prop · G30377 · 1979-12-31 00:00:00 — Då kapitalskatteberedningen föreslog alt förmånstagaresförvärv av rätt till K-försäkring i princip skulle beskattas även om dentecknats i utländskt försäkringsbolag, föreslog beredningen sådanändring, att grundavdrag skulle göras. LSK däremot förmenar att i sådana fallinte skall förekomma grundavdrag. Frågan är, vilket förslag som är mest välgrundat. Då förmånstagarförvärv lades under beskattning,uppkom fråga om viss privilegiering av sådant sparande i livförsäkring som voreinte blott ur allmän synpunkt förtjänt av uppmuntran utan direkt nyttigt för slatensjälv (prop. 1931:211 s. 38 ff). Detta var motivet för avdrag med 15 000 kr.såvitt gällde utmätningsfria försäkringar. Ur nämnda synvinkel finns dettydligen inte tillnärmelsevis lika goda skäl för att uppmuntra sparande iutländskt bolag. Kollegiet tillstyrker därför kommitténs förslag på dennapunkt. En öppen fråga är om bestämmelserna i 104 § omgiftorätt och laglott är analogt tillämpliga på utländsk försäkring. Detta börövervägas av familjerättskommittén. Svenska försäkringsmäklares och försäkringskonsultersförening samt tingsräu anser emellertid att avdrag skall medges ävenvid förvärv på grund av utländsk försäkring. anmärkeratl det förefaller svårförståeligt varför inte också vid förmånstagarförvärv pågrund av sådan försäkring någon form av grundavdrag, motsvarande det i 12 §andra stycket AGL stadgade, skulle medges. Svenska försäkringsmäklares och försäkrings konsultersförening: Den skattefrihet som stadgas i fjärde stycket av 12 § AGLär emellertid inte knuten till något stadgande i FAL. Till följd härav skulle förmånstagareförvärvtill pensionsförsäkring i utländskt bolag och till hvränteförsäkring som inteär pensionsförsäkring åtnjuta samma skattefrihet som om försäk- Prop.1979/80:77 129 ringen varit tagen i svenskt bolag. kan visserligenutländsk försäkring inte godtas som pensionsförsäkring i KL:s bemärkelse, menalltjämt finns sådana försäkringar som enligt äldre bestämmelser eller avRiksskatteverket meddelade dispenser godtas som pensionsförsäkringar. Dennainkonsekvens i fråga om beskattning av förmånstagares förvärv är knappastmotiverad. Tanken bakom förmånstagareavdragen för kapilalförsäkringar (som ejär livränteförsäkringar) var att personer som genom regelbundna uppoffringarfrivilligt sörjde för silt och de sinas ekonomiska skydd skulle premieras genomlindringar i förmånstagarnas arvsbeskattning. LSK:s påslående (s. 165), att förmånstagareavdragetmotiverades främst av att man ville uppmuntra försäkringssparande är alltsåinte riktigt. Det motsäges f. ö. av att avdraget får ske även vid förvärvenligt rena riskförsäkringar som inte innehåller något sparande. Dennastimulans bör enligt Föreningens uppfattning få verka även om förmånstagarnasförvärv härrör från försäkring tagen i utländskt försäkringsföretag. Förmånstagareavdragetom sex basbelopp borde således medges, om försäkringen bedömd enligt 116 §första stycket FAL skulle ge förmånstagarna en ulmätningsfri rätt. Detföreligger såvitt Föreningen kan finna inte något skäl alt i delta avseendediskriminera utländska försäkringar. Tvärtom talar den allt större livligheteni de internationella förbindelserna för en jämställdhet mellan utländska ochsvenska försäkringar. Ett mycket stort antal svenskar är för längre eller kortaretid anställda utomlands, hos svensk eller utländsk arbetsgivare. För många avdessa gäller kollektiva liv- eller olycksfallsförsäkringar, ofta tagna genomarbetsgivarens försorg t. ex. för alt garantera arbetstagaren sammaförsäkringsskydd, som om han varit anställd i arbete inom . Sådanaförsäkringar kan vara tecknade i svenskl eller utländskt försäkringsbolag. Vilketderasom väljs kan vara beroende av kostnaden, väntad service, tidigare förbindelsemed viss försäkringsagent, arbetsgivares nationalitet etc. Turister kan iytterst förenklade former, t. o. m. genom automater på flygplatser, skaffa sigliv- eller olycksfallsförsäkringar utomlands. För förmånstagare till sådanaförsäkringar skulle del framstå som en oförklarlig hårdhet om inte sammaarvsskatteförmåner skulle gälla som om försäkringen tagits i svenskförsäkringsanstalt. Det må slulligen erinras om att många utlänningar, sombosatt sig i , kan ha kvar försäkringar, som ursprungligen tecknats iförsäkringsföretag i deras hemland. En diskriminering i arvsskattehänseende avefterlevande till sådana försäkringstagare skulle framstå som motbjudande ochkanske t. o. m. kunna verka irriterande i umgänget med andra länder. Det förekommer att svenska medborgare som har eller harhaft hemvist utomlands har utländska försäkringar utan att del för den skull ärfråga om skatteflykt. Även utländska medborgare med hemvist i harutländska försäkringar. Tingsrätten kan därför ej finna annat än att svenska ochutländska försäkringar bör jämställas. Förmånstagaren till en utländskförsäkring, som enligt försäkringslandets regler uppfyller krav på ulmätningsfrihetmotsvarande reglerna i , bör vara berättigad till samma avräkning som enförmånstagare till en svensk försäkring. Slutligen påtalar hovräu att uttrycket "ienlighet med lagen om försäkringsavtal", som kommittén föreslagit skalltas bort ur 12 § försia 1 sami Nr 77 Prop.1979/80:77 130 stycket och 37 § 2 mom. första styckel AGL bör utmönstrasäven från 12 § sista styckel, 32 § b och 49 § första stycket. 6 Beskattning av förmånstagares förvärv då det föreliggerbrist i boet Det övervägande antalet remissinstanser tillstyrkerkommitténs förslag eller lämnar det utan erinran. Negativa är Svenskaförsäkringsmäklares och försäkringskonsulters förening och försäkringsrättskomittén.Det påpekas att förslaget kan leda till otillbörliga skattelättnader och attdet inbjuder lill skentransaktioner. Tingsrätten delar i och för sig kommitténs uppfattning attdet är rimligt att en förmånstagares förvärv blir skattefritt i den mån hanbetalar eller åtar sig att betala boets gäld. Tingsrätten vill emellertid fästauppmärksamheten på att den föreslagna regeln kan få en ej avsedd effekt.Eftersom värdena i bouppteckningen så gott som alltid understiga de reellavärdena kan uppstå en brist som är skenbar. I sådana fall kan den föreslagnaregeln leda till en otillbörlig skattelättnad. Svenska försäkringsmäklares och försäkringskonsultersförening: Det anses allmänt, alt giftorätt, laglott och andra i 104§ 2 st FAL upptagna rättigheter kan göras gällande i totalbeloppet av vad somtillfallit förmånstagare, även i sådana fall då det föreligger brist i boet eflerden avlidne. Efterlevande make eller bröstarvinge är alltså inte skyldig attunderkasta sig någon minskning i sin lagligen grundade andel av förmånstagarebeloppetgenom avräkning av andel i boets underskott. Om nu någon förmånstagare, somenligt detta lagrum skulle varit skyldig alt avstå någon del av sitt förvärvtill maken eller bröstarvinge, betalat eller utfäst sig att betala någon boetsskuld, bör detta inte kunna inskränka den sålunda berättigades andel i hela detutfallna förmånstagarebeloppet. Eljest skulle en förmånstagare kunna efter egelgottfinnande minska eller helt omintetgöra värdet av sådana familjerättsligaanspråk som skyddas genom 104 § 2 st FAL. Detta visar, att den föreslagna bestämmelsen om avräkningav skuld från förmånstagares förvärv endast har verkan vid uträknandet aveventuell arvsskatt för förvärvet. Här kan alltså i jämkningsfallen uppstå en ohkheti den civilrättsliga och skatterättsliga bedömningen. Sådana avvikelser ärägnade att skapa motsättningar. En förmånstagare kan av arvsskatteförmånenföranledas att betala någon boets skuld med användande av mottagetförsäkringsbelopp. Detta skulle kunna äventyra möjligheterna för annan enhgt104 § 2 st berättigad att få ut sin andel av totalbeloppet. Motsättningen kan lätt bli aktuell även vidarvsbeskattningen, nämligen när i ett jämkningsfall enligt 104 § 2 st FALvärdet av den arvsskattepliktiga laglotten skall beräknas. Domstolen måstedärvid ta ställning till om laglotten skall beräknas i det utfallna förmånstagarebeloppeteller i återstoden därav sedan den skuld avräknats som förmånstagaren betalateller 1979/80:77 131 åtagit sig alt betala. Detta problem synes LSK inte hauppmärksammat. Vidare må erinras om atl inom justitiedepartementettillkallats en utredning för att överse regler om dödsbodelägaresansvar för den avlidnes skulder m. m. (Kommittédirektiv 1977:97). Dencivilrättsliga bakgrunden till frågan kan vänlas bli förändrad såsom ettresultat av denna utredning. En annan olägenhet av bestämmelsen är att den inbjudertill skenåtgärder med enda syfte att uppnå lättnader vid arvsbeskattningen. En förmånstagarekan t. ex. i förhållande till andra dödsbodelägare lova att betala någon skuldsom åvilar boet, men sedan, med de andra delägarnas goda minne, underlåta attinfria sitt löfte. Denna risk synes i vart fall betydligl större än det i LSK:sexempel 13 (s. 152) skildrade, skäligen sofistikerade fallet att en änka uppgertill beskattning en inte existerande tillgång av fyra basbelopp. Över huvud laget är den föreslagna avräkningsregelnfrämmande för de principer som ligger till grund för arvsbeskattningen. Dennaskall ju grundas på förhållandena vid tiden för dödsfallet, dvs. tiden förskattskyldighetens inträde (20 kap. 4 § ÄB, 20-27 §§ AGL). Betalning avdödsboets skulder eller åtagande härom har avseende på boets avvecklingoch förutsättningarna för boets avträdande till konkurs (19 kap. 11 § 2 st ÄB).Att förmånstagare genom sådana åtgärder efter eget gottfinnande skall kunnapåverka storleken av sin arvsskatt synes mindre lämpligt. Villförsäkringstagaren att försäkringsbeloppet i första hand skall användas tillbetalning av någon av boets skulder kan han pantförskriva försäkringen tillviss fordringsägare så att förmånstagaren erhåller (och blir skatlskyldig för)endast ev. överskjutande belopp. Den föreslagna bestämmelsen ger vidare anledning tillovisshet i flera avseenden. Skall t. ex. skillnad göras mellan de fall dådödsbodelägarna i föreskriven ordning befriat sig från personligt ansvar förden avlidnes skulder genom att avträda boet till förvaltning av boutredningsmaneller konkursförvaltare och de fall då så ej skett? Skall det förslagnaåtagandet för att kunna beaktas avse endast belopp, som förmånstagaren iegenskap av dödsbodelägare eljest inte skulle varit ansvarig för? Skallskillnad göras mellan å ena sidan förmånstagareförvärv, vilka inte kan tas ianspråk för gäldande av den avlidnes skulder, och å andra sidan förvärv tillutmätningsbara försäkringar? Skall åtagandet vara riktat till och delgivetborgenären eller är det tillräckligt att åtagandet gjorts gentemot andradödsbodelägare och avser skyldighet alt i förhållandet emellan samtligadelägare svara för visst skuldbelopp? Skall borgenären bevisligen ha godtagit förmånstagarensom gäldenär i dödsboets ställe? Kan sådant åtagande godtas som har formen avborgensutfästelse eller annat villkorligt ansvar för skuld? LSK har (s. 149) anfört, att vad som föreslagits redangäller "enligt stadgad praxis" men "att kännedomen om den nuberörda regeln inte är allmänt spridd". har sig bekanthar något beslut av HD i denna riktning inte meddelats. De fall som förekommithar avgjorts på hovrättsnivå och utgången torde ha varit dikterad av det sättpå vilket advokatfiskalen bestämt sin talan. Domstolarna har helt naturligtinte ansett sig kunna inta en strängare ståndpunkt än den part som bevakat detallmännas anspråk. Föreningen vill, under åberopande av det anförda och trotsatt förslaget syftar till skattelindring i vissa fall, ifrågasätta lämplighetenav att lagfästa förslaget i denna del. Även försäkringsrättskommittén avstyrker förslaget.Kommittén anför a' 1979/80:77 132 frågan har viss beröring med skyddet för borgenärerna ochall del därför synes antagligt atl kommittén kommer in på den i sitt fortsattaarbete. 7 Efterlevande makes rätt till skattefrihet enligt 12 §första stycket tredje meningen AGL (4.3.4) Kommittén föreslår att föreskriften i 13 kap. 12 § GB ombodelning i de fall behållningen i boet är ringa inle skall beaklas vidavräkning från försäkringsbelopp för vad som motsvarar giftorättsökning.Vidare föreslår kommittén atl i lagen skrivs in en regel som i överensstämmelsemed stadgad praxis innebär atl man vid beräkning av den efterlevande makensgiftorätt tar hänsyn inte bara till förmånstagarförordnanden till maken självutan också till övriga förmånstagarförordnanden. Om jämkning av förmånslagarförvärvenskall ske, skall avräkningen fördelas mellan förvärven efter förhållandetmellan värdena på varje särskill förvärv. Slutligen föreslås att även reglernaom gåvobeskattning förtydligas med en regel om avräkning för belopp motsvarandegiftorätlsökning. Förslagen i denna del har tillstyrkts eller lämnats utanerinran av de fiskala myndigheterna. Två remissinstanser, nämligenförsäkringsrättskommittén och Svenska försäkringsmäklares ochförsäkringskonsulters förening, vill emellertid avvakta en revidering av decivilrättsliga reglerna. Såsom tingsrätten lidigare anfört bör ändringar som röregendomsfördelningen i ett äktenskap göras i GB. Då det emellertid förefallervara av vikt att det rubricerade spörsmålet får en snar lösning i vad gällerarvsbeskattningen, biträder tingsrätten kommitténs framlagda förslag tilländring i AGL. I detta sammanhang vill tingsrätten påpeka del lämpliga i att 12§ AGL - för att bli mer överskådlig - indelas i olika moment. Kommittén föreslår ett tillägg till 12 § AGL innebärande atlregeln i GB 13:12 andra stycket inte skall tillämpas vid avräkningsförfarandet. ifrågasätter riktigheten av de exempel (nr12 och 13 s. 152 f) kommittén vall för att illustrera att efterlevande make kanfå lägre skatt i vissa fall genom att taga upp tillgångarna i boet till förhögt belopp resp. skulderna till för lågt belopp. "Påfundet om den nyatillgången" leder i de angivna exemplen inte till att änkan får rätt tillåtervinning. Eftersom det enligt förutsättningarna i exemplen saknas andraarvs- eller testamentstagare ärver änkan den del av bobehållningen som hon inteerhåller på grund av giftorätt. Hon skall således betala arvsskatt för hälftenav det värde som den inte existerande tillgången angetts ha. (Från rätt tillgrundavdrag bortses här och i det följande.) En förutsättning för att efterlevande make verkligen skallerhålla rätl till återvinning är att det finns arvs- eller testamentstagare,och alt dessa är 1979/80:77 133 berättigade lill den hälft av behållningen somefterlevande make inte kan göra anspråk på på grund av giftorätt eller med stödav GB 13:12 andra styckel. Den skattepliktiga andelen a v det belopp efterlevandemake förvärvar som förmånstagare blir enligl nu gällande regler större än 50 %om bobehållningen inte översliger åtta basbelopp. Andelen är som störst dåbobehållningen är fyra basbelopp. Detta är orsaken lill den av kommittén pålaladeunderliga skatteeffekten. Denna elimineras genom den av kommittén föreslagnaändringen i 12 § AGL. Ämnel har nära sammanhang med den allmänna frågan om hurförvärv genom förmånstagareförordnande skall bedömas i jämförelse med förvärvgenom åberopande av 104 § andra stycket FAL. FRK torde komma atl beröra dettaämne i silt fortsatta arbete. Svenska försäkringsmäklares och försäkringskonsultersförening: När fråga är om beräkning av skattefri giftorättsandel iförsäkringar med förmånstagare har på grund av 12 § 1 st. 3 p. AGL sådan andelberäknats där efterlevande make är förmånstagare och detta även om försäkringenutgjort en olycksfalls- eller tjänstegrupplivförsäkring, som enligt 122 § och104 § 3 st FAL inte omfattas av giftorätt. I dessa avseenden har alltså den skatterältsligagiftorättsberäkningen avvikit från den civilrättsliga. När det gäller förvärv enliglolycksfallsförsäkringar av andra förmånstagare än make eller enligttjänstegrupplivförsäkring av bröstarvingar har dessa personers förvärv intekunnat medräknas vid fastställandet av giftorättsandel i försäkringar förefterlevande make. Dock har i något hovrättsfall giftorätt beräknats itilläggsbelopp som enligt tjänstegrupplivförsäkring tillfallit barn lill denavlidne. Något stöd i lag för denna liberala bedömning finns emellertid inte.Utgången lorde vara föranledd av det sätt på vilket advokatfiskalen bestämt detallmännas skatteanspråk. Förslaget i 12 § AGL att vid beräkning av skattefrigiftorättsandel värdet av samtliga tjänstegrupplivförsäkringar, således äventilläggsbelopp för barn, samt sjuk- och olycksfallsförsäkringar skall beaktasmedför i förhållande till gällande rätt alt den ovan påvisade olikheten i detcivilrättsliga och skatterättsliga giftorättsbegreppet utvidgas till attomfatta även sådana fall då annan än efterlevande make är förmånslagare. Att pådetta sätt genom ändringar i skattelag införa giftorättsberäkning iförsäkringar som enligt civilrättslig lagstiftning är undantagna från giftorättmåste betecknas som en egenartad lagstiftningsmetod. Trots att förslagel skullekunna leda lill lättnader i beskattningen - vilka f. ö. på grund avolycksfallsbeloppens ofta betydande storlek skulle kunna bli väsentliga - villFöreningen ifrågasätta om inte frågan bör lösas genom en ändring av hithörandebestämmelser i och FAL. En sådan torde kunna väntas såsom ett resultat av Familjelagssakkunnigasoch Försäkringsrättskommitténs arbete. En annan fråga att ta ställning till är i vad mån vidtillämpning av fyra-basbeloppsregeln hänsyn skall tas till eflerievande makeseget och andras förmånstagareförvärv till försäkringar som ingår igiftorättsgodset när förhållandena är sådana att jämkning av förmånstagareförvärvenligt 104 § 2 1979/80:77 134 st FAL inte är påkallad. Enligt LSK:s förslag skullebasbeloppsregeln inte tillåtas störa den allmänna regeln alt alla förmånstagareförvärvskall medräknas och makes förmånstagareförvärv avräknas på dennesgiftorätts-andel. Föreningen biträder denna uppfattning. Emellertid torde ävendenna fråga böra lösas genom elt förtydligande av GB, nämligen stadgandet i 13kap. 12 § 2 st GB. Familjelagssakkunniga och Försäkringsrällskommiltén, somenligt vad förut nämnts arbetar med översyn av äktenskapels ekonomiskaverkningar, bl. a. efterlevande makes ekonomiska ställning, och försäkringarnasinordning i det familjerätlsliga systemet, kommer att därvid ta ställning till förmånstagareförvärvenvid tillämpning av basbeloppsregeln. Genom införande av en särskild regel fördetta fall i 15 § AGL skulle åstadkommas en avvikelse från vad som enligt HD:suppfattning i rättsfallet NJA 1972 s. 227 är den civilrättshga innebörden av 13kap. 12 § 2st GB. Trots att resultatet är tilltalande, nämligen alt förmånstagareförvärvenskall beaktas vid tillämpning av basbeloppsregeln även där jämkning inte skallske, ifrågasätter Föreningen inte vore lämpligare att avvakta enrevidering av de civilrättsliga reglerna. 8 Beskattning av förmånstagares förvärv av livränta(4.3.5) 8.1 Skattefrihet för rätt till pension Kommitténs förslag om skattefrihet för rält till pensiontillstyrks eller lämnas utan erinran av samtliga remissinstanser. Flertaletanser dock att de nya reglerna bör bli lillämpliga även i de fall, därskattskyldighet såsom för gåva redan har inträtt. För beskattningsmyndigheterna skulle ett fullständigtslopande av arvsbeskattningen av pensionsförsäkringar innebära påtaghgafördelar. Dels skulle man slippa tillämpa besvärliga övergångsbestämmelser ochdels skulle arbetet med att kontrollera när premiebetalningen påbörjats ellermed engängsbetalning fullgjorts försvinna. Övergångsvis kommer enligt förslaget depensionsförsäkringar som börjat beskattas före lagändringen attfortsättningsvis beskattas. Det kunde övervägas om det inte är skäl att avbrytabeskattningen även av sådana försäkringar eller i vart fall höja grundavdragetnär bestämmelsen träder i kraft. Det torde inle vara någon större ekonomiskfråga för det allmänna och synes mer konsekvenl än förslaget. Länsstyrelserna i och län anser detinte rimligt att enbart den omständigheten att någon utbetalning redan gåvobeskattatsskall medföra fortsatt beskattning enhgt nuvarande regler. 1979/80:77 135 Enligt övergångsbestämmelserna skall emellertid lagen idess äldre lydelse alltjämt gälla om gåvoskatteskyldighet redan inträtt förnågon utbetalning före den föreslagna ändringens ikraftträdande. Enbart denomständigheten att någon utbetalning redan gåvobeskattats kommer således attföranleda fortsatt beskattning som kan komma att pågå . Sådanutbetalning kan givetvis ha påbörjats även beträffande "ny" pensionsförsäkring.Länsstyrelsen finner inte detta rimligt och föreslår att sisla meningen iövergångsbestämmelserna utgår. Förslaget skapar i och för sig rättvisa vid arvs- ochgåvobeskattningen av förmånstagarförvärv på grund av ett och samma dödsfall.Länsstyrelsen anser emellertid att det framstår som mer orättvist att behållagåvobeskattningen av livränta enbart av det skälet att skatt börjat utgå menupphäva beskattningen där försäkringsfall ännu inte inträffat. Förslaget skulledessutom medföra betydande olägenhet i den praktiska tillämpningen. Reservanterna anser att fortsatt arvs- och gåvobeskattningskall ske "av P-försäkringar som är yngre än och som tecknatsenligt den års ingång gällande lagstiftningen". Vid bestämmandeav gåvoskatt skulle de gamla reglerna kunna komma att aktualiseras årtiondenframöver. Förutsättningarna härför är att dödsfallet inträffar 1januari 1978-31 december 1985, att försäkringen tecknats mindre än föredödsfallet -dock - samt att försäkringen intetagits i samband med tjänst. Övergångsbestämmelserna torde till följd härav bliohanterliga. De P-försäkringar som tecknats års ingång mensom uppfyller de villkor som uppställs i kommunalskattelagen för attförsäkringen skall klassas som P-försäkring skulle genom reservanternas förslagkomma att beskattas hårdare än om de tecknats ingång. Reservanterna motiverar sitt ställningstagande med attförsäkringsavtalet har tecknats i medvetande om beskattningskonsekvenserna.Enligt uppfattning är försäkringstagaren oftast inte medvetenom vilka beskattningskonsekvenser försäkringsavtalet kan komma att få. Huruvidabeskattning enligt AGL faktiskt kommer att ske är beroende av omförsäkringstagaren dör efter det att försäkringen tecknats ochföljaktligen inte möjhgt att förutse i normala fall. Även i anserrättviseskäl tala för hkartad behandling oavsett ålder. delar uppfattningen attbeskattningskonsekvenserna oftast inte är kända för försäkringstagarna.Samfundet anför bl. Genom förslagen tillrättaläggs en del svåramissförhållanden med kon-fiskatorisk överbeskattning, där försäkringsavtalensäkerligen sällan tecknats i fullt medvetande om beskattningskonsekvenserna.Enligt vad samfundet erfarit är dessa skattekonsekvenser långt ifrån allmäntkända hos vanliga försäkringssäljare och givetvis endast i rena undantagsfallför försäkringstagaren. Av anförda skäl vill samfundet framhålla att de nyareglerna i AGL 1979/80:77 136 även bör gälla försäkringar där årlig gåvobeskattningpåbörjats redan före lagändringen. Befrielse från gåvoskatt skulle då gällabelopp som utfaller efter lagändringens ikraftträdande. hänvisar till alt det gäller ett begränsat antalfall och finner det från flera synpunkter enklare att hellbefria från skatt. De fall där äldre bestämmelser sålunda kommer att gälla ärrelativt få och avser en förhållandevis begränsad tidrymd. Beträffandelidrymden vill riksförbundel emellertid erinra om att den kan bli längre än vadLSK tycks förulse, t. ex. i sådana fall där livräntan är beroende av någonefterlevande medförsäkrads liv. Med hänsyn dels lill fåtalet fall av nu pågående gåvobeskalladeutbetalningar från P-försäkring och dels till den hårda skattebelastning somkombinationen av gåvoskatt och inkomstskatt - ofta upp mot -medför,föreslår riksförbundel alt även sådana utbetalningar helt befrias frångåvoskatt fr. o. m. den nya lagstiftningens ikraftträdande. Detla skullevisserligen, som LSK framhåller, medföra atl olikhet skapas mellan de fall, då förmånstagareförvärvföre lagändringen beskattas som arv och övriga fall.