfte atl främja enklarehandläggningsformer har inletts. Tillkomstenav specialdomstolar och särskilda nämnder för ivistlösning medför en utarmningav de allmänna domstolarna. a. därför i annal sammanhangbegäri all frågan om elt inlemmande av hyres-och arrendenämnderna itingsrättsorganisationen uireds i särskild ordning. Från samma utgångspunkiställer sig kritisk till den utvidgning som sketl av allmännareklamationsnämndens verksamhelsområde och avstyrker att nämndens kumpelensvidgas ytterligare. inrättades hade nämnden till uppgift att prövaanmärkningar mnt beskaffenheten av inköpta varor eller tillhandahållna tjänster.Därmed avsågs i första hand en teknisk granskning. Ett organ av allmännareklamationsnämndens karaklär har en viktig uppgift all fylla närdet gälleraiipröva sådana anmärkningar. tillstyrker därför att allmännareklamationsnämnden permanenlas för detta ändamål. Emellertid prövar nämndennumera även ärenden av rent juridisk nalur. I och med della har nämndenövertagit uppgifler från de allmänna domstolarna som dessa måste anses varamera lämpade för. inser att del i praktiken kan vara svårt förnämnden att inskränka sig till en rent leknisk granskning. De ärenden somhandläggs vid nämnden och som är till övervägande del av juridisk nalur böremellerlid mot bakgrunden av vad som sagts hänvisas lill de allmänna domstolarnaför avgörande. Försäkringsinspeklionen,som förordnar en expert (utan rösträtt) i Allmänna reklamalionsnämndensförsäkringsavdelning, anser de gångna årens erfarenheler från nämndensverksamhet på försäkringsområdet vara goda och delar ulredningens uppfattningall reklamalionsnämndsförfarandet behövs även som komplement tilldomstolsförfarandel. 1979/80:114 46 k. småmålslagen frän 1974 medfört lättnader för en enskild konsument attbevaka sin räll vid domstol har ökningen av antalet mål där konsument väckttalan varit liten. Anlalel ärenden som behandlals vid har emellertidfortsatt att öka, vilkel inle bara beror på au det numera blivit möjligt förnämnden au behandla fier ärendekaiegorier än lidigare, exempelvisreklamationer rörande försäkringar. Delär välkänt atl den enskilde knnsumenlen känner sig hämmad av och obekant meddet formella juridiska förfarandel vid domstol och ogärna vänder sig dil vidtvister. Förfarandet vid , som är skriftligt, torde inte upplevas på sammasätt. Näringslivel har kommii au sälla sion värde på nämndens verksamhel blandannat mol bakgrund av den erfarenhet och sakkunskap, som finns representeradoch inie funnil anledning att ifrågasälla nämndens opartiskhet. Statistiskaberäkningar visar ait nämndens rekommendationer efterlevs i mycket hög grad.Utredningen har diskuterat möjligheten av all göra reklamalionsnämndens beslulverkslällbara, men funnil övervägande skäl tala för att avgörandena även iframtiden endasl skall ha karaklären av rekommendationer, vilket är enståndpunkt som kollegiet biträder. Erfarenhetenvisar all förfarandel vid varii ett bra allernaliv för prövning avkonsumenttvister, inte minsl mot bakgrund av det slora antal tvister, som genomARN"s förmedlande kunnat lösas . Delär emellertid viktigt atl handläggningen vid sker så snabbi som möjligt,och kollegiet finner atl det därför vore lämpligl med en översyn av rulinernaoch kanske ulökning av personalen i syfte au förkorta de otillfredsställandelånga handläggningstiderna vid vissa av nämndens avdelningar, säsom tillexempel vid försäkrings- och motoravdelningen. Trosau lokal och regional konsumentupplysning forllöpande byggs ut, bl. a. i syfteatt förebygga tvister mellan konsument och näringsidkare, visar erfarenhelenatt del än så länge finns behov för ett organ av "s karaktär. Underförutsättning alt nuvarande rättegångsordning inte ändras på ell sådant sätlatt elt informellt förfarande vid prövning av konsumenttvister blir obehövligt,ansluter sig kollegiel lill utredningens förslag atl låta försöksverksamhetenvid reklamationsnämnden övergå till fasi verksamhet. Utredningenhar lämnat förslag angående den del av samhällets konsu-menipolitik som syftariill atl underlätta för konsumenter att ta till vara sin rätt när det uppstårtvist med näringsidkare om en vara eller ijänst. 1 sina överväganden harulredningen lill stor del hafl alt uppehålla sig vid allmännareklamationsnämndens () ställning och verksamhet. 1979/80:114 47 hänsyniill denna inriktning av utredningsarbetet finner marknadsdomstoleninledningsvis motiverat alt uppmärksamma ulredningens sammansällning. Med beaklandeav sammansällningen torde ulredningen i själva verkei närmasl vara aukarakierisera såsom en inom konsumeniverkel (KOV) och eiableradiniernulredning. Huruvida en dylik iniernuiredning är den lämpligasle allulifrån direkliven obundei överväga ARN:s roll inom konsumenipoliiiken ochdärvid kanske finna nya infallsvinklar beiräffande de spörsmål som aklualiseraskan man enligi marknadsdomsiolen ifrågasälla. Den på siu säu heltgrundläggande frågeställningen rörande ARN:s framlida ställning är huruvida delöver huvud tagel skall finnas någol statligt reklamationsnämndsförfarande förlösande av konsumenttvister. Härvid får instämma iutredningens förordande av au det vid sidan av domstolsförfarandel skall finnasetl nämndförfarande också . Åven om reklamalionsnämndsförfarandetfrån fråmsl rättssäkerhetssynpunkt är förenal med brisier har det dock visalsig vara ett ändamålsenligl remedium för konsumenterna när tvist uppstått mednäringsidkare om en vara eller tjänst. Enligt synsäll kanemellerlid ett reklamationsnämndsförfarande aldrig utgöra annat än ettkomplement till domstolsförfarandel. I en rättsstat måsie den slutgiltigaprövningen av räitsivisier alltid kunna ske vid domsinl. Marknadsdomstolenhar alltså funnil atl det även bör finnas etlreklamationsnämndsförfarande. Såsom ulredningen föreslagit bör även denframlida nämnden kallas . Fortsättningsviskommer dnmstnlen att uppehålla sig vid den ivistlösning som skall ske i . finns del emellertid anledning understryka att också denkommunala konsumentskyddsverksamheten har stor betydelse för möjligheterna aulösa tvister på konsumentområdel. Härvidlag fär domstolen ansluta sig tillulredningens överväganden. Reklamaiionsutredningenföreslår att även i fortsättningen skall bedrivaverksamhet på i huvudsak samma säu som . instämmer i deltaförslag och ansluter sig till de argument som utredningen framför. Utredningenutgår från atl nämndverksamhelen är en del av konsumentpolitiken och utgör ettled i samhällels strävanden att stödja konsumenterna och att förbättra derasställning på marknaden. Det är enligt verkets uppfattning väsentligt att man serverksamheten från den utgångspunkten och inte - som en reservant i ulredningen- som en form av rättegång. verksamhel skall kunna bedrivas på ett meningsfullt sätl och med enrimlig resursinsats är det väsenlligl all man på olika säu försöker begränsatillströmningen av ärenden till nämnden. Detta kan ske på flera 1979/80:114 48 Samiidigisom regeringen lillkallade reklamaiionsutredningen uppdrogs ål konsumeniverkelau branschvis gå igenom malerialel hos bl. a. föratt ange åtgärder för au minska reklamationsorsakerna. I december 1977överlämnade verket en rapport om genomgången till regeringen. I rapportenredovisades dels åtgärder som verket självl kan vidta för au begränsa antaletreklamationer, dels sådana åtgärder som kräver beslut av statsmakterna. Dessasenare ålgärder avsåg bälire konsumentskydd vid köp och reparation av bil,utvidgad kontroll av konsumenttjänster saml konsumentens rättigheter dåsäljaren uppdragit åt fristående serviceförelag all fullgöra säljarensgarantiansvar. Verket framhöll också i rapporten att en ökad användning avöppet köp mea säkerhet skulle nedbringa antalet reklamationer. Eltannat sått atl minska anlalel reklamationer hus nämnden är att knnsumenlen iförsta hand vänder sig lill den kommunala konsumentverksamheten.Konsumentvägledaren kan då hjälpa konsumenten att genom kontakter mednäringsidkaren klara upp tvisten. Om vägledaren själv tar konlakl med förelagetkan detla bidra lill att saken görs upp i godo. Erfarenhelerna visar altivistigheter i samband med "konsumeniaviaf" ofta har sin grund i atlparlerna inte är tillräckligt informerade om vilka regler som gäller.