prop · G30310 · 1979-12-31 00:00:00 — Man talar om "sticky ends", klibbiga ändar, kardborreband o d för att åskådliggöra detta förhållande.Komplementärmodellen används i hybrid-DNA-tekniken för att foga in ett främmande DNA-segment i en befintlig DNA-molekyl. En sådan infog-ning kräverdock medverkan av ytterligare ett enzym benämntligas. Dess naturliga uppgift är att lagabrott som uppkommer i DNA-molekylen. Ligas verkar på självaskelettet i DNA-molekylen, dvs kemiskt påbindningarna mellan fosfat och socker. O A 6 < Behandling med restriktionsenzym (ECO Rl) "©"" Restriklionsen/ymen känner igen vissa lägenpå DN.A-molekylen och klipper därav den. Etl enzym t ECORI) identifierar densymmetri s(im åskådliggörs i figuren om man utgår från mitten.Klippen görs mellan G och A vilket resullerari sk komplcmcniara andslycken som ».edankan användas vid infogning av främmande DNA-segment. Prop.1979/80:10 49 Vidtillämpning av hybrid-DNA-tekniken behövs tre medverkande, nämligen en givare, en bärare(vektor) och en värd (mottagare). Det som ges, bärs ochmottas är DNA-segment. Givare kan i princip vilken organismsom helst vara. Som bärare (vektorer) kan användasplasmid-DNA eller virus-DNA. I det senare fallet används oftabeteckningen vektor för hela viruspartikeln dvs för kapsid-t DNA. Vektorbegreppet är därför inte alltid entydigt. Närplasmid-DNA och bakteriofag-DNA används som vektorer är en bakteriecell värd.Oftast används en försvagad stam av K 12.Används celler i cellkultur som mottagare är virus-DNA den enda möjligavektorn. Hybrid-DNA-teknikeninnebär i korthet följande (|i3_5). DNA isoleras frän givarorganismenoch sönderdelas (klipps) med hjälp av ett eller flera restriktionsenzymer. Enbakteries plasmid-DNA eller ett virus-DNA isoleras och klipps med samma enzymeller delas pä fysikalisk väg, exempelvis med ultraljud. Segment som erhållits vidklippningen av givarens DNA sammanfogas in vitro, d v s i provrör ellerliknande, genom ligas med det klippta plasmid-DNA eller virus-DNA och bildar dätillsammans med detta vad man kallar hybrid-DNA. Vektorns DNA som ärhybrid-DNA införs i den cell som utvalts som värdcell. Ivärdcellen förökas hybrid-DNA genom replika tion. När vektorn är en plasmid kan förökningenske antingen i anslutning till bakteriecellens delning, varvid hybrid-DNA distribueras till dottercellerna, eller självständigt i bakteriecellen och där ge upp hov till något tusental kopior. Celler som uppkom mer genom delning av en och samma ursprungscell är identiskt lika och bildar vad man kallar en klon. Hybrid-DNA-tekniken ger stora upplagor av identiskt lika hybrid-DNA. Den innebär alltså en kloning av molekyler eller molekylfragment (molekylär kloning) . Undervissa förutsättningar kan de främmande generna i hybrid-DNA omsätta sina proteinprogram i bakteriecellen (genexpression). bla att cellens ribosomer, enzymuppsättning och 4 1979/80. 1 saml Nr 10 Prop.1979/80:10 51 maskineri i övrigtsvarar på genernas programsignaler. Om alltklaffar kommer bakteriecellerna att arbeta som fabriker för proteinframställning. Av särskilt intresse för forskningen äratt isolera en enskild gen och identifiera dess funktioner. Ett par alternativatillvägagångssätt finns. Man sönderdelarallt DNA frän en givarorganism utan urskillning med hjälp av restriktionsenzym. När försök görs pä detta sätt talar man om shotgun- försök, hagelbösseförsök. Sådana svärmklipp pa en däggdjurscells DNA gerhundratusentals DNA-segment som kan sammanfogas med en vektors DNA. Av lättför ståeliga skäl kan dock endast en slumpvis utvald del av alla dessa tas om hand. I odlingar kan bak teriekulturer med olika hybrid-DNA identifieras, isoleras och klonas. I sälunda renframställt hybrid- DNA kan sedan nukleotidernas ordningsföljdutrönas med olika metoder. På detta sätt erhållsen samling gener vilkas kemiska sammansättning är känd. Under sökningen kan sedan gä vidare genom nya försök till utrönande också av dessa geners funktioner. Vid shotgunförsöken bildas ett mycket stort antalhybrid-DNA-molekyler med okändaegenskaper. De kan innehålla t ex profager ellertoxinbildande (giftbildande) gener. Dessa var kanske under kontroll igivarcellen genom andra gener men vid överföringen till vektor-DNA kan kontrollen ha gått förlorad ochderas latenta egenskaper komma till uttryck. Chansen att viashotgunförsök hitta en bestämd gen, exempelvis den som innehåller koden förinsulinproduktionen hos människan, kan vara försvinnande liten med hänsyn till det oerhört stora antal gener som DNA-molekylen hos människan innehåller.Andra metoder måste därför tillgripas om någon utsikt till framgång skall finnas. Organ som producerar stora mängder av ett visst protein, t ex bukspottkörteln som ger insulin, är i sina celler rikligt försedda med mRNA som innehåller koderna fördet ifrågavarande proteinet. Med hjälp av ett enzym (omvänt transkriptas) kan man balclängesfrån mRNA få fram motsvarande DNA-koder. Pa detta sätt skulle man kunna få fram DNA-koderna (=genen) förinsulin. Det är ocksåmöjligt att i laboratoriet pä konstlad vägbygga en funktionsduglig gen. Även denna väg är möjlig förframställning t ex av insulin. Man känner nämligeninsulinets kemiska struk- 1979/80:10 52 tur och därmed deaminosyror som ingår och ordningsföljden mellan dem. Kodonerna är därmed givnaoch kan syntetiseras till nukleotidsträngari laboratoriet för att sedan överföras till lämplig vektor och värd. En plasmid är en mycketliten del av colibakteri-ens totala DNA-innehåll, som beräknas till ca 5 milj nukleotider.Den del av plasmiden som utgörs av givar-DNAär ca 1 000 - 10 000 nukleotider.Det motsvarar ca 0,2 - 2 o/oo av hela DNA-innehållet. Man kan jämföra det senare med ett magnetband på lom i vilket fogas in en bit på 2 - 20 mmfrån ett.annat band. Liknande jämförelse kan göras i frägaom hybrid-DNA i en virusvektor. En hybrid är ibiologisk mening varje individ som uppkommer ur en zygot. Hybriden är m a o en korsningsprodukt sora består av lika delar DNA från givare och mottagare. Beteckningen hybrid-organism pä den mottagande coli-bakterien hos vilken givarandelenav DNA kan räknas i promille är mot den bakgrunden inadekvat. Den förändring det är fråga om hosden mottagande bakterien är i själva verket em mutation, d v s en förändring avgeninnehållet, framkallad genom infogning avfrämmande nukleotid-sekvenser. Även beteckningen hybrid-DNA är mindre lyckad. Det engelska uttrycket recombinant(omkom-binerad) DNA är mer träffande men måstedå skiljas från den omkombination av kromosomer och gener som skervid meiosen. Härtill kommer att inte bara DNA utanäven RNA kan ingå. Med hybrid-DNA-tekniken går det inte att framställa hybrider i biologisk mening. Tekniken går i ställetut pä att dela upp det DNA som finns hosen redan existerande hybrid som ju givarens DNA egentligen är, i segment, nukleotid-stycken eller gener, ochinlemma dessa i en DNA-miljö där de normalt inte hör hemma och annars inte skulle komma i kontakt med. 1979/80:10 53 2.6 TILLÄMPNINGSOMRÅDEN FÖRHYBRID-DNA-TEKNIKEN 2.6.1 BIOLOGISK GRUNDFORSKNING Den grundläggandegenetiken och angränsande vetenskaper arbetar medgenernas struktur och funktion. En svårighethar varit att isolera bestämda gener och fä fram dem i tillräckligt stora mängder för analys. Hybrid-DNA-tekniken kan förbättra möjligheterna avsevärt i detta avseende. En bestämdgen kan nu förhållandevis enkelt massframställasi identiskt lika exemplar. Därtill kommeratt en bestämd gen med hybrid-DNA-teknikens hjälp kan testas med avseende t ex på sitt program förproteinsyntes och för reglering och kontroll avcellfunktioner. Båda dessa förhållanden öppnar helt nya möjligheteratt studera generna och deras program hos olika organismer. De förhållandevisenkla genomen hos virus och bak terier har med framgång studerats med metoder av annat slag. Den nyatekniken innebär dock en betydande effektiviseringav analysarbetet. Generna hos växteroch djur är samlade i kromosomerna i cellkärnan. Genetiskt material finns i ringa mängd även icytoplasman. Kromosomernas komplicerade struktur har trotsat alla försök att ta utenskilda gener för detaljanalys utanför organismen. Restriktionsenzymerna gör det möjligtatt klippa upp kromosomerna och frigöraoch isolera enskilda gener för sådan analys. Det gälleräven generna i cytoplasman. Tekniken ger en nyckel till att studera olika organismersgenetiska program och koder och därmedtill förståelsen av de grundläggandelivsprocesserna. Dess betydelse är given inomde vetenskaper som studerar dessa, exempelvis molekylär genetik, mikrobiologisk genetik, virologi,bakteriologi, biokemi, cellbiologi, histologi, embryologi och immunologi . Hybrid-DNA-tekniken kan förväntas få tillämpningar ihuvudsak inom medicin, veterinärmedicin,husdjursförädling och växtförädling. 1979/80:10 54 Det är inte möjligt att ge någonmera täckande bild av hybrid-DNA-teknikensmöjliga användning inom tillämpadmedicinsk forskning. Nedan ges någraexempel där den pä lång ellermycket läng sikt torde ha en storutvecklingspotential. Exemplen grundar sig påatt tekniken är inriktad på företeelsersom rör gener bakterier och virus proteinsyntes och attden därvid kan få användning inomde delar av tillämpad medicinsk forskning somsysslar med genetiska sjukdomar infektionssjukdomar vissa övriga sjukdomar som troligen orsakas av brister ikontroll- och reglersystem (t ex diabetes och cancer), immunologiska sjukdomarm fl. Därtill kommer teknikens användning inom läkemedelsforskningen. 5SQSti§!Sä_§iulsdomar Ärftligaeller genetiska sjukdomar uppgår f n tillca 2 000. av alla barn som födsidag har en sjukdom, defekt eller utvecklingsstörning som helt eller delvis orsakas av genetiska faktorer. Degenetiska sjukdomarna utgör ett stort kvalitativt ochkvantitavit medicinskt prob.iem. Normalt förknippar manmod ärftlig sjukdom en bestämd genetisk defekt sox yttrar sig redan hos det nyfödda barnet. Den kan bestä i avvikelser i kroriio-somtal (vi.d mongolism harvederbörande 47 kromosomer i stället för46), : strukturella kromosomför-ändringa'- av olika slag eller i att en eller fleragener i:ite fungerfi: som de skall ( t ex vissa blcd-sjukdomar) . Det finnsemelllertid ärftligt betingade sjukdomai- soinutlöses . ''örst senare i livet. Den genetiska bakgrunden harendast kunnat beskrivas i detalj i en del av alla Jo sjukdomar som man vetorsakas av genetiska iak..orer. Ett exempel på sjukdomar vilkas orsaker ännuinte är klarlagda är de s k HLA-anknuta s jukdoiriarna . I vissa fall har man kunnat visa att den ärftliga defekten härrör frän enkla mutationer i gener som Prop.1979/80:10 55 innehåller koden för vissa enzymer eller andra proteiner. Till dennatyp av sjukdomar hör de s k tha-lassämierna. De ärblodsjukdomar som förekominer framför allt hos befolkningen i . De medförupplösning av blodkropparna och ledertill döden. Orsaken är att fel uppståttvid syntesen av det protein som utgörblodfärgämnet (hemo-globin). Hemoglobin bestårav aminosyrekedjor av två slag, s k alfa- och betaglobiner.En form av sjukdomen beror på attbeta-globin inte framställts trots att en normal gen för beta-globin finns. Något hinder har uppstått vidframställningen av m-RNA eller vid dess översättning tillbeta-globin. Hybrid-DNA-tekniken, som gördet möjligt att detalj-studera enskildagener och syntesförlopp skulle kunna ge kunskaper omden molekylära bakgrunden till sjukdomar somdenna. Först därmed skapas förutsättningar för adekvat behandling av sjukdomen ifråga. Människans kromosompar nr 6 innehåller gener som ger ökad risk för att utveckla vissa sjukdomar. Detområde av de båda kromosomerna som innehåller dessa gener benämns HLA (Human Leucocyte antigens group A). Listan över sjukdomar som har anknytning till är lång och innehåller bl a reu-matologiska, dermatologiska ochneurologiska sjukdomar. Som exempel kan nämnasledgångsreumatism, psoriasis, tidigtdebuterande insulinkrävande diabetes och multipelskleros. Utlösningen av dessa sjukdomar skulle tex kunna följa på virus- eller bakterieinfektioner. Genom ett detaljerat studium av enskilda gener i kromosomnr 6 - och ev samverkande gener påandra ställen i genomet - öppnas möjligheteratt kartlägga mekanismerna bakom dessa ochandra sjukdomar. Därigenom ökar förutsättningarna fören framgångsrik behandling även av denna grupp av ärftliga sjukdomar. Kartläggning av generna hos patogenavirus och bakterier ger bättre möjlighet till förståelse av bakterie- och virussjukdomars uppkomst ochdärmed till bekämpning av de sjukdomar som de ger upphov till. Analyser av mekanismerna bakom antibiotikaresistensen bör ge liknande möjligheter. 1979/80:10 56 Hybrid-DNA-tekniken kan innebära en metod att under betydligt mera riskfria förhållanden än studera biologin hos högpatogena virus. yi§§§_2YEi25_§iy!SÉ9n}äE Många sjukdomar, exempelvis vissaformer av diabetes och cancer kan bero påbrister i de mekanismer som styr och kontrollerar proteinsyntesen. Detta torde även gälla olikaformer av missbildningar. Den medicinska forskningen på dessa områdenhar i hybrid-DNA-tekniken en metod med stora utvecklingsmöjligheter. Hos ryggradsdjuren inkl människan finns skyddsmekanismer mot främmande dvs icke-kroppsegna ämnen.Det är mekanismerna för immunitet, ibland kallade immunreaktioner ellerimmunförsvar, genom vilka kroppen söker oskadliggöraallt som den uppfattar som främmande, detmå komma utifrån miljöneller inifrån den själv. Det främmandeämnet eller strukturen (antigenen)utlöser bildningen av ett specielltprotein (antikropp) som oskadliggörantigenen ifråga. De s k gammaglobulinerna är exempel päantikroppar. Fel eller misstag kan uppstäi immunreaktionerna och ge obehagliga eller ödesdigra följder för individen, överkänslighetsreaktioner (allergier) och autoimmunitet(reaktion riktad mot kroppens egna vävnader)är exempel härpå. Hybrid-DNA-tekniken kan innebära en verksam metod för detaljstudier av hur antikroppsbildning och antigenbildning sker. För läkemedelsforskningen kan tekniken erbjuda möjligheter bl a till framställning av substanser (enzymer, hormoner,antikroppar etc) som kroppen självproducerar men i mycket små mängder och som därför f n är svåra att isolera och testa med avseende på sina fysiologiska verkningar. De ärofta dessutom alltför komplicerade i sin kemiskastruktur för att kunna syntetiseras ilaboratoriet. 1979/80:10 57 2.6.4 INDUSTRIELL TILLÄMPNING AV FORSKNINGSRESULTATEN Hybrid-DNA-tekniken rymmer möjligheter att i industriell skala framställa läkemedel ochandra substanser av farmakologisk och medicinsk betydelse. Fabriker i vilka lättodlade mikroorganismer av olika slag producerarenzymer, hormoner, vacciner, antikroppar, antibiotika och andra substanser kange billiga och för den mänskliga organismen skräddarsydda produkter. Exploateringen av tekniken har redan börjat och en intensiv utveckling kan förutses. Som exempel kan nämnas framställningenav somatos-tatin och insulin, därtillverkning i industriell skala tycks kunna realiseras . Somatostatin ärett hormon som i mycket små mängder bildas i mellanhjärnan. Det 3ruppbyggt av 14 aminosyror och har stor spridning i organismen. Ämnet verkar hämmasekretionen av bl a insulin och vissa andra hormoner. En amerikansk firma() har i samarbete med vetenskapliga institutioner utvecklat teknikenför framställning av somatostatin. Den bygger på att de gener som innehåller kodonerna förde aktuella aminosyrorna framställs på kemisk vägi laboratoriet, dvs utan att anlita levande material. Med hybrid-DNA-teknikenshjälp införs de syntetiska generna i värdbakterier och uttrycker sig där i produktion av ämnet ifråga. Bakterierna kan lätt förökas för att ge önskad storlek påproduktionen. F n är förbrukningen liten eftersom ämnetfrämst används i forskningen för att utröna dess biologiska uppgifter. Först sedan de medicinska experimenten ochutprovningarna är klara kan substansens ev användning som läkemedeloch dess tillverkning i läkemedelsindustrin bli aktuell. Insulin är ett hormonsom produceras av speciella celler i bukspottkörteln. Bristande produktion av aktivt insulin medför sockersjuka (diabetes). Insulinmolekylen innehållerfrån början fyra delar, nämligen en sk presektion samt A-, B- och C-kedja. Föratt hormonet skall bli aktivt mästepresektio-nen och C-kedjan avlägsnas. Kvar är då A- ochB-kedjan som består av 20 resp 35 aminosyror. De båda kedjorna hällssamman av svavelbryggor (-S-S-bind-ningar) . 1979/80:10 58 Läkemedlet insulin tillverkas f n avextrakt från bukspottkörtlar frånbl a nötkreatur och svin. Till nackdelarnamed detta insulin brukar bl a räknas att detinte är helt identiskt med människans eget och att tillgången är begränsad. Dessa nackdelar skulle man komma ifrän om insulin kunde tillverkas industriellt medhybrid-DNA-teknikens hjälp. Stora insatser har gjorts främst i föratt i detta syfte utveckla tekniken. Äveni detta fall syns det vara det amerikanska bolaget som kommit längst. Enligt rapporter (bl a 28 sept1978) har forskarna där lyckats framställa insulin. Tillvägagångssättet tycks ha varit följande. Syntesen av presektionen och C-kedjan harslopats. I stället har man inriktat sig på A- och B-kedjan. Eftersom aminosyrorna och derasturordning i kedjorna är kända vet man vilka kodoner som behövsi DNA för att ge dessa strukturer. Dessakodoner har syntetiserats. Det uppges ha tagit forskarlaget för att göragenen för A-kedjan och förB-kedjan. De båda konstgjorda generna överfördes därefter till var sina plasmider och kopplades där till den gen (lactos-operonet) som egentligenreglerar syntesen av vissa enzym som bakterien behöver för att kunnatillgodogöra sig mjölksocker (lactos) som näring. Plasmiderna överfördes till värdbakterier, en kultur för .framställningav A-kedjor och en för B-kedjor. Lactos-operonet startarsyntesen av m-RNA för A-resp B-kedjan när lactos tillsättsbakteriernas näringssubstrat. A- och B-kedjortillverkas sedan i princip så länge som det finns lactos i sub-stratet. med de bådakedjorna bildas också ett enzym (betaglucosidas) varsgen normalt ligger vid lac-operonet. A- och B-kedjan har därför denna enzymmolekylpåhakad. För att lättarekunna spjälka av den från aminosyrekedjorna har forskarna mellan resp kedjaoch enzyramolekylen stoppat in koden föraminosyran methionin. A- och B-kedjorna innehåller därför methionin + enzymet. Genom en relativt enkel process kan A- ochB-kedjorna sedan erhållas i ren form. Därefter äterstär problemetatt pä konstlad väg utanförde biologiska systemen med svavelbryggor förenade två kedjorna till en verksaminsulinmolekyl. Detta har visat sig vara svårlöst, men en liten mängd insulin () har dock framställts. 1979/80:10 59 När bukspottkörtelns celler framställer insulin används C-kedjan för att åstadkommaden strukturering av molekylen som ärnödvändig för att svavelbryggorna skall kommapå rätt plats. Tanken är att i det fortsatta arbetet följa naturens exempel och även framställaC-kedjan och låta denna medverka i slutsteget avinsulinsyntesen. En forskargrupp i , har tacklat insulinproblemetpä ett annat sätt. Fråninsulinproducer-ande celler i bukspottkörtelnpå råtta har m-RNA för s k proinsulin (molekyl av A-, B-och C-kedjor) isolerats. Med hjälp avenzymet omvänt transkriptas har motsvarandeDNA-segment framställt. Dessa har överförts tillE.coliK 12 och visat sig fungera, dvs framställaproinsulin. Detta tillvägagängs-sätt är i princip tillämpligt även vid framställningav humant insulin. När det gäller möjligaframtida industriella till-lämpningar kandet ocksä nämnas att en fransk forskargrupp vid i lyckatsframställa ett protein som liknar ägg-äggvita(ovalbumin) med hjälp av hybrid-DNA-teknik. Tillvägagångssättet har inneburit att m-RNA för ovalbumin isolerats från äggledarna.Motsvarande DNA-segment har sedan framställtspä i princip samma sätt som betr insulin. 2.6.5 MEDICINSK TILLÄMPNINGAV FORSKNINGSRESULTATEN Diagnosen av ärftligasjukdomar kan grundas på flera metoder. Avvikelser ikromosomernas antal, struktur och beteende kan studeras i mikroskop efter lämplig färgningav preparatet. Mongolism (47 kromosomer i kroppscellerna i stället för46) och Klinefelters sjukdom (där könskromoscmerna ärXXY stället för normala XY eller XX) är exempel pä sådan diagnos. Genom blodprov ärdet möjligt att bestämma om en person har anlag eller benägenhet att utveckla nägon HLA-bunden sjukdom. Tekniken bygger på att antigenerna för de HIA-bundna sjukdomarna ärkända och att den ev förekomsten av dessa antigen i personens blod bestäms. Har personen ett sådant antigen är risken större att vederbörandeskall drabbas av sjukdomen ifråga än om antigenet saknas. 1979/80:10 60 vidgrava sjukdomstillstånd sora är knutna till och där bärarenredan som ung löper stor risk att bli svårtinvalidiserad kan fostervattenprov användas för HLA-bestämning. På detta prov kan sedan rådgivningom ev abort grundas. Via fostervattenprov kan även andra sjukdomar sominkluderar genetiska defekter diagnosticeras. Medhybrid-DNA-teknikens hjälp torde analysen kunna göras meradetaljerad. Dettorde även bli betydligt enklare än att göra genkartor över dekromosomer och delar av kromosomer som är säte för genetiska sjukdomar . Normalagener som är bestämda med avseende på struktur och funktion kananvändas som "standards" vid jämförelse meddefekta gener och därmed som diagnostiska redskap. Ettproblem i diagnostiken av en störd eller bristande genfunktion är attbestämma till vilken kromosom genen hör. Genom cellfusion, konstgjord sammansmältning avceller från två givare till en s k hybridcell, kan en sådan bestämning göras.Vissa hybridceller visar nämligen en tendens att förlorakromosomer här de delar sig (mitos) och dessa förlusterdrabbar ofta endast kromosomer frän den ena givaren. En hybridcell som består av encell från råtta och en från människa tenderar att förlora hiomankromosomerna.Detta gör det möjligt att korrelera förlustenav en sädan kromosom med en felaktig genprodukt. I idealfallet återstår efterett antal delningar endast en humankromosom. den felaktiga genprodukten(proteinet) är kvar i cellplasman finns den defekta genen idenna kromosom. Med hybrid-DNA-teknik kan kromosomens gener sedandetaljstuderas, och den förekommande defekten lokaliseras och bestämmas imolekylära termer. Potentialernaför hybrid-DNA-tekniken vid diagnos av ärftliga sjukdomar är storaoch nya metoder kan förväntas bli utvecklade på grundval av denna teknik. Även betr andra sjukdomar än degenetiska kan en förbättrad diagnos och prognos bli möjliggenom de ökade insikter i cellens funktioner och regleringsmekanismerpå molekylär nivå som hybrid-DNA-tekniken kan ge. Hybrid-DNA-tekniken öppnarocksä möjlighet att korrigera gendefekter. Ordet genterapi används i detta sammanhang. Det innebär att skadade gener hos en individ, en zygot ellerhos gameter ersätts av normala . Genterapin skulle kunna inriktas direkt på den skadade vävnaden.I vävnadsodling är det möjligtatt med virus som vektorer föra in nyaoch bestämda gener. Celler som inte haft nägon fungerande gen för enzymet tliymidinkinas har kunnat korrigeras på detta sätt.Härifrån är steget emellertid långt till att påliknande sätt föra in normala gener direkt i den levande kroppens vävnader och organ. Detta anses dock inte uteslutet,om man som vektor för sådana gener kan utveckla ett virus som i första hand eller enbart infekterar det organ ellerden vävnad som lider av gendefekten ifräga. En annan form av s k riktad genterapi är att ta ut den defekta vävnaden (=cellerna) frän det drabbade organet och med hybrid-DNA-teknikens hjälp i de uttagna cellerna inplantera korrektgenmaterial. Därefter skulle de botade dvsgenetiskt normala cellerna kunna återinföras i patienten. Genterapin skulle kunna inriktas pä zygoten. Äggfrån människa kan tas ut från äggledarna och befruktas i provrör för att därefter inplanteras i en livmoder. I "provrörszygoten" finns teoretiskt möjligheter att påverkakromosomer och gener.