prop · G303103 · 1979-12-31 00:00:00 — Lagändringarnaavses träda i kraft . har bifallit proposition (KU1978/79:38, rskr 1978/79:362), Förutsättningarna för den tidigare nämndaexpertkommitténs uppdrag ändras pä ett avgörande sätl genom den lagstiftningsom har beslulal. Jag anser därför all de tidigare beslutadedirekliven bör ersättas med nya. Kommitténs sammansättning bör också breddas såall förelrädare för Svenska kommunförbundei. , församlingsoch pastoralsförbund. i , och Centralorganisationen /SR bereds tillfälle attdelta i arbetet. Genom lagen (1976:580) om medbestämmande i arbetslivet(MBL) skapades en gemensam grund för de anställdas medbestämmande i offentligoch enskild verksamhet. De kommunall anslälldas medbeslämmande måste utvecklaspå arbetsrättsreformens grund. Samiidigi som detta sker måsle hänsyn las tillden kommunala demokratin. Den lidigare nämnda proposi- 547 Kommittéer: Kommundepartementet Del II Kn:2 tionen är etl steg i den riktning som jag nu har angett.Ytterligare frågor återstår atl lösa. Till dem hör bl.a. frågan om närvarorättför företrädare för de anställda vid nämndsammanlräden. Med slöd av lagen (1972:271) om närvarorätt vidsammanträde med eller landstingskommunal nämnd har sedan år 1973pågått en försöksverksamhel i 37 kommuner och 20 landstingskommuner. Omkring1.900 nämndledamöler och drygl 600 personalrepresentanter har medverkat iförsöksverksamheten. Enligt lagen fär regeringen på framställning av en kommuneller landsiingskommun medge att en viss nämnd beslutar alt företrädare för deanställda hos kommunen eller landstingskommunen fär närvara vid nämndenssammanträden och della i överläggningarna men inle i beslulen. Erfarenheterna av försöksverksamheten lyder på atl såvälde anslällda som de förtroendevalda har funnil närvarorätten värdefull. Motdenna bakgrund anser demokratiutredningen att en mera permaneni form avnärvarorält bör införas på den kommunala seklorn. Ulredningen anser attnärvarorätt vid nämndsammanträden för förelrädare för de anslällda kan vara ettvärdefullt komplement lill andra former av företagsdemokrati. Närvarorätten kanmedföra vidgade insyns-, informalions- och kontaktmöjligheter, Ulredningenföreslår en ny lag om närvarorätt för personalföreträdare vid sammanträde medkommunal eller landstingskommunal nämnd. Enligt den nya lagen skall parlerna påden kommunala arbeismarknaden kunna Iräffa kollektivavtal om närvarorätt förpersonalföreträdare, I kollektivavtalet skall bestämmas i vilka nämndernärvarorätt skall förekomma. Enligt utredningens förslag skall det vara möjligtatt begränsa närvarorätten till all avse bara vissa typer av ärenden. Högst trepersonalföreträdare och lika många suppleanter skall få finnas för varje nämnd.Fördelningen mellan de fackliga organisationerna förutsätts bli reglerad iavlalet. Närvarorätten skall enligt förslaget ge personalförelrädarna möjlighelatt närvara och yttra sig vid nämndens sammanträden. De skall också kunna fåsin särskilda mening antecknad till protokollet. Utredningen anser att del inlekan komma i fråga att låta personalföreträdarna della i nämndens beslut,eflersom en sådan ordning skulle slrida mot den kommunala demokratinsprinciper, Ulredningens förslag innebär vidare alt personalföreträdarna inteskall få vara närvarande, när nämnderna behandlar ärenden som rör förhandlingarmellan kommunen eller landstingskommunen och arbelslagarorganisalionerna,uppsägning av kollektivavtal, arbetskonflikt m,m. Regeringen har genom beslul förlängtde tidigare lämnade medgivandena enligt lag atl gälla tills vidare,dock längst till utgången av , Remissopinionen är splittrad i närvarorällsfrågan. Omkring100 remissinslanser lillstyrker utredningsförslaget eller lämnar del ulanerinran. Ett femtiotal avstyrker förslagel. Ungefär lika många förordar enfortsatt försöksverksamhel. Till dessa instanser hör Svenska kommunförbundetoch , Omkring 30 remissinslanser är tveksamma till förslaget.Många av de remissinstanser som är negativa eller tveksamma menar attförsöksverksamheten bör fortsäUa oeh atl en ny utvärdering bör ske, närkollektivavtal om medbestämmande har varit i praklisk lillämpning en fid. Som jag anförde i propositionen om fördjupadföretagsdemokrati i kommuner och landslingskommuner är min allmänna inslällning lill Del II Kn:2 Skr 1979/80:103 548 närvarorätt för personalföreträdare vid nämndsammanträdenpositiv. Jag lillmäler därför försöksverksamheten med närvarorätt slort värde.Samiidigi kan jag konstatera all mänga remissinslanser är tveksamma. Ålskilligaanser alt elt beslut om en permanent lagstiftning om närvarorätt bör anstå iavvakian på ytterligare erfarenheter av MBL. I några remissyttranden anförs alldel inte kan vara lämpligl atl i så snabb lakl besluta om reformer inomarbelslivei att den ena reformen inle i sin helhet kunnal genomföras och änmindre prövas nämnvärt, förrän kommuner och landslingskommuner skall yllra sigöver förslag lill näsla reform. Några remissinstanser anser också atl det är oklarthur samspelet skall ske mellan MBL, närvarorält och parlssammansalia organ.Flera remissinslanser framhåller all närvarorält för personalförelrädare kannegaiivt påverka den poliliska demokratin. Invändningar har också framförts molenskildheter i utredningens förslag, Kommillén bör överväga närvarorällsfrågan mol bakgrund avvad ulredningen och remissinstanserna har anförl. Den fortsattaförsöksverksamheten bör följas, Demokraliulredningens uppdrag omfaltade inte de kyrkligakommunerna. På det kyrkokommunala områdel har försöksverksamhet med närvarorättför de anställdas representanter pågått med slöd av lagen(1975:364) om närvarorätt vid sammanträde med nämnd hos församling ellerkyrklig samfällighei. Försöksverksamheten omfattar ell fyrtiotal församlingaroch kyrkliga samfälligheler, Förulsältningarna för de anslälldas inflylande är, som jaganförde i propositionen om fördjupad företagsdemokrati i kommuner ochlandstingskommuner, i princip desamma på del kyrkliga områdel som på denkommunala seklorn i övrigt, Självfallel är del angelägel att de anslällda hoskyrkliga kommuner tillförsäkras i princip samma inflytande som övrigakommunalanställda. Kommittén bör därför överväga såväl frågan om närvarorättvid de kyrkokommunala nämndernas sammanlräden som frågan om partssammansatlaorgan på del kyrkokommunala områdel. Enligt min mening är partssammansatla organ en form förpartssamverkan som i framliden bör kunna utnyttjas pä hela det kommunalaområdel. Som demokraliutredningen har framhållil kan särskildaförfatlningsföreskrifler om chefstjänstemäns befogenheter utgöra hinder för ellökat personalinflytande, Kommillén bör överväga i vilken utsträckningspecialförfallningarnas föreskrifier om chefsljänstemännens beslutsfunktionerkan tas borl utan att kravet på effektivitet i verksamheten sätts åsido. Ensådan översyn av specialförfatlningarna är angelägen inte bara frånföretagsdemokratisk synpunkt ulan också med hänsyn lill den kommunalademokratin. Det naturliga är, som jag också framhöll i propositionen omfördjupad förelagsdemokrati i kommuner och landstingskommuner, att depoliliska organen forllöpande tar ställning till vilken beslutanderätt somskall delegeras lill chefstjänstemän. Vidare bör kommillén överväga behovel avytterligare ändringar i specialförfatlningarna i syfle alt klargöraförulsältningarna för överlämnande av förvaltnings- ochverkställighetsuppgifter lill partssammansatta organ på de specialregleradeområdena. Samråd bör ske med kommittén (Kn 1977:07) för forlsaUutredning av vissa kommunaldemokraUska frågor, som överväger bl,a, frågorangående institutionsstyrelser. Vidare bör kommittén följa behandlingen avfrågan om lokala ledningsorgan inom skolan (jfr prop. 1975/76:39 samlpromemoriorna (Ds U 1977:20) Medinflytande i skolan och (Ds U 1978:3)beslutsområde m.m.). 549 Kommittéer: Kommundepartementet Del II Kn:3 Verksamhel med partssammansatla organ kan ge dekommunalanställda möjligheter atl delta i beredning, förvallning ochverkställighet i frågor som särskilt rör dem. har frågan omandra former för samverkan mellan de anställda och arbelsgivarna aktualiseratsi deballen. Enligt medbestämmandeavtal för det statliga arbelstagarområdet(MBA-S, SAV cirkulär A 17 1978) flnns tre olika former för medbestämmande,nämligen dels förhandling före beslut (medbestämmandeform A), dels fackligvetorätt (medbestämmandeform B) och dels fackligt självbestämmande (medbestämmandeformC), Kommiuén bör överväga om och i vilken ulslräckning de båda sistnämndainflylandeformerna, som regleras i förordningen (1978:592) om vissamedbeslämmandefrågor i statlig Ijänsl m.m, (omlryckl 1979:21), kan lillämpasinom den kommunala sektorn. Kommittén kan, om den finner der lämpligt, avgedelbetänkanden. Med hänvisning till vad jag nu har anförl hemsläller jagatt regeringen ger nya direktiv lill kommillén för fortsatt utredning av fråganom medbestämmande för de anställda i kommuner och landslingskommuner och bemyndigarchefen för kommundepartemeniei alt tillkalla ytterligare högsl sex ledamöieratt ingå i kommiuén. Regeringen ansluter sig till föredragandens övervägandenoch bifaller hans hemställan, Tilläggsdirektiv till kommittén för utredning av fråganom ersättning på grund av naturkatastrofer m.m. Departementschefen, statsrådet , anför Regeringen har bemyndigal chefen för kommundepartementetalt lillkalla en kommitté med högst fem ledamöier med uppdrag alt utreda fråganom ersättning för skador pä grund av naturkatastrofer m,m, Iulredningsuppdragel ingår vidare att klarlägga ansvarei för att geoiekniskaundersökningar och stabiliseringsålgärder, som är nödvändiga för all förhindrajordskred i särskilt ulsalla områden, vidlas. De kostnadsfrågor som uppkommeri della sammanhang skall också övervägas. Enligt direkliven skall kommiiténockså behandla frågor som rör ersällning för ingrepp enligt 11 S brandlagen(1974:80, ändrad senast 1977:493) och regressrätt för kostnader förräddningstjänst enligt brandlagen. Enligt min mening bör kommitténs uppdrag vidgas till allomfalla vissa ytterligare frågor som jag ämnar ta upp i det följande. Hotell- och reslauranganställdas förbund har i enskrivelse till regeringen föreslagit åtgärder i syfte atlförhindra kalastrofbränder oeh begränsa eventuella bränders skadeverkningar.Som etl försia sleg i denna riklning föreslås i skrivelsen att en permanent statligundersöknings- DelHKn:3 Skr 1979/80:103 550 har i eltyltrande över skrivelsen tillstyrkt all en särskild undersökningskommissionfiir slörre nödlägen av de slag där räddningstjänsten regleras av brandlagsliflningeninrätlas. Varje brand utreds sedan början av 1920-lalet av polisen.Syftet med ulredningen är alt försöka fastställa orsaken till branden. Polisensresurser för sådana undersökningar har utvecklats. Resultatet har haftslor betydelse för det fortlöpande förebyggande brandskyddsarbelet. Det kantilläggas alt en inle obelydlig del av de bränder för vilka brandorsaken harkunnal faslslällas har varil orsakade av brottslig verksamhel ellerslraffsank-tionerad underlåtenhet. har ime någon direkl uppgifl i samband medulredning av bränder utöver vad som följer av att nämnden enligt 24 Sbrandstadgan (1962:91, omlryckt 1974:81, ändrad senast 1977:925) och 1 Sinstruktionen (1974:408) för slatens brandnämnd (ändrad senast 1976:945) harfillsyn över brandförsvaret. Nämnden skall vidare, bl,a, genom försöks- ochutvecklingsarbete, främja sådan räddningstjänst som ankommer på kommunerna.Till nämnden är knutna dels ett råd för räddningstjänst med uppgift atl verkaför samordning av olika grenar av samhällels räddningstjänst, dels ell utbildningsråd(8 § instruktionen). Olyckor som inträffar i järnvägs- och vägtrafiken och sominte är av obetydlig omfattning uireds också av polisen. Sedan den 1 juli 1978finns en central myndighet - - för utredning avallvarligare civila och mililära luftfarlygsolyckor, 1 fråga om sjöolyckor kansjöförklaring i vissa fall ersättas av utredning som ulförs av en som har förordnars av regeringen, Luflfarlygsolyckornautreddes också tidigare av en kommission som tillsattes vid varje lillfälle. Enligt 2 § förordningen (1978:555) med inslruklion förslalens ulreder kommissionen allvarlig luflfarlygsolycka ochtillbud lill sådan enligt bestämmelser i bl,a. luftfartslagen (1957:297, ändradsenast 1978:232), Enligt 11 kap, 7 S luftfartslagen skall undersökninggenomföras av olyckshändelse, som inträffar vid användning av luftfartyg ochmedför dödsfall eller allvarlig personskada eller belydande skada påluftfartyget eller annan egendom än luftfartygets lasl. Undersökningen skallockså omfatta olyckshändelsens orsaker och de skador som har uppkommil. Omallvarlig fara för olyckshändelse har uppstått eller något som lyder påväsenlliga fel på luftfartyget eller markorganisationen har iniräffal, skallundersökning också ske. har vidare enligt instruktionen tilluppgifl atl följa den nationella och internationella utvecklingen pä områdeloch samarbeta med berörda säkerhelsmyndigheler i deras haveriförebyggandeverksamhet. består enligt 3 § instruktionen av engeneraldirektör och tre haveriulredare. Generaldirektören skall vara eller havaril innehavare av domarämbeie. Av haveriutredarna skall en vara erfarendomare, en flygoperativi sakkunnig och en flygtekniskt anlitar däruiöver de experler och sakkunniga som behövs förulredningen (4 och 6 §S). Enligt 314 S sjölagen (1891:35, s, 1. omtryckt 1975:1289,ändrad senast 1978:886) får regeringen förordna atl en händelse som skall bliföremål för sjöförklaring och händelsens orsaker skall ulredas av en . Delta gäller om slora förluster i liv eller egendomhar uppkommit eller om ulredningen av annan anledning kan vänlas blisynnerligen omfattande eller invecklad. När en harförordnats, behöver sjöförklaring inte ske. 551 Kommittéer: Kommundepartementet Del II Kn:3 1975/76:100, bil. 8, (/76:11, rskr1975/76:253) behandlas frågan om ålgärder för all säkersiiilla behovet avutredningsresurser i personelll, administrativt och lekniskl avseende vidförordnande av särskild enligt föreskrifterna isjölagen. Regeringen har därefler beslutat atl personer med juridisk, nautiskoch leknisk utbildning och erfarenhet i förväg skall ftnnas utsedda för allingå i sådan kommission och tillkallat sådana personer att stå till förfogandealt ingå som ledamöier. Ordförande är generaldirektören i . Jag anser att slarka skäl lalar för all skall kunna träda i funktion också vid vis.sa andraallvarliga olyckor än luftfartygs-och sjöolyckor. Kommillén bör överväga hurkommissionens verksamhetsområde bör avgränsas. En lämplig utgångspunki kanvara atl verksamhels-området skall kunna omfalta sådana nödlägen som enligt 1 $brandlagen föranleder ingripande av samhällels räddningstjänst och som är avslörre omfattning. I samband med inrättandet av slalens (prop. 1977/ 78:88) framhöll föredraganden all den vikligasle uppgiften vid enulredning av en allvarlig olycka måsle vara all klarlägga orsakssammanhangetoch eventuella brister i fråga om förebyggande åtgärder. Jag delar dennauppfattning. Ändamålet med utredningen bör sålunda vara all skapa enhelhetsbild av olyckans orsaker och följder. Räddningsålgärdernas effektivitetbör också prövas. Till kommissionens uppgifter bör också höra all föreslååtgärder som kan hindra au likartade olyckor upprepas. Del är angelägel allkommissionen kan fullgöra sina uppgifler pä etl objektivt sätt. Detta lalar föratt kommissionen bör vara fristående från myndigheter vilkas verksamhel kan geanledning till en undersökning eller som svarar för tillsyn över sådan verksamheteller har uppgifter inom räddningstjänsten. En samordning med är en lösning som bör prövas. Även andra lösningar börövervägas. Trots vad jag har sagt kan sålunda prakliska skäl tala för allkommissionen knyts lill slalens brandnämnd. I luftfartslagen anges när en undersökning skallgenomföras. I sjölagen däremot anges atl regeringen får förordna en kommissioni vissa fall. Särskilt med hänsyn till atl de olyckor skall ha atl utreda kan bli av skiftande slag talarenligt min mening övervägande skäl för att en prövning måste göras i delsärskilda fallel. Regeringen bör alltid kunna besluta atl en undersökning skallgöras. Det bör emellertid övervägas om inle kommissionen i vissa fall bör kunnapåbörja en undersökning på eget inilialiv. Jag vill i detta sammanhang peka påviklen av alt kommissionen kan börja sin undersökning så snabbt som möjligt. Mot bakgrund av vad jag nu har anfört bör kommillénöverväga uppgiftsområde, organisation, sammansättningoch verksamhetsformer. Vid dessa överväganden bör erfarenheterna avundersökningarna av luftfartygs- och sjöolyckor beaktas. Kommillén bör vidareberäkna kosinaderna för kommissionens verksamhel och föreslå de förfatlningsföreskriflersom föranleds av kommilléns överväganden. har begäri au frågan om huvudmannaskapet för enräddningstjänst med nuvarande och möjliga nya uppgifler uiredsförutsättningslöst (CU 1978/79:18, rskr 1978/79:182). Enligt vad som anförs icivilulskollels DelH Kn:3 Skr 1979/80:103 552 betänkande har del visal sig alt svårigheter kan uppståbeiräffande samarbetet mellan olika huvudmän inom räddningsljänslen.Lllredningen bör enligt ulskoltsbelänkandel omfalta också frågan omhuvudmannaskapel för sjuktransporter och ambulansverksamhei. Den bör hapariamenlarisk förankring. Ålgärder som syflar lill ökad samordning avresurserna för räddningstjänst bör enligt uiskoltet också övervägas. Enligt 1 S brandlagen avses med räddningstjänst verksamhetsom syflar lill att vid brand, oljeutflöde, ras, översvämning eller annalnödläge avvärja eller begränsa skada pä människor eller egendom eller i miljön.En förutsättning är alt del kan anses påkallat all staten eller kommunen svararför att ålgärder vidlas, kan vara fallel med hänsyn till behovel av etlsnabbi ingripande, det hotade intressets vikl, kosinaderna förräddningsålgärderna och omständigheterna i övrigl. Brandlagen gäller inleskyddsålgärder vid olyckor i alomanläggning, sjöräddning eller fjällräddning.Vidare gäller brandlagen endast i viss utsträckning i fråga om åtgärder somvidtas till havs eller i kusivaitnen, eller för alt avvärjaeller begränsa skada lill följd av uiflöde av olja eller annal som är skadligt.Uppgiften alt svara för olje- och kemikaliebekämpning lill havs och ikusivaitnen åvilar tullverkels kustbevakning. Varje kommun svarar enligt 2 S brandlagen förräddningstjänst och för förebyggande ålgärder mol brand i kommunen. För dessauppgifter skall kommunen ha ett brandförsvar, I 8 § finns bestämmelser omskyldighel för andra kommuner att lämna hjälp när omfallande eller särskildaräddningsåtgärder behövs. Brandchefen har befälet när annal räddningsorgandellar i räddningstjänsten tillsammans med kommunens brandstyrka, om inle någolannal har överenskommits (9 §), skall enligt 12 S övertaledningen av räddningstjänsten vid etl nödläge som kräver så omfallanderäddningsålgärder alt ett särskilt ledningsorgan behövs för samordning avräddningstjänsten eller för samordning av räddningstjänsten med annanverksamhel. Kommunerna och länsstyrelserna är enligt 8 och 24 SS brandstadganskyldiga all svara för den särskilda planläggning som behövs för räddningsljänslen.Syftet med är främsl all göra del möjligt förlänsstyrelsen atl ingripa snabbt, när en kalastrof inträffar. Enligt 3 S sjukvårdslagen (1962:242, ändrad senasl1978:669) skall landstingskommunen se till att det inom sjukvårdsområdet finnsen ändamålsenlig organisalion för transport av sjuka eller skadade personerlill och från sjukhus eller läkare. Del anses oklart om landstingskommuneneller del kommunala brandförsvaret har ansvaret för transporten av skadadepersoner frän en olycksplats i terrängen till farbar väg. Kungörelsen (1969:85) om mililär räddningstjänst m,m,(ändrad senast 1976:165) anger atl militär hjälp skall lämnas, om den ärnödvändig för atl avvärja överhängande fara för liv eller hälsa, för omfallandeförstörelse av egendom eller för avsevärd skada i miljön, Generallullslyrelsen,, chef för tullregionens bevakningskontor, polischef ellerkommunal brandchef kan begära hjälp, Mililär hjälp skall inle lämnas omsärskilda militära förhållanden hindrar det. Enligt 2 § polisinstruklionen (1972:511, ändrad senast1979:105) skall polisen upprätthålla allmän ordning och säkerhet. Häri ingår aulämna allmänheten skydd, upplysningar och annan hjälp, den s,k, serviceverksamheten.Den omfaltar av hävd bl.a, vissa särskilt organiserade verksamheter, t,ex.fjällräddningstjänst saml ambulans- och räddningsflyg. Det flnns naturiiglvis en gräns för vad polisen anser sigkunna göra inom 553 Kommittéer: Kommundepartementet Del II Kn:3 ramen för serviceverksamheten. Vid elt nödläge kanomständigheterna vara sådana atl polisen måste ingripa för all avvärja ellerbegränsa skador på människor eller egendom. Sedan de egenlliga räddningsorganenhar fåll tillräckliga resurser på platsen, koncenlreras polisinsatserna påavspärrning, utrymning av skadeomrädet, trafikreglering och liknande åtgärder.Bl.a, vid bränder påbörjar polisen också en utredning av orsaken lillhändelsen. Denna ulredning avbryls emellerlid i allmänhel, om del kan klartkonstateras atl händelsen inle har föranlells av en brottslig gärning. 1 katastrofsituationer kan , även om del inteär fråga om räddningstjänst, fä träda in i egenskap av högsia polismyndighet ilänel eller på grund av vissa beslämmelser i länsstyrelseinslruktionen (1971:460,omlryckt 1979:234), svarar enligt länsstyrelseinslruktionen förden slalliga förvallningen i länel, om del inle är fråga om en uppgift somankommer på en annan myndighel. skall enligt inslruklionen vidtaeller hos regeringen eller annan myndighet föreslä de åtgärder som är påkalladeeller i övrigt lämpliga för länet. Av de uppgifter som enligt inslruklionensärskilt ankommer på kan en del ha betydelse vid större olyckor,gäller , i fråga om de uppgifter som rör den allmänna hälsovården, densociala omvårdnaden samt väg- och trafikväsendet. Enligt lagen (1960:331) omskyddsåtgärder vid olyckor i alomanläggningar m,m, har ansvaretför de ålgärder som kan behövas för all skydda allmänheten frän radioaktivaämnen. svarar också för den planläggning avolycksfallsberedskapen som behövs. Den förutsättningslösa utredning av huvudmannaskapel förräddningstjänsten som har begärt griper in pä många områden som f.n,är under utredning. De pågående utredningar som berörs är dels sjöövervakningskommitlén(H 1977:05), dels oljeskyddskommiiié (Kn 1977:03), dels kommittén (Jo1978:05) för miljörisker vid sjölransporler, dels utredningen (K 1979:01) omIransport av farligl gods, dels försvarskommitté (Fö 1978:02), delskommiitén för översyn av lagstiftningen på aiomenergiområdet (Dir 1979:18), Sjöövervakningskommitlén har enligt direktiven (Dir1977:88) lill uppgift atl överväga lämpliga former för samordning och ledning ifred av övervakningen och räddningstjänsten lill sjöss, Kommillén bör enligtföredraganden med utgångspunki i ell bibehållet samordningsansvar försjöfartsverkei i fråga om sjöräddning studera vilka insalser som behövs vidolika länkbara slörre olyckor och då olika slag av räddningstjänst förekommersamiidigi saml lägga fram förslag till ledningsfunktioner i sådana sammanhang. Särskilda direkliv har inle meddelats föroljeskyddskommillén. Den har emellertid fåll i uppdrag all undersöka i vad månoljeulvinning i större skala i och erfarenhelerna från oljeulflödel iapril 1977 vid borrplattformen Bravo på Ekoflskfältet bör föranleda ändring avde rikllinjer som gäller för den svenska beredskapen för bekämpning avmiljöfarliga utsläpp till havs saml i kusivaitnen, och Mälaren.Regeringen har vidare getl kommiitén i uppdrag all utvärdera erfarenhelerna avbekämpningen av och saneringen efter de oljeutsläpp som har drabbat Bohuslänskust under höslen 1978 och saml atl hosregeringen föreslå de ålgärder som utvärderingen kan föranleda. vid sjötransporter skall enligtdirekliven (Dir 1978:64) göra en samlad översyn frän miljövårdssynpunkl av deproblem som hänger samman med farlygslransporler av olja och kemikalier.Översynen DelHKn:3 Skr 1979/80:103 554