prop · G30383 · 1979-12-31 00:00:00 — Ingen av dessa båda genomgångarlämnar någon mera inträngande bflysniitg av de lekniska uUedningssvårighctema.NO hui diick i si'i veiksumliel selt exempel på likurlade beteenden ochtvinguts uti iiiiedu dem. De eiluienhe-tei" som NO därvid gjort tyder päatt lörhåli:iiii.leiia kan vara myckel kompliceruile. Sådunu omstäiulighetersom uti boktöiiiigen ät oklar, tekniskt felaktig, ofullständig eller kanskehel! ohefiiitlig lär visserligen fötitl-sättus vura belysta innan NO t;'.fbefattning med saken. Men kvar slär det förhällundel utt bristeinu - -om kansketillkommit lor utt dölju otillbörligu beteenden - i sig medför ull det kankomma ;ilt behövas mycket resut skrä-vunde insutser från NOs sida i sumbund medutföruudel uv Uiluii i domstolen. Ensurskild svårighet kun uppstä när det gäller ull bevisu vem uv lleiustyielseledamöter eller ställföiettädare i jtiiiiiisku peisoiie; ellerkoncerner eller personer utanför dennu krets som luktiskt huiidhuft ledningenav verksamheten. NOs egnu eifarenheter lulur föt ult den verklige leduren gärnudöljer sig och sinu föiehuvunden i invecklude beslutsprocesser dur unsvureiformelll ligget på undrti petsonet. Det är såsom uv det föiegäende fiumgäi inte nu möjligt utimed nägon tillfredsställande grad uv säkerhet förulse hut många fall avnäringsförbud som kan kommu att uktuuliserus hos NO. Redan itiförundetuv instilulel näringsförbud kun väiitus fä en viss preventiv effekt. hur inget utt invändu mot utt uppgiftenu(t fötu tulun vid en utvidgning uv förbudet i konkurslugen anförtros at NO.Sett i elt större sammanhang fötefallet det dock vuru en något fiummundeuppgift för NO att föra tulun om näringsförbud. Om fiågan om näringsförbud blitföremal för mer generella övetviigunden, synes det nödvändigl ull pa nytt prövuvilken myndighel som bör hu lillsynsuppgiften och rutt utt fötu talan om sådanlförbud. Kommittén unser ull den särskildu insikt i näringslivetsförhällunden som krävs för tillämpning av försluget talat för utt piövningen avfrågor om näringsförbud läggs på . Det faktum atl mycketkvalificerade konkursrältsliga fiågor kan uppkomma undet denna inövning talaidock enligl patentverkets åsikt för utt prövningen istället lägges pä ullmändomstol. För dettu lalar också att frågor om överträdelse av näringsförbudenligt förslaget kommer ull prövas i dennu ordning. Del bör Jessulomuppmärksammas att del beslul om försättande i konkurs som ulgör enförutsättning för utt näringsförbud skull kunnu meddelas futlus uvlingsiät-ten. Åven andra frägor i sumband med konkutsen piövus uv lingsrnll. 1979/80: 83 14X Kommittén hur understrukit vikten av att snubbi få lillstånd elt slutligt beslut i ärenden rörande näringsförbud. Detta önskemål harvarit ett av skälen till atl prövningen föreslås ligga på en myndighet varsbeslut inte kan överklagas. Om dessa ärenden handläggs av tingsrälten, varsbeslut kan överklagas hos hovrälten, behöver detta inte innebära någon nämnvärdförlängning av förfarandet. En belydande tidsvinst skulle kunna göras omärendena anhängiggjordes hos tingsrätten av kronofogdemyndigheien direkl.Ärenden av delta slag bör också tilldelas förtur. Förbud att idka näring ulgör elt stort ingrepp inäringsfriheten. Varje full bör därför prövas särskilt av ett organ som ärtillräckligt kvalificerat. AMS tillstyrker ult fär prövafrågor om näringsförbud. Det föreslugna förfarandet vid ansökan om näringsförbudinnebär alt frågan om ingivande av ansökan om förbud kommer alt handläggas uvkvalificerade organ, vilket AMS finner tillfredsställande. AMS ifrågasällerdock om inte den enskilde näringsidkarens intresse av att snabbt fä velahuruvida han kan komma alt drabbas av förbud bör medföru en snävare lidsgränsför tillsynsmyndighetens anmälan, t.ex. sex mänader frän konkursbeslulet.Särskill med hänsyn till de stora krav pä förvaltarens kvulifi-kalioner somställs i propositionen 1978/79; 105 fiSrefaller den tidsram pä elt år frånkonkursbeslutet som kommittén har föreslagit alt vara onödigt vid. Kommitténs förslag utgår från all de ändringar ikonkurslagstiftningen, som tidigare föreslagils och som är föremål förlagrådsremiss, kommer att genomföras. Bland dessa ändringar kan noteras en nyordning för handläggning av mindre konkurser i stället för de nuvarandefalligkonkur-sema saml vidare att förvaltare regelmässigt skall utses.Förvaltningen skall stå under tillsyn av kronofogdemyndigheien. Kommittén föreslår i del nu aktuella sammanhanget attmarknadsdomstolen skall avgöra frågan om näringsförbud. Frågan om förbudförutsätts bli initierad av förvaltaren, som blir skyldig att snarasl möjligtaniingen i särskild anmälan eller i förvaltarberättelsen eller förvaltaruppgiftenlämna besked, om det finns anledning all meddela näringsförbud. Därefter skalltillsynsmyndigheten (kronofogdemyndigheten), så snarl ske kan. dock senasl ellår efler konkursbeslulet, göra anmälan lill näringsfrihelsombudsmannen, vilkenhar att lill göra ansökan om näringsförbud. Denna skallgöras senast från del anmälningen kom in lill ombudsmannen. Förstdärefter kan således avgöra frågan om näringsförbud, ettavgörande varöver klagan ej kan föras. Enligl mening är det föreslagna förfarandetonödigt omständligt och tidskrävande. Delta gäller särskilt i de fall, där detframslår som uppenbart atl näringsförbud skall meddelas och där ett snabbtingripande är av belydelse för att förhindra fortsatt missbruk. Länsslyrelsenser del som angeläget atl kravet på rättssäkerhet tillgodoses, men detta bordevid ovan nämnda situationer kunna ske i tillfredsställande grad även genom ettenklare och snabbare förfarande. anser därför atl, i fall när en uppenbarmissbrukssilualion föreligger och ett snabbi beslul om näringsförbud ärpåkallal, del bör Prop.1979/80:83 149 unkommu på att falla sädani beslul efteranmälan av tillsynsmyndigheten. torde vara bätlre skickad änannan myndighet eller domstol att pä fatta beslut om näringsförbud,eftersom man inom myndigheten normalt hur tillgång lill sådan inforinalion somär av uvgörunde betydelse för frågun. Vidare finns vid länsslyrelserna personalmed juridisk och ekonomisk ulbildning och med praktisk erfarenhet avämnesområdet. Länsslyrelsens beslut skall emellertid kunna överklagas imarknadsdomstolen. beslut bör kunna träda i kraft ulun hinder UVatt det ej vunnit laga kraft. Förfall där ett beslut inle ärpåkallat lorde del av kommittén förordade förfarandel kunna tillämpas.Härigenom anser att även rältssäkerhetskravel blir tillfredsställandetillgodosett. har i silt yllrande påangivna skäl föreslagit att lämplighel som lillsynsorgan börnärmare undersökas. Skulle utses till tillsynsmyndighet ikonkurser, är del nalurligt alt även får uppgiften atl göraanmälan till näringsfrihelsombudsmannen. då fråga uppkommil om näringsförbud.Med hänsyn till bl.a. den samlade bild (uppbördsenhelen) i mångafall har av gäldenärer som försatts i konkurs är det lämpligt atl länsstyrelsenfår göra sådan anmälan. Som exempel på länsslyrelsens (uppbördsenhelens) godakännedom om gäldenärer kan nämnas att från lokalaskattemyndigheten erhåller granskningsrapporter i fall där arbetsgivarenbrustit i sin skyldighet atl belala och redovisa innehållna preliminärskaller.Länsstyrelsen ålalsanmäler även ifrågasatta brott mot skatlebroitslagen ochuppbördslagen. I denna verksamhet samarbetar med kronofogde-,åklagar- och polismyndigheterna. Det för-tjänar även att påpekas attlänsstyrelsen enligt 62 8 uppbördslagen beslular om att konkursframställanskall göras mot skatlskyldig eller arbetsgivare som är ansvarig förarbetstagares skatt. beslutaräven om all föra talan om personligtbetalningsansvar enligl 77 a 8 uppbördslagen, 48 a 8 mervärdeskattelagen och 27a 8 lagen om förfarandet vid viss konsumtionsbeskattning. För det fall atl slatsmaklerna följerkonkurslagskommitténs förslag att utse kronofogdemyndighet lilltillsynsmyndighet vill , mot bakgmnd av del sagda, betona viklenav atl de uppgifler - av nalur alt kunna gmnda näringsförbud - som finns hoslänsstyrelsen rutinmässigt tillförs kronofogdemyndigheten i egenskap avtillsynsmyndighet. Uppgiftema kan sedan lillsammans med det material konkursförvaltareninkommer med samt övriga uppgifter av betydelse i sammanhanget bilda underlagför anmälan till näringsfrihelsombudsmannen. 8.20 Utredningen (1973:01) om säkerhetsåtgärder m. m. iskatteprocessen En följd av det system USS föreslår blir atl näringsförbudkommer att meddelas såsom någon form av rättsverkan då nu angivna brolt harblivil begångna i samband med konkurs. Huvudprincipen bör vara att domstolensjälvmant skall pröva frågan om näringsförbud vid fällande dom i brottmålet.Genom särskild reglering bör domstolen ges möjlighet att meddela interimistisktbeslul om näringsförbud i de fall där sådanl förbud är angeläget redan underden tid som ulredningen mol den misstänkte pågår. 1979/80:83 150 renheten talar nämligen för ett sådant inslilui meilhänsyn till utt konkurs-och brottsutredningar inte sällun tar avsevärd tiil i;insptåk. Näringsförbud i samband med konkurs blir med allsannolikhet vanligl förekoiTimantle om den uv USS föreslagna ordningengenomförs. Därigenom ökar den preventiva effekten av lagstiftningen. Molbakgrund av nuvarande ätulsfrekvens inom de brottsomräden som skulle kommu ifråga kun det dock inte hundlu om mer än några hundratals full om aret. Deneffekliviserude tillsyn av konkursförvultningen som föreslås i prop. 1978/ 79:105 bör eiTtellerttd medföra en ökning uv untulet mål ilär näringsförbud pägrund uv ekonomisku brott blir föremål för prövning. USS delar inte kommitténs uppfaUning alt murknadsdomstolenär bäsl lämpad alt uvgöru frägan om näringsförbud. Skälen härtill är flera.Enligl gällunde bestämmelser fär besvär inte anföras mot murknudsdomstolensbeslut. Här hundlur det om ett sä allvarligt ingrepp i den enskildes näringsfrihetull det av rättssäkerhetsskäl bör finnas möjlighet att få frägan omnäringsförbud prövad i mer än en instans. Om förbudet enligt vud ulredningenföreslär - tills vidare knyts till vissu ekonomisku brott i sumband med konkurslular dessutom bl.u. processekonomiska skäl för alt låta allmän domstol fäavgöra mål om niiringsförbud. Enligt kommitténs förslag skall även sädandomstol avgöra mäl om (iverlriidelse uv meddelat näringsförbud. Sumlligu deräitsverkningui som kun följa på en konkursgäldenärs otillbörliga handlandeblir härigenom föremal för en samlad behundling från domslolens sida. Ansesdäremol utt även undru än straffrättsliga rekvisil skall kunna grundanuritigsförbud kun det ifrågsättas om inle prövningen härav på grund uvförbudets förvaitningsrätlsliga karaktär bör läggas på allmänförvaltningsdomstol. Enligt förbundets mening är det angeläget uttlugstiflningen inte får karaktären av specialbeslämmelser. vilkel kan medföraatt den alltför sällan kommer i tillämpning. Detta kan bli följden om dylikafr.gor skall handläggas av och ,särskilt som sådana förbud varom här är fråga får anses falla utom ramen förvad dessa organ annars sysslar med. Vud nu sagts talar för all de myndigheteroch organ som enligt gällande rutt handlägger konkursfrågor också fär avgörafrågor om förbud att idka näring. Därigenom skulle också skapas möjlighet atlöverklaga beslut om förbud, vilkel förbundet anser påkallat frånrättssäkerhetssynpunkt. Förbundet anser all kommittén överskattat betydelsen avatl dessa frågor avgörs snabbt. Delta är inle mera angeläget här än på mängaundra områden, där rättssäkerheten anses kräva möjlighet till överklagande. De av kommittén föreslagna rekvisiten för meddelande avnäringsförbud kommer enligt förbundets mening att i rätlslillämpningen iväsentliga delar överensstämma med de objektiva rekvisiten för gäldenärsbrotteni 11 kap. . Den föreslagna lagtexlen i 199 b S konkurslagen harvisseriigen utformats pä annat sätl. men kommittén har i sin motivering (s.75-78) i flera avseenden anknutit lill och även använt samma ordalag som i 11kap. Förutsättningarna för meddelande av näringsförbud skulledärtör komma alt i väsentliga delar överensstämma med de objektiva rekvisitenför gäldenärsbrott. Detta talar med styrka för all även frågor om näringsförbudhandläggs av allmän domstol, som har alt handlägga inle bara mål omgäldenärsbrott utan också åtskilliga andra frågor som har samband med konkurs. 1979/80: 83 151 Formerna för handläggning av frågor t)m niiringsförbud vidtingsriill måste bli föremål för ytteriigare överväganden. Det bör vuru möjligiatl pä elt eller annal sätt skapa en samordning med ätal för gäldenärsbrott.varigenom en önskvärd förenkling av handläggningen uv frägor om näringsförbudskulle kunna ernås. Hur erforderlig sumverkan mellan tillsynsmyndigheten ochåklagaren skall åvägabringas mäste närmare ulredas, men en tänkbar möjlighet äratl anmälan om anledning till näringsförbud görs av tillsynsmyndighetensamtidigt med alt åklagaren underrättas om misstanke om gäldenärsbrott. Omanledning till näringsförbud ansågs föreligga, skulle yrkande kunnaframställas hos tingsiätten om interimistiskt beslul i avbidan pä all fräganslutligt prövas, vilket normall skulle kunna ske i samband med älul för gäldenärsbrottom sådanl åtal väcks. Det kan ifrågasältas om inte inlerimisliskl beslut skullekunna meddelas redan på grund av skälig misstanke om gäldenärsbrott. Någon meravidlyftig utredning skulle då inle heller behövas i detta tidiga skede. Dåinterimistiskt beslut inle bör bestå , skulle tingsrättenkunna åläggas alt bestämma sista dag för åtals väckande eller, om ätal ejväcks, för fullföljd av yrkande om näringsförbud. En samordning med åtalsfråganskulle kunna bidra inte endast lill att handläggningen uv åtalsfrågan blevsnabbare utan också till alt gäldenärsbrott kom att utredas i slörre omfuttningän vad nu är fallel. vore också i hög grad önskvärt såsom etl led i bekämpandetav den ekonomiska brottsligheten. Atl de subjektiva rekvisiten för gäldenärsbrottinte är till alla delar uppfyllda skulle inte behöva utgöra hinder mot attmeddela slutligt beslut om näringsförbud. Risk fanns kanske annars attbestämmelsen skulle få sitt tillämpningsområde alltför inskränkl för atl tjänade syften som den avses göra. De av kommittén angivna förutsättningarna för meddelandeav näringsförbud sammanfaller dock inte helt med rekvisiten för gäldenärsbrott.Sälunda kan del, som kommittén föreslagit, finnas anledning att meddelanäringsförbud vid upprepade konkurser även när brottsligt förfarande inte kanstyrkas. I dessa fall bör särskild talan om förbud kunna föras vid tingsrätten aniingenav åklagaren eller av tillsynsmyndigheten. Möjlighet att meddela interimistisktbeslut bör övervägas även för dessa fall. Beträffande förbundets yttrande i den del det larställning till beslutande organ är Grolander och skiljaktiga och förklararsig anse de skäl bärande som anförls i betänkandet (s. 87-90) för altmarknadsdomstolen är del lämpligaste organet atl meddela näringsförbud. Deanser atl i andra hand, om tingsrätt anses böra ifrågakomma som sädani organ,förtärandet bör anknylas till de regler som gäller för handläggning avtvistemål och lalan föras av tillsynsmyndigheten. Även om näringsförbud skulle få etl så vidsträckttillämpningsområde, som kommittén föreslår, förefaller det ändock troligt, altfrågan om förbud oftast aktualiseras efter konkurs, som leder till ålal för gäldenärsbrotteller annan kriminalitet. Del måste i dessa fall vara utomordentligt vikliglalt frågan tas upp till behandling i samband med påföljdsfrågorna i övrigt.Samfundet erinrar här om de argument, som framförts för atl körkortsåterkallelseskall prövas av domstol. Dessa måste väga än tyngre när det gäller Prop.1979/80:83 152 en sä genomgripunde påföljd som nät ingsföibud. Hur böt domstolumufå tilinille till sumlidig piövning, så ull etl n;itingsföibud och liden för dettukun göt as beroende av sttaffmätningen i övrigt. Kommittén hur icke vurit friimmandeföt tanken utt låta prövningen ankomma på de allmänna domstolumu men uvlurdur dennublund annat med hänvisning till utt prövningen skull omfuttu även föielugsekonomiskuoch därmed besluklude spörsmål och lill utt del i pi incip gäller om någon är uppenburtolämplig ull drivu näringsverksumhel eller ej. Kommilléns åsikt är ult dettuslugs bedömningar skulle liggu vid sidun uv de uppgiftet, som i ullmänhettillkommer tingstätternu. Samfundet hur sväit atl dela denna uppfuttning. De företugs-ekonomiskuspörsmål, som kun kommu upp i deltu summunhung, torde ej vuru mer koniplicerudeän säduna, som ullmän domstol hur ull befutlu sig med i oliku civilu mäl och imål. som rör ekonomisk brottslighet. Den lämplighetsprövning, som enligt belänkundelskall äga rum, torde icke erbjuda avvägningspioblem, som näinnvärt skiljer sigfrån dem, som uppkommet dä undru påföljdsfiågor skull avgöras. Även allmännarättssäkerhetssynpunkter tulur föl" att piövningen skull läggus på de allmännudom-stc)laina. Samfundet ifiägusätler självfallet inte utt speciuldomstolarnutillgodoser tätlssäkerheten mol bukgrunden uv den rätlstiadilion och politiskastabilitet som kännetecknar dugens svensku sumhälle. Men rättsordningen ochrättskipningen bör å andru sidun varu så organiserud ult den erbjudet denenskilde största möjliga rättssäkerhet oberoende av den i framliden förtillfället förhål skunde politisku situationen. Mot den bukgrunden ler del sigungeläget utt åt de ullmännu domstolama i största möjliga utsträckningförbehålla beslutanderätten i fiäga om den enskildes rörelse- och verksam-hetsfiihelsaml rättigheter i övrigt. Men även andru skäl än dessu talar för all den enskildesrättssäkerhet skulle främjas om prövningen hänfördes lill de allmännu domstolumu.Det är säledes otillfredsställande, ull den näringsförbudsprövning. som förslagetförutsäller, skull kunnu grundas på en relativt summarisk redogörelse i föt vultarberättelseneller förvaltaruppgiften eller rent av på en anmälan enburt från lillsyningsmyndighetenoch atl nuringsfrihetsombudsmannens utiedning förutsattes bli endusl avbegränsad omfuttning. Principen unges vura, utt hun skall ta slällning pä del maleriul,som konkursförvultningen eller lillsyningsmyndigheten släller till hans föifogunde.Enligl kommitténs föl slag till ändring i gällande instruktion för näringsfrihetsombudsmunnenskull denne höiu den, som uvses med förbudsframställningen ""när dellämpligen kan ske"". En ordning, som bättre garanterar gäldenären ettallsidigt tillvuralagande av huns intressen redun pä utredningssludiet, ärenligt sumfundets mening nödvändigt. Detta skulle lättast åstadkommas, om piövningenförlades till de allmännu domstolurna. Enligl förslagel skall beslut ickekunna överklagas, vilket klart strider mot de rätlssäkerhelsgurunlier mun iandra närliggande sammanhang velat ge den enskilde såsom vid fall avkonkursbrott, köikortsindragning, uteslutning ur föieningar och organisationeroch vid hundläggning av uuklorisutionsfrågor. Om principiella skäl anses lalaför. all avgöranden ej skall kunna överklagas, är dettaytterligare ell skäl för atl låta prövningen ankomma på de allmänna domstolarna.Den olägenhel. som kommittén anser ligga i. atl det kun tu alt utverkuett slutligt uvgörunde på grund uv fullföljdsmöjligheterna. kun neutruliserasgenom en bestämmelse om. atl beslut fär verkställas även om prövningsker i högre instans. Den bör dock i så fall förenas med rätt alt påkalla inhibitionsbeslutvid överprövning. Prop.1979/80:83 153 Konkurslugskommitlén avvisar att de ullmännu domslolurnu.alltså i förslu instuns lingsiätlerna. är lämpligu ult beslutu om näringsförbudenligt 199 b 8 KL och föreslår i stället all sådan fråga skull picivus av marknads-doinstolenpä tulun av niiringsfrihetsombudsmunnen. Stulsåklagarför-eningen stiiller sig uvflera skäl tveksam till en sådun lösning. Näringsförbudet blir mycket ingripundeför den som träffas uv förbudet. Som ovan untytls måste däiför utredning och föifuiandeomgärdas uv sturku rättssä-kerhetsgarantier. Vud domslolsförfurundetmotsvaras dessu bäst uv de allmännu domslolurnas processuellu principer om munlligheloch omedelbarhet. Tingsrättemu har konkuisrätlslig expeitis och eifarenhet av lugsiiftningoch utiedningui om gäldenursbrotl, skultebrolt och andru för-mögenhelsbiolt.Därtill kommer ull tingsrätt i del stora flertalet fall, där näringsförbudaktualiseras, får handlägga brottmål, som anknyter till den aktuella konkursen.Deltu innebär utt en myckel ingående och fullständig utiedning i det enskilda fallelkommer att stå lill domstolens förfogande då frågan om näringsförbud skall piövus.Motsvarande skulle knappasi gällu murknadsdomstolen om den väljs för uppgiftenalt meddela näringsförbud. Kommittén förutsätter atl skallsnabbt få till stånd ett slutgiltigt beslut pä utredningsmaterial som tillhandahållesav , men i huvudsak samlus av kronofogdemyndigheien.Det är uppenbari att dessa myndigheter saknar kapacitet att göruutredningur som ens tillnärmelsevis kan motsvara förundersökning i brottmål.Regler saknas i slorl selt om förfarande och befogenheter vid uttedning genomkronofogdemyndighets försorg. Dessa myndigheters personal har icke utbildningeller erfarenhet som gör dem lämpade göra bedömningar om de inveckladekriminaliserade förfaranden som förekommer i samband med konkurs och oftastbör vara utslagsgivande vid beslul om näringsförbud. Det kan ej heller varaangeläget att hos kronofogdemyndigheterna tillskapa resurser för att görautredningar som i det väsentliga blir dubbleringar av förundersökningarna. Förövrigt är det Iveksamt om det är möjligt all inom överskådlig lid försekronofogdemyndighet med kvalificerade personella utredningsresurser. Trotsdecenniers klagomål och strävanden har man icke inom polisväsendet kunnat byggaupp en tillräcklig oiganisation för snabb handläggning av ekonomiskbrottslighet. - Även med beaktande av alt har speciell kunnigheloch erfarenhet, finns ulltså risker att domstolen skulle nödgas att fattasnabba beslut ungäende näringsförbud på sämre och mer begränsal utredningsunderiagän vad tingsrätten har i anknytande broltmålsprocess. Detta äl, sett motbakgrund av alt avgörande icke kan överklagas, knappasitillfredsställande. Det vore betänkligt om de olika domstolarna skulle - pägrund av skiftande utredningsunderlag - komma till olika bedömningar av deföreteelser, som skall ligga till grund för straffsanktionen resp.näringsförbud. Föreningen vill ifrågasätta om kommittén icke undervärderateller i vart fall icke tillräckligt belyst de svårigheter som föreligger atl ulredaoch bedöma de invecklade ekonomiska förhållanden som regelmässigt tordeförekomma i aktuella fall. Det kan förutses att tillsynsmyndigheten enligtkommitténs modell måste för sin bedömning göra utredningar i avsevärt flerafall än de där anmälan till verkligen sker. förekommer betydande olägenheter ocheftersläpningar i de ekonomiska brottmålen pä grund av den bristfälligakopplingen mellan de 1979/80:83 154 udminisliutivu skultemälen avseende skuttebiott. kombineiudemed gul-denärsbroll och unnun btollslighel. Ur denna synpunkt iit det önskvätt utticke ytterligure kompliceru bilden och splittiu hundläggningen genom att införuett sepurut förfurunde vid nyu orgun för ull göru i väsenlligu delur parullelluutredningur och giira bedömningar om speciellu följder föt näringsidkure uvkonkurser och ugeiunde i unslutning till dessa. Ett gunska ordinärt förfurunde i de full där näringsfiiibudblit uktuellt skulle enligt kommitténs förslug engugeru i vurt full följunde otgun. Konkursförfarandevid allmän domstol, ulredning av förvaltare och tillsyn av kronofogdemyndighet Skattemål vid skatledomstolar,utiedning av skatlerevisorei oftast i samråd med åklagare och polis, lalan av taxeringsinlendent. Brollmål vidallmänna domstolar, utredning av åklagare och polis i samverkan med särskillskatterevisorer. Talan omnäringsförbud vid murknudsdomstolen. ulredning uv kronofogdemyndighet och nuringsfrihelsombudsmun,lalun uv den sistnämnde. Eventuella utredningurvid speciellu myndigheler. exempelvis vid illo-jalu förfaranden påarbetsrättens område m. m.