prop · G303143 · 1979-12-31 00:00:00 — Kravet på ett aktiekapital på minst 50.000 kronorslår dä igenom även för äldre akliebolag (se prop. 1976/77: 109 och SFS 1977;320). Som en första åtgärd rekommenderar arbetsgruppen en bestämmelse med kravpä kvalificerad revisor i alla nystartade aktiebolag. Övergångsvis bör enligtarbetsgruppen också fler bestående akliebolag än nu omfallas av plikt att hakvalificerad revisor. När det gäller andra förelagsformer än aktiebolag börenligt arbetsgruppens mening målsätlningen vara alt all ekonomisk verksamhelsom formelll eller reelll kan drivas utan personligt ansvar skall varaunderkaslad kvalificerad revision. Arbelsgruppens rekommendalion alt kvalificerad revisor påsikl skall krävas i alla aktiebolag har i huvudsak fåu ett positivt mottagandevid remissbehandlingen. Några remissinslanser är emellertid kriiiska och mångakommer med reservationer eller kompletlerande förslag. Enligt min mening är det givetvis en fördel om garantierfinns för en sakkunnig revision i företagen. Endasl de större aktiebolagen ärf.n. skyldiga att anlita kvalificerad revisor. När det gäller ekonomiskbrottslighet är emellerlid de mindre bolagen ofta mesl utsatta. För atlförhindra och molverka ekonomisk brottslighet är därför en effektiv ochsakkunnig revision även i de mindre aktiebolagen av värde. När del gäller möjligheterna att nu genomföra en ordningmed kvalificerade revisorer i alla aktiebolag är frågan om tillgången påsådana revisorer av central betydelse. Prop.1979/80:143 80 F. n. finns omkring 120.000 akliebolag. Samlidigt finnsdrygt 1.800 kvalificerade revisorer, varav omkring 700 är auktoriserade ochomkring 1.100 är godkända. En viss årligökning av antalet kvalificerade revisorer är atl förvänla. Jag har redan föreslagit krav på kvalificerad revision ivissa fall i andra företag än aktiebolag och ekonomiska föreningar (se avsnitt2.3.2). Vidare kommerjag atl senare under årel ta upp frågan om kvalificeradrevision i ekonomiska föreningar på grundval av förslag härom i departementspromemorianDs Ju 1979: 14. Jag vill också redan nu förutskicka att jag kommer atl anslutamig lill ett förslag om kvalificerad revisor i aktiebolag som inte har fulltäckning för aktiekapitalet (se avsnitt 2.6.3), De nu angivna förslagen innebär en väsentlig skärpning avföretagens revisionsskyldighet. Med hänsyn till detta och till att tillgångenpå kvalificerade revisorer f.n. är begränsad anser jag mig inte nu kunnaförorda någon ytterligare skärpning av kraven på kvalificerad revision ienlighet med promemorians förslag. Frågan om införande av ett krav pä kvalificeradrevisor i alla aktiebolag kan emellertid tas upp till förnyade övervägandenefter då antalet aktiebolag kan förväntas ha nedgåttväsentligt. Del finns då också möjlighet alt beakta erfarenheterna av de nyareglerna om revisionsplikt i andra företag än aktiebolag, Sammanfailningsvis anser jag alltså alt kvalificeradrevisor bör krävas i alla aktiebolag men förordar att frågan om ändringi aktiebolagslagen för att förverkliga denna målsättning fär anstå tillsvidare. 2.5.J Registrering av revisor Ett aktiebolag är skyldigt att anmäla vissa förhållandensom rör bolaget till patent- och registreringsverket. I fråga om bolagetsställföreträdare skall anmälan göras om ställföreträdarens namn, postadress ochpersonnummer (8 kap. 15 8 aktiebolagslagen). Uppgiflerna tas in iakliebolagsregislret. Arbetsgruppen föreslår i promemorian atl del iakliebolagsregislret skall tas in uppgifter om revisorer motsvarande vad somgäller för akliebolags ställföreträdare. Förslaget har fält ett positivt mottagande vidremissbehandlingen. Endast tre remissinstanser är kritiska, nämligenkommerskollegium, patent-och registreringsverket samt . Ett krav pä att revisorer skall registreras iaktiebolagsregister har den nackdelen atl bolagen och registreringsmyndighetenåsamkas extra arbete och kostnader. Å andra sidan ser jag det som en klarfördel att var och en kan förvissa sig om att revisor har utsetts och attvederbörande är behörig. Det är också en fördel att de praktiska möjligheternaatt i olika sammanhang kommunicera med revisorn förbättras. Rent allmänt kanen registrering stärka revisorernas ställning. Jag är för min del övertygad om alt de positiva effeklernaav en regislre- Prop.1979/80:143 81 ring väl uppväger systemels nackdelar. Det finns ocksåredan nu rutiner för registrering av uppgifler om ell bolags slällförelrädare.Del kan därför inle rimligen medföra någon större etra belastning för bolagenoch registreringsmyndigheten atl tillhandahålla resp. registrera uppgifterockså om revisorerna. Jag förordar alltså alt promemorieförslagel genomförs.Vissa övergångsregler kan emellerlid behövas. Jag återkommer lill dessa i specialmotiveringen. Den föreslagna uppgiftsskyldighelen bör även avse attrevisorn uppfyller de krav som kan gälla för bolagel i fräga om kvalificeradrevision (jfr 2 8 andra stycket aktiebolagsförordningen, 1975: 1387). Enligtmin meningar det däremoi utt gå för långl att, som föreslås av bl.a. kommerskollegium,kräva alt revisorerna skall intyga att regislreringsanmälningen är riklig. Jag återkommer senare till ytterligare en fråga omuppgiftsskyldighei om revisorer i akliebolag (se avsnitt 2.6.5). 2.5.4 Beteckning på revisors verksamhet Var och en fär i princip ulöva revisionsverksamhet här ilandet. Formella krav i fråga om en revisors kompetens finns endast för vissarevisionsuppdrag. krävs det, som tidigare nämnts, kvalificerad revisor,dvs. en av kommerskollegium auktoriserad eller godkänd revisor, för revision avstörre bolag (se avsnitt 2,5.2). De närmare reglerna om auklorisalion ellergodkännande av revisor framgår av förordningen (1973:221) om auktorisation ochgodkännande av revisorer, revisorsförordningen (omtryckt 1976:825), samtkommerskollegieis revisorskungörelse (omtryckt i kommerskollegieisförfattningssamling 1977: 23). Yrkestiteln revisor är inte förbehållen någon särskildkategori och alltså inte skyddad. Revisorsförordningen innehåller emellerlid enstraffsanktion, 30 8, mot den som obehörigen ger sig ut för att varaauktoriserad eller godkänd revisor. I syfle att förebygga missbruk av dessayrkestitlar gäller vidare enligt 11 och 18 88 revisorskungörelsen ett förbudatl i ett revisionsbolags firma ta in orden auktoriserad eller godkänd. För all siödja de seriösa och kompetenta revisorernaföreslår arbelsgruppen i promemorian en straffsanktionerad regel av innebördatl andra än auktoriserade eller godkända revisorer och revisionsbolag inte fåri firma eller eljesi vid beleckning av sin näringsverksamhet använda ordetrevision eller sammansättningar med eller avledningar av detta ord. Promemorieförslagel har fåll ett blandat mottagande vidremissbehandlingen. Flertalet av de remissinstanser som har yltrat sig i fråganär kriiiska och avslyrker förslaget eller uttrycker slor iveksamhel inför denföreslagna ordningen. För egen del anser jag att förslaget i och för sig stämmerväl med önskemålet om en förstärkning av de kvalificerade revisorernasställning. Förslagel skulle ocksä medföra att den som vänder sig till enrevisionsfirma kunde vara säker på atl vissa kvalitetskrav var uppfyllda. b-Riksdagen 1979/80. Prop.1979/80: 143 82 Å andra sidan kan flera invändningar göras mot förslaget.Ordet revision är f. n, ett samlingsbegrepp för olika former avgranskningsverksamhet. Också kommer arbele som kan betecknas somrevision att utföras även av icke kvalificerade revisorer. Även om det på siktkommer att krävas kvalificerad revision i alla aktiebolag (se avsnitt 2.5.2)utesluter detta inte att till revisor även utses annan än auktoriserad ellergodkänd revisor, I bäde ;.ktiebolag och andra företagsformer kommer extern revisionalltså att utföras av revisorer som inte är auktoriserade eller godkända. Arbetsgmppen har mot denna bakgmnd också funnit att detsaknas fömtsättningar fiir att skydda titeln revisor. Jag delar i likhet medremissinstanserna denna uppfattning. Så länge fömisältningar saknas för ett skydd av ordetrevisor är del enligt min mening knappast möjligt att införa ett effekiivtskydd av ordet revision. Det förefaller också motsägelsefullt att tilllätanågon att kalla sig revisor men att hindra honom frän att beteckna sitt företagsom revisionsbyrå eller dylikt, fastän beteckningen är ett riktigt uttryck förverksamhetens art. Mot bakgmnc' av det anförda har jag kommit till denslutsatsen att förslaget om ett skydd för ordet revision inte bör genomföras. 2.5.5 Revisors fjstnadsplikt och upplysningsskyldighet Uppdraget som revisor i ett företag ger ofta möjlighetertill ingående kännedom om företagets förhållanden. För att tillgodose behovetav sekretess gäller för revisorer i aktiebolag vissa regler om tystnadspliktoch upplysningsskyldighet (10 kap. 13 8 aktiebolagslagen). Tystnadsplikten innebär atl en revisor inte till enskildaaktieägare eller utomstående får lämna upplysningar om sådanabolagsangelägenheler som han har fått kännedom om vid fullgörande av sittuppdrag, om det kan lända till förfång för bolaget. Bryter revisorn mottystnadsplikten kan han bli skadeståndssityldig. Tystnadsplikten gäller inte i förhällande tillbolagsstämman. Gentemot stämman har revisorn en i princip ovillkorligupplysningsskyldighet. Revisorn är skyldig att till stämman lämna alla upplysningarsom stämman begär, om det in e skulle lända lill väsentligt förfång förbolaget. Arbetsg!uppen anser alt reglerna om revisorerstystnadsplikt och upplysningsskyldighet bör ändras. 1 fråga om tystnadsplikten föreslår arbelsgruppen attbestämmelsen arbetas om efter mönster av 192 8 lagen (1955: 183) ombankrörelse. Förslaget innebär atl en revisor inte i oträngt mål får yppa nägotom bolagets angelägenheler. I promemorian framhålls att brottsutredare ochrättsvårdande myndigheter f. n. inle direkt kan utnyttja en revisors vetskapom ett bolags förhållanden. I alltför stor utsträckning förekommer det att enrevisor med Prop.1979/80:143 83 hänvisning lill skaderekvisitet anser sig böra vägra altlämna begärda upplysningar om bolaget. Förslaget däremot medför enligtarbetsgmppen att revisorn får både möjlighet och skyldighet att göra ehintresseavvägning i varje enskill fall och förfängsrekvisilel påverkar inlelängre ensamt bedömningen av om tystnadsplikt finns eller inte. Vidtillämpningen av den föreslagna regeln kan revisorn enligt arbetsgruppen fallatillbaka på den praxis som har utvecklats beträffande banksekretessen. Remissinstansernas inställning lill förslaget omrevisorers tystnadsplikt är spliltrad. Mänga instanser godtar förslaget, 1stort setl lika många ställer sig avvisande. En skiljelinje går mellan på enasidan broltsutredande organ och rältsvårdande myndigheter, som är positiva lillförslaget, och pä den andra sidan företrädare för företagsintressen ochrevisorer, som intar en kritisk hållning. Från nästan alla håll sägs attordvalet "i oträngt mål" inte bör användas. För egen del villjag i fråga om tystnadsplikten förstundersiryka atl jag anser del självklart alt revisorns uppgift inle bara är attbeakta aktieägarnas intressen. Även samhällets, de anställdas och övrigaborgenärers intressen måste beaktas. Det är därför viktigt att revisorn har ensjälvständig ställning i förhällande till styrelsen, verkställande direktörenoch bolagsstämman. Enskilda aktieägares och utomståendes behov av uppgifterom bolagets förhållanden bör enligt min mening i första hand tillgodoses avbolagets styrelse och verkställande direkiör. är del givet attrevisorns ingående kännedom om bolagets förhållanden gör atl han i mänga fallkan framslå som en viktig kunskapskälla. Resultatet av revisorns granskning skall anges i denrevisionsberättelse som revisorn är skyldig att lämna till bolagslämman.Revisionsberättelsen blir offenllig handling och revisorn kan räkna med allberättelsens innehåll kommer lill allmän kännedom. Del är genomrevisionsberättelsen som revisorn i första hand har att lämna upplysningar ombolagets förhållanden. Säsom arbetsgmppen också framhåller har revisornsskyldighet alt göra anmärkning i revisionsberättelsen inle någol samband medfrågan om hans lystnadsplikt. Nuvarande regler om tystnadsplikt innebär atl en revisorsom tidigare nämnts inle fär lämna ut uppgifler om bolaget pä sådant sätt attbolagel lider skada (prop. 1975: 103 s. 436). Enligt min mening måste - såsom arbetsgruppenockså påpekar - även med en mer nyanserad inriktning i fråga omtystnadspliktens utformning del grundläggande vara att revisorn hartystnadsplikt beträffande förhållanden vilkas yppande kan skada det revideradeförelagel. En effekliv och tillfredsställande revision bygger på attföretagsledningen visar stor öppenhet mol revisorn. Denna öppenhet frånbolagsledningens sida förutsätter all ledningen kan ulgå från att revisorninte opåkallat lämnar upplysningar om bolagets förhållanden lill aktieägare ochutomstående. Detta är enligt min mening en viklig omständighet. Prop.1979/80:143 84 Om man som arbetsgruppen föreslär arbetar omlagstiftningen efter mönster av banksekretessen, talar mycket för attföretagsledningens öppenhet mot revisorn minskar. Detta bidrar självfallelinle lill en effektiv revision. Härtill kommer att förutsättningarna för enrevisors tystnadsplikt ofta skiljer sig frän vad som gäller beiräffandebanksekretessen, som endast avser atl skydda enskildas förhållanden. Det finnsalltså risk för atl praxis beiräffande banksekretessen inte skulle ge revisornlillräcklig ledning i det enskilda fallet. Mot bakgrund av de skäl som jag nu har redogjort förkänner jag tveksamhet inför den i promemorian angivna lösningen. En annan och måhända bättre lösning, som förts fram avflera remissinstanser, går ut på atl man sä långt möjligt preciserar desituationer där det finns anledning att mildra revisorns tystnadsplikt.Innehållet i promemorian ger emellertid enligt min mening knappasl underiagför sådana preciseringar. anser att frågan om revisorerstystnadsplikt bör underkastas en noggrannare ulredning. Enligt kollegietsmening kan en sädan utredning ske inom ramen för en ökad aktivitet fränkollegiets sida. Mot bakgrund av det anförda anser jag att arbetsgruppensförslag beträffande revisorers lystnadsplikl inte f. n, bör genomföras. Jagförordar alltså att nuvarande ordning bibehålls tills vidare. Den lystnadsplikl som jag nu har behandlat gäller somnämnts inte i förhållande lill bolagsstämman. Revisorn är skyldig att tillstämman lämna alla upplysningar som stämman begär, om det inte skulle ländatill väsentligt förfång för bolagel. Arbetsgruppen föreslår att revisorn skall ha enupplysningsskyldighet även i förhållande till medrevisor, särskild granskare,ny revisor och, om bolagel har försalls i konkurs, konkursförvaltare.Arbetsgmppen framhåller att förslaget har visst stöd i lagens förarbeten(prop. 1975; 103 s. 437). Enligt arbetsgruppen har praxis emellertid inle ännuutvecklats på förulsalt sätt och en lagändring är därför nödvändig. Arbetsguppen anser det inle nödvändigt all den föreslagnautvidgade upplysningsskyldigheten begränsas av ett förfångsrekvisit. Revisoreroch granskare har nämligen tystnadsplikt och någon skada för bolaget kan därförinte uppkomma av att de informeras. Även konkursförvaltaren kan enligtarbetsgruppen informeras ulan skada för bolaget. Vid remissbehandlingen har förslaget tillstyrkts ellerlämnals ulan erinran av praktiskt tagel samtliga remissinstanser. Även jagansluter mig till förslaget och förordar atl bestämmelsen om revisorersupplysningsskyldighet ändras på sätt föreslagils i promemorian. Det finns f. n. fyra organisationer som arbetar föryrkesrevisorernas intressen, nämligen Föreningen revisorer Prop.1979/80: 143 85 revisorsamfundet, redovisningskonsulters förbundoch bokförings- och revisionsbyråers förbund. De tre förstnämnda avdessa organisationer har anlagit etiska regler, som ledmölerna i organisationenhar atl följa. Arbetsgmppen rekommenderar i promemorianrevisorsorganisationerna atl kompleltera sina regler med uttalanden avföljande innebörd; En revisor har, på grund av den ställning som ifräga om revision getts honom i lagstiftningen, plikter även mot allmänheten och det allmänna. En revisor skall, inom ramen försitt revisionsuppdrag, verka för all det reviderade företaget handlarlagenligt, tar hänsyn till aktieägare, borgenärer, anställda och övrigaintressenter samt även i övrigt iakllar god affärssed. En revisor skall avhålla sig fränalt genom rådgivning eller annal aklivi arbete medverka i lagstridig handlingeller i handling som uppenbarligen innebär kringgående av lag, vare sigförfarandel riklar sig mol en enskild eller mot det allmänna, och inle helleraklivt medverka i förberedelser som enligt vad revisorn vet eller har grundadanledning anta syftar till sådana handlingar. Vad nu sagts skall icke uigörahinder för en revisor att lämna upplysning om innehållel i gällande rätt. Delmedför ej heller skyldighet för denne atl särskilt tillvarata myndighelernasiniressen. Vid remissbehandlingen har rekommendationen överlag fåttett positivt mottagande vad gäller de tvä första reglerna. Den iredje regelnhar däremot kritiserats av nära nog samtliga remissinstanser. Jag vill för min del understryka vikten av att del finnsetiska regler på revisorsomrädel där revisorernas skyldigheter mol såvälallmänheten som det allmänna slås fast. Reglerna bör även i övrigt utformas så,alt revisorernas ansvar i olika avseenden kommer lill uttryck. Jag saknaremellerlid anledning att här gå närmare in pä reglernas innehåll. Liksomhillills får del ankomma på revisorsorganisalionerna själva atl utforma etiskaregler för sina ledamöter. Jag kommer emellertid att noga följa utvecklingen pådetta område. 2.6 Förstärkt skydd för det bundna aktiekapitalet (BRÅ PM1979: 5) En särskild arbelsgmpp inom BRÅ har haft i uppgift allpröva möjligheterna att genom lagstiftning förebygga missbruk avaktiebolagsformen. Enligt arbetsgmppen har det kommit flerarapporterom alt aktiebolagsformen har använts för ekonomisk brottslighet.Uppgifterna tyder enligt arbelsgruppen på att regelsystemet i aktiebolagslagenlill skydd för bolagels aktieägare, borgenärer, anställda och andraintressenter är bristfälligt. Gruppen har därför inriktat sig på att frånfrämst brottsförebyggande utgångspunkter undersöka möjligheterna au förbällraden nuvarande ordningen. Promemorian innehåller förslag dels om en skärpningav Prop.1979/80:143 86 bestämmelserna om likvidation och av kontrollen av förelagdär aktiekapitalet delvis har gått förlorat, dels om åtgärder mot illojalaförfaranden inför en föreslående likvidation eller konkurs genom byten avbolagets firma, säte och styrelse och dels om ålgärder för atl påskyndaavvecklingen av s. k. skrivbordsbolag och vilande bolag. Promemorian har fått etl myckel blandal mottagande vidremissbehandlingen. Jag anser det angelägel att så långt möjligt förebyggamissbruk av aktiebolagsformen. Flera av de förslag som förs fram i promemoriankan emellertid enligt min mening förvänlas ha endast mindre effekter när detgäller all motverka den ekonomiska brottsligheten. Berättigad hänsyn måsteockså las till de ekonomiska iniressen som finns i en lojalt bedrivenaffärsverksamhet. Självfallel är del också angelägel alt motverka onödigbyråkrati. Frän dessa utgångspunkter anser jag atl flera av promemorieförslageninte är godtagbara. Jag kommer att i följande avsnitt behandla de olikapromemorieförslagen var för sig. Aktieägarna i ett bolag är inte personligen ansvariga förbolagets skulder. Av hänsyn till bolagels borgenärer innehålleraktiebolagslagen regler lill skydd för det kapital som har bundits i bolaget,främsl aktiekapitalet. Aktiekapitalet kan gå helt eller delvis föriorai, ombolagets verksamhet gär med förlust. För att i denna situation skydda bolagetsborgenärer finns bestämmelser om tvångslikvidation i 13 kap. 28aktiebolagslagen. Om aktiekapitalet har gått förlorat till mer än 2/3 kanbolaget bli skyldigt att träda i likvidation. I denna situation åligger detstyrelsen att upprätta en särskild likvidalionsbalansräkning. Visar det sig atlbrislen i aktiekapitalet översiiger 2/3, skall styrelsen möjligt tillbolagsstämman hänskjuta frågan om bolaget skall träda i likvidation. Om intestämman beslular om likvidation, får bolaget respif till den ordinariebolagsstämman under näsla räkenskapsår. Fastställs inte vid denna stämma enbalansräkning som visar att del egna kapitalet uppgår till halva aktiekapitaletskall styrelsen, om stämman inte beslutar om likvidation, ansöka omtvångslikvidalion hos vederbörande tingsrätt. Bolagel kan undgå beslut omtvångslikvidation genom att under ärendets handläggning visa attlikvidationsanledningen har upphört. .Arbetsgruppen föreslår en skärpning av reglerna omtvångslikvidalion. I förslaget behålls själva utgångspunkten för tvångslikvidationsreglerna,nämligen att aktiekapitalet har gått föriorai lill mer än 2/3. När det gäller styrelsens skyldighet att agera vid befaradkapitalbrist påpekar arbetsgmppen att lagmmmets nuvarande lydelse har vållatmissförstånd om lagens innebörd. Därför föresläs i promemorian en uttryckligbestämmelse om att det åligger styrelsen att, när helst anledning föreligger 1979/80:143 87 till antagande atl bolagets eget kapital understiger 1/3av det registrerade aktiekapitalet, ofördröjligen upprälla en särskildbalansräkning som visar bolagets ställning. Remissinstansernas inställning till förslagel är överlagpositivt. Även jag ansluter mig till förslaget och förordar att bestämmelsen omstyrelsens skyldighet att agera vid befarad kapitalbrist ändras pä säll som harföreslagits i promemorian. Arbetsgmppen föreslär vidare en återgång till kravel i1944 års aktiebolagslag, nämligen att ett bolag som har förlorat mer än 2/3 avaktiekapitalet inom viss lid mäste förete full täckning av aktiekapitalet föratt bolaget skall undgå skyldighet att träda i likvidation Kravel på fulltäckning bör enligt arbelsgmppens mening kunna införas rned hänsyn tillmöjligheterna alt göra aktieägartillskott. Arbetsgmppen framhåller dessutom i promemorian att detinte är försvariigt att ett bolag under en följd av är driver verksamhel medett aktiekapital som saknar täckning. I promemorian föreslås därför att, ombolagsstämman för andra året i följd fastställer en balansräkning som ulvisaratt aktiekapitalet har gåu förlorat till 1/3, stämman skall prövafrågan om bolaget skall träda i likvidation. Stannar stämman för att fortsättaverksamheten får bolaget respit till ordinarie bolagsstämma under nästföljanderäkenskapsår. Vid denna stämma måste full täckning finnas för del registreradeaktiekapitalet för att bolaget skall undgå likvidationsskyldighet. Under remissbehandlingen har de angivnapromemorieförslagen fält ett blandat mottagande. Flertalet remissinstanser harintagit en kritisk hållning till förslagen. Frågan om täckning av förlorat aktiekapital prövades vidaktiebolagslagens tillkomst (prop. 1975; 103 s. 217), Kravet på fulltäckning bedömdes då som alltför strängt med hänsyn till främstkapitalproblemen i nystartade företag, företagens möjligheter att på kort lidfå tillgång lill nytt riskvilligt kapital och effeklerna för kapitalägare ochanställda i företaget. Mot bakgmnd bl. a. av de senaste årens utveckling är detangeläget att man inte försämrar företagens möjligheter att i ett för företagetbesvärligt ekonomiskt läge säkra sysselsättningen för de anställda. Problemenär här givetvis särskilt framträdande i nystartade företag och företag som ärinne i ett expansivt utbyggnadsskede. En annan viktig faktor i sammanhanget ärden rådande knappa tillgängen på riskvilligt kapital i samhället. Möjligheternaatl pä korl tid täcka hela bristen i aktiekapitalet kan i mänga fall varamycket begränsade. Även i ett längre perspektiv kan etl absolut krav på fulltäckning orsaka svårigheter för den lojala företagsamheten. Detta innebär attjag i huvudsak delar den bedömning av frågan om täckning av förioraiaktiekapital som gjordes lagstiftningsärende. Jag är därför inteberedd att tillstyrka promemorieförslaget i den delen. Jag är heller inteberedd, främsl av hänsyn lill sysselsättningsaspekterna, att Prop.1979/80:143 S8