prop · G303159 · 1979-12-31 00:00:00 — 1 takt härmed harpriserna på bilar stigit krafigt och har lelt till minskad försäljningsvolym.Tillgängliga uppgifter ger vid handen att troligtvis flertalet företag inombilhandeln går med förlust . Eftersom kostnaden för att erhållakredii regelmässigt utgör en lung post bland bilföretagens övriga kostnader,är det av utomordentligt intresse atl kreditkostnaden inte yllerligare belastarrörelseresultatet för de små och medelstora företag del här är fråga om. En åtstramning av kreditmöjligheterna i kombinalion medhöjda kreditkostnader kan således få allvarliga konsekvenser för svenskbilhandel. Det är inte bara bilföretagen som kan ta skada, utan ävenbilkonsumentema genom att dessa i sisla hand får bära de kostnadsfördyringarsom en åtstramning och reglering av kreditmarknaden kan leda till. Det bör understrykas alt den av samhället fördakonsumentpolitiken inle bara bör ta sig uttryck i civilrältsliga ochmarknadsrätlsliga skyddsmekanismer, ulan även bör innebära att konsumenten harrätl lill rimliga kreditförhållanden givetvis inom de ramar som samhälletsoch konsumentens ekonomiska möjligheter tillåter. Även i etl åtstramat konjunkturläge kan det behövas vissasäkerhetsventiler för särskilt angelägna kreditbehov. Även om del i principbör råda konkurrensneutralitet mellan olika finansieringsallemativ, måste mandock beakta att särskilt de mindre företagen ges möjlighet alt erhållakrediter, låt vara i restriktiv omfattning, även i situationer då samhället fören återhållsam kredilpolitik. De förslag kommittén lagt fram lar enligt MRF:suppfallning icke tillräcklig hänsyn till ovan redovisade synpunkter.Kommitténs förslag innehåller således inga konkreta åtgärder för attunderlätta och stödja de små och medelstora företagens anskaffningsbehov avkredit eller åtgärder för atl förbilliga sädana krediter. Förslagen går istället ut på att lagen om kreditpolitiskamedel skall bli tillämplig även för finansbolagen -.De åtgärder kommittén sålunda föreslagil är utan tvivel avmycket ingripande betydelse för både finansbolagen och deras kunder. som påbörjat sitt arbeleskall finna former för förbätlrade finansieringsmöjligheter för mindre ochmedelslora företag på servicesektom. Finansieringsbolagen spelar i dettasamman- 1979/80:159 80 häng redan nu en viktig och positiv roll. Samhälletsambitioner på småföre-tagarområdet skulle komma att skadas omFinansieringsbolagskommitténs förslag skulle genomföras i onyanserad form.Denna företagsamhet har stort behov av flexibla och varieradefinansieringsformer särskilt i tider med slarki begränsade möjligheter tillegenfinansiering. Man torde på goda grunder kunnaanta att den föreslagna regleringen kan leda till en försämradkreditförsörjningsgrad i vissa lägen som finansbolagen kommer att sesig föranlåtna atl genomföra prishöjningar på krediter på gmnd av alt dessadrabbas av höjda kosinader. Det hade emellertid varit av utomordentligtintresse om den föreslagna lagstiftningen hade föregåtts av en mer ingåendeundersökning än som skelt i kommitténs belänkande av de sannolika verkningarsom förslagen kan leda till. Det kan därför ifrågasättas om det inte vorelämpligt att göra en närmare undersökning och utvärdering innan förslagenupphöjs lill lagar. Det kan härvid även finnas skäl att kompleltera detstatistiska material kommittén tagit fram, eftersom det på vissa punkterframstår som osäkert och ofullständigt. En alllför omfattande offenlligslyrning och kontroll kan leda till att finansieringsströmmama söker sig framlängs mer "informella" banor som sannolikt är mindre lyckade ursamhälls- och konsumentsynpunkt. Finns överskotlskapital på en hand ochfinansieringsbehov på en annan, kommer de bägge intressenterna all finnavarandra på del ena eller andra sättet, även om regleringen blir betydande -eller kanske just därför. all gå in på enskildhelema ikommilléns förslag kan MRF från sina utgångspunkter konstalera alt de framlagdaförslagen kan leda till en allvarlig försämring av kreditförhållandena inombilbranschen. För de bilmärkesanknutna finansbolagen inommolorfordonsbranschen, vars kredilgivning till alldeles övervägande del bestårav förelagskrediler, kan t. ex. reglema om ullåningsreglering medföra belydandeproblem vid lagerfinansiering som i sisla hand kan leda till slömingar iförhållandel mellan biltillverkare och återförsäljare. Effektiva ochkontinuerligt fungerande finansieringsresurser är i själva verket enfömlsätlning för en framgångsrik bilindustri och bildistribulion.Konkurrensneutraliteten mellan inhemska och ulländska bilfabrikantersfinansieringsverksamhel måsle bibehållas. Del bör härvid understrykas attbilbranschens egna finansbolag enbart bildals för att lösa vissafinansieringsfrågor för en viss gmpp och det finns därför anledning altbetrakta dessa bolag utifrån andra uigångspunkter än sådana bolag som bildats enbartmed syfle atl driva affärsverksamhet inom finansområdet med kunder från olikahåll. Bilbranschens egna finansbolag arbelar sålunda ulifrån hell andraförutsättningar än de finansbolag som icke har en begränsad kundkategori. Särskilt den inhemska produktionenoch åtföljande dislribulion av bilar har tilldragit sig regeringens inlresse,såtillvida som denna tillsatt en ulredning med uppgifl allkartlägga den svenska bilindustrins framtid och att i anslulning därtillföreslå lämpliga åtgärder för att trygga dess bestånd. Det samspel som rådermellan produktion och distribution av bilar är självfallet av slörsia inlressehärvidlag. Det kan mot bakgmnd härav ifrågasättas om det inte vore lämpligt attlåla den sålunda tillsatta utredningen närmare överväga vilka åtgärder som kananses lämpliga atl vidta med avseende på bilföretagens finansieringsfrågor,varvid även bör uppmärksammas samspelet med de särskilda regler inom bilhandelnbeträffande konlanUnsats och kredittid vid försäljning av vissa bilar. Prop.1979/80:159 81 MRF hemställer således om all bilbranschensfinansieringsfrågor måtte bli föremål för den lidigare omnämnda ulredningensställningstaganden och åtgärder. MRF finner det således angelägel altbilbranschens egna finansbolag hålls utanför den föreslagna lagsiiftningen. 1 övrigt ansluter sig MRF till desynpunkter som anfört i sill remissyttrande. Förbundet instämmer i och Svenska handelskammarförbundets gemensamma yllrande ochanför därtill: Vi vill därvid särskilt trycka på vad organisationerna säger omfinansieringsbolagens betydelse från kundsynpunkt. Mindre och medelstoraföretag utgör den övervägande delen av finansieringsbolagens kunder. Del är moldenna bakgrund angeläget att inga sådana åtgärder vidlas som kan motverka deanslrängningar som allmänt görs från regeringens sida för atl stärka de mindreoch medelstora förelagens konkurrenskraft. Detla understryker vikten av deinvändningar som föreligger mol det remitterade förslagel. Förslagen berör flera av våramedlemsföretag, som har bilfinansierings-företag knulna till sig. Några ärmedlemmar av , medan andra slår ulanför dennaförening. Finansieringsförelagens tjänster har stor betydelseframför alll för de mindre och medelstora förelagen. Det vore speciellt inuvarande trängda ekonomiska läge olyckligt att i onödan försvåra ochbyråkratisera verksamheten för finansieringsföretagen och därmed för deraskunder. a. sätts finansieringsföretagens produklulveckling i fara omförslagen genomförs i sin helhel. Förslagen har utformats med ulgångspunkl från altfinansieringsföretagens verksamhet är att jämställa med bankernas. Delföreligger dock betydande skillnader, som gör att de föreslagna reglemariskerar all få svåra konsekvenser också för bilföretagen och deras kunder. är del endabörsnoterade finansieringsbolaget i . Den offenlliga insyn och värderingsom följer med denna status kan leda till andra uppfattningar än i företag medannan ställning. Av de större finansieringsbolagen är vi dessulom det endasom slår frilt från ägande av banker, vilkel också ger en annan situation (t.ex. vad det gäller inlåningen) och därav givelvis en annorlunda syn på deframförda förslagen. Vi är ej heller medlemmar i den av banknärståendefinansieringsbolag dominerade , varför vi inleden vägen kunnat framföra våra synpunkier på betänkandet. Det är av ytterstavikl att den lagstiftning som kan komma är konkurrensneutral. Vi ser det därförsom mycket betydelsefullt all få framföra våra synpunkier med hänsyn lill vårovannämnda särslällning. En väl fungerande marknadsekonomi kräver ett bretl utbudav finansiella tjänster från många finansieringsföretag. Ett decentraliseratbeslutssystem som det vi har i svenskt näringsliv vinner på attbeslutsfattarna har 6 1979/80. 1979/80:159 82 flera konkurrerande alternativ att välja bland. När delgäller finansieringsföretagens tillförsel av kapital är det också viktigt meden bred och öppen marknad. Tyvärr har vi sell inslag avbegränsningar, som när beslöt alt förelag som önskar ta uppobligations- eller förlagslån skall ha av sina likvida medel inneståendepå bank. En begränsning av refinansieringskällorna påverkar negativtfinansieringsföretagens möjligheter all erbjuda produkter och ijänster tillsina kunder. Vi har naturligtvis förslåelse för samhällels krav atl kunnakontrollera all kapitalel används för önskade ändamål, l.ex. Enregel som den ovannämnda tjänar inte sådanl syfte och är heller intekonkurrensneutral, då den ju missgynnar de finansieringsföretag som ej ingår ien bank. Elt sätl att återställa jämvikten vore all jämställafinansieringsbolagen (enligt den föreslagna lagen) med bank i detla hänseende. Det främsta motivet för utredningenall föreslå en permanent kreditpolitisk reglering av finansieringsbolagensynes vara atl "karaklären hos finansieringsförelagens verksamhet imycket överensstämmer med bankernas". Vi skulle bestämt vilja hävdamotsatsen. Finansieringsbolagen utgör inbördes en mycket heterogen grupp. Någraexempel på avgörande skillnader: helägt, delägt, icke-ägl av bank med alll vad det betyderav olika förutsättningar; orientering mol förelagskrediler kontrakonsumtionskrediter; andelen service respektive kredit i försäljningen; kreditvärde som låntagare; andelen svenska krediler respektive exportkrediter; inlåningsvillkor (l.ex. med/utan bankgaranti); ränta på placerad likviditet; säsongvarialioner beiräffande likviditet ochrefinansiering. Ännu tydligare framstårskillnaderna om man jämför enskilda finansieringsbolag och banker. All med såolika förutsättningar fastställa rättvisa och konkurrensneutralalikviditetskvoter förefaller vara en i det närmaste omöjlig uppgifl. Även mot förslaget omräntereglering vill vi göra beslämda invändningar. Den ränla som fastställsför en viss inlåning är en funktion av marknadens bedömningar av en mängd olikafakiorer. Vissa förelag får beiala mer, andra mindre. En reglering här skullembba tillståndel av konkurrensneutralitet. I restriktionslider kan man lättföreställa sig atl en reglerad högstaränta nära specialinlåningsräntan skullehelt omöjliggöra för vissa fmansieringsbolag atl refinansiera sig. Vad beträffar en räntereglering påutlåningen synes detta vara yllersl svårt alt få praktiskt konkurrensneulraltoch rättvist avvägt med hänsyn till den olika grad av service som ingår i deolika fmansieringsbolagens verksamhet. Det förefaller oss då mer naturligtatt i linje med en selektivt inrikiad kredilpolitik har som eltextraordinärt medel ullåningsreglering till sitl förfogande. Det bör ejmedföra några slörre praktiska svårigheter att särskilja konsumtionskredileroch företagskrediter eller gå ännu längre i en önskad differentiering. Avslutningsvis vill vi bestämtrekommendera all liksom i det strängt kreditreglerade finansiell leasingundantages från kreditpolitisk reglering, under samma motivering som i ,nämligen alt de inhemska leasingbolagen skulle allvarligt missgynnas ikonkurrensen med utländska leasingbolag. 1979/80:159 83 1 betänkande finns ingenting som tyder på missförhållanden som skulle motivera ingreppeller reglering. Tvärtom konslalerar kommillén atl finansieringsföretagen harsköll sin uppgift utan anmärkning. Finansieringsföretagens uppgiftäran med krediler tillgodose marknader som inle passar bankernas traditionellaformer för kredilgivning. 1 myckel hög grad är mindre och medelslora förelagoch yngre konsumenler finansieringsföretagens kunder. För dem är bankernaskrav pä formell säkerhel ofta svåra att uppfylla. Facloring och leasing förförelag och kontokredil för unga familjer är exempel på kredilformer som harmött slark och väl motiverad eflerfrågan. Ingenting har kommit fram som visaratl sociala eller samhällsekonomiska nackdelar skulle ha uppslån genom kredilertill bankmässigt mindre kreditvärdiga grupper, oavsell om det gäller företageller konsumenler. Sysiemel har fungerat bra, lill nylla för finansieringsföretagenskunder. Etl lecken på della är alt kundförluslerna genom bristande betalningär obelydliga. Samhället gör stora insalser, som ändå bedöms somotillräckliga, för atl hjälpa mindre företag med livskraft och t. ex.barnfamiljer som ännu inle har nått ekonomisk soliditet när de bygger upp sillhem. Att dessa grupper får lillgång till krediler i en fri marknad bör ocksåvara lill nytta för samhällel, om verksamheten sköts ansvarsfullt. Något annatpåslås inte heller av utredningen. haröverhuvud tagel inle beröri vilka konsekvenser som skulle drabba utsattagrupper av konsumenter och företag, om statsmakterna skulle göra sådana ingreppsom föreslås, i den kredilgivning som sker utanför bankerna. All dessa grupperenligt utredningen har "kommit atl bli mindre påverkad(e) av den fördakredilpolitiken" kan ha varil en ulomordenlligl värdefull socialuljämningsfaktor. Blir del t. ex. svårare för unga människor all fåkontokredil. så innebär det för dem en standardsänkning. Från insyn lill reglering ärytterligare ell mycket långt steg. Ulredningens förslag om likviditetskrav,utlåningsreglering och möjlighel till räntereglering är illa underbyggda ochkommer, enligt vår uppfattning, att skada finansieringsförelagens möjligheterall effeklivl beijäna sina kunder. De finansieringsförelag som huvudsakligenbygger upp sin refinansiering med reskontran som säkerhel. kan få så svårl atluppfylla likviditetskraven, all deras verksamhet radikalt måste förändras. Kravet på likviditet - att kapilaltäckningen i finansieringsföretagenskall vara densamma som i bankerna - är dessutom sakligt omotiverat. Attbankeina måste hålla högl egel kapital outlånai är en garanti för derassmåsparare, medan finansieringsförelagen rör sig på en yrkesmässig lånemarknad,där utlånarna kan bedöma risker och skydda säkerheler. Tvingasfinansieringsförelagen alt hålla större kapital outlånai. blir resultatet allkosinaderna höjs för finansieringsföretagens kunder, eflersom också det kapitalsom binds måsle förränlas. Övriga länkta regleringsformer verkar liksomkapilalläckningskravel konkurrenshämmande. Finansieringsförelagen harstimulerat både banker och näringsliv, inle minsl detaljhandeln, genom sinförmåga all utveckla nya finansieringsformer till företag och konsumeni. Det ärfara värt att kontroll och regleringar, så som de har föreslagits, skulle sällaslopp för en 1979/80: 159 84 aktiv, koslnadspressande innovalionsverksamhel. Kan delverkligen vara i näringslivets och konsumenternas inlresse? I svenskt näringsliv behövsvitalitet. Finansieringsförelagen är en sådan vital, framgångsrik seklor, somdessutom hjälper andra sektorer lill ökad konkurrenskraft. Del kan inle varaförnuftigt att utan egenlliga skäl styra, eller renlav bromsa, derasverksamhet. Conto Företagen vill med hänvisning lill ovanståendeföreslå all förslagen till reglering ochslyrning av finansieringsförelagens verksamhet inte föranleder någon åtgärd att största möjliga hänsyn las lillde vederhäftigt arbetande, från bankerna fristående finansieringsföretagensarbetsvillkor, så atl inle dessa förelags initiativkraft och innovaiionsförmågastryps. Av följande skäl släller vi ossgenerelll negaliva till betänkandets förslag om ändring i lagen omkredilpoliliska medel: En kreditpolitisk reglering skulle verka fördyrande förfinansieringsbolagens kunder. En reglering av denna heterogena företagsgrupp(till skillnad från banker som grupp) skulle ej kunna ske utan avsevärdbyråkratisering av branschförelagens relationer med statliga myndigheter ochleda till godtyckliga statliga ingripanden och beslul. En överreglering skulledöda den initiativkraft, marknadsanpassning och serviceanda, som präglarbranschföretagen. En reglering skulle speciellt missgynna mindre förelag inomsvenskt näringsliv (då dessa ofta är hänvisade till fmansieringsbolag förexpansionskapital). Förslagel år icke konkurrensneulralt mellanbranschföretagen. En ytterligare reglering av den svenska kapitalmarknadenkommer att innebära mindre sensitivitet vid prissättning och fördelning avråvaran "förelagskrediler". "Godtyckliga statligaingripanden": Regleringen av den svenska kapitalmarknaden fungerar idagsmidigt genom samförståndslösningar mellan affärsbanker, sparbanker,kapitalinstitutioner och . Överenskommelser träffas utan att lagenom kredilpoliliska medel formelll tas i bruk. Parterna i sådanaöverenskommelser är "disciplinerade" förhandlingspartners ochbankgruppen är nog homogen för att generella lösningar skall kunna uppnås. Detta kommer ej bli fallet medfinansieringsbolagen. Skillnaderna mellan företagen i branschen är hell enkeltför slora. Några har nåll en för dem tillfredsställande marknadsandel och kandärför acceptera en expansionsbegränsning; för andra skulle detta innebära etthinder för att uppnå marknadsmål och därmed sammanhänganderationaliseringseffekter. Att genomdriva en enhetligreglering skulle fordra kraftfulla maktmedel och noggrann övervakning för atlge efterlevnad. Resullatet skulle bli en ulvecklad byråkrati med slalligaingripanden och subjektiva beslut. "Ickekonkurrensneulralt": har vi pekat påfmansieringsbo-lagsbranschens heterogena struktur. Inom branschen finns företagmed balansomslutningar mellan 10 miljoner och I . Skall enenheilig reglering appliceras på alla branschens företag kommer dennadefinitivt att ge olika utslag för olika bolag. Effekten på mindre och störreföretag inom samma specialitet kommer att bli klarl olika beroende på 1979/80:159 85 förelagens marknadsandel, lönsamhel. För all kunna genomföra en konkurrensneulral regleringfordras förhandling om individuelll avpassade villkor med varje enskillförelag inom branschen. En uppgifl som inle skulle kunna genomföras ulan riskför dåliga och godlyckliga beslul. "Mindre sensitivitet":Finansieringsbolagen fyller en viklig nationalekonomisk funktion vid fördelningoch prissättning av förelagskrediler till främst mindre och medelslora förelag.Genom en framlidsorienlerad kre-dilbedömning där förelagsledningskapucilel ochexpansionsmöjligheler väger tyngst arbelar finansicringsbolag markanlannorlunda än banker. En sirävan att lotalreglerakredilmarknaden och att nollställa konkur-rensförhållandel mellan banker ochfinansieringsbolag kan möjligen vara en polilisk målsättning för en regeringmed planekonomi på silt program, men detla skulle ofelbart leda till mindresensitivilel i fördelningsmönstret. Om de fria marknadskrafterna skall fäpressa priset och höja effektivitet i användning av råvaran pengar bör denkapitalmarknad som börjal växa fram vid sidan av bankerna ej överregleras.Dessa fria kapilalkanaler, speciellt viktiga mellan överlikvida stagnerandedelar av näringslivet och andra expansiva likvidiielshungriga delar, har ellklarl marknadsberättigande vilkel också finansieringsbolagens expansionbekräftar och som slöds av såväl deras kunder som kreditorer. Betr. likvidilelskrav.räniereglering och reglering pä utläningssidan anser vi, alt ulredningensförslag kommer all bli hämmande för finansieringsförelagen och begränsa derasmöjligheier att stå de kunder lill ijänsl, som bäsl behöver en viss form avkredit. Det är hell orimligl all underkasta dessa förelag samma krav sombankerna, eflersom del här rör sig om kunder, som fåll krediter för varuinköpoch amorterar dessa med en viss periodicilel. Bankerna måste ju ha reserver förall möta en viss procent av spararna, som kommer för alt ta ut sina pengar. Omfinansieringsföretagen måste hålla en del av kapitalet i likvida medel kommerdetla all drabba kunderna i sisla hand. Vi tror atl omfinansieringsföretagen får fungera som utan regleringar och insyn frånmyndigheter i någon slörre grad, kommer detta att stimulera kreativiteten ochbefrämja konkurrensen inom branschen. Till vår Scaniadivisions verksamhelär knulna två finansbolag: och . Deras sammanlagda Ullåning uppgår lill cirka 605milj. kr., utgörande finansiering av huvudsakligen på svenska marknadenförsålda produkter. Härav avser 569 milj. kr. lastbilar och bussar och36 milj. kr. Lagerfinansiering hos tillverkare ochåterförsäljare ingår ej. Finansieringen gäller enbartprodukler som vi själva tillverkar och/eller försäljer. Den helt övervägandedelen eller , avser som synes lastbilar och bussar, vilket betyder attkredilen lämnas till olika slag av företag. Även personbilskredilerna gär lillstörsta delen till förelag. Detta betyder att våra finansbolag inte sysslar medkonsumtionskrediler utan förser olika delar av näringslivet med rörelsekapital. Prop.1979/80: 159 86 Betänkandet föreslår att vissa avde regleringar som den kredilpoliliska lagstiftningens bestämmelser möjliggör,skall lillämpas även pä finansieringsföretagen med bland annat denmotiveringen all stora likheter med bankerna skulle föreligga. Huruvida sådanalikheter finns kan för det första ifrågasättas och för del andra bör framhållasall finansieringsföretagen sinsemellan uppvisar stora olikheter. De ulgöralllsä icke en homogen grupp och kan därför icke behandlas ensarlat. De krediter våra finansbolag lämnaromfallar normalt tre lill . Dessa krediter finansieras huvudsakligen medegna växlar med en löptid i regel ej överstigande . Utlåningen avseralltså väsenlligl längre lid än inlåningen. beror på alt våra finansbolagi stor ulslräckning arbetar med sådant kort kapital från andra industriförelagsom är säsongsmässigi ledigt. Genom all säsongerna infaller på olika delar avårel i olika branscher har del visal sig all del ständigl finns sådanl kapitaltillgängligt. Genom våra finansbolags upplåning kan dylikt kapital komma tillralionell användning i näringslivet del slår lill förfogande.Denna smidiga och känsliga anpassning lill kapitalmarknaden skulle lidaallvarlig skada av reglerande ingrepp från myndigheler. Sådana ingrepp måstedrabba mycket abrupt och därigenom försvåra en rationell användning av dennatyp av kapital med de störningar och kostnadsökningar som måsle bli en följddärav. Den finansiering som vårafinansbolag ombesörjer för viss del av vår försäljning på hemmamarknaden ulgörell naturligt inslag i del industriella komplex vår verksamhet beslår av. Alljust denna funktion utbrutits i separaia finansbolag förklaras av de praktiskafördelar av organisatorisk och rationell karaklär som därmed vunnits. I den mån vi är engagerade ilagerfinansieringen hos våra återförsäljare, sker delta ej genom finansbolagenutan genom oss själva. På samma sätl kan den försäljningsfinansiering som nuskötes av våra finansbolag, mycket väl återföras till oss själva. Om så skerskulle vi ej komma atl beröras av de föreslagna regleringarna. En sådan i sig naturlig åtgärd altåterföra försäljningsfinansieringen till oss själva kan dock komma all begränsavår tillgång till den nuvarande lypen av upplåning. I så fall måste vi ta ianspråk medel från egna resurser med de återverkningar del skulle medföra förannan vår verksamhet, inte minst för vår exportfinansiering och därmed för vår export.Över 80 % av vår lastbilsproduktion går på exporl. En reduktion av vårexportvolym skulle minska produktionen och därmed sysselsältningen liksomvalutainkomsterna, alll negativa effekter för vårt land. En reglering av våra finansbolagsfinansiering av försäljningen på hemmamarknaden får på så sätt negativakonsekvenser för vär export, en aktivitet som myndigheterna förmodligen snarareskulle vilja uppmuntra.