prop · G303148 · 1979-12-31 00:00:00 — Del förhållandet att andelenäldre ökar i samhällel medför i sig ökade krav på tandvårdsresurser. En dryg fjärdedel av den vuxna befolkningen hade underperioden -1977 inle besökl tandläkare . Uppsökande verksamhelbland befolkningsgrupper som har låg besöksfrekvens kommer åtminstoneövergångsvis atl öka landvårdseflerfrågan. behovet avriktade tandvårdsåtgiirder sårskill påkallat och olika handikappgrupper ochinstitulionsbundna patienter bör erbjudas samma vårdmöjligheter som andramedborgare. Ulredningens beräkningar avser genomsnittsvärden för helalandel. 1 själva verket föreligger som utredningen också påpekal en regionalobalans när del gäller tillgången pä tandvårdspersonal. Dessa regionalaskillnader i tandvårdsservice är enligt min mening inte acceptabla. Som jaglidigare har nämnt beslutade om vissa åtgärder för atlförbättra den regionala fördelningen av tandläkarresurserna. Den framtidautvecklingen får utvisa om dessa ålgiirder år tillräckliga för att komma lillrätta med den regionala obalansen eller om andra styråtgarder behövs. Beräkningar av det erforderliga antalet tandläkartimmarpåverkas kraftigt av anlaganden om behandlingsiniervall ochmedelhehandlingstider. Ulredningens prognoser för beräknai behov avtandläkartimmar inom barn- och ungdomstandvården har stor spännvidd. Mednuvarande genomsnittliga årsarbetstid för landläkare inom folktandvårdenmotsvarar skillnaden mellan det lägsta och del högsia alternativet år 199()arbetstiden för ca 1 300 tandläkare. Utredningens kalkyler för efterfrågan påtandläkartimmar inom vuxentandvården upp\'isar också stora variationer. Med hänsyn lill vad jag har anfört om såväl osäkerhetenbeträffande ulbudel av tandläkartid som de otillfredsställda behov somfortfarande finns 1979/80:148 >3 ;ir jag - Irols all effekleiiia av en l(>r;intlrailtlimeiisioiieriiig av utbildningen inle kommer all intriifta förriin uiulcrslutet av 19811-talel - f.n. inle beictld alt förorda atlutbildningskapacileten minskas i tlen omfallning som utretlningen föreslår. I proposiiion 1979/S'l:25 tVneslogs atl rikstlagcn skullehciiiyiitliga legeringen att besluta om att anlagning till lantlliikarlinjenvid enhet på flolliiiidaigataii i Stotklitilm inteskulle ske . Utbiltlningsutskottel har i silt ullålantle överpiopusilionen (Ubli 1979/80:14) uttalat alt utskottet ulgiir frän altregeiiiigcn miikiar sig pa en framtida dimensionering avulbiltlninuskapaeiteteii som inte \;iseiitliuen untlerstiger nuvaraiule nivå.Rikstlagen gotlkiiiitle vatl utskottet anlbrt (rskr. 1979/80:120). Detla uttalande synes mig stamma val överens metl deslutsatser som j:ig har dragit om dimensioneringen av landliikarutbildningen.Chefen för iitbiltlningsdepartemenlet kommer i det följande att la upp frågorsom rör dimensioneringen samt Ibrliiggniiigeii av vissa utbildningsplatser. Jag anser atl del år angeliiget att utbildningskapacitetenför lantlliikaie fortlöpande ses över. tandvårdsutredniiigs aviseratlehuvudbetiin-kande kan hiirvid utgöra ett väsentligt underlag. undersöka vårdsitualionen i bristområden och övervåga möjligheterna atlåsladkomma en jämnare fördelning av tandvårdsresurseriia inom lantlet inom bådeden offenlliga och den pri\'ntn seklorn. Utredningen har även i uppdrag atlundersöka situationen inom specialisiiandvården. Ulredningen skall vidare studera behovel av siirskildaersiittiiingsregler inom landvårdsförsåkiingen för de patientgrupper vilkagenom sitl hantli-kapp eller sin allmånsjukdom direkt eller indirekt åsamkastandskador. Utredningen skall uppmiirksamma iand\ardsans\'arel för degravt handikappade. Vidare skall utredningen understika hur man adminislralivtoch praktiskt btJr gå lill väga för att p;i biista siilt sörja för landvårdenåt personer med sådana fysiska, psvkiska. inlellektuella eller socialahandikapp som skapar problem i laiulvärdssammanhang. Det finns anledning altåterkomma till frågan om utbildningskapaciteten för lantlliikare nårtand-vårdsutredningens förslag föreligger. Regeringen har vidare uppdragil ät socialstyielsen alt.efler samråd med bl.a. förelrädare för Landslingsförbundel och berördapersonalgrupper, utreda frågan om sjukhustandvårdens omfattning, inriktning ocharbetsuppgifter. kommer även att efter samråd med bl.a.UIIÄ. Landslingsförbundel och berörda personalgrupper ange \ilka arbelsuppgifter som bör ingå itandhygienisternas, tandsköterskornas och profvlaxtand-sköterskornas och detandiekniska biiriidenas arbetsområden. En andrad arbetsfördelning mellan olikakategorier av tandvårdspersonal lorde framför alll komina att påverkadimensioneringen av såväl tandiåkarulbild-ningen som utbildningen av övrigayrkesgrupper. 1979/80:148 14 1.5 Dimensioneringen av landhygicnisl- ochlandsköicrskciilhUdiiingarna Utretlningen anser att anlalel utbildningsplatser fiirtantlhygienisler bör vaia minst 200 iir 1980 för atl diirefter tika till 30(1untler periotlen fram lill . Ulbiltlningskapacilelen tor laiidsktiterskor btir enligiutredningen vara minst 1 200 elevplaiser . En ökatltaiulhygiciiislutbildiiing kriiver vidare en iikad tillgång på taiidskötetskorså liinge som denna utbildning kravs för atl utbilda sig till tandhygienist. Ulredningenunderstryker angelågenheten av alt utbildningshuvudmånnen noga följer uppulbiklnings-kapaeileteii i förhållande lill eflerfrågan på landskölerskor inombåde den fiffcnlliga och den privala vårdsekteirn. Den föreslagna utbildningskapaciteten för tandhygienisterinnebär enligt ulredningen all det ar 1985 kommer alt finnas 1 500yrkesverksamma tandhygienister samt ca 2 400. Detta innebär atl - omandelen patienter som erhåller tandhygienistbehandling ökar i samma takt somutbudet av hygienistlimmar - av den vuxna befolkningen kan erhållaregelbunden behandling saml . Om medelbehandlingstiden perpatient beräknas till 2,5 limmar ökar andelen til! K) % oeh år1990. Anlalet yrkesverksamma landskölerskor med angivenulbildningskapaciiei kommer att bli ca 14 1985 resp. 16 700 är 1990.Den beräknade tillgången på tandskölerskelimmar medger någon ökning avassistanskvoten, dvs. relationen mellan tandsköterske- och tandläkartimmar,under prognos-periodens senare del. Sä gott som samtliga remissinslanser tillslyrkerutredningens förslag atl antalet utbildningsplatser för tandhygienister ökas.Sveriges tandhygienistförening anser dock alt behovet av landhygienistresurserär för lågt beräknat. Flerlalel remissinstanser delar också utredningensbedömning alt uibildningskapacilelen för tandsköterskor bör vara minst 1 200elevplatser . Några av tandvårdshuvudmånnen anger att en sådanutbildningskapacitet år för låg. Landslingsförbundel ullalar all förbundel är berell attverka för en ökning av uibildningskapacilelen för landhygienister ochlandsköterskor. Vissa landsling pekar på atl dimensioneringen avutbildningskapaciteten för tandhygienister och tandsköterskor är beroende avdels nya verksamhelsomräden inom profylaxarbelet, dels arbetsfördelningenmellan dessa personalkategorier. Några remissinstanser framhåller all tillgången påtandhygienister och tandsköterskor bör följas noga mot bakgrund av densjunkande sysselsättningsgraden. På grund av den korta utbildningsliden förlandhygienister oeh tandsköterskor bör eventuella brister eller överskottrelativt snabbt kunna råttas till. 1979/80:148 I? Flera remissinslanser uttrycker önskemål om attulblldiiingskapaeiteten lör landhygienister lörtlelas så all Ibrulsiiltningarskapas för en geografisk balans.Vidare ulialas alt en decentralisering avutbildningen iu" ett siitt att motverka en koncentralion avlaiidhygienisier till stoistatleriia. finnerdock att antalet utbildningsorter ej bör uiökas i för htig grad, eflersom delkan försvåra en anpassning till framlida fbräiidringar. Remissinslansernainsliimnier i ulredningens upplänning all samtliga ulbildningshuvudmån noga börfölja upp efterfriigan på landsktiterskor från såväl den offentliga som denprivala vårtlsektorn. Elt par remissinstanser ullalar all samtliga eller sågott som samiliga landvårdshuvudmiin bör ulbilda landskölerskor. Flera remissinslanser iiltalar atl bristen pålandvårtlsliirare är slor och all en lillfredssiiillande lärarrekrytering måstesiikersliillas. För egen del vill jag anföra följande. Planeringsramen förtandhygienistlinjen inom högskolan medgav för /79 enulbildningskapaciiei molsvarande 264 platser. Av dessa ulnytljades endast 171nybörjarplal-ser. Planeringsramen för innevarande budgelår iir oföriintlrad,medan anlalel utnyttjade platser enligt uppgift uppgår lill 216, Enligt tandvårdshuvudmännens planer för åren 1981-1983skall ytterligare 92 platser inriillas, vilkel innebiir att den av ulredningenföreslagna framtida dimensioneringen av utbildningen uppiiiis under dentidigare delen av 198()-ialel. Mol bakgrund av all en sådanulbildningskapaciiei enligt ulredningen innebår att endast en mindre del avbefolkningen kommer atl fa behandling av landhygicnisl anser jag dock att dennafråga bör följas med uppmärksamhel. Jag har lidigare anförl att del iirväsentligt alt tandvården får en ändrad inriktning och att resursernaomfördelas från reparaliva till förebyggande insatser. För att detla skallkunna förverkligas kan det bli nödvändigt med en fortsatt ökning avutbildningskapaciteten för tandhygienister. Samiidigi kan en successivdelegering av arbelsuppgifler från landläkare lill landhygienisler samt enomfördelning av arbetsuppgifter mellan tandhygienister och tandsköterskor påsikt komma all påverka behovet av landhygienister. Den av ulredningen förulsälla dimensioneringen avulbildningsvolymen för landskölerskor iir retlan genomförd. Även på denna punklkan efterfrågan komma all förändras lill följd av dels ökatl utbildning avtandhvgienister. dels iindrade arbetsuppgifter for tantlsköterskorna. Jag villhår framhålla atl jag riiknar med all landskölerskorna i ökad uisiriickningkommer att engageras i del förebyggande arbelet. Jag tbrulsiilter alt frågan omuibildningskapacilelen för laiidhygienisier och landskölerskor även framdelesföljs med uppmiirksanihel av de ansvariga myndigheterna och ulbildninnshuvudmiinnen. 1979/80:148 16 1.6 Dliiwnsioncringcii av laniltcknikcnilhildningcn. Tandviirdspersonalulretlniiigcii fiireslår alt tlennuvarande utbildiiings-kapaeileteii för lantltekiiiker bibehålls untler tlenårmaste åren. Utredningen anser all del iir svårl att ultala sig t)meflerlriigan pii landlekniker . Om anlalel proteliska arbelenkommer all minska någol kan ett visst tiverskott på tandtekniker uppstå.Utredningen hiinvisar bl.a. till landvårdsutredning, stmi skallbehandla den framtida laiulleknikerverksam-helen. Utbildningsbehovet bör följasupp genom en rullande prognosverksamhei. Antalet yrkesverksamma tandtekniker konimer enligtutretlningen åren 1985. 1990 och 2000 atl vara resp. 2 350, 2 600 och 3 000. Efterfrågan på landteknikeriimmar har anlagils stå i visstIbrliållande lill anlalet landläkarlimmar i vuxentandviirdens allmänlandvård.Dessa relationstal anges för till 0.35. för till 0.33 tich förår 2 000 till 0.31. I beriikningarna har hiinsyn lagits lill all även annanpersonal ån landtekniker år verksam vid laboratorierna. Den relativaIbrdelningen mellan behöriga tandtekniker och tivrig personal har anlagils varaoförändrad under prognosperidden. Samtliga remissinslanser som uttalat sig i denna delstöder ulredningens förslag att utbildningskapacileten för landtekniker behållspå oförändrad nivå . Även jag ansluter mig lill detla. Tandtekniker som gått igenom den statliga ellerlandstingskommunala ijindleknikeruibildningen erhåller av socialstyrelsenbehörighetsbevis som tandtekniker. får under vissaförutsållningar utfärda behti-righelsbevis såsom landtekniker åven omföreskriven utbildning saknas. Enligt folktandvårdskungörelsen (1973:637) kravsbehörighetsbevis som landlekniker för alt lä inneha tjänst som tandteknikerinom folktandvården. Molsvarande krav finns också för ijånsi vid odontologiskfakultei eller slallig tandieknikerskola. kunde t.o.m. år 1972medtlela dispens från motsvarande krav i då giillande slatsbidragskungörelse. Tandvårdspersonalulredningen har i sin rapport arbetsför-delnineen mellan olika personalkategorier ftireslagil attlandlekniker som år verksamma inom den privata seklorn skall ha behörighel. Jagvill i delta sammanhang uttala att jag f.n. inle år beredd all föreslå ettsådant krav på behörighel föi samtliga tandtekniker inom enskild verksamhet.Frågan om kompetensen hos personalen vid enskilda tandiekniska laboratorierkommer atl behandlas av chefen för i avsniu 2. Utredningen har redovisat olika försöksverksamheter ochalternativa organisationsformer som syftar lill alt utnyttja befintligatandvårdsresurser 1979/80:148 17 så ralitinellt som mtijligl. I ViisteriKiirlaiitK lans lantisting |:)laneras f.n. isamaibete metl Sjiri cn organiserad taiitlv;irtl avcn för iildersgruppen . Utgiingspimkteii lor planeringen har varil elt betblkningsiniiktatsynsiiti metl ansvar for allas taiitlhiilsaoeh inte bara for vardsiikandes. Eltkallelsesystem med rcgelbuiitl-iia landvåitlsbestik som omfaltar samtligaungtlomar i en iildersgiupp byggs upp i samarbete mellan folklaiulvårtlen ticliprivattantlvårtlen. De ungdomar som inte htnsammat erbjudaiulel om landvårdkallas pa nyll. Siirskilda informationsdagar anordnas för all samortlnatliagnostik och lantlhiilsoviird mellan folktaiitlvårtlen ochprivattandvårtlen. Avsikten iir alt fler åltlersgrup-per skallomfattas av dun organiserade taiithårtlen. Den genomsnittliga inligamedelbehaiitllingstiden per invånare beriiknas successivt sjunka till (1,9landlåkarlimniar. På flera håll i landel bedrivs s.k. etappbehandling avpaiienler enligt den s.k. Lyckselemodellen. Paiienlerna, som kallas fränkölislan, undersöks och behandlas etappvis med fullsländig terapi somslutmål. Vårdformen har elt storl inslag av förebyggande åtgärder. Helapersonalen år aktivi engagerad. 1 pågår försöksverksamhel med en utbyggdoch organiserad hasprofylax. Syflel år att skapa en bättre tandhälsa med lägreresursförbrukning. Alla barn och ungdomar i åldrarna 3- kallas två gångerom årel till resp. tandklinik. Vid första behandlingstillfållei las palienlenom hand av både landsköterska och tandläkare. Tandsköterskan ger informalion omkost och munhygien och gör en preliminär undersökning. Tandläkaren gör endefinitiv undersökning och planerar terapin. Vid nästa besök las patienten omhand av enbart landsköterska. Vid Mekaniska verkstad i kommun finns enklinik för föreiagstandhälsovärd. Avsiklen ar all kliniken skall kunna erbjudasina paiienler en reeidivprofylax bl.a. med hjälp av hygienistlandskölerskor.En viktig del i detla tandhälsovårdsprogram är fluorsköljningar ule på arbetsplatserna,i vilka ungefär hälften av de anstålltla regelbundel deltar. Flera remissinstanser framhåller all en godvårdorganisation, genomtänkta vårdrutiner och en ökad delegation avarbelsuppgifter från landläkare lill annan vårdpersonal gerrationaliseringsvinster. Remissinstanserna understryker vikten av atllandvärden ulvecklas mot elt lagarbete, där flera personalkategorier medverkari den patientvårdande verksamheten. Utredningen framhåller även all kunskaperna om den vuxnabefolkningens landhälsa är mycket bristfälliga. S.k. epidemiologiskaundersökningar av olika barn- och ungdomsgrupper har dock utförts under senareär. Resultaten av undersökningarna har kunnat användas för alt följa tandhälsoutvecklingenför dessa grupper och mäla effeklerna av insatla åtgärder inom bådetandhälsovård och tandsjukvärd. Utredningen anser atl flera sådanaundersökningar som omfattar hela befolkningen bör genomföras under de närmasteåren. 2 1979/80. 1979/80:148 IS Flera remissinstanser har haft synpunkter pä betydelsen aven utvärdering av tandvårdsverksamhelens effekler. Sålunda anser någraremissinslanser att de begrepp, termer och metoder som anviiiids för atlbeskriva och analysera verksamhelen ger en dålig bild av vad landvårdenåstadkommer i form av förbättrad landhälsa. Del anses därför vikligl atlutveckla meloder för atl beskriva resultaten av insalta iilgärdcr. Föregen del vill jag anföra följande. Densamhällsekont)miska siiuaiionen under överblickbar framlid tilläler inte sammasnabba utbyggnadslakt som hitlills av den kommunala seklorn. Kraven påprioriteringar och tbrmågaii att utnyttja de tillgångliga resurserna på bästasått skiirps dårmed. behöver vidareutvecklas ocheffektiviseras. Nya arbeissäu inriklade på all tillgodose medborgarnas riiiilill en god landhiilsa till lägsta möjliga belastning på samhiillsekonominmåsle viixa fram. Uibildning i lagarbele är väsenllig för all la lill varasamtliga personalgruppers kunskaper och kunna erbjuda patienterna en bättretandvård. En ökad delegering av arbelsuppgifler från landliikare lill annanvårdpersonal kan våntas ge väsentliga rationaliseringseffekter. Patienten självmåsle engageras i och få ett ansvar för vården av sina länder. En ökad kunskapom förebyggande åtgärder spelar härvid en central roll. En fortlöpandeutvärdering av tandvårdsverksamheten år angelägen för alt kunna avgöra i vilkenmän den bidrar till en förbättrad landhälsa. 1.8 Ett rullande prognos- och utvärderingsarbete Utredningen har redovisat en lång rad svårigheter når detgäller all göra långsiktiga prognoser över behov, efterfrågan och lillgång pälandvård. Utredningen föreslår att de redovisade prognoserna över eflerfråganoch tillgäng pä tandvårdspersonal följs upp av en permanentarbetsgrupp inom . Detla gäller även vårdefterfrågans utvecklinghos såväl barn och ungdomar som den vuxna delen av befolkningen. Ulredningenanser att det är viktigt att man i etl prognos- ochutvärderingsarbete även kan analysera eflerfrågan på tandvård i mer begränsadebefolkningsgrupper. 1 arbetsgruppen bör enligt ulredningen ingå representanterfrän Landslingsförbundel. UHÄ och berörda personalorganisationer. Samtliga remissinstanser tillslyrker eller lämnar utanerinran att kontinuerligt skall följa utvecklingen av tillgångoch efterfrågan på tandvårdspersonal. Flera remissinstanser framför dock altformerna för denna uppföljning bör bestämmas i samband med socialstyrelsensomorganisation. LO framhåller i detta sammanhang all sticiala och regionalaskillnader måsle belysas på ett annat satt än som sketl i utredningen. För egen del får jag framhålla följande. Behovel av engenomtänkt planering av olika vårdsektorer har ökat. I proposition 1979/80:6 om 1979/80:148 19 uppgifter och organisalion m.m. betonasbehovet av en personal- oeh utbildningsplanering som leder lill en båtlresamordning av vårdpolitik och utbildningspolitik. Sålunda bör socialslyrelsensom fackmyndighet medverka i en forllöpande personal- och utbildningsplaneringför vårdsektorerna och tillhandahålla ansvariga slatliga och kommunala ulbildningsmyndighetererforderligt beslulsunderiag rörande dels vårdutbildningarnas innehåll i frägaom yrkeskunnande hos olika personalkategorier, dels vårdutbildningarnasdimensionering. skall enligt propositionen svara för denstatliga insatsen i fråga om en personalplanering på riksnivå som syftar lillalt genom dimensionering av ulbildningsresurserna kvantitativt anpassapersonalresurserna till utbyggnaden av olika vårdsektorer. Del år enligt min mening naturligt att de niirmareformerna för etl sådant planeringsarbete överviigs av organisaiionskomniillénför socialslyrelsen. Enligt vad jag har inhämtat kommer sä också atl ske. 1.9 Viss landvårdsuirusining i Chefen för kommer i del följandealt ta upp frågor som gäller utbyggnad av tandläkarutbildningen i Umeä. 1samband med denna utbyggnad behövs medel därvid för viss tandvårdsutrustning.Jag hänvisar till vad chefen för kommer att anföra ochföreslår att regeringen inhämtar bemyndigande atl bestridakoslnadema för utrustningen från förslagsanslaget Bidrag till kommunalaundervisningssjukhus. 2 Godkännande av enskilda tandtekniska laboratorier 1 propositionen (1973:45) med förslag om allmäntandvårdsförsäkring framhöll dåvarande chefen för att detborde ankomma på alt närmare kartlägga förhållandena inom denprivala tandleknikerbranschen och lägga fram förslag om någon form av auktorisationav tandtekniska laboratorier. tillsatte därefter en arbetsgrupp meduppdrag att utarbeta förslag lill auktorisation av privata tandtekniska laboratorier.Arbetsgruppen har i en rapport lagl fram förslag om att privata landtekniskalaboratorier skall registreras. Rapporten har av remitteratstill , , ,och . har med skrivelse den 16 november 1976överlämnat arbetsgruppens förslag jämte remissyttrandena. Det bör här även nämnas att regeringen den 5 juni 1975uppdrog åt alt i samråd med utreda vissafrägor om 1979/80:148 20 ersättningsnivån ftir arbelen som uUbrs vid privatalaiidiekniska laboratorier. har tlen tiverUimnaten rapporl. beniimnd Den tandtekniska branschen - Struktur t)eli framlidaverksamhel. Regeringen har diirefter överlämnal rapporten lill 1978 ärstandvärdsutredning. Enligt giillande fbrsäkringsbesiiimmelsei ärlaiulliikarcii ansvarig för del lantltekniska arbetets kvalilel i den meningenalt elt gtitlkåniiande från landliikarens sida medför att kanutbetala laiidvärdser-sältning. Från den allmiinna landvardsförsäkringen iilgiirersiitiniiig för lantlvården med halva arvodel. i vissa fall tre fjiirdedelarav arvodel. för såviil landliikares ålgiirder som tandtekniskt arbete.Återstoden betalas av den försäkrade genom patientavgift. Vissa maierialbelalas dock helt av försäkringen. De allmänna försiikringskas.sorna betalade under år 1979ul sammanlagt ca 544 milj. kr. till privata tandiekniska laboratorier, varav ca174 milj. kr. Vid en bedömning av tlen lotala verksamhetensomfallning måsle även patientavgifterna beaktas. Den av tandvårdsftirsiikringenbekostade andelen av kostnaden för tandiekniska arbelen beriiknas genomsnittligtuppgå till drygl av lolalkoslnaden. Förutsättningarnaför all erhålla behörighel som landtekniker har redovisats under avsnitt 1.6. Utformningenav godkännande dv enskilda tandiekniska laboratorier I den utredningsrapport som jag nämnde konstalerasall frågan om auktorisation av de tandiekniska laboratorierna diskuierats ochutreits . Syftet rned en auktorisation skulle vara att garanteraviss kompetens hos laboratoriets personal och viss standard på lokaler och rutiner. 1 rapporten framhålls att möjligheterna för tandläkarenatt bedöma om ell tandtekniskt arbete uppfyller rimliga kvalitetskrav iirstarki begränsade. Tandläkaren har små möjligheter alt se om rätl materialanviints och om materialet behandlats pä rätt sätt. Sedan tandvårdsförsäkringeninförts finns enligt rapporlen ytterligare skål för någon form av auktorisationav privata tandtekniska laboratorier. I rapporten konstateras att ett auktorisationsförfarandesom innefattar kvalitetskontroll och vissa krav på lokalernas ulformning ochutrustningens beskaffenhel fordrar en organiserad inspektionsverksamhet.Arbetsgruppen har inte ansett sig kunna lägga fram ett sådant förslag utan hari stallet angivit atl vissa minimikrav på kompetens hos personalen böruppställas. Arbelsgruppen har fört fram atl beteckningen registrering skallanvändas för detla förfarande. 1979/80:148 21 En grundliiggande förutsättning för registrering börenligt ;)rbetsgru[-)pen vara alt innehavaren av eller fiireslandaren forelllandtekniskl laboraloriuni iir behörig landtekniker eller inneharsocialstyrelsens dispensbevis samt har minsl åiia års yrkesverksamhel inomlandteknisk verksamhet. På elt registrerat laboratorium bör minsl två iredjedelarav perstmalen i tandieknisk verksamhet ha behörighetsbevis eller dispens. Förlaboratorier med två verksamma bör det dock räcka med en behörig tandtekniker. På lahoraUirier med mer än lio anslällda i,tandiekniskverksamhet bör ytterligare en tandtekniker vara behörig och ha minst åtla årsyrkesverksamhet för varje påbörjat tiotal personer som år sysselsatta medsådanl arbele. Den - eller de landtekniker - som ulgör grunden för allett tandtekniskt laboratorium kan regislreras bör inte samlidigt vara anställdvid annal prival landlekniskt laboratorium, inom folklandvården ellei vidfakullel.