prop · G3036 · 1979-12-31 00:00:00 — En arbetsgrupp inom styrelsen lade fram betänkandetPsykisk hälsovård, som i första hand omfattar forsknings- samtdokumentations-och informationsfrågor inom det psykosociala områdel. Ibetänkandet pekas bl. a. på att resurserna för dessa frågor är splittrade ochotillräckliga. Jag anser det angeläget att få till stånd såvälkunskapsuppbyggande som tillämpad forskning rörade de psykosocialamiljöfaktorernas samband med hälsa och välbefinnande. Jag föreslår därför, atlSFL ges vissa fasta basresurser och att dessa resurser bildar ett . Bakom förslaget att organisera verksamheten i form at ettinstitut ligger tanken att denna organisationsform ger verksamhetenshuvudintressenter möjlighet att utöva elt inflytande på arbetets inriktningoch allmänna uppläggning. Jag återkommer i det följande till denna fråga. bör inrättas den 1juli 1980. Institutets verksamhet bör ha sin utgångspunkt i den målinriktadeverksamhet, som bedrivs vid SFL. Institutet bör inom den psykosocialamiljömedicinen ha uppgifter som i viss mån motsvarar SML:s uppgifter inom denfysikalisk/kemiska miljömedicinen, dvs. bedriva målinriktad forskning ochuppdragsverksamhet samt bistå myndigheter och andra intressenter vid rådfrågningi löpande ärenden, besvarande av remisser m. m. Vidare bör institutet fungerasom informationsförmedlare och medverka i utbildning avseende psykosocialmiljö. På samma sätt som SML förväntas komplettera och närasamverka med , avses institutetför psyko- 'WHO rullaboraling Research and ''actorsand Health. Prop.1979/80:6 139 social miljömedicin komplettera och samverka medkarolinska institutets SFL. På detta sätt tillgodoses både inom denfysikalisk/kemiska och den psykosociala miljömedicinen såväl de mergrundläggande som de på tillämpning inriktade forskningsbehoven, somsamordning och gott resursutnyttjande säkerställs. Som allmän målsättning för institutet bör gälla attinstitutet skall utveckla, utvärdera och förmedla kunskaper om psykosociala risksitua-lioner,riskgrupper och riskreaklioner inom områdena allmän social miljö och hälsa,arbetsmiljö och hälsa samt vårdmiljö och hälsa. Verksamheten bör förutomtillämpad forskning även omfatta utbildning och vidareutbildning,dokumentation och information samt utredningar, rådgivning och service inom denpsykosociala miljömedicinens område. får genomsamarbete med SFL anknytning lill . Institutels fastaresurser bör finaniseras över socialhuvudtiteln. Den övriga verksamheten inom SFLfaller liksom under utbildningshuvudtiteln. Den professur vidmedicinska forskningsrådet, som SFL:s chef innehar och som är placerad vidkarolinska institutels SFL, bör förenas med uppdrag atl vara chef . Jag föreslår all institutet, förutomföreståndaren, erhåller fasta resurser motsvarande ytterligare åtta tjänster.En av dessa tjänster bör avse befattning för professor/läkare, företrädesvischefen för enheten vårdmiljö och hälsa. Två tjänster bör avse laboratorer.Professuren bör tillsättas på likartat sätt som motsvarande tjänster inomuniversitets- och högskoleområdet. Vad gäller teoretisk forskning, forskarutbildning etc. samarbeta med SFL, som ju redan ulgören högskoleinstitution vid inslilutet inom ämnesområdet. En huvuduppgiftför institutet bör emellertid vara att genom forsknings- och kart-läggningsarbelebiträda myndigheter och andra organ, som arbetar med hälso-, sociala miljö-och arbetsmiljöfrägor, med kunskapsunderlag av psykosocial natur. Institutetskall inom det psykosociala området ha rollen av ett expert- och serviceorganmed såväl kunskapsgenererande som informations- och kunskapsförmedlande funktioner.För all fullgöra sina iippgifter måste institutei ha nära kontakter ochsamarbete med sina huvudavnämare. Jag anser all när del gäller såväl allmännasom konkreta samarbetsbehov tillgodoses dessa bäst om det nya institutei för psykosocialmiljömedicin leds av en styrelse med representanter för institutetshuvudavnämare. Till dessa bör räknas , arbetarskyddsstyrelsen, universitels-ochhögskoleämbetet, primär- och landstingskommunerna saml arbetsmarknadensparter. I styrelsen bör även ingå institutets föreståndare. En företrädare för bör enligi min meninginneha poslen som ordförande i institutets styrelse. har somhögsta tillsynsmyndighet för den allmänna hälsovården etl belydande inlresseoch behov av miljömedicinsk kunskapsunderlag. För att kunna följa utvecklingenpå hälso- och sjukvårdsområdet, inte minst ur sjukdomsförebyggande synpunkt,är del också nödvändigl för styrelsen att bevaka miljömedicinska orsaker tillohälsa hos befolkningen. 1979/80:6 140 liska och kemiska miljömedicinen förfogar socialstyrelsentillsammans med det nya miljömedicinska laboratoriet över erforderliga personalresurserför alt kunna ta fram det underlag, som krävs för styrelsens tillsyns- ochplaneringsuppgifter. tillgång till psykosocial expertis äremellertid otillräcklig och behöver byggas ut. Ett nära samarbete mellansocialstyrelsen och blir därför avutomordentligt slort värde. Av detta skäl anserjag att institutets basresursertill viss del bör stå till förfogande för bl. a. visautredningsuppgifter inom den psykosociala miljömedicinen. Omfattningen av dettabör närmare regleras i regleringsbrevet i samband med den årligamedelstilldelningen till institutet. Jag anser vidare att isamband med omorganisationen bör tillföras två handläggare för psykosocialafrågor, varav en psykolog och en socionom, samt en assisten. Dessa bör ha tilluppgift alt bevaka psykosociala aspekter vid handläggning avolika ärenden. Jag har beaktat denna förstärkning vid dimensioneringen avenheten för hälsoskydd i förslaget till ny organisation för . Sammanfattningsvis anser jag således, att isocialstyrelsens ansvar för förebyggande hälsofrågor ingår att bevaka såväl defysiska som de psykosociala miljöfaktorernas effekter på hälsotillståndet hosbefolkningen. Genom ett nära samarbete med SML, för vilket socialstyrelsenföreslås bli chefsmyndighet, och , dären företrädare för styrelsen bl. a. föreslås inneha posten som ordförande iinstitutets styrelse, bör verka för en samordning av olika kravpå miljömedicinskt bedömningsunderlag så all förutsättningar skapas för eneffektiv bevakning av den samlade miljöns inverkan på mänsklig hälsa. 10.2 Avvecklingen av ochsocialvårdsbyggnader (NSB) I enlighet med förslag i prop. 1978/79:174 och beslul(SoU 1978/79:39, rskr 1978/79:396) upphörde ochsocialvårdsbyggnader (NSB) . Nämndens granskning och godkännandeav förslag lill byggnadsarbeten för vissa sjukvårdsändamål ersätts av samrådoch kontinuerligt erfarenhetsutbyte mellan sjukvårdshuvudmännen och Spri. Enligt förut gällande bestämmelser skulle NSB i ärenden,som omfattar medicinsk fråga av "större principiell räckvidd"överlämna ärendet till för avgörande. Med SNB:s avvecklingupphör formella befattning med dessa ärenden. Jag anser det viktigt, att som lillsynsansvarigför vårdens kvalitet och patienternas säkerhet aktivt medverkar i detutvecklingsarbete rörande sjukvårdsbyggnader som kommer atl bedrivas avhuvudmännen och Spri. I tillsynsansvar för hälso- ochsjukvärden ingår alt tillse atl vården bedrivs i lokaler, som medger godvårdstandard. Det är inte rationellt att Spri bygger upp egen medicinsk 1979/80:6 141 expertis, utan Spri bör i stället grunda sittutvecklingsarbete på etl nära samråd med . Styrelsen kan då påett tidigt stadium påverka riktlinjerna för det fortsatta byggandet av olikasjukvårdsinrättningar ur vård- och säkerhetssynpunkt och därigenom bedriva ell"förebyggande" tillsynsarbete. För denövervägande delen av sjukvårdens byggnader är det tillräckligt med ettgenerellt utvecklings- och rådgivningsarbete med utgångspunkt från de erfarenheieroch kunskaper, som samlas hos Spri. När del gäller byggnader för akutsjukvårdenvill jag emellertid framhålla, atl dessa projekt är få och av en hell annanstorleksordning och komplexitet än exempelvis sjukhem och vårdcentraler.Förutsättningarna för ett generellt utvecklingsarbete avseende hela sjukhus ärdärmed helt annorlunda, särskUt som en stor del av projekten kommer att avseom- och tillbyggnader. Här bör elt intensifierat generellt utvecklingsarbete iförsta hand inriktas på olika avgränsade delar/funktioner, såsom t. ex. akutmottagningar,vårdavdelningar och laboratorieenheter. Härutöver bör Spri direkt biträdahuvudmännen med sitt generella kunnande i planeringen och projekteringen avolika sjukhusprojekl. Utformningen av akutsjukhusen blir i hög grad beroendeav den omfattning och den medicinska specialiseringsgrad, som bedöms vara mestlämplig för olika sjukhus. För att åstadkomma en balanserad utveckling avakutsjukvården i landet måste sådana bedömningar göras från mer övergripandeutgångspunkter än som är möjliga att göra inom varje sjukvårdsområde av varjeenskild sjukvårdshuvudman. Former för detta samspel i fråga om bl. a. störresjukhusprojekt har föreslagits av regionsjukvårdsutredningen (SOU 1978:70). Detär enligt min mening väsentligt alt säkerställa erforderligt samråd beträffandehär aktuella projekt med och Spri vid lämpliga tillfällen iplanerings- och byggnadsprocessen. 10.3 Prioritering av byggnadsinvesteringar inom hälso- ochsjukvården Lagen (1971:1204) om byggnadstillstånd ger regeringenmöjlighet att besluta om atl byggnadsarbete inte får påbörjas utan tillstånd.Med stöd av lagen har regeringen i kungörelse (1971:1205) föreskrivit attbyggnadsarbete för s. k. oprioriterade åtgärder inte får utföras utanbyggnadstillstånd. Kravet på byggnadstillstånd gäller inom hälso-ochsjukvården för: - sjukhus somavses i sjukvårdslagen; - lokaler föröppen hälso- och sjukvård; - vårdhem ochspecialsjukhus för omsorger om vissa psykiskt utvecklingsstörda samt - enskildavårdhem av sjukhuskaraktär (för sjukvård och rehabilitering). Huvudmotiven för bestämmelserna i lagen ombyggnadstillstånd utgörs av strävandena att uppnå en konjunkturpolitiskutjämning med hänsyn till främst sysselsättningen på byggnadsarbetsmarknaden.Lagen talar emellertid om att regleringen även skall ske med hänsyn till andrasamhällsintressen. Detta har fått utgöra den formella grunden för en 1979/80:6 ,42 reglering av igångsättningen av byggnadsarbeten inomsjukvårdssektorn som även inneburit en prioritering med utgångspunkt frånbedömningar av lämplig tillväxttakt inom hälso- och sjukvården liksom av olikavårdpolitiska prioriteringar. Arbetet med prioriteringen av byggnadsinvesteringarna inomhälsooch sjukvården inleds med att hoshuvudmännen för hälso- och sjukvården samt omsorgsverksamheten begär uppgifterom de byggnadsprojekt . som avses bli påbörjade i första handunder . Med huvudmännens byggnadsplaner som underlag sker i nästasteg inom regeringens kansli en sammanvägning mellan framför alll samhällsekonomiska,arbelsmarknadspolitiska och sjukvårdspolitiska faktorer. Sammanvägningenresulterar i ett beslut om preliminära investeringsramar för hälso- ochsjukvården samt omsorgsverksamhelen. Igångsätlningsram för det närmastekalenderåret Garanterade minimiramar förytterligare två år Särskild ram för störrebyggnadsobjekt. får därefter regeringens uppdrag attundersöka vilka byggnadsobjekt, som skall påbörias inom de redovisade ramarna.Underlag för prioritering skall vara de uppgifter om enskildaobjekt som tidigare sammanställt samt de riktlinjer för arbetetsom sjukvårdsdelegation årsvis fastställer. Enligt sjukvårdsdelegationens senaste riktlinjer (vidsammanträde ) skall byggnadsobjekten i första handangelägenhetsgraders på följande sätl: Prioriteringsgrupp 1: Byggnader för långtidssjukvård Prioriteringsgrupp 2: Byggnader för öppen vård(vårdcentraler och läkarstationer) Prioriteringsgrupp 3: Byggnader för psykiatrisk sjukvård Prioriteringsgrupp 4: Byggnader för övrig sjukvård ochomsorger om psykiskt utvecklingsstörda. När vanligen i majjuni på regeringensuppdrag skall välja ut lämpliga byggnadsobjekt, bedömer styrelsen inom depreliminärt fastställda ramarna vilka objekt ur det redovisade materialet, somden anser bör utföras under del kommande kalenderåret. Socialstyrelsensamråder i arbetet med () socialvårdsbyggnader (NSB). Övervägandena inomsocialstyrelsen fordrar i många fall kompletteringar genom direkta kontaktermed huvudmännen. Resultaten av bedömningarna för det närmaste kalenderåretredovisar för regeringen . informerasarbetsmarknadsstyrelsen och sjukvårdshuvudmännen. före det kalenderår prioriteringen avseraktualiserar materialet genom att begära nya uppgifter omplaneringsläget hos huvudmännen. Resultatet av uppföljningen redovisas för Priorileringen omfallar både lokaler somsjukvårdshuvudmännen själva planerar all uppföra och lokaler som huvudmännen avser alt hyra. ' Prop.1979/80:6 143 regeringen, som anger de slutliga investeringsramar somskall gälla under det följande kalenderåret. Regeringens beslut är underlagetför de formella avgörandena om byggnadstillstånd inom arbetsmarknadsverket. Samtidigtföreskrivs all samråd skall ske mellan arbetsmarknadsverket och socialstyrelseni handläggningen av ärende om byggnadstillstånd för arbete på sjukhus och andravårdanläggningar om kostnaden överstiger etl fastställt belopp (sedan några år500 ). För reparations- och underhållsarbeten fordras oavsett kostnadinget samråd. fullgör samrådsplikten genom att utarbetaen ny (vid behov reviderad) förteckning över byggnadsobjekl som styrelsenprioriterar. Förteckningen överlämnas lill , som bemyndigarlänsarbetsnämnden alt besluta om starttider och meddela byggnadstillstånd förprioriterade objekt. redovisar till regeringen sitlförslag till fördelning av de garanterade minimira-marna för de två påföljandeåren. Fördelning av särskild ram för större projekt sker i princip vartannat årmen förberedelsearbete härför kan sägas pågå kontinuerligt. Av följande sammanställning framgår utvecklingen avsjukvårdshuvudmännens invesleringsönskemål samt de slutliga priorileringsramar-nasomfattning under 1970-talel (avrundat till hela mkr.) 1 Preliminär ram. Regeringen har senare beslutat att intefastställa någon investeringsram för är 1979 Uppgifterna avser löpande priser. En omräkning med ledningav SCB:s byggnadskostnadsindex visar, att landstingens önskemål omigångsättningar för var i del närmaste hälften av nivån år 1970.Investeringsönskemålen för är dock i samma storleksordning, som för deförsta åren . Även prioriteringsramarna har i realiteten - efter indexomräkning- minskat . För är 1978 är ramen dock högre änför . Utvecklingen har vidare inneburit alt gapet mellanplanerade och prioriterade byggnadsarbeten, både i fasta och löpande priser,tenderat att krympa . En sådan utjämning mellan 1979/80:6 ,44 redovisade ambitioner och resultaten av priorileringenföreligger vidare när del gäller olika slag av byggnader. Detta har närmareredovisats av decenlraliseringsutredningen. Uppgifterna för innebär ett väsentligtavsteg från utvecklingen. Det kan därvid konstateras alt den totala investeringsramen(för år 1 979 den preliminära ramen) inte ens rymmer de två högsta prioriteringsgrupperna. Differenserna mellan olika år vad gällersjukvårdshuvudmännens önskemål kan delvis förklaras av skillnaderna avseende deobjekt, som är hänförliga till den särskilda investeringsramen, som avserstörre projekt av lasarettskaraktär. Fluktuationerna framgår av följandesammanställning: 1977 1978 1979 1980 257 613 142 1 142 Av följande tabell framgår utvecklingen av landstingenstotala kapitalutgifter för sjukvårdsbyggnader och inventarier under perioden1972-1980 vid priser. Som framgår av tabellen beräknas investeringarna år 1980vara nästan 7 gånger så slora som inom de prioriterade områdena långtidsvårdoch vårdcentraler som de var ; mätt i fasta priser. För akutvårdenberäknas investeringarna däremol vara lägre än . Ijämförelse med önskemålen om igångsättningar är variationerna i det totalainvesteringarna relativt begränsade. Skillnaden mellan de lidigare redovisadebeloppen avseende invesleringsmönskemål och angivna LKELP-uppgiflersammanhänger med alt de senare uppgifterna inkluderar såväl obiektunderstigande . (Kn 1975:01) föreslår' atlden obligatoriska prioriteringen av hälso- och sjukvårdensbyggnadsinvesteringar ersätts av riktlinjer och rådgivning. Uiredningenföreslår att del nya samrådet om turordningen mellan byggnadsobjekten baseraspå sjukvårdshuvudmännens kommunalekonomiska långtidsplanering de s. k. genomförandeplanerna. Som ett led i samrådet bör de cenlrala organeni hälso- och sjukvårdsplaneringen t, ex, resonera omprinciper för hälso- och sjukvårdens omfattning och inriktning med huvudmännen. Utredningen menar att övervägandena ' Deccnlralisering av beslut om hälso- och sjukvärdensbyggnadsinvesteringar (Ds Kn 1977:6). 1979/80:6 145 a. bör omfatta en diskussion om de avvikelser frånstatsmakternas och huvudmännens gemensamma sjukvårdspolitiska strävanden somkan förekomma i byggnadsprogrammen. Den föreslagna avvecklingen av den statliga prioriteringenavser de sjukvårdspoliliska bedömningarna. 1 lägen när del bl. a. avsamhällsekonomiska skäl är angeläget atl begränsa den totala investeringsnivånför hälso- och sjukvården, föreslår utredningen atl detla sker genom överläggningarmellan företrädare för staten och sjukvårdshuvudmännen. Det totala invesleringsutrymmetskall i näsla steg normalt kunna fördelas genom överenskommelser mellanhuvudmännen inbördes. Genom den utveckling av planeringsdialogen som föreslagitsfinns det enligt utredningen skäl att se optimistiskt på möjligheterna försjukvårdshuvudmännen atl själva genom jämkningar i tidsprogrammen för olikaobjekt komma överens om hur byggnadsverksamheten skall rymmas inom desamhällsekonomiskt möjliga ramarna. Skulle de planerade investeringarna underen period väsentligt överstiga den ram, som svarar mot statsmakternas bedömningav de samhällsekonomiska möjligheterna, kan det emellertid bli svårare förhuvudmännen att acceptera ramens storlek och att själva fördela invesleringsutrymmet.Utredningen föreslår att ett statligt organ på central nivå i etl sådant lägebeslutar både om den sammanlagda investeringsvolymen och fördelningen mellan deolika sjukvårdshuvudmännens byggnadsobjekt. föreslår altlänsarbetsnämnden gör den arbelsmarknadspolitiska bedömning som fordras medhänsyn till bl. a. säsongsplaneringen. skall också - i samrådmed distriktsarbetsnämnden - från sysselsättningspolitiska synpunkler rekommenderahuvudmännen tidpunkter för igångsättningen. För den centrala nivån föreslårdecentraliseringsutredningen att och landstingsförbundetsammanställer resultaten av byggnadsplaneringen, bedömer innehållet samt medeget yttrande redovisar uppgifterna för en principdiskussion isocialdepartementets sjukvårds-delegation. Regeringen eller det organregeringen utser - bör besluta i lägen där det saknas förutsättningar föröverenskommelser mellan statsmakterna och sjukvårdshuvudmännen om den totalainvesteringsvolymen samt inbördes mellan huvudmännen om fördelningen mellanolika byggnadsobjekt. En majoritet av remissinstanserna tillstyrker utredningensförslag. En sammanställning av remissynpunkterna bör fogas till protokollet idelta ärende som bilaga 5. För egen del villjag i denna fråga anföra följande. Byggnadsprioriteringen inom hälso- och sjukvården grundaspå behovet av en konjunkturanpassning av investeringarna, men har i praktikenockså fått tjäna som en samhällsekonomisk, vårdpoUtisk och regionalpolitiskstyrning av sjukvårdsbyggandet. Prioriteringens effekter som styrinstrumentmåste diskuteras utifrån dessa syften med systemet. De konjunktur- och arbelsmarknadsmässiga aspekterna är avtvå slag, nämligen dels effekterna på byggarbetsmarknaden under uppförandet. Prop.1979/80:6 146 dels sjukvärdens totala effekter på sysselsättningen vid idrifttagandetav en anläggning. 1 det nuvarande systemet är det främst den försia aspektensom beakias, men effekterna kan diskuteras. Således kan konstateras att delunder förekom etl omfattande sjukvårdsbyggande somanspråken i övrigi var stora när det gällde byggarbelskraften. Under 1970-talethar byggnadsinvesteringarna avseende industri och bostäder varit begränsade ochdå har även investeringarna inom sjukvården minskat. Detta förhållande talarenligt min mening för atl det nuvarande byggprioriteringssystemet haftbegränsade långsiktiga effekter. 1 det kortare perspektivet kan heller knappastspåras några effekter -utöver den viktiga säsonmässiga utjämningen - som skullemotverkat eller kompenserat svängningarna på byggnadsområdet i övrigt. Orsakentill detta kan vara svårigheten att bedöma konjunkturutvecklingen i kombinationmed de långa planerings- och projekteringstiderna inom sjukvårdsbyggandet. För framtiden anser jag att det från sysselsättningspoliliskautgångspunkter finns skäl att slå vakt om främst den säsongmässiga styrningenvad gäller igångsättningen, som bör beslutas av resp. länsarbetsnämnd.Därutöver vill jag rent allmänt framhålla ett växande behov att anpassaexpansionen inom hälso- och sjukvården till det totala sysselsättningslägel. Sysselsättningsulredningenhar sålunda diskuterat möjligheterna atl framför allt förlägga personalutökningartill perioder med sviktande sysselsättning. Del hittillsvarande prioriteringssystemet har också kommilatt innebära en vårdpolitisk styrning av sjukvårdsbyggandet. En allt störreöverensstämmelse har utvecklats mellan de av statsmakternaoch sjukvårdshuvudmännen prioriterade områdena och de faktiska investeringarna.I likhet med vad som gäller för andra övergripande och åtgärdsinriktadestyrsystem finns en uppenbar risk för fastlåsning som åsidosätter kraven påflexibilitet. Som exempel härpå kanjag nämna sjukvårdshuvudmännens önskemål om reinvesteringari akutsjukhusen. En alltför ensidig inriktning på de högsl prioriteradebyggnadskategorierna kan innebära elt negligerande av kraven atttillhandahålla patienter och personal en tillfredsslällande vård- ocharbetsmiljö. Flera akutsjukhus som byggdes kommer att krävabetydande reinvesteringar , även vid ett realiserande avnuvarande vårdpolitiska intentioner med sikte på atl antalet akutvårdplatserskall reduceras. Erfarenheterna visar dock att ett realiserande av devårdpolitiska målen i många fall förutsätter ett utbyggt samråd och stöd frånett för hela riket gemensamt utvecklings- och planeringsarbete. Enligt minmening framstår det därvid som särskilt viktigt att få en samlad bedömning avde specialiserade akutvårdsanläggningarnas funktionella och resursmässigauppbyggnad med beaktande av bl. a. en rimlig avvägning mellan läns- ochregionsjukvården. Det gemensamma arbetet på riksplanet bör utvecklas och dessframförhållning förbättras så att möjligheterna lill en tidig rådgivning lillsjukvårdshuvudmännen förbättras. När det gäUer de stora Prop.1979/80:6 147 akulvårdsprojeklen kan i annat fall risker föreligga fören omotiverad spridning av verksamhet och speciahteler med negativa effeklerför såväl vårdens innehåll som dess ekonomi. De regionalpolitiska skälen för byggprioriteringen grundaspå statsmakternas övergripande ansvar för alt en likvärdig hälso- och sjukvårderbjuds allmänheten i alla delar av landet. Avvägningar av regionalpoliliskaskäl aktualiseras främst när det gäller lokalisering och dimensionering avolika medicinska specialiteter inom region- och länssjukvården. I lägen därbegränsningar är nödvändiga även av prioriterade områden, såsom vårdcentraleroch långtidssjukvård, måste regionalpolitiska aspekter även beaktas vid dessaverksamheters ulbyggnad. har det framstått som angeläget alt hälso-och sjukvårdens expansion avstäms mot de samhällsekonomiska förutsättningarna.Under en följd av år har förts överläggningar mellan företrädare för regeringenoch kommunförbunden om tillväxtutrymme, utdebitering m. m. har tagit fasta på dessa överläggningar och föreslagit atl etlsystem utvecklas för återkommande årliga överläggningar om hithörande frågor.Sjukvårdshuvudmännen har också ställt sig positiva till ell sådanl system förförhandlingar och samråd. Starka skäl talar enligt min uppfattning för att sådanaöverläggningar skall vara avgörande för den kommunala expansionstakten.