prop · G3032 · 1979-12-31 00:00:00 — Densekretess som påverkas av atl en uppgift förebringas vid förhandling kan följaav en primärt tillämplig sekretessbestämmelse i sekrelesslagen eller i lag lillvilken denna hänvisar, men den kan också gälla hos domstolen på grund av sådanöverföring av sekreiess som föreskrivs i 1 §. Allsekreiessen för viss uppgift har upphört alt gälla i målet eller ärendet 20 1979/80. Prop.1979/80:2 Del A 12 kap. 3 ii 306 innebäratt sekreiess för ifrågavarande uppgift inte gäller hos högre domstol tillvilken målet eller ärendet fullföljs. Allmänheten kan sålunda hos både denhögre och den lägre domstolen fö ul skriftlig handling som innehåller uppgifteneller fö muntlig upplysning om uppgiften ifråga, givetvis under förutsättningatt uppgiften flnns tillgänglig hos domstolen. Denomständigheten atl sekreiessen har upphört all gälla för uppgift i mål ellerärende hos domslol innebär emellertid inte atl sekretessen upphör all gälla ifråga om samma uppgift hos t. ex. den förvaltningsmyndighet som överiämnatuppgiften lill domstolen. Detsamma gäller, om uppgiften har erhållits från enannan domslol. Lägel kan alltså bli del alt allmänheten kan fö tillgång tillviss uppgift hos en domstol men däremol inte samma uppgift hos en annan domstoleller en förvaltningsmyndighet. De närmare övervägandena bakom denna lösninghar jag redovisat i den allmänna motiveringen (se avsnitt 4.5.4). Som jag haranfört där innebär regleringen också alt en uppgift som redan är offentlig hosen domslol kan bli föremål för sekreiess hos en annan domslol underfömtsättning alt uppgiften hos den senare omfattas av en sekretessregel. Ipromemorian har sagts all relevant material, som domslol lånat frånförvaltningsmyndighet och som företes vid förhandling, i regel kopieras avdomstolen och bifogas akten i målet. Mot detla uttalande har flera remissinstanserriktat invändningar. I samtliga fall påpekas atl uttalandet inte överensstämmermed vad som förekommer i praktiken. Trots detta tillstyrker de förslaget. Tvåremissinstanser - hovrätterna - anser emellertid all proiokollskungörelsen ochmolsvarande bestämmelser för förvaltningsdomstolarna bör förses med enföreskrift om all del företedda materialet skall bevaras i domslolsaklen iavskrift eller kopia. erinrar om all skyldigheten alltillhandahålla uppgift ur allmän handling enligt 13 kap. 2 §promemorieförslaget gäller endast i fråga om handling som förvaras hosmyndigheten. Om domstolen inte har kopierat handlingarna, skulle teoretisktsett denna föreskrift kunna sättas ur spel. För egen del anser jag attfrågan knappasl kan orsaka några problem i praktiken. Någon allmän regel omskyldighel för domstol att kopiera inlånat material som föreletis vidförhandling är jag inte beredd all förorda; en sådan regel leder lill onödigakostnader och byråkrati. Humvida kopiering skall ske bör enligt min meningavgöras av domstolen från fall till fall. För den händelse domstolen meddelarsekreiessförordnande beträffande uppgiften, bör det t. ex. vara möjligt altunderiåta atl kopiera materialet. Om materialet blir offentligt hos domstolen,ligger saken måhända annoriunda lill. Något absolut krav på kopiering böremellertid inte heller uppställas i den situationen. Enligt min mening kan mannämligen inte bortse från att del knappasl är särskilt vanligt all någon begäralt fö la del av uppgifter som här avses. Skulle det i något enstaka fallinträffa att någon begär all fö la del av handlingar som förebringats vidförhandling inför domslol men som inte längre finns kvar hos denna, bordel varamöjligt att lösa problemet genom all domstolen ser till alt akten kompletterasi erforderiig utsträckning. Prop.1979/80:2 Del A 12 kap. 3 if 307 Iandra stycket behandlas det fallel att sekretessbelagd uppgift i mål ellerärende i domstols rättskipande eller räitsvårdande verksamhet förebringas viden domstolsförhandling som hålls inom stängda dörtar. I ett sådant fallkvarstår sekreiessen under målets eller ärendets fortsatta handläggning, ominte domstolen förordnar annal. Sedan domstolen har skilt målet eller ärendetfrån sig, kvarstår sekretessen bara om domstolen förordnar om del. Dennaordning, som i huvudsak överensstämmer med vad som gäller, bygger på tankenalt domstolen bör ha möjlighel att låta sekretessen upphöra att gälla trots attdomstolen tidigare funnit förhandling inom stängda dörrar vara motiverad.Domstolen kan nämligen finna att de vid förhandlingen förebringade uppgifternainte var av den ömtåliga natur som domstolen räknade med, då den beslöt attförhandlingen skulle hållas inom slängda dörrar. Vidremissbehandlingen har påpekats att sekreiessförordnande inte bör fö meddelasseparat utan atl det alltid bör ingå i domen eller beslutet. Jag delar dennauppfattning. För de allmänna domstolarnas del följer detla redan av 17 kap. 13§ tredje stycket RB. Molsvarande beslämmelse saknas i fråga om andra domstolar.Lagtexten i förevarande paragraf har därför ulformals så atl del framgår allförordnande enligt andra slyckel andra meningen skall las in i domen ellerbeslutet. Isekrelesslagen förekommer på sina håll föreskrifter om atl prövningen av frågaom utlämnande av allmän handling ankommer på viss myndighet (se t. ex. 2 kap. 2§ iredje slyckel). Denna reglering tar emellertid inte sikte på domstolarna.Enligt min mening ligger det nämligen i sakens natur att en domslol själv måslefö avgöra huruvida en uppgift i ell mål eller ärende i domstolens rättskipandeeller räitsvårdande verksamhet skall vara sekretessbelagd eller inte.Sekretessregleringen har därför utformats så atl del framgår all de nu åsyftadeföreskrifterna inte gäller domslol i dess rättskipande eller rättsvårdandeverksamhet. Regleringen innebär i. ex. all sekretessen för en uppgift som harförebringats vid en offentlig förhandling upphör all gälla hos domstolenoavsett vilka regler som kan finnas rörande prövningen av utlämnandefrågor.Eftersom departementsförslagel innebär all allmän domstol inte kan förordna allförhandling skall hållas inom slängda dörrar med mindre del bedöms vara avsynnerlig vikt atl en sekretessbelagd uppgift inte röjs (se 5 kap. 1 § andraslyckel RB), gäller strängare regler för domstolens prövning än om frågan omutlämnande skulle ha prövats av annan myndighet. Härtill kommer att beslutvarigenom någon av de utpekade myndigheterna vägrar atl lämna ul allmänhandling överklagas hos domslol. Skulle sekretessbelagd uppgift som här avsesförekomma i mål eller ärende hos domslol, kan det emellertid vara lämpligt altdomstolen i sekretessfrågan inhämtar den utpekade myndighetens uppfattning, omden inte redan är känd för domstolen. Enligt2 kap. 14 § andra slyckel TF kan genom förordning föreskrivas att endast vissmyndighei för pröva fråga om utlämnande av handling som är av synneriigbetydelse för rikets säkerhel Ofr 2 kap. 3 § sekrelesslagen). 1979/80:2 Del A 12 kap. 3 § 308 intari viss mån en särställning i förhållande till de tidigare nämnda. Om enföreskrift som utfärdals med stöd av 2 kap. 14 § andra styckel iredje meningenär tillämplig på en handling hos domstol, ligger del emellertid i sakens naturall handlingen inte skall förebringas vid offentlig förhandling; del i 5 kap. 1§ andra slyckel RB uppställda kravel på "synneriig vikt" är alltiduppfyllt i delta fall. Om en uppgift ur en handling av synneriig betydelse förrikets säkerhel har förebringats vid förhandling inom stängda dörrar, liggerdel vidare i sakens natur all domstolen meddelar sekreiessförordnande avseendeuppgifterna i handlingen när den skiljer målet eller ärendet från sig. Tredjestyckel innehåller en regel om skyldighel för högre rätt atl ex officio pröva sekreiessförordnandesom har meddelals av lägre rätt. Omlalan fullföljs i mål där lägre rätt har meddelat sekretessförordnande, åliggerdel enligt gällande bestämmelser (36 § tredje stycket SekrL) den högre rättenatl pröva den lägre rätlens förordnande. Prövningen skall ske i samband med atlden högre rätlen skiljer målet från sig. I promemorieförslaget saknasmotsvarighet lill dessa bestämmelser. Någon erinran häremot har inte framförtsvid remissbehandlingen. För egen del är jag inteövertygad om all del innebär några fördelar all ändra den gällande regleringen.Snarare kan i vissa situationer oklarhet uppkomma, om den högre rällen inteuttalar sig i sekretessfrågan. Som exempel kan nämnas att underinslansen kan fåsvårt atl avgöra hur överinstansens underiåtenhet atl uttala sig i ensekretessfråga skall tolkas. Om uppgift som omfattas av underrättenssekreiessförordnande inte har förebringats vid förhandling i den högreinstansen, innebär överinstansens tystnad all sekretessen gäller. Om emellertiduppgiften har förebringats vid offentlig förhandling eller vid förhandling inomslängda dörrar, innebär överinstansens tystnad alt sekretessen för uppgiftenhar upphört all gälla. I själva verket innebär den i promemorian föreslagnaordningen atl underinslans kan behöva ha tillgång lill protokoll frånförhandling i högre rätl för all i förekommande fall kunna pröva fråga omutlämnande av uppgift som ursprungligen varit sekretessbelagd i mål ellerärende hos underinslansen. Detta är givelvis inte tillfredsställande. Ideparlemenisförslaget har därför lagils upp den nämnda regeln i iredjeslyckel av förevarande paragraf Beslämmelseninnebär alt högre rätt, när den skiljer mål eller ärende från sig, skallompröva sekreiessförordnande som den lägre rällen har meddelat. Detta gälleroavsett om uppgiften hos den högre rätten har förebringats vid förhandlingeller inte eller om uppgiften tillhör en del av målet som inte prövats av denhögre instansen. Vad jag nu har sagt syftar givetvis inte på del fallet alt endaslen av flera tilltalade överklagar domen i målet och sekretessförordnandet avseruppgift som rör den eller de övriga tilltalade. Del bör emellertid påpekas attden högre rätten måste upphäva sekre-tessförordnandel, om uppgiften hos dennahar förebringats vid offentlig Prop.1979/80:2 Del A ... 12 kap. 4 ii 309 förhandling.Uppgiften har då blivit offentlig enligt försia stycket av förevarande paragraf Idenna paragraf regleras i vad mån ell generelll undanlag från den annars hosdomslol gällande sekretessen kan göras för uppgifter som ingår i domstols domeller i annal av domstol meddelat beslut i dess rätlskipande ellerräitsvårdande verksamhet. Frågan har ulföriigt behandlats i den allmännamotiveringen (avsnittet 4.5.5). Det kan anmärkas alt paragrafen inte avsersådana fall där del redan av en enskild sekretessbestämmelse följer all domeller annal beslut har undanlagils från sekreiess. Gällanderän: 36 § SekrL och 5 kap. 1 § RB Promemorieförslaget:12 kap. 4 § Förstastycket ger uttryck för principen alt sekreiess för uppgift i mål eller ärendei domstolens rättskipande eller räitsvårdande verksamhet upphör all gälla imålet eller ärendet, om uppgiften ingår i domstolens dom eller i annat beslutsom domstolen har meddelat i denna verksamhet. har dock av hänsyntill de intressen som behöver sekrelesskyddas i andra stycket denmodifikationen gjorts all sekretessen inte upphör, om domstolen i domen ellerbeslutet förordnal atl sekretessen skall beslå. Del överiämnas således åldomstolen att avgöra huruvida offentlighets- eller sekrelessiniressel skalltilläggas störst tyngd. Denna frihet för domstolen att göra en avvägning i detenskilda fallet utgör en motsvarighet lill den frihet som domstolen har då denlar ställning i frågan huruvida en förhandling inför domstolen skall varaoffentlig eller inte. Det får förutsättas alt domstolarna är restriktiva vidsekrelessbeläggning av domar och beslut. Av3 § följer att sekreiessen upphör all gälla i målet eller ärendet, om ensekretessbelagd uppgift förebringas vid en offentlig domstolsförhandling.Domstolen saknar därför möjlighet all förordna att en sådan uppgift skall varaunderkastad sekreiess sedan den influtit i domen. Har uppgiften däremolförebringats vid en förhandling inom stängda dörtar, kvarstår enligt nyssnämndaparagraf sekreiessen i målet eller ärendet också sedan domstolen har skillmålet eller ärendet från sig, om domstolen förordnat om fortsatt sekretess. Etlsekreiessförordnande i domen eller beslulel kan på en gång vara ett förordnandesom avses i 3 § och ett förordnande som avses i 4 §. Möjlighet finns emellertidför domstolen att begränsa sekretessförordnandel till alt omfatta bara delbakomliggande materialet, varigenom domen blir offentlig. En sådan ordning kanvara fullt naturiig. a. kan uppgifterna i del bakomliggande materialet varamera utföriiga och därigenom mera känsliga än de uppgifter i ämnet som inflyteri domen eller beslutet. Omen sekretessbelagd uppgift har tagits in i domstols dom eller beslut utan attdomstolen i domen eller beslulel meddelat någol sekreiessförordnande, upphörsekretessen alt gälla i målet eller ärendet. Om talan förs mol domen Prop.1979/80:2 Del A 12 kap. 5 § 310 ellerbeslutet, gäller alliså inte sekretess för uppgiften hos den högre rällen.Däremol kan sekretess i vissa fall gälla för uppgiften hos annan domslol. Lägelär här delsamma som när sekreiess upphör att gälla enligt 3 §. Avandra slyckel följer all domstolarnas möjlighet alt avgöra huruvidasekretessbelagda uppgifter som inflyter i dom eller beslut skall vara föremålför fortsalt sekreiess har begränsats när det gäller själva slutet i domar ochandra beslut. Som jag har angett i den allmänna motiveringen får i denna delfortsatt sekreiess föreskrivas bara om rikels säkerhel eller annal inlresse avsynnerlig vikt oundgängligen påkallar del. Enligt artikel 6 iEuropakonventionen angående skydd för de mänskliga rättigheterna och degmndläggande friheterna skall dom i princip avkunnas offentligt, om sakengäller prövning av någons civila rättigheter och skyldigheter eller anklagelsemol någon för brott. Undantag från denna princip för göras endast under krigeller i annal allmänt nödläge, som hotar nationens existens (artikel 15). a. lill denna bestämmelse i konventionen uppställs i iredje meningenytteriigare villkor för all domslut o. d. skall fö hållas hemliga. Därföreskrivs sålunda all domslut eller molsvarande del av annal beslul i måleller ärende som angår någons civila rättigheter och skyldigheter elleranklagelse mol någon för brott inte förhållas hemligt annal än om riketbefinner sig i krig eller krigsfara eller andra utomordentliga, av krigföranledda förhållanden råder. I fråga om innebörden i uttrycket "civilarättigheter och skyldigheter eller anklagelse mol någon för brott" kanhänvisas lill SOU 1974:88 s. 62 fi". Hardomslol beslutat om sekretess, helt eller delvis, för innehållet i en dom elleretl beslul, talar starka skäl för att motsvarande sekreiess bör gälla också hosdomslol eller annan myndighet som får del av domen eller beslulel. Skulle ensekreiess lill skydd för samma inlresse redan gälla hos den andra myndigheten -eventuellt omfattande större parti av en dom eller ett beslul än del somdomstolen sekretessbelagt - bör dock sislnämnda sekretess gälla. Därförföreskrivs i tredje stycket alt den sekreiess som hos domslol gäller föruppgift i dom eller beslul också gäller hos domstol eller annan myndighei somför del av domen eller beslutet, såvida inte uppgiften hos mottagaren redan omfattasav en sekretessbestämmelse lill skydd för samma inlresse. I fiärde stycket, somsaknar motsvarighet i promemorieförslaget, har tagits in en bestämmelse omskyldighet för högre rätt all vid fullföljd av lalan ex officio prövasekreiessförordnande som lägre rätl har meddelat med stöd av andra slyckel. Jfr3 § tredje slyckel och i anslutning därlill gjorda uttalanden. Iparagrafen finns regler om sekreiess bl. a. för innehållet i ännu ej meddeladdom och för vad som har förekommit vid överläggning till dom. Prop.1979/80:2 Del A ,,>, 12 kap. 5 ii 311 Gällanderäu: 4 kap. 11 § och 6 kap. 2 § RB, 5 § lagen (1949:164) med vissa bestämmelserom rättegången i tryckfrihetsmål, 42 § kammarrällsinslruk-lionen (1971:1074),22 § instruktionen (1971:1208) för regeringsrätten, 27 § instruktionen(1972:151) för högsta domstolen saml 52 § hovrältsinslmk-lionen (1974:692) Promemorieförslaget:12 kap. 5 § Domare som har avlagt deni 4 kap. 11 § RB föreskrivna domareden eller däremol svarande försäkran ansesdärigenom ha blivit underkastade en lagsladgad tystnadsplikt i fråga om derådslag som rätten har hållit inom slängda dörrar. Molsvarande gällerprotokollförare som har avlagt den i 6 kap. 2 § andra styckel RB föreskrivnaeden eller däremot svarande försäkran. För övrig personal vid domstolarnaföreligger i viss utsträckning en motsvarande tystnadsplikt med stöd avbestämmelser i ett antal domstolsinslruktioner. Del finns emellertiddomslolspersonal för vilken ingen tystnadsplikt är föreskriven och som således fn. Juryman i tryckfrihetsmål anses genom den av honomenligt 5 § lagen (1949:164) med vissa bestämmelser om rättegången itryckfrihetsmål avlagda försäkran ha blivit underkastad en lagsladgadtystnadsplikt beträffande vad som yttras under juryns överläggningar och hur desärskilda jurymännen röstar. Bestämmelsernai 12 kap. 5 § promemorieförslaget innebär alt tystnadsplikt skall gälla föralla offentliga funktionärer vid domstol. Tystnadsplikten omfattar delsinnehållet i ännu ej meddelad dom eller i annal ännu ej meddelat beslut somavser domstolens rättskipande eller rättsvårdande verksamhet, dels vad som harförekommit vid domstolens överläggningar inom slängda dörrar angående dom ellersådanl beslul i den mån del inte framgår av allmän handling. Med dom likställsjuryns besvarande av fråga huruvida brott föreligger. Promemorieförslagethar i denna del i sak godtagits av remissinstanserna. Departementsförslagelöverensstämmer frånsett ett par redaktionella ändringar med promemorieförslaget. Delfrämsta skälet för tystnadsplikl i fråga om ej meddelade domar och andra ejmeddelade beslul i domstolens rättskipande eller räitsvårdande verksamhet äratt ett domstolsavgörande inte är slutgiltigt innan det har meddelals. Omuppgifter skulle få spridas om det avsedda innehållet i domstols dom ellerliknande beslul, skulle berörda parter kunna föranledas all vidla dispositionersom kan medföra föriuster för dem, om domstolen sedermera gör någon ändring isitt beslul. Härtill kommer all en spridning av uppgifterom det tilltänktainnehållet i dom eller beslut kan leda till att försök görs utifrån att påverkadomstolens avgörande. Tystnadsplikteni fråga om vad som har förekommit vid domstols överiäggning inom stängda dörrarangående dom eller annal beslul av fömt angivet slag läcker fram till tiden förbeslutets meddelande delvis delsamma som tystnadsplikten i fräga om ännu ejmeddelade beslut. Den är emellertid obegränsad i liden och täcker mer än barabeslutets innehåll. Prop.1979/80:2 Del A 12 kap. 6 if 312 ocksådelvis ett annat. Omrisk fanns för alt vaOe framförd synpunkl och vaOe framlagt utkast lillskrivning kunde ges allmän spridning, skulle säkeriigen många av deltagarna iöveriäggningarna dra sig för att gå in på en närmare diskussion av problemen.Härigenom skulle målen och ärendena fö en mindre allsidig belysning. Fördomstolarnas verksamhet är del därför av vikt att tystnadsplikt gällerbelräffande vad som har förekommit vid domstols överiäggning inom slängdadörrar angående dom eller annat beslul av förut angivet slag. Depersoner som fungerar som jury i etl vissl tryckfrihetsmål lorde såvitt angårhandläggningen av det målet få anses ha deltagit i tingsrättens dömandeverksamhet på sådanl sätt som avses i 1 kap. 7 § förslagel lill sekretesslag.De skäl som talar för att domslolspersonalen bör ha tystnadsplikt belräffandeinnehållet i ännu ej meddelad dom och belräffande vad som har förekommit vidrättens slutna överiäggningar till dom talar i stort sett också för altjuryledamöter bör ha en motsvarande tystnadsplikt. Juryledamöter bör sålundaha tystnadsplikt i fråga om innehållet i juryns svar på framställda frågor omhuruvida brott föreligger, innan svaret har tillställts rällen, och i fråga omvad som har förekommit vid juryns slutna överläggningar, däribland hur desärskilda jurymedlemmarna har röstat. Om i sekretesslagen tas inen paragraf med det här föreslagna innehållet, bör denna lagbestämmelse ansesvara den som utgör grunden för domares, biträdande personals och juryledamöterstystnadsplikt i förevarande hänseenden. Domareden, prolokollförareden ochjurymannaförsäkran bör inte längre anses konstituera en tystnadsplikt utan böri fortsättningen bara betraktas som en erinran om den tystnadsplikt som gällerför de berörda personerna enligt sekretesslagen. Någon anledning att i dettasammanhang jämka på ordalydelsen av domareden, prolokollförareden ellerjurymannaförsäkran föreligger inte. Genomförevarande paragraf öppnas en möjlighet för regeringen att för vissförvallningsverksamheis vidkommande föreskriva en tystnadsplikt som motsvararden som är föreskriven i 5 § med avseende på domstolarnas rätlskipande ochräitsvårdande verksamhet. Paragrafen tar i första hand sikte påförvaltningsmyndigheterna men den äger tillämpning också på domstolarna,nämligen lill den del dessa handhar andra än rätlskipande eller rättsvårdandeuppgifter. Gällanderätt: regler saknas Promemorieförslaget:12 kap. 6 § Enligtpromemorieförslaget skall regeringen få föreskriva sekretess om synneriiga skältalar för det och fråga är om beslut i vilket ändring sökes hos domslol.Bakgmnden till denna restriktiva avfattning är enligt promemorian Prop.1979/80:2 Del A 12 kap. 6 s 313 atldet före den nuvarande regeringsformens tillkomst förmodligen förelåg en sådantystnadsplikt inom den traditionella ämbetsförvaltningen oberoende av deneventuella förekomsten av uttryckliga bestämmelser i ämnet. Hur del förhöll siginom andra delar av den statliga förvaltningen och inom den kommunalaförvaltningen är däremot ovisst. Något större behov av all för förvaltningensvidkommande föreskriva en tystnadsplikt av nu ifrågavarande typ har enligtpromemorian inte ådagalagts. Enligtpromemorian är dock förhållandena på vissa förvaltningsområden sådana allstarka skäl får anses tala för en tystnadsplikl av denna typ. En del beslut somfattas av vissa förvaltningsmyndigheter är nämligen i hög grad likartade medavgöranden som träffas av domslol och behovet av tystnadsplikt måste anses varaungefär detsamma. Detta gäller t. ex. enligt promemorian sådana beslul avhyresnämnd eller arrendenämnd i vilka ändring kan sökas hos bosladsdomstoleneller fastighetsdomstol. Delsamma gäller belräffande beslut av statensva-nämnd mol vilka talan kan föras hos . Även vissaförvaltningsbeslut som kan överklagas hos kammarrätt kan vara aktuella isammanhanget. Denrestriktivitet som bör gälla talar enligt promemorian för att regeringen börkunna föreskriva tystnadsplikt i förevarande hänseenden bara i fråga om beslutav statlig myndighet i vilka ändring kan sökas hos domstol. Härigenom skapasgarantier för all tystnadsplikt inte kommer all föreskrivas i fråga om andrabeslut inom förvaltningsverksamheten än sådana som är nära besläktade med domstolarnasavgöranden. Intresset av Öppenhet inom förvaltningen talar vidare enligtpromemorian för ytterligare en begränsning i regeringens normgivningskompetenspå detla område. Sålunda synes bemyndigandel för regeringen alt meddelabestämmelser i ämnet böra begränsas till fall där synneriiga skäl föreliggerför att föreskrifter om tystnadsplikt ges. Förslagelall tystnadsplikt endasl skall kunna föreskrivas av regeringen i fråga ombeslul i vilka ändring kan sökas hos domstolar har av åtskilliga remissinstanseransetts vara för snävt. De skäl som ligger bakom motsvarandetystnadspliklsbestämmelse i 5 §, nämligen alt offentlighet skulle kunna ledatill rättsförlust för part om domstolen sedermera ändrar sitt beslut samt attoffentiighel om vad som förekommit vid överläggningarna skulle kunna hämmadeltagarnas benägenhet alt fritt utveckla sina tankar, väger enligt de kritiskaremissyttrandena lika tungt eller t. o. m. tyngre vid förvallningsavgörandenutanför del i promemorian föreslagna området. Ioch för sig kan skäl anföras för ett vidare bemyndigande för regeringen än detpromemorieförslaget innebär.