prop · G3039 · 1979-12-31 00:00:00 — 1 tvist mellannäringsidkare och konsument rörande vara eller tjänsl som tillhandahållits förhuvudsakligen enskilt bruk får före tvistens uppkomst träffat avtal att tvistskall hänskjutas till skiljemän utan förbehåll om rätt för parterna alt klandraskiljedomen ej göras gällande, om tvisteföremålets värde ej är högre än somanges i 1 S lagen (1974:8) om rättegången i tvistemål om mindre värden. Första siycket gäller ejom tvisten Första styckel gäller ej om annat rör avtal mellanförsäkringsgivare och följer av internationellaförsäkringstagare och ej heller om förpliktelser, annat följer av Sverigesinternationella förpliktelser. Dennalag träder i kraft den 19 1979/80:9 16 Sammanställningav remissyttrandena över försäkringsrättskommitténs betänkande (SOU 1977:84)Konsumentförsäkringslag Efterremiss har yttranden över betänkandet avgells av ,brottsförebyggande rådet, , försäkringsinspektionen,statskontoret, konsumentverkel/KO, , ,länsslyrelsen i , konsumenttjänsiutredning-en,i (LO), Tjänslemännens ceniralorganisalion (TCO),Centralorganisationen /SR, (), Sverigesadvokatsamfund. , , , Kungl. automobilklubben (KAK), Motor-förarnas helnykterhetsförbund.Motormännens riksförbund, Villa-ägarelorbund, Husmodersförbundel Hemoch Samhälle, . , , () och dispaschören . LOhar bifogat yttrande av , medan / SR harbifogat yttrande av Jurist- och Samhällsveiareförbundei. Yttrandenhar dessulom inkommit från Utländska försäkringsbolags förening,Försäkringstjänstemannaförbundei och . Idet följande återges yttrandena i oavkortat skick under olika avsnitt.Yttrandena från och redovisasdock bara i korthet. De bifogas i sin helhet som bilagorna 3:1 och 3:2. Prop.1979/80:9 17 1 Allmännasynpunkter 1.1 : Försäkringsavtalslagen,som tillkommit i nordiskt samarbete, överensstämmer i alll väsentligt medmolsvarande lagar i , och . Enligt direktiven skall ävenförsäkringsrältskommitténs arbete försiggå i nordiskt samarbete. 1 de övriganordiska länderna bedriver också motsvarande kommittéer utredningsarbete. avser inte att prioritera konsumentskyddet på det sätt densvenska kommittén gjort utan avser alt i elt sammanhang lägga fram ett förslagtill en ny försäkringsavtalslag. Denna avses enligt uppgift komma altinnehålla vissa särregler för konsumentförsäkringar. Inte heller i ochFinland synes man f n. ha några planer på alt genomföra en särskild lag omkonsumentförsäkringar. Ennordisk samordning av arbetet på en ny försäkringslagstiftning är enligthovrättens mening önskvärd. De skäl som talar för alt försäkringslagstiftningenbör vara enhetlig i de nordiska länderna synes dock inte vara lika starka närdet gäller konsumentförsäkring. Om särskilda regler lill skydd för konsumenteri försäkringsförhållanden bedöms som nödvändiga och brådskande i någotnordiskt land, torde därför önskvärdheten av nordisk enhetlighet väga mindretungt som argument mol en speciallagstiftning pä området. Somhovrätten senare skall beröra synes emellertid behovet i av sädanaspecialregler vara betydligt mindre angeläget än när kommitténerhöll sina direktiv. Större vikt måste därför fästas vid det generellaönskemålet an behålla och vidareutveckla en enhetlig civilrättslig lagstiftningoch rättspraxis i de nordiska länderna. Del är enligt hovrättens mening av bådeideella och praktiska skäl angelägel att slå vakt om de betydande resultat i deltaavseende som har uppnåtts under 1900-lalei. Hovrätten vill särskilt framhållaatt försäkringsrätten är etl specialiserat rättsområde som i varie nordisktland behärskas bara av en begränsad krets av jurister. En breddning av deerfarenheier och synpunkter som läggs lill grund för lagstiftningen är därför ihög grad önskvärd. Den framtida rättsutvecklingen gagnas även av atträttspraxis och rätlsvetenskaplig diskussion från fiera länder, byggd pä en isäväl sakligt som formellt avseende enhetlig lagstiftning och en gemensamgrundsyn, finns tillgänglig. Enligtdfrektiven för den svenska kommittén har denna haft i uppdrag alt med förturbehandla sådana allmänna regler som direkt avser all stärka konsumenternasställning. Mot bakgrunden av att man i de övriga nordiska länderna inte synesvara inställd på att följa denna linje för uppläggningen av arbetet bör manenligt hovrättens mening från svensk sida värdera frågan på nytt i ljuset avden utveckling som ägt rum . Det framstår som beklagligtom man, utan all starka skäl föreligger, frän svensk sida nu skulle bryta dennordiska enhetlighet pä försäkringslagsliftningens område som har funnits idrygt femtio är genom att - trots atl lagstiftningsarbete pågår i de andranordiska länderna enligt i huvudsak samma riktlinjer som i - genomföraen särskild lagstiftning om konsumentförsäkringar. Somförut antytts vill hovrätten ifrågasätta om det föreligger ellstarkt behov av särskilda regler lill skydd för konsumenterna. FAL uppfyllervisseriigen inte de krav som bör uppställas på en modern 2 1979/80. Prop.1979/80:9 18 försäkringslagstiftning.Lagen bör därför göras lill föremål för översyn, ett arbete som ocksä pågår ikommittén. Flertalet av de regler i FAL som är tillämpliga päkonsumentförsäkringar är emellertid dispositiva och ersätts i praktiken av deav försäkringsbolagen utarbetade försäkringsvillkoren. Såsom framhålls ibelänkandet har, sedan kommittén tillsattes, inom försäkringsbranschenutarbetats Allmänna bestämmelser av är 1976 för hem-, villa-, fritidshus-,rese-, motorfordons- och bätförsäkringar, vilka tillämpas av samtliga bolagsedan den 1 juli 1976. De allmänna villkoren för de viktigastekonsumentförsäkringarna har härigenom moderniserats och i hög grad anpassatslill konsumenternas behov. Enligt hovrättens mening kan det därför inte förnärvarande anses föreligga något behov av atl genomföra en särskildlagstiftning om konsumenlförsäkringar. Den allmänna översynen av FAL som pågårbör därför kunna avvaktas. Självfallelkan det vara önskvärt att ytterligare förbättra konsumenternas ställning ulövervad som följer av allmänna bestämmelser och försäkringsbolagenspraxis. Detta gäller t. ex. de villkor som reglerar premiebetalning. Sädanaändringar torde emellertid kunna åstadkommas på frivillighetens väg genom dekontakter som redan har etablerats mellan ,försäkringsinspektionen och försäkringsbranschen. Det får antas altförsäkringsräuskommiliéns förslag och de motiveringar som har anförts för dessadärvid får stor betydelse. Även laglekniska skäl talar enligt hovrättens meningför all man avvaktar den allmänna översynen av FAL. a. kan framhållas attett stort antal av de föreslagna bestämmelserna är av den karaktären att de börgöras tillämpliga inte bara pä konsumentförsäkringar utan pä försäkringar iallmänhet och således bör tagas in i FAL i samband med den allmänna revisionenav denna lag. Härigenom skulle man för övrigi till stor del undgå degränsdragningsproblem som det nu framlagda lagförslaget ger upphov till genomatl detta gäller enbart till förmån för konsumenter medan andra grupper, t. ex.hantverkare och andra småföretagare, kan ha samma behov av det skydd somlagreglerna är avsedda att ge. De specialbesiämmelser för konsumentförsäkringarsom därefter kan behövas synes inte vara flera än att de, med hänsyn lill sittnära samband med de generellt tillämpliga reglerna i FAL, bör tagas in där. Påanförda skäl avstyrker hovrätten all lagförslagel läggs till grund förlagstiftning och förordar i stället all den allmänna revisionen av FALavvaktas. 1.2Brottsförebyggande rådet (BRA): BRÅdelar i allt väsentligt kommitténs uppfattning om de intresseavvägningar sombör ske vid utformningen av regler om konsumeniförsäkring. Också BRÅ finner detvara en rimlig utgångspunkt att skyddsinlressel är det primära vid denna typ avförsäkringar. Det är däremot från brollsförebyggande synpunkt ej godtagbart omhänsynen lill detta intresse drivs dithän att försäkringstagarna ej finneranledning vidta preventiva åtgärder beträffande sin egendom. Även rent allmäntvore det olyckligt om försäkringstagarna genom att ge avkall på aktsamhetenorsakar ett ökat anlal skadefall. En utveckling som antytts skulle dessutomkunna få till följd att ekonomiskt sämre ställda grupper pä grund av ökadepremiekosinader tvingas avslå från försäkringsskydd. Skyddsintresset skullehärigenom i själva verket molverkas. Prop.1979/80:9 19 1.3Riksrevisionsverket (RRV): RRVställer sig i princip positiv lill tanken all genom en utbyggd lagsliftningstärka konsumenternas ställning gentemot försäkringsgivarna. Del mäste ses somangelägel att den lagsliftning som reglerar relationerna mellanförsäkringstagare och försäkringsgivare är anpassad till dagens värderingar.Vidare ser RRV det som fördelaktigt att vissa specificerade, enhetliga ochtvingande regler inom del berörda området lagfästes så all parterna vid entvist kan stödja sig på en klar och fast rättsgrund. Då nuvarande bestämmelseri försäkringsavtalslagen inte fyller dessa krav bör den omarbetas eller somkommittén föreslår kompletteras med en särskild konsumentförsäkringslag. Detlorde med fog kunna påstås, att inom svensk skadeförsäkringsverksamhetbranschens produkter på konsumentområdet är goda och konsumenlanpassade, ävenom de som alll annat kan bli bättre. Produkternas ytiergränser ochsammansättningen av riskskyddet är alltid föremål för förskjutningar ochlöpande diskussion mot bakgrunden av förändringar i allmänhetens önskemål,behov och betalningsvilja. Pä ell häll aktualiserade goda idéer fär endastövergångsvis konkurrenseffekter, eftersom de snabbt accepteras av andraförelag. Över tiden tenderar produkterna mol likhet -vilket frän mångasynpunkler är att betrakta som en fördel - utan att konkurrensensproduktskapande kraft går förlorad. Klartär, atl försäkringsfall på grund av skadeförsäkringsavtal, där skaderegleringenoftast bygger pä en värdering och inte bara består i utbetalande av etl iavtalel angivet försäkringsbelopp, läll kan leda lill vissa friktioner.Skadeförsäkringsavialets ytiergränser är av naturiiga skäl något oskarpa,vilket likaledes i och för sig läll aktualiserar motsättningar. Den heltövervägande skademängden regleras emellertid ulan att något gnissel mellanparterna uppslår. Verksamhelensynes därför i slort handhas med den smidighet, som sakens natur ochkonsumenternas intresse kräver och i en stark känsla av ansvar införuppgifterna. Premiekoslnaderna böriardock upplevas som en belastning. De betydande prishöjningarna under 1970-talelhar gjort det nödvändigl atl skära ned standardprodukternas omfattning i ejoväsentlig grad för att konsumenterna skall kunna och vilja behälla elt rimligtförsäkringsskydd lill vad man anser vara ell överkomligt pris. Vid en dylikbeskärning av produkterna, som lidigare tenderade mot ett allriskbetonat skydd,vidgas helt naturiigt konfliktytan mellan parterna i försäkringsförhållandet. Ivalet mellan att tillhandahålla ä ena sidan oförändrade produkter lill premiersom alltför mänga upplever som för höga och som därför leder lillbeständsminskning och å andra sidan "bantade" produkter till priser,som flertalet konsumenter dock kan och vill betala, har den senare lösningenofta framstått som det bättre alternativet. Under senare lid harförsäkringsbolagen strävat efler att öka konsumenternas valfrihet genom att vidsidan av slandardsortimentel, som på sina häll erbjudit skilda skyddsnivåer, påmarknaden föra ut billigare produktvarianter, främst markerade av påskilda säll utformade högre självrisker. Försäkringsbolagenär i hell övervägande utsträckning konsumentägda Prop.1979/80:9 20 I stort sett bedrivs verksamhelen för försäkringstagarnas/delägarnas räkning ulan någol vinstintresse, vilket bör beaktas vid ställningstagandelill frågan huruvida "konsumenlskyddskonstruktioner" på andramarknader bör äga tillämpning även på försäkringsområdei. Rätlssäkerhelsanordnjngarnaför den enskilde konsumenten då del gäller möjligheterna atl ta tillvara sinrätt är utomordentligt goda, även om det på sina häll kan brista i fråga ominformalionen rörande deras innehåll. Allmänna reklamationsnämndensförsäkringsavdelning, där konsument kan klaga på ersättningsbeslut, är densenaste nyheten pä hithörande område. Klagomålöver själva sättet för handläggningen av ett skadeärende -bristande brevsvar,ovilja att precisera ställningstagande o. d, - kan riktas lillförsäkringsinspeklionen, Idet av initierade Kontaktforum har tillskapats en plattform fördiskussion mellan branschen och verket såsom företrädare för konsumenternakring alla konsumentproblem berörande försäkringsområdet.Försäkringsinspektionen är ocksä representerad i detta organ, Försäkringstagarkolleklivensekonomi lider i ständigt växande - om än ej kvantifierbar - utsträckning avbedrägerier, försök till bedrägerier och "saltade" anspråk. Detförefaller inspektionen antagligt att det helt övervägande antalet konsumenteri eget premieintresse skulle sätta värde på en mera stramförsäkringslagstiftning än en ytligt konsument vänlig, om de hade bättre insikti vad som sker. Trotsi stort sett goda produkter och en ambitiös skadereglering kommer i denmassverksamhet,som försäkring utgör,en och annan konsument i kläm. Han/hon färinte den ledning genom produkternas och skaderegleringens labyrint, som detrimligen kan ställas anspråk pä. Här spelar den personliga faktorn in ochlagstiftning är tyvärr ingen absolut garanti för en bättre ordning. Det ärsjälvfallet ytterst angeläget för branschen att ständigt arbeta påinformations- och kontaklsystem, som hjälper konsumenten tillrätta. Försäkringsinspeklionenställer sig i princip positiv till tanken atl i en konsumentförsäkringslag samlavissa tvingande regler till konsumenternas skydd. Även om de friktioner mellanparterna, som konsumentförsäkringslagen främst avser att reglera, i praktikenär mera sällan förekommande -störningarna i relationerna hänför sig främst lillmateriell villkorstolkning (omfattningsfrågor), vållandefrågor, medicinskasambandsproblem och värderingsspörsmål - måste det allmänt framstå som riktigtatl söka fö fram enhetliga tvingande regler om avtals ingående och upphörande,premiebelalning, förnyelse, nedsättning av försäkringsersäuning m. m.Angelägel är ju att försäkringstagaren vid tvist har en fast rättsgrund att ståpå. tillämpade allmänna försäkringsvillkor förefaller inspektionenvisseriigen i stort sett tillfredsställande från konsumentsynpunkt men det ärnaturiigen fullt riktigt att söka minska avståndet mellan allmänt tillämpadeförsäkringsvillkor och den legala regleringen. Omstatsmakterna finnerdei rimligt att anla en konsumentförsäkringslag avföreslaget innehåll mäste en personalförstärkning av begränsad omfattning ägarum hos försäkringsinspeklionen. Försäkringsrättskommitténhar - "för att det skulle bli möjligt atl inom någorlunda rimlig tid läggafram förslag till regler som i ett sammanhang tog upp de olika frågor sombedömdes som mest angelägna från konsument- Prop, 1979/80:9 21 synpunkt"- ansett all de föreslagna reglerna måsle fö sin plals i en särskild friståendelag. Med sill positiva ställningstagande till kommitténs förslag om enkonsumentförsäkringslag har inspeklionen icke lagil ställning till frågan omdenna lösning är all föredra framför i direktiven antydd möjlighel av speciellaregler i lagen om försäkringsavtal. Inspeklionen vill i sammanhanget endasterinra om att man i inriktat arbetet på att i ett sammanhang lägga framförslag till en helt ny försäkringsavtalslag. I har en kommitté föröversyn av lagstiftningen om försäkringsavtal tillsatts först . Dess försiauppgift blir att lämna förslag över vilka områden del fortsattautredningsarbetet lämpligen bör avse. Först därefter skall kommitténs uppdragnärmare anges. I måste arbetet på översyn av lagen om försäkringsavtal- där insatser till konsumenternas skydd prioriteras -samordnas med deharmoniseringssträvanden som pågår inom EG. 1detta sammanhang vill inspektionen nämna, alt försäkringsavialsrällen icke ärharmoniserad inom EG men att etl harmoniseringsarbete på delta område pågårinom . Arbetet är på nuvarande stadium inriktat pä att näidentiska formuleringar i de olika ländernas lagar om försäkringsavtal i vadavser vissa fundamentala regler, exempelvis om påföljd av oriktiga upplysningaroch om påföljd av underlåten premiebetalning. Etl av kommissionen framlagtdirektivutkast har kritiserats för att det - enligt en sträng uppfattning om engemensam marknad - har karaktären icke blott av minimidirekliv utan även avmaximidirektiv, innebärande att länder, som från konsumentsynpunkt skulle viljagå längre i liberalisering av reglerna, icke fär göra detta. En bättre lösning,menar man frän kriiikerhäll, hade förelegat om direktiven endast angivitminimikrav ifråga om konsumentskyddet eller om direktiven inneburitharmonisering på den högsla nivå som är representerad bland idag.Vad den slutliga lösningen inom EG blir kan man ej nu uttala sig om. Vad manemellertid kan säga är, att en eventuell svensk generell anknytning tillEG-reglerna på försäkringsområdei efler genomförda bilaterala förhandlingarkommer atl medföra icke blott omfattande ändringar i den svenskaförsäkringsrörelselagstiflningen ulan även med stor sannolikhet ingrepp iharmoniseringssyfie på det försäkrings-avialsrätisliga området. Någontingmolsvarande del nu framlagda förslaget lill svensk konsumentförsäkringslagtorde ej ha diskuterats inom EG. Decivilrätlsliga lagreglerna i den föreslagna konsumentförsäkringslagen avser atttillförsäkra den enskilde försäkringstagaren vissa grundläggande rättigheter iförhållande lill försäkringsgivaren. Vidare syftar lagen till all molverka attförsäkringsskyddet för den enskilde undergrävs därigenom atl försäkringstagarengenom biförpliktelser i försäkringsvillkoren åläggs alltför långtgåendeskyldigheter i olika avseenden. Konsumeniverkei finner uppenbart alt behov avsädan lagstiftning föreligger. Konsumentförsäkringslagenhar begränsats till alt gälla för vissa viktigare försäkringsformer. Demateriella reglerna har till en betydande del karaktären av"minimiregler" och tar sikte på sädana viktigare förhållanden som kanregleras pä elt enhetligt sätt. Ett relativt stort utrymme lämnas sålunda åtavtalsfriheten. Som etl nödvändigt komplement till de civilrätlsliga reglernaföreslås därför en generalklausul av näringsrältslig karaktär, vilken möjliggörvidgad offentlig kontroll av innehållet i villkoren för konsumentförsäkring. Metodenau låta civilrättsliga och näringsrättsliga regler samverka har sin Prop.1979/80:9 22 motsvarighetinom andra grenar av konsumenlområdel. Enligt mening är denav kommittén valda lösningen ägnad att skapa etl tillfredsslällande skydd förkonsumenten på försäkringsområdet. anser vidare alt förslagelinnebär en lämplig avvägning mellan de frågor som regleras i civilrätlsligordning och de som överiämnas åt den offentliga kontrollen genom dennäringsrättsliga lagstiftningen. 1.6 (): Försäkringsrättskommitténföreslär en särskild konsumentförsäkringslag innehållande bl. a. vissatvingande regler lill skydd för försäkringslagarna. Lagen skall gälla deförsäkringar som privatpersoner vanligen tecknar hos försäkringsbolagen, dockej livförsäkringar. Den nya lagen skall i allt väsentligt ersättaförsäkringsavtalslagen för de ifrågavarande försäkringarna. NOvill ifrågasätta om inie den önskvärda lagstiftningstekniken vid fall av dennaarl borde vara all låta regler av ifrågavarande karaktär bli en del av dengrundläggande lagstiftningen på området. Detta skulle leda till bättreöverblick och klarare sammanhang. Kommitlénsförslag i denna del föranleder i övrigt inga principiella erinringar från deutgångspunkter som NO främst har att beakia, nämligen samhällets intresse avatt främja en effektiv, fungerande konkurrens inom näringslivet. NO villinstämma i att del även på försäkringsområdet kan finnas anledning atl stärkakonsumenternas ställning gentemot näringsidkarna, i detta falletförsäkringsbolagen. Förslaget ligger i linje med annan lagsliftning somtillkommit eller kan förväntas i konsumenlskyddande syfte. Det kan dockframhållas att behovet av konsumentskydd på försäkringsområdet måhända inte ärlika uttalat som när det gäller vanliga konsumenlköp eller konsumenttjänstereftersom försäkringsbolagen redan omfattas av särskild lagstiftning och tillsynvia försäkringsinspektionen som i sig innebär ett utvidgat skydd förförsäkringstagarna i form av soliditets- och skälighets-övervakning samtvillkorsgranskning. Sammanfattningsvisvill NO i huvudsak tillstyrka regler av den art som upptagits i kommitténsförslag till konsumentförsäkringslag men avvisa förslaget om tillägg till lagenom försäkringsrörelse framförallt i den del som gäller myndighetsgranskning avförsäkringsvillkorens ändamålsenlighet, Länsstyrelsenansluler sig till kommitténs bedömning au det är ändamålsenligt att företagaen särbehandling av konsumentförsäkringar vid revidering avförsäkringsavialslagen. Härigenom gives möjlighet att inom detta rättsområdeåstadkomma ett konsumentskydd i god samklang med övrig konsumenträttsliglagstiftning. Sä vitt kan bedömas uppfyller den uppräkning avförsäkringstyper, som skall omfattas av lagen, de krav som kan ställas påtillräcklig skarp avgränsning. Den valda kombinationen av tvingandecivilrättslig lagsliftning och näringsrältslig lagsliftning (villkorsgranskningen)är väl ägnad att giva dels det grundskydd för konsumenten som eftersträvas,dels den smidighet i myndighetskontrollen under vilken villkorsgranskningen kanförväntas ske. Sammanfattningsvistillstyrker länsslyrelsen kommitténs lagförslag. 1979/80:9 23 reviderad,samlad försäkringsavialslag eller förbli beslående såsom en separat lag.Konsumenttjänslulredningen har inte underiag för au kunna ta någon meradefinitiv ståndpunkt till denna fråga men vill allmänt påpeka, att en samlad lagtorde ha betydande företräden framför en separat lag när det gällerregelsystemets samordning och överskådlighet. Efiersom den föreslagnakonsumentförsäkringslagen lill slor del behandlar problem som regleras också iden allmänna försäkringsavtalslagen eller i vart fall ligger nära den senaresregler medför separatlagslösningar med nödvändighet all man i vissa fall blirnödgad au sammanställa två lagars regelsystem förau nå fram till vad somgäller. Härtill kommer alt de försäkringsiyper som behandlas i det nu framlagdaförslaget till konsumentförsäkringslag ter sig så centrala att det framstår somnaturligt atl de regleras i den grundläggande lagstiftningen påförsäkringsavtalsområdet. Möter det, såsom försäkringsrättskommittén antyder,svårigheter atl i en samlad lag samordna regler för konsumenlförsäkringar ochföretagsförsäkringar, vill konsumenttjänslulredningen diskussionsvis väckatanken atl del egentligen borde vara de särskilda företagsförsäkringstypernasnarare än konsumeniförsäkringarna som skulle föras till separat lagsliftning. Inför det långsikligareformperspektivet hyser konsumentljänstutred-ningen också tveksamhetbeträffande den av försäkringsräuskommitién valda metoden atl låta lagreglernai den föreslagna konsumentförsäkringslagen fä karaktär av minimiregler.Visserligen pekar kommittén pä möjligheterna atl genom förhandlingar med stödav näringsrältslig lagsliftning söka uppnå frän konsumentsynpunkt förmånligareregler, men erfarenheterna från tillämpningen av konsumentköplagen förefallervisa all svårigheterna att pä denna väg nå särskilt mycket längre än delagfästa reglerna är belydande. Det naturiiga ärenligtkonsumenitjänsiutredningens mening att lagstiftaren söker lagfästa de reglersom vid en samlad bedömning framstår som de ändamålsenligaste normalreglerna.Dessa normalregler bör i den utsträckning sä befinns erforderiigt görastvingande i konsumentförhållanden. Det nu sagda överensstämmer med denuppläggning som konsumenttjänstutredningen valt atl ge sitt kommande förslaglill konsumentljänstlag. De nu framförda, kritiskasynpunkterna har som utgångspunkt haft en bedömning av det långsiktigareformbehovet. Ser man däremot till del i dagens läge föreliggande, meraomedelbara reformbehovet blir konsument-ijänstuiredningens bedömning avlagförslaget en annan.