prop · G3031 · 1979-12-31 00:00:00 — Jag delar den iveksamhel mot enalltför vidslräckl besvärsräll som har kommil lill ullryck underremissbehandlingen av foslerbarnsulredningens betänkande liksom isocialutredningens förslag. Som socialutredningen påpekar kan en besvärsrällriskera all leda lill avsevärda svårigheter vid vårdens utövande. Den skulle 1.o. m. kunna medföra en sådan osäkerhei i fråga om vårdens beslånd all denallvariigl skulle ävenlyra vården. Jag anser därför i likhel medsocialulredningen all del i allmänhel bör vara lillräckligl alt föräldrarnagenom all begära vårdens upphörande och därefter föra lalan mol nämndensbeslul också kan få den beslutade vårdformen prövad. En särskild fråga är om räll tillbesvär skall föreligga när nämnden beslutar om viktiga ändringar i den valdavårdformen. Jag vill erinra om all del har förekommil all socialnämnd på skälsom inle har haft all göra med ändamålsenlighelen av den bedrivna vårdenbeslulal all fiylla elt omhän-dertagel barn frän ell foslerhem där barnet hadebott lill elt annat hem. Sådana uppbrott från ell hem därbarnel har hunnil rota sig kan för barnet bli mycket påfrestande. Det äröverhuvudtaget angeläget att man flyttar ett barn så litet som möjligt från enmiljö lill en annan. Omplaceringar kan ske ulan samråd med föräldrarnaoch ulan atl dessa eller andra kan föra talan mol beslutet. Föräldrarna ärhänvisade lill alt - även om de är införslådda med all barnel måsle beredasforlsall värd uianför del egna hemmel - begära all vården skall avslulas ochdärefter 4 1979180. Prop.1979/80:1 50 föra lalan mot nämndens beslut. En sådan ordning är enliglmin mening inte tillfredsställande. Jag ansluter mig därför tillsocialutredningens förslag all föräldrarna och i förekommande fall den ungesjälv skall ha möjlighet alt föra lalan mol ändringar i den redan beslulade vården.Om nämnden således beslutar atl den unge skall ges fortsatt värd i annalenskilt hem eller på institution bör talan kunna föras mot beslutel. Nämndensbeslut skall emellertid kunna verkställas . Den omsländigheten allbesvärsräll föreligger innebär således inle all nämnden måste avvakla atlbesluiel vinner laga kraft innan nämnden flyllar den unge. Om vård har beslulais på grund avden unges egel beteende, skall i enlighel med vad jag har förordal lidigarenämnden pröva behovel av forlsall vård var själle månad. Nämndens prövningkommer all resullera i ell beslul i förvaltningsrätlslig mening. Somkammarrällen i Göleborg har påpekal under remissbehandlingen bör i sådana falllalan kunna föras mol beslul om forlsall vård. För lydlighds skull villjag lillsisl erinra om alt den årliga rapportering som skall göras lill nämnden i defall den unge vårdas på grund av brisier i omsorgen om honom endast är länklall vara en åieikommande redovisning inför nämnden som inle skall ulmynna ietl beslut i förvallningsrältslig mening som det går att föra lalan mol. Rätlenall begära vården avsluiad föreligger emellertid alllid och därmed också enmöjlighet atl få värden överprövad. Föranleder underrättelsen tillnämnden att frågan om vårdens fortsatta bestånd tas upp lill prövning i nämndenuppkommer emellertid ell ärende i förvallningslagens bemärkelse. Enligl socialulredningens förslagskall talan inte kunna föras mol nämndens beslul all förklara vården avslutad.Socialulredningen har alt i de fall nämnden har förklaral vårdenavsluiad mol föräldrarnas vilja, föreligger alllid rätten atl begära fortsattbistånd i frivilliga former med stöd av socialtjänstlagens bestämmelser och ihändelse av avslag föra talan mot beslutet. Kammarrällen i Göleborg anser alldel föreslagna tillvägagångssället är onödigt omständligl. Kammarrällenframhåller all om föräldrarna och den unge harolika uppfaUning i fråga ombehovel av fortsatta insatser, kan socialtjänstlagen inle lillämpas. Ansersåledes föräldrarna att vården bör bestå men motsätter sig den unge fortsattainsalser i frivilliga former, utgör således socialljänsllagen ingel alternativ.Jag anser mot bakgrund härav i likhel med kammarrällen atl lalan bör kunnaföras även mol nämndens beslul atl förklara vården avslutad. Jag vill i della sammanhangslulligen erinra om alt enligl i vissa fall får meddela föreskriftbelräffande förälders eller annan vårdnadshavares räll lill umgänge med bameteller beslämma alt den unges visiel-seort inle skall röjas. På samma säll som bör lalan kunna föras mol ett sådant beslut. 1979/80:1 51 2.1.15 Övriga besiämmelser Ansvarsfrågor 1 89 § BvL finns bestämmelser omansvar för den som hindrar eller försvårar utredning i ärende om ingripandeenligt lagen eller om fosterbarnsvård. Ansvar kan enligt detla lagrum ocksåådömas den som hindrar eller försvårar verkställighet av beslut som gällerbl.a. omhänderlagande för samhällsvård eller som rör behandlingen av den somhar omhändertagits m. m. Enligl vad jag har erfaritförekommer del endasi i myckel begränsad omfattning att ålal väcks för brottsom har sagts . Jag anser inte att bestämmelserna fyller någon funktion vidsidan av de befogenheler som bör tillkomma nämnden enligt de regler somjagtidigare har föreslagit. Jag vill erinra om atl nämnden får möjlighel altbesluta om omedelbarl omhändertagande i fall där föräldrarna inte villmedverka till att en nödvändig vård kommer lill slånd. Om den unge avviker fråndel hem där han enligl nämndens bestämmande skall vistas, kan nämnden påkallapolishandräckning för all ålerföra honom till hemmet. Genom dessa befogenheterfinns det enligl min mening tillräckliga garantier för atl en nödvändig vårdskall kunna genomföras. 89 § BvL innehåller också enstraffbestämmelse för det fall att någon lämnar alkoholhaltiga drycker, andraberusningsmedel, injektionsspruta eller kanyl ål den som är omhändertagen församhällsvård och inlagen i barnhem eller bereds vård inom ungdomsvårdsskolaeller som annars hjälper den omhänderlagne all komma åt sådana berusningsmedeleller föremål. Inte heller denna beslämmelse bör fä någon motsvarighet i dennya lagen. Jag vill i del hänseendet hänvisa lill beslämmelserna i 74 § lagen(1977:293) om handel med drycker som föreskriver ansvar för den som anskaffaralkoholhaltiga drycker ål den som inle kan anlas ha uppnåll . Jagvill också hänvisa lill förordningen (1968:70) med vissa besiämmelser ominjektionssprutor och kanyler som föreskriver ansvar för den som överiäterspruta eller kanyl utan all vara berälligad därtill. Del finns enligt minmening inle behov av särskilda bestämmelser i vid sidan av de nu nämnda. Jag har tidigare föreslagil attsocialnämnden i vissa fall skall kunna förbjuda förälder eller annanvårdnadshavaré all umgås med barn som värdas med slöd av LVU. Nämnden kandärvid också beslula atl den unges visielseorl inle fär röjas förvårdnadshavaré. Jag anser bl.a. med hänsyn härtill atl del inte finnstillräcklig anledning alt i LVU la in en motsvarighet till 90 § BvL om ansvarför den som överträder av nämnden meddelat förbud mol all besöka nägon somvårdas med slöd av LVU. 1 20 kap. 7 § finns bestämmelser om rällför åklagare Prop.1979/80:1 52 atl besluta atl inle äiala för brolt. Härulöver färåklagaren enligt lagen (1964: 167) med särskilda bestämmelser om ungalagöverträdare (lag) meddela ålalsunderlålelse för brolt som harbegåtts av någon som för brollel inte hade fylll . Enfömlsätlning är att åtal inle finnes påkallat ur allmän synpunkl. Beslutet fårmeddelas ulan vidare, om brottet uppenbarligen har sketl av okynne ellerförhastande. 1 övriga fall skall beslut om ålalsunderlålelse bygga på denbedömningen att den unge ulan ålal blir föremål för de insatser som ärlämpligast för hans tillrällaförande. Till ledning för denna bedömning skallåklagaren inhämla yllrande från barnavårdsnämnden, huruvida nämnden harvidlagil eller avser all vidla åtgärd och om sådan åtgärd kan anlas varalämpligasl för den unges tillrällaförande. 1 lagen nämns olika länkbaraålgärder som övervakning enligl 26 § BvL, omhändertagande för samhällsvårdenligt 29 § BvL, annan därmed jämförlig ålgärd (t.ex. placering i annat enskillhem) eller annan hjälp eller stödåtgärd. Ålalsunderiälelse kan meddelas såsnarl barnavårdsnämnden vidlar eller ulfäster sig att vidla sådana åtgärder somär lämpligasl för den unges lillrätlaförande. Åtal kan även underlålas om någolformelll beslul om ingripande inle fattas från barnavårdsnämndens sida. Ävensamlal med den unge eller frivillig konlakt från hans sida med nämnden kansåledes vara sådan åtgärd som möjliggör åtalsunderlåtelse under förutsättningatt kontakten innebär råd och slöd. Också ålgärd som vidlas av annan än nämndenskall beaklas vid ålalsprövningen. Som jag har framhållit flera gångertidigare har samhällel etl särskilt ansvar för barns och ungdomarsuppväxtförhållanden. Samhällel skall inom på allt sätl slödjaoch hjälpa föräldrarna i deras omsorger om den unge. Nödvändiga insatser skalli första hand ges i samråd med den unge och hans föräldrar. Det är först närden unges behov av vård inle kan ges i frivilliga former som nämnden, eflerbeslut av länsrälten, ges befogenhet att bestämma över den unges person ochpersonliga förhållanden i övrigt. Den uppsikt över den unge som föräldrarnaoch nämnden på så vis skall ha kan regelmässigt ersätta den tillsyn som kanvara förenad med en eventuell påföljd för brott. Huvudprincipen lag ärockså alt ansvaret för unga lagöverträdare i åldrarna skallvila på . Det är inom denna som behövliga åtgärder skall vidtas.Detla innebär emellertid å andra sidan inte atl man på fåröverföra de samhällsskyddsaspekter som skall tillgodoses inomsiraffrätlskipningen. De moliv som enligt vad jag harsagt nu ligger bakom lag rubbas inte av den förändring avsociallagstiftningen som föreslås. De förutsättningar för riktdifferentierade insatser som ges genom den kommande lagsliftningen kompenserarväl bortfallet av vissa av de nuvarande kontrollfunktionerna inomsocialvården. Jag vill i det sammanhanget hänvisa till vad jag lidigare haranförl i avsnittet om insatsernas arl (2.1.5). antalet tvångsåtgärder gåi' ner bl.a. genom att institutetövervakning försvinner lill förmän för ett rikare utbud av frivilliga insatserfår således inte leda lill att lag ges en restriktivare tillämpning. Den nya sociallagsliftningenföranleder vissa följdändringar i I S lag. Ålalsunderiälelse kan även meddelasmed stöd av 69 § BvL. Misstankes det alt den som har inskrivits som elev vidungdomsvårdsskola har begäll brottet före utskrivningen och hör brottet underallmänt åtal, skall åklagaren pröva om åtal lämpligen bör ske. Innanåtalsfrågan prövas skall skolans styrelse höras, om del inle är obehövligi. Beslämmelsen är som framgår knutentill en viss form av institutionsvård, vård på ungdomsvårdsskola. Enligl förslaget lill nylagstiftning skall den som bereds vård av anledning som anges i I § försiaslyckel 2 LVU kunna ges en inslilulionell vård som svarar mot den som kanges på ungdomsvårdsskola. Är den unge intagen på hem för vård eller boende avvissl slag, får han som jag återkommer lill i specialmoliveringen i vissa fallsåledes hindras all lämna hemmel och i övrigl underkaslas den begränsning avrörelsefrihelen som är nödvändig för alt genomföra vården. Den vård som på såvis kan ges den unge och den uppsikl över den unge som vården är förenad medbör enligl min mening ocksä kunna ersätta en påföljd som annarsskulle följa på brolt som den unge har begåtl. Jag anser därför i likhet medsocialulredningen all ålalsunderiälelse skall kunna meddelas i dessa fall.Någon annan mening har heller inle kommil fram i remissyllrandena. På sammasäll som bör åklagaren höra den som har ansvarel för vården vid hemmelinnan beslul om ålalsunderiälelse meddelas, om del inle anses obehövligt. En bestämmelse om ätalsprövning inu angivna fall föreslås bli intagen lag. 2.2 Vården av vuxna missbrukare 1 arbelel pä en ny socialvårdlagsliflning har frågan om vård ulan samiycke av vuxna missbrukare kommilatl bli en av de mest omdiskuterade. Jag skall inte här ge någon utförligskildring av de olika inslagen i den s. k. ivängsdebatten. Inle heller är detnödvändigt att närmare beskriva de olika faserna i socialutredningens arbetemed denna fräga. Jag hänvisar lill socialutredningens slutbetänkande och lill rapportenfrän den arbetsgrupp som inom har bereti frägan om vård utansamiycke inom socialvård och sjukvård. Jag vill ändå inledningsvis nämnanågra inslag i diskussionen som en bakgrund till mina ställningstaganden ifortsättningen. Socialvården har sedan gammalt varil präglad av en lagstiftningmed starka inslag av kon- Prop.1979/80:1 54 Iroll och tvång. Samhällets insatser för de hjälpbehövandehar säledes inte sällan gjorls i former som har inneburil att den enskilde harberövats rätten att bestämma över sig själv och sina handlingar. Samtliga lagarpå social-våidsomrädd har tidigare i slörre eller mindre omfattning medgetttvångs-omhändertaganden för värd pä anstalter av olika slag. Men också i övrigthar övervakningen och föreskrifter för den enskildes livsföring eller rapportertill andra myndigheler varit framträdande inslag. Denna typ av lagstiftning har sinarötter i etl gammall samhälle. De senasle decennierna har emellertid äldresynsätt undan för undan fält lämna plats för nya tankar om den enskildesintegritet och självbestäm-mandeiält och om samhällets skyldighel atl erbjudahjälp och slöd. Efter hand har också tvångsinslagen minskal i den socialalagsliftningen. De tvångsåtgärder som finns kvar i BvL och framför allt iNvL har ifrågasatts av slora grupper. Kritiken mot den traditionellanykterhetsvärden går bl. a, ul på atl resullalen av vården är fögauppmunirande. Härtill kommer all det är så gott som uteslutande de socialt ochekonomiskl sämst ställda grupperna som blir föremål för denna värd, medan andramissbrukares vårdbehov tillgodoses i andra former. En viktig del av åsiktsbildningenhar ägt rum inom socialarbetarleden och folkrörelserna. Även statligaulredningar, I.ex. nyklerhelsvårdsundersökningen , har kritiserattvångsinslagen i socialvården. 1 socialutredningens förslag till nysociallagsliftning finns del inle längre kvar några ivångsinslag när det gällervärden av vuxna. I fråga om barn och ungdom behåller den nya lagstiftningendock möjligheter lill ingripande mol den enskildes vilja i vissa silualioner.Jag har behandlal dessa frågor lidigare (avsnill 2.1). Remissbehandlingen avsocialulredningens förslag visar all opinionen är slarkl splillrad i frågan omsocialljänslen skall ha möjlighel atl meddela vård oberoende av samtycke. "Frivilliganhängarna" betonar bl.a. att möjligheterna lill socialrehabililering försämras om ätgärder sätts in utan all den enskilde ärinförstådd med dem. I likhet med socialutredningens majoritet finner man allvård utan den enskildes samiycke endast bör kunna komma till stånd enligt iagenom beredande av sluien psykialrisk vård i vissa fall, LSPV. Man framhåller attavsikten är atl så långl det är möjligt undvika all ta någon om hand för vårdmol dennes vilja, inle att övervältra tvånget pä etl annal vårdområde. De som vill behålla möjlighet tilltvång inom socialvården hävdar att LSPV inle är tillräcklig för alt hjälpa demissbrukare som inte frivilligt vänder sig till socialljänslen. Man gör ocksågällande att skyddel för de anhöriga eller annan person eller samhällsskyddetkräver möjligheler till ingripande inom socialvårdens ram. Arbetsgruppen har funnil alt delbland de remissinstanser som har yttrat sig över socialutredningensslutbetänkande finns en övervikt för dem som motsätter sig möjligheter tilltvångsingripanden mot vuxna missbrukare inom den nya sociallagstifningen.Arbetsgruppen förordar för sin del att 1979/80:1 55 alkohol- och narkotikamissbrukare skall kunna tas om handför avgiftning och psykialrisk vård under högsl enligl en särskildinlagnings-beslämmelse i LSPV och alt möjlighelerna all vårda vuxna ulan derassamtycke skall mönstras ut ur sociallagsliftningen. Del är bara genlemolalkoholmissbrukare som del inom socialvården finns möjlighel alt tillgripavårdålgärder ulan samiycke. Vuxna narkotikamissbrukare kan således endasiberedas vård mol sin vilja enligl LSPV. Inte minst under de senasle 10 åren haremellertid användningen av instiiutel tvångsinlagning på allmän vårdanstaltenligl NvL minskat kraftigt. Jag kan hänvisa lill de uppgifter somarbetsgruppen har lämnal i sin rapport (bl. a. i avsnill 2.2). Denna utvecklinghar sannolikt lill betydande del varil ell resullal av den myckellivliga diskussion som har ägl rum om tvångets berättigande. Man har alltsåinom ramen för den gällande lagstiftningen minskat användningen avtvångsåtgärder. Del finns lecken som lyder på attmissbruket av beroendeframkallande medel har förvärrats under de senasle åren.Della får främst tillskrivas etl ökat alkoholmissbruk. Alkoholen utgör ocksädet hell dominerande pre-paralei i missbruksbilden. Det finns inle anledning atl idetla sammanhang gä in närmare pä orsakerna till det ökade alkoholmissbruket.Sambandel mellan en ökad allmän alkoholkonsumtion och ell ökal alkoholmissbrukhör lill de frågor som ofla har diskuterats. Men jag vill ändå beröra någrafaklorer som alldeles klart har all göra med utvecklingen på missbruksomrädel.Förhållandena på arbelsmarknaden och i andra delar av samhällel har de senasteåren medverkat lill atl gruppen ulslagna - inle minst de med missbruksproblem- har blivit allt slörre. Det hårdare lempol i arbelslivel och isoleringen ochpåfrestningarna i vissa bostadsområden har gjort all mänga människor har tappatfolfäslet i tillvaron, med drogmissbruk och andra sociala problem som följd.Den ökade arbetslösheten särskilt bland ungdomar har hafl liknande följder.Ell mall pä den ökade ulslagningen är att socialhjälpsberoendel har ökalkrafligl bland ungdomar och ensamma män. 1 de siörsla kommunerna i landetutgjorde gruppen ensamma män utan barn närmare hälften av samtligahjälpfall. Vi vel också från vissa undersökningar som har gjorls all de som harallvarliga alkoholproblem ofta lever ensamma. Som framgår av bl.a.socialstyrelsens rapport (Socialslyrelsen redovisar 1978:4) "Vården avalkoholmissbrukare. Problem och möjligheter" förtidspensioneras numeraäven förhållandevis unga missbrukare. Även om missbruksbilden dominerasav alkohol förekommer del elt betydande missbruk av narkolika ochandra preparat. Det lunga narkotikamissbruket anses inleha genomgåll några Slora förändringar när det gäller anlalel missbrukare. Dellunga missbruket domineras fortfarande av cenlralslimulerande medel, men förlillfällel tycks en viss minskning ha skell i användningen av sådana medel.Heroin- Prop.1979/80:1 56 missbrukel som började uppträda i under1970-talets början tycks vara vanligast i ochMalmö-Lundregionen. Mer eller mindre frekvent bruk av cannabis förekommer ihela landel. Narkotikamissbrukets lolala omfaUning har vi ingen klar bild av.Vi hoppas fä narkotikamissbruket bällie belyst genom den ulredning (S 1977:04)om narkotikamissbrukels omfattning som f. n. pågår. De drag i utvecklingen som jag harpekal på nu - minskad användning av Ivångsiniagning på nyklerhdsvårdsanslaltoch en tilltagande ulslagning med drogmissbruk som följd - har lelt lill altproblemen med de ulslagna har blivit allt påtagligare för många människor isamhällel. En del har av delta dragit slutsatsen att socialljänslen bör behållamöjlighelen lill tvångsomhänderlagande och alt denna skall ulvidgas lill altockså omfalta narkotikamissbrukare. Andra har hävdat atl resullalen av denvård efler Ivångsiniagning som bedrivs vid våranykterhetsvårdsanstaller visar alt utsikterna till varaktig socialrehabililering den vägen är myckel små. I stället härden frivilliga vården viden del av de nya behandlingshem och kollekliv som har vuxil fram under desenaste åren, delvis vid sidan av den traditionella nykterhelsvården, visal pänya möjligheter att rehabilitera även djupl nedgångna missbrukare. Socialulredningen har föreslagitalt del i den nya socialljänsllagen skall läggas fasl elt yttersta ansvar lörkommunen alt se till att alla människor som behöver hjälp ocksä får det. Vissaremissinstanser har tolkat utredningen så. atl den nya skulleges ett slags övergripande ansvar för människornas liv. Mot sådana tankar harmed fog rests starka invändningar. Utvecklingen mot en erbjudande ochserviceinriktad socialljänsl innebär inle all vi skall skapa ell samhälle därmänniskornas ansvai' för sin egen och medmänniskornas silualion tunnas ul.Människan har ett ansvar för sig själv. Hon kan behöva stöd och hjälp ochrimliga möjligheter till alt utveckla sina resurser, men ansvarel är hennesegel. Lika viktigi är att samhällets socialtjänst inle kan och inle skallbefria individen fiän hennes ansvar för sina medmänniskor. Den fackligarörelsen har lagil nya inilialiv för alt få i gång en verksamhetmed alt stötta arbetskamrater som har missbruksproblem. Jag Iror all man påarbetsplatserna har möjligheter att ge ett stöd som kan vara välsä fiam-gångsrikt som del som kan åsladkommas med mer traditionella metoder. Atl på adminisirativ väg berövamänniskor fiihelen är en nödfallsåtgäid. Det finns såvitt jag förstår helleringa delade meningar om atl vård ulan den enskildes samtycke skall användasbara dä det framstår som oundgängligen nödvändigl. Från dessa synpunkter ärdet naturligt alt piöva möjlighelen om del går alt undvara tvångsmässigaingripanden mot vuxna missbrukare i den nya . Innan jag går in närmare på fråganom hur vården av vuxna missbrukare ulan samiycke skall utformas ,skall jag något beröra en del av huvudpunkterna i förslagel lillsocialtjänsllag. En av hörnstenarna i den socialareform som föreslår är principen om kommunens yllersla ansvar. Den innebär allell enda samhällsorgan, kommunen, ges ansvarel för atl den enskilde får delslöd och den hjälp som han behöver. Kommunen bör därför enligl förslagel haskyldighet alt bedriva uppsökande verksamhel, anvisa eller förmedla slöd- ochhjälpåtgärder från andra samhällsorgan och därutöver tillgodose fakliska behovi syfte all tillförsäkra den enskilde resurser så atl han kan beredas skäligalevnadsvillkor. Den enskildes räll lill bislånd i frivilliga former finnsintagen i en särskild beslämmelse i ulredningens förslag lill socialtjänsllag.Enligt denna beslämmelse skall den enskilde ha rätl till bistånd försörjning och sin livsföring i övrigl, om hans behovinle tillgodoses på annat sätt. Från dessa ulgångspunkler harsocialulredningen också föreslagil alt det i socialljänsllagen skall las insärskilda regler om kommuns skyldighel all svara för omsorger om barn och unga,äldre och handikappade, dvs. grupper som vi vel kan ha särskill behov avsamhällets stöd och hjälp i olika hänseenden. En annan sådan grupp, som isocialutredningens förslag lill socialtjänsllag inle har fått samma tydligaräll lill omsorger från kommunens sida, är hjälpbehövande missbrukare avberoendeframkallande och därmed jämförliga medel. Emellertid skall dessa enliglulredningen omfattas av den rätl till bistånd somjag har nämnt.Ulredningen har vidare i sina allmänna motiveringar till lagen sagl att ansvarelför alt missbrukarna får behövlig hjälp i första hand skall vila på kommunen. 1lagtexlen har della ansvar också kommil lill ultryck i särskilda besiämmelserunder rubriken . Enligl dessa skall kommunenbl. a. verka för all de som av fysiska eller andra skäl möler belydandesvårigheter i sin livsföring får möjlighel alt della i samhällets gemenskap ochall leva som andra. 1 specialmotiveringen till bestämmelsen sägs bl. a. alldenna lar sikte inte bara pä handikappade i mera traditionell bemärkelse utanäven på t.ex. alkoholproblemaliker och andra med svära sociala problem. Samhällel har självfallel elllånglgående ansvar för människor som genom elt massivt bruk av alkohol ellernarkolika har kommil atl slällas vid sidan av den sociala gemenskapen ellerriskerar all göra det. Detla har också belönats bl.a. i socialulredningensredovisning av de insatser i frivilliga former som behövs förmissbrukargruppen.