prop · G303143 · 1979-12-31 00:00:00 — Enligt praxis och doktrin torde ha gällt attbolagsman under bolagels bestånd inte kunnat göra gällande fordran påförvallningsarvode eller kostnadsersättning mot annan bolagsman personligen.Kommitténs förslag innebär att denna ståndpunkt upphöjs till lag i form avdispositivi stadgande. , som biträder förslagel, finner detta välägnat att framhäva det ansvar för vikliga förvallningsålgärder i bolaget somåligger bolagsmännen. Nuvarande dispositiva regel om bolagsmans kontrollrätt avbolagels räkenskaper och rätl att i övrigl la del av bolagets angelägenheterföreslås av kommiitén bli tvingande i fråga om bolagsmän som är obegränsatansvariga för bolagels förbindelser. biträder förslaget dåifrågavarande rätt inte bör vara avhängig av ett eventuellt deltagande iförvaltningen av bolaget. Kommitténs förslag om årsredovisnings- ochrevisionstvång torde vidare komma att stå i dålig överensstämmelse med ettbibehållande av en dispositiv kontrollrätt för nu aktuella bolagsmän. i : I förslagets 2 kap. 14 6första stycket upptas en sanktionsregel av innebörd, att den bolagsman somuppsålligen eller av oaktsamhet skadar bolaget vid fullgörande av sinauppgifler skall ersätta skadan. Regeln har sin motsvarighet i gällande rätt menskiljer sig i den språkliga dräkten genom att nämna bolaget som skadelidande.Regeln kompletteras med möjlighet till jämkning av skadeståndet efler vad somär skäligt med hänsyn lill handlingens beskaffenhet, skadans storlek ochomständighetema i övrigt. Mot paragrafens tillämpningsområde vill länsstyrelseninvända följande. Man kan väl tänka sig, att en bolagels borgenär riktar sittkrav på betalning direkl mot bolagsman. Saknar i en sådan situation bolagettillgångar till täckande av skulden, blir den betalande bolagsmannen i vart faUdelvis skadelidande. Handelsbolagsformen innebär ju att bolagsmannenpersonligen svarar för bolagets förpliktelser. Sådana kan mycket väl tänkasvara till skada för bolaget och ha sin grand i en medbolagsmans uppsåtligaeller oaklsamma handlande. Genom skadeståndsregelns begränsning till bolagetsom skadelidande måste i fall som det 5 1979/80. 1979/80:143 66 exemplifierade talan föras enligt allmänna skadeståndsrättsligaprinciper. För sådant rättsförhållande fömtsätts emellertid, att talan grundaspå förekomsten av brottslig gärning. De förmögenhetsbrott, som här kan komma ifråga, fömtsätter beträffande del subjekfiva rekvisitet vanligen, attgärningsmannen handlat uppsåtligt. Utformingen av skadeståndsstad-gandel medförsåledes, att skadelidande bolagsman saknar möjlighet att göra anspråk gällandemot den bolagsman, som genom oaktsamt handlande orsakat honom skadan.Länsstyrelsen förordar därför, att sanktionsregeln erhåller sädan utforming,atl den skyddar också skadelidande bolagsman. : I fortsättningen skallförvaltningsbefogad bolagsman kunna använda tillgångar av ringa betydelse förbolagets ställning till allmännyttiga och liknande ändamål. Den föreslagnabestämmelsen är dispositiv (se 2: 3 st 2 jfrd med 2:1 i förslaget), Bakgmndentill förslaget är att det finns liknande bestämmelser för aktiebolagen och deekonomiska föreningarna (se SOU 1978: 67 s 136), Kommittén har genomgående strävat efter att anpassalagstiftningen om handelsbolag och enkla bolag till utvecklingen inom andrarättsområden. Denna strävan är befogad. Men den får inte överdrivas. Det kan fåmenliga följder. Ytterst kan särarten förloras. Förslaget att förändra ändamålsbundenheten ihandelsbolaget är ett mindre lyckat försök att åstadkomma rättslikhet. Detberor på att handelsbolaget skiljer sig från akliebolagel och den ekonomiskaföreningen i etl viktigt avseende. Bolagsmännen ansvarar vanligen personligtoch solidariskt för bolagets förpliktelser. De löper därmed en större risk altdrabbas av kännbara förluster än aktieägarna och föreningsmedlemmarna. Ändamålsbundenheten bidrar till alt begränsa bolagsmännensrisktagande. Det kan därför få viltgående följder i ansvarshänseende attinskränka denna bundenhet. Detta förhållande manar till eftertanke. Endast enväl avgränsad inskränkning bör kunna komma i fråga. Den föreslagna bestämmelsen begränsas framför allt i tvåavseenden. Ändamålet skall vara allmännyttigt eller liknande. Tillgångama skallvara av ringa belydelse i förhållande till bolagets ställning. Båda dessabegränsningar är mycket allmänt hållna. Det kan leda till svårigheter vidlillämpningen. Det gäller särskilt uttrycket allmännylligl ändamål. Av egenerfarenhet vet vi att det är svårt att avgöra vad som menas med dennabestämning. Denna olägenhet förstärks av att en godtroende trejde man skyddasdå en bolagsman överskrider sin befogenhet genom att tillämpa bestämmelsenfelaktigt (se 2:18 i förslagel). Enligt vår mening är förslaget att inskränkaändamålsbundenheten olämpligt utformat. Vi föreslär därför att bestämmelsen fär utgå. Under alla förhållanden bör frågan utredas ytterligare, Kommitténs lagförslag saknar jävsbestämmelser förbolagsmännen. Kommittén har ansett det vara onödigl alt införa sådanabestämmelser. Anledningen till det uppges vara att bolagsmännen har entrohetsplikt gentemot bolaget och ett ansvar för dess förpliktelser (se SOU1978; 67 s. 98). Enligt vår uppfaUning är kommitténs ställningstagande intetillräckligt underbyggt. Behovet av jävsbeståmmelser är inte mindre ihandelsbolagen än i exempelvis akliebolagen och de ekonomiska föreningama. Vadsliftelserna angår, har vi funnit oss böra föreslå jävsregler för ledamöiernai en stiftelses styrelse. Enligt vår mening behövs det också ett förebyggandeskydd mot att bolagsmännen i etl handelsbolag utnyttjar sin ställning till 1979/80: 143 67 Förslagel erbjuder visserligen etl visstskydd i del avseendet. Men varken trohetsplikten eller del personliga ansvareiär särskilt verksamma medel mot missbruk av det slaget. Grundsatsen att bolagsmännen är skyldiga atl verka förbolagets bästa är alltför obestämd för att ge någon säker vägledning i andra änuppenbara fall. Allvarliga försummelser kan leda till skadestånd och siraffsaml ytterst till hävning av bolagsavtalet. Bolagsmännens ansvar avskräcker endasti den mån som den enskilde bolagsmannen riskerar att drabbas av förluster.Detta är en viktig begränsning. I regel är ju risken för förluster betydligtmindre för de enskilda bolagsmännen ån för bolaget. Det beror på att devanligen ansvarar solidariskt för bolagets förpliktelser. Enligt vår mening är kommitténs förslag alltsåotillräckligt. Skyddel mot bolagsskadliga ålgärder kommer att förbli starktbegränsai. Även i fortsättningen kommer det främst alt träffa fall av grovtmissbruk. Vidare kommer svårighelen att i enskilda fall avgöra vad som gäller ijävshänseende atl kvarslå. Vi föreslår därför att det införs uttryckligabestämmelser om jäv för bolagsmännen i handelsbolagen. FAR: 1 2 kap. 6 8 har den ränta, som skall tillgodoräknasbolagsman på hans vid räkenskapsårets början behållna insats, föreslagits utgåenligt en räntefot som motsvarar diskontot vid räkenskapsårets början med etltillägg av . Kommittén har icke närmare motiverat dennalåsning av räntan till nivån vid räkenskapsårets början. Del synes bättreöverensstämma med de allmänna bestämmelserna i räntelagen och skapa störrerättvisa bolagsmännen emellan, om räntan följer diskontot, dvs ulgår med tvåprocentenheter över del av fastställda, vid varje lid gällandediskontot. Svenska Handelskammarförbundel: Av de beslämmelser somreglerar del inbördes förhållandet mellan bolagsmännen är endast 5 8 indisposifiv. tillslyrker att den granskningsrätl som tillkom mer bolagsman enligt denna beståmelse till skillnad från vad som gäller enligt gällande rätt görs tvingande. Med hänsyn härtill och då det är angeläget atl en minoritetsskyddsregel av förevarande slag ges en klar utformning bör bestämmelsen, kompletterad med uttalanden i propositio nen, noggrannare än bolagskommilléns förslag ange under vilka förutsätt ningar kontrollåtgärer kan vägras av bolaget. Den materiella utformingen av regeln bör därvid enligt mening ge ultryck för principen all konlrollrätlen endasl får inskränkas då del är uppenbart nödvändigt med hänsyn lill praktiska omständigheter eller vid rena trakas serier från bolagsmans sida. Har kontrollåtgärder vägrats med hänvisning till prakliska omständigheter bör det framgå att kontrollrätten åler ska kunna utnyttjas så snart detta är möjligt. Av "praktiska skäl" kandet rimligen inle komma i fråga all under en längre lid vägra bolagsman konlrollräll,------ Enligtförslagets 3 6 gäller att bolagsman är berättigad att vidta åtgärd iförvaltningen av bolagets angelägenheter om ej förbud inlägges mot åtgärden avannan bolagsman som ej är utesluten från förvaltningen. Beträffande åtgärd somär främmande för bolagets ändamål gäller dock att sådan får vidtas endast medsamtliga bolagsmäns samtycke. Vid utformningen av förevarande bestämmelse måstehänsyn tas till att en dispositiv bestämmelse träder in där något avtal mellanbolagsmännen ej föreligger. Med hänsyn härtill kan det starkt ifrågasättas ominte minoritetsskyddet borde stärkas uiöver vad som gäller enligt förslaget.Del kan visserligen hävdas att den generella vetorätt som tillkommer bolagsmansom ej är utesluten 1979/80:143 68 från förvallningen innebär etl mycket långtgåendeminoritetsskydd. Delta minoritetsskydd är emellertid passivt till sin karaktärsåtillvida atl del förutsätter att någon opponent själv tar initiativ till atlagera mol ett förslag från annan bolagsman. Dessulom omfattas baraförvaltningsberättigad bolagsman av vetorätten. Endast älgärd som är främmandeför bolagets ändamål kräver enhällighel. Det sagda lorde innebära atlexempelvis en investering i en helt ny produktionsanläggning, upptagandet avett nytt produktsortiment, ändring av rörelsens lokalisering och flera andrafrågor av större vikt kan genomföras utan samtliga bolagsmäns samtycke sä längeåtgärden inte kan sägas vara främmande för bolagets ändamål. Detla synes ejlillfredsställande i en situation då partema ej avlalsvägen har klarlagt hurbeslul i sådana frågor skall fattas. Handelskammarförbundel erinrar om atlhandelsbolagsformen kännetecknas av en personlig relalion mellan delägarna.Med hänsyn härtill lorde det vara rimligt atl i samtliga frågor av större vikli den disposiliva 3 8 införa krav på enhällighel bland bolagsmännen. : I förslag lill lag omhandelsbolag och enkla bolag, 8 3, 2 st, sågs bl.a.:"Förvaltningsberättigad bolagsman äger dock att till allmännyttigt ellerdärmed jämförligt ändamål använda tillgång som med hånsyn till bolagelsställning är av ringa betydelse." Även om förslaget i malerielllhänseende är av mindre vikt, anser vi det knappasl finnas skäl att tillskapa enregel, vars innebörd och effekt normalt är av rörelsefrämmande art. Vi anser,att dylika, i likhet med andra för bolaget främmande åtgärder skall kunnavidtas endasl med samtliga bolagsmäns samtycke. : Förslagel i 2 kap. 6 8 om sättetför räntans beräkning innebår en direkt överföring av räntelagens nu gällanderegler om avkastningsrånta. Förbundet anser det riktigt atl låta räntelagensregler slå igenom på det nu aktuella området. vill dock förbundelrikla uppmärksamheten på att konstruktionen av den föreslagna regeln i 2 kap. 66 gör, att en förändring i räntelagens beslämmelse om avkaslningsränta inteautomatiskt medför en ändring av sättet att beräkna ränta på av bolagsman gjordinsals. Kommitténs slåndpunktstagande på sid. 95 i betänkandet ger närmaslintrycket av alt en sådan automatik förutsatts. Kommittén uttalar följande. "Vid en samlad bedöming anser kommittén att det ligger närmast till handsatt låta räntans höjd bestämmas genom en hänvisning till avkastningsräntan enligträntelagen". En förklaring till diskrepansen i kommilléns allmännamolivering och lagtextens utformning kan vara, atl konstruktionen avräntelagens regel om avkastningsränta är sådan atl en direkt - okomplicerad -hänvisning därtill är svår att göra. Förbundet har dock velat fästauppmärksamheten på förhållandel. 2.7.3 Bolagels och bolagsmännens förhållande till tredjeman RSV: I den exekutiva verksamheten har fråganom en exekutionstitel mot ell handelsbolag även kan användas mot de solidarisktansvariga bolagsmännen tilldragit sig stort intresse. Senast har fråganbehandlats av högsta domstolen (UÖ 783/76). En särskildexekutionstitel krävs för att bolagsmannens ansvar skall kunna utkrävas. Närdet gäller arbetsgivaransvaret enligt 75 6 uppbördslagen har HD;s avgörandeemellertid inle ansetts utgöra hinder för lokal skattemyndighet (LSM) attlillskapa en särskild exekulionstitel som gäller mot både han- Prop.1979/80:143 69 delsbolaget och bolagsmännen (jfr JK;s resolufion den 27maj 1%8, kr. 48/ 66). Del förfarande som LSM tillämpar innebär att LSMsamtidigt riktar betalningskravet för ej avdragen preliminär A-skatt föranställda såväl mol bolagel som mol de solidariskt belalningsskyldigabolagsmännen. Bolagel och bolagsmännen delges kravel och bereds tillfälle attgöra invändningar. Härefter beslutar LSM om betalningsskyldigheten och lämnarbesvärshänvisning. Ett likartat förfarande tillämpas av länsstyrelsemasmervärdeskatt teenheter för alt enkelt möjliggöra indrivning mot bolagsmännen.Det förfarandet godtas, såvitt är känt, allmänt av kronofogdemyndighelerna. RSV finner emellertid inle anledning föreligga att genomändring av den föreslagna bestämmelsen i 20 6 möjliggöra alt exekutionstitlarmot handels bolag generellt skall kunna verkställas också mot bolagsmännen. EnligtRSVs mening är de ovan beskrivna förfaringssätten ändamålsenliga och smidigajämförda med ell förfarande med betalningsföreläggande mot bolagsmännen vidallmän domstol. RSV anser därför att man bör utvidga sådana förfarandentill atl omfatta även andra skatte- och avgiftsslag, som t. ex. arbetsgivaravgifter. Erfor derliga ändringar bör då göras i berörd lagstiftning. 1 samband med konkurs kan fordran enligt lagförslaget"genast göras gällande mot bolagsmännen". 1 gällandehandelsbolagslags 21 8 används däremot uttrycket "genast hos bolagsmännenutsökas". 1 specialmotiveringen (s. 141) uttalas alt någon skilland i sakinte avses mellan den gällande och föreslagna bestämmelsen. Blandutmätningsmännen råder slor tvekan om bestämmelsen i 21 § handelsbolagslagenskall tolkas som en förfalloregel eller som en regel som möjliggör direktverkställighet mot bolagsmännen personligen. 146 lagen om säkerhet förskattefordringar m. m. (SFS 1978; 882) används etl molsvarande ullryck"borgen får genast utsökas", I förarbetena till lagen (prop,1978/79:28 s. 174) uttalas atl uttrycket "genast utsökas" hosborgensmannen betyder att "någon exekutionstitel behöver alltså inteutverkas mol honom". Lagrådet som granskade lagsiiftningen har inleerinrat mot denna lolkning av uttrycket. Det är således angeläget att del i 23 8 klarläggs, attullryckel "genast göras gällande mol bolagsmännen" har samma innebördsom i säkerhetsla' gen. i : Den föreslagnabestämmelsen i 2 kap. 20 6, vilken i sak överensslämmer med 198 lagom handelsbolag och enkla bolag, innebär primär betalningsskyldighet förbolagsmännen. Detta innebär, att betalningskrav kan riktas mot dessa ulan atlkravet först har gjorts gällande mot bolaget. För att bolagsmännens ansvarskall kunna utkrävas fordras emellertid särskild exekutionstitel, Detla kravhar ansetts vara uppfyllt vad gäller arbetsgivaransvar för anställdas skatterenligt 75 och 7766 uppbördslagen genom alt på granskningsrapport ochfastställelsebeslut anges både handelsbolagets och bolagsmännens namn på sättanvisas i meddelande RSV Du 1972:5. För mervärdeskatteområdethar i skrivelse till länsstyrelserna föreslagit ettliknande tillvägagångssätt. Betalningsansvar för arbetsgivaravgiften, vilkafastställs av , riktar sig inte mot bolagsmännen utanenbart mot handelsbolaget. Detförfarande som lillämpas inom källskalte- och mervärdeskaUeområ- dena synes i allmänhet godtas av kronofogdemyndighetema för Prop.1979/80:143 70 indrivningsåtgärder också mol bolagsmännen. Om förfarandetskulle godtas av allmän domstol, är emellertid tveksamt. Det är här fråga omIvå olika rättssubjekt, varav det ena är en juridisk person. Handelsbolaget-inle bolagsmännen - regislreras som arbetsgivare och som skattskyldig tillmervärdeskatt. ifrågasätter, om det finns lagligt stöd atl påsätl nu sker i fastställelsebeslut utpeka bolagsmännen som solidarisktbetalnings- och skattskyldiga för bolagets källskatter och mervärdeskatt.Länsstyrelsen föreslår därför eU tillägg till den föreslagna bestämmelsen i 2kap. 23 8 att fordran mot handelsbolag genast kan göras gällande mot bolagsmännen,om bolaget inle betalar klar och förfallen gäld. Genom ell sådant lilläggskulle nu rådande oklarhet undanröjas. Tillägget skulle också medföra, attfastställelsebeslut o,d, kan riklas enbart mol handelsbolaget, vilket enligtlänsstyrelsens uppfattning måste vara det mest korrekta. 2.7.4 Bolagels likvidation och upplösning Länsåklagarmyndigheien i : 1 förslagets 37 8föreskrives att bolagsman får utses till likvidator. 1 skatte- ochgäldenärsbrottssam-manhang har upptäckt av brott ibland försenats genom aU tillansökan om likvidation fogats fingerade bokslutshandlingar. Helst borde krävasatt auktoriserad revisor skulle utses till likvidator. I vart fall bordebolagsman själv inte äga utses till likvidalor. Hovrätten för : funnil börlagstiftaren söka underlätta genomförandet av avtal som föreskriver utträde därlikvidation eljest skulle ha skett. Hovrätten biträder uppfattningen att, isådana situationer, avtal om utträde bör vara giltigt även om gmnden förutlösandet inte angivits i avtalet. De av kommittén gjorda övervägandena angående rälien allutesluta bolagsman oaktat avtal därom saknas, förefaller hovrätten bärande ochhovrätten tillstyrker att föreslagna regler därom införes, 1 stället för all som i 27 6 BL räkna upp särskildauppsägningsgrunder anser kommittén att dessa kan sammanföras till en meraallmänt hållen uppsägningsgrund. Om så sker bör, enligt hovrättens mening,utföriigare i moiiven redovisas vad som åsyftas. Kammarrätten i Siockholm: 1 skatterättslig praxis harflera gånger prövats huruvida handelsbolag under kanbeslå, sedan andelarna i bolaget samlats på en delägares hand. Fråga haruppkommit bl, a. om vilka skattekonsekvenser som skall inträda om"enmansdel-ägaren" till ny kompanjon säljer förre bolagsmannensandel. Av dåvarande förhandsbesked RN 1956 nr 1: 14 b)lorde kunna utläsas att enmanshandelsbolag accepterats i vart fall om delexisterat högst eu par månader. Även RN 1955 nr 6: 6, RN 1957 nr 4: 7 och RÅ1969 Fi 1424 belyser enmanshandelsbolaget ur skatterättslig synvinkel. Den nuföreslagna regeln i 2 kap. 288 löser den oklarhet som lidigare förelegat. Denföreslagna tidrymden synes böra godlas. Bankinspeklionen: En klar regel som inte accepterarenmanhandelsbo-lag är en positiv nyhet. RSV: Del kan ifrågasättas humvida föreslagen beslämmelseom att likvidator alltid skall utses i de bolag som föreslagits erhållastyrelse skall vara tvingande. Enligt 2 kap. 31 8 är beslämmelsema omtillsättande av likvidator dispositiva för handelsbolag som ej behöver ha någonslyrelse. Reglema om införande av styrelse har till syfte att tillgodose deanställdas krav på inflytande och insyn i bolaget. Om dessa krav på samma sällgör sig gällande när bolagel träder i likvidation kan ifrågasättas. 1979/80:143 71 har - som skäl för att likvidator alltid skall utses idessa fall - framhållit atl det här är fråga om slora handelsbolag (s. 155).RSV delar inte utredningens uppfattning att detta skäl ensamt är så tungtvägande att det motiverar att bestämmelserna görs tvingande. De handelsbolagsom styrelse enligt förslagel skall finnas i behöver inte heller vidlikvidationstidpunkten vara särskilt stora. Av 5 kap. 2 6 lagförslaget följernämligen att skyldigheten för ett handelsbolag att ha styrelse inte förändrasom anlalet anställda i bolaget med tiden underskrider 25, Enligt RSVs meningbör någon särreglering i dessa fall inte göras. i : anserreglema i 2 kap. 21 6 om lösningsrätt utgöra ett positivi medel för alt förverkliga bolagsmän nens gemensamma intresse av att i handelsbolag ingår intressenter som befinnes lämpliga och betydelsefulla för bolagets förvaltning. Det förhål landet att de överlåtbara rättigheterna enligt lag är begränsade utgör enligt förmenande ej skäl atl inte införa den föreslagna reglering en. finner föreslagen reglering av avtal omutlräde och av uteslutning av synnerligt värde för handelsbolagens verkande dåsamhällsekonomiskt onödiga likvidationer härigenom bör kunna undvikas. Länsstyrelsenvill emellertid ifrågasätta om det inte bör övervägas att avtal om utträdeskall kunna göras gällande även mol bolagsmans konkursbo. En sådan möjlighetskulle kräva lagkomplettering rörande lösenbelopp och ansvarighet för bolagetsskulder i förhållande till konkursboet. Med hänsyn till atl en ordinärdomstolsprövning av eventuellt uppkommande tvister kan ta avsevärd tid villlänsstyrelsen vidare föreslå att del närmare övervägs om inte ettskiljemannaförfarande vore mera ändamålsenligt. Den nackdel som begränsningenav besvärsprövningen av skiljedom ulgör måste rimligtvis vägas mol bolagetsbehov av att få till stånd ett snabbt avgörande av tvisten, ett behov som jukan vara av helt avgörande betydelse för bolagets fortsatta bestånd. i : Kommittéförslagets 2 kap. 216 stadgar, att tvisier rörande lösningsrätt och lösenbelopp skall avgörasenligt lagen om skiljemän, då bolagsman utan övriga bolagsmäns samtyckeöverlåtit sin andel i bolaget. sägs i motiven (s. 103 f) att vidtvist om lösenbelopps slorlek vid bolagsmans utträde allmän domstol är behörig.Principen i svensk rätl rörande organ för konfliktlösning är att så länge inteannat avtalats, är allmän domstol behörig. Vid den aktuella lypen av tvisterkan, som kommiitén framhåller, etl klart behov av sakkunnig finnas. Dettabehov kan emellenid tillgodoses vid allmän domstol. Då del synes omotiverat attgöra skillnad mellan de angivna fallen, då reglerna är disposiliva och då, sompåpekals ovan, svensk rätl i första hand anvisar allmän domslol som organ förkonfliktlösning, finner inte några skäl för att hänvisa tvisterav delta slag till förfarande enligi lagen om skiljemän. Det förtjänar ocksåatl i sammanhanget påpekas, att vid bolagsmans och bolagsmans rättsinnehavarestvister med bolaget vad gäller lösenbelopp samma fråga kan komma att prövas avolika organ, om kommitténs förslag genomförs. i : Länsstyrelsendelar kommit-=ns uppfallning, att handelsbolag bör kunna bestå någon tid efterdet att alla andelar samlats på en hand. Förutsättningen bör dock vara atlavsikten är, att det i bolaget skall lagas upp en ny delägare. Om del redanfrån början är klart att någon ny delägare inle skall upplagas, bör handelsbolagetanses upplöst. Som exempel på en sådan situation kan Prop.1979/80:143 72 nämnas det fall då ett akliebolag eller annan juridiskperson förvärvar alla andelar i ell handelsbolag. Även här kommerbeskatlningsfrågan in. Eflersom reglema om fåmansbolag gäller ävenhandelsbolag, kommer en utskiftning av tillgångar från handelsbolaget till denensamme delägaren atl utlösa beskaltning. Detta torde gälla oavsett omdelägaren är en fysisk person eller ett fåmansbolag. En tidpunkt som anges till"senast " kommer alt ytterligare komplicerabeskattningsförfarandet, eftersom tidpunkten för bolagets upplösning blirflytande . Även för borgenärema kan det vara avintresse med en omedelbar likvidation och en därav följande fixering avbeskattningskonse-kvensema. : har ibetänkandet (SOU 1979: 13) Konkurs och rätten att idka näring föreslagit attden som visat sig uppenbart olämplig att driva näringsverksamhet skall kunnameddelas förbud atl idka näring för av högst . Den som meddelatssådant förbud skall inte få vara ställföreträdare för bl. a, handelsbolag ellerfaktiskt handha ledningen eller förvaltningen av sådant bolags angelägenheter.Den av kommiuén föreslagna regleringen avser inte bara rätten att starta nyverksamhet eller att åta sig nya uppdrag atl företräda sådana juridiskapersoner som omfattas av förslaget.