prop · G30372 · 1979-12-31 00:00:00 — Övergängsregleringeninnebär i allt väsentligt atl några nya lån inte fär beviljas med stöd avkungörelsen och att denna efter utgången av skall tillämpas i huvudsakendast på beviljade lån. Enligt2 § bostadsfinansieringsförordningen kan bostadslån utgå för ny-eller ombyggnadav hus till den del del i färdigt skick innehåller utrymmen för bostadsändamåleller vissa i 24 § närmare angivna utrymmen för annat ändamäl (lokaler).Bostadslån ulgår i särskilda fall också för förvärv av hus som har uppförtseller byggts om med stöd av sådant lån. En-och tvåfamiljshus - friliggande eller sammanbyggda till radhus eller kedjehus -kallas i förordningen småhus. Övriga hus kallas flerfamiljshus (4§). av bosläder i flerfamiljshus eller i småhus som inle skallbebos av låntagaren, kan länsbostadsnämnden enligt 64 § första stycket påkommunens begäran besluta atl bostadslån för sädant hus kommer att beviljas ochfär övertas endasi om sökanden tillförsäkrar kommunen rätt att förmedlaupplåtelse av lägenheterna. Stadgandet är likalydande med 51 § första stycketbostadslånekungörelsen och är gmndat pä beslut av (prop. 1967:100,SU:100, rskr 265). Enligt64 § andra stycket förordningen kan länsbostadsnämnden på begäran av kommunbesluta att lån för småhus, som skall bebos av låntagaren, kommer alt beviljasendast om han medverkar till att kommunen fär rätt att förmedla upplåtelse avden bostad som han hyr eller innehar med bostadsrätt och som han lämnar isamband med inflyttningen i huset. Om låntagaren hyr sin bostad och om hanmedverkar till att kommunen fär förmedlingsrätt, kan kommunen med stöd av denfömt nämnda bestämmelsen i 35 § Iredje slycket hyreslagen föra talan omtillstånd till lägenhetsbyte. Någon molsvarande talerätt för kommunen finnsinte i fråga om bostadsrättslägenheter. Enligt66 § första stycket förordningen fär låntagaren utan hinder av villkor Prop, 1979/80:72 70 somavses i 64 § förfoga över bosläder, till vilka kommunen inte senast två månaderföre den beräknade inflyttningsdagen har anvisal innehavare som skäligen börgodlas. Någonmöjlighet att pröva låntagarens beslut om vem som bör godlas som innehavare avbostaden finns inte. Låntagaren kan alltså ensam bestämma om en bostadssökandeär godlagbar som hyresgäst eller inte. Somhar framgåll av det föregående fär länsbostadsnämnden besluta om kommunalbostadsförmedlingsrätt som villkor för statliga bostadslän endast om kommunenbedriver bostadsförmedling. Enligt 65 § krävs dessutom att den kommunalabostadsförmedlingen omfatlar i princip samlliga hus som uppförs med stöd avstatliga bostadslån. Kommunen kan dock undanta vissa bosläder från denkommunala förmedlingen utan att detta medför hinder att uppställaförmedlingsrätt som villkor för län. Ytteriigare en fömtsättning för beslul omvillkor enligl 64 § är att bosladsförmedlingen bedrivs på visst i 65 § andrastyckel närmare angivet sätt. i strid mot de regler som uppställs i 65 §, skalllänsbostadsnämnden återkalla beslut som har meddelals enligt 64 § (66 § andrastyckel). Länsbostadsnämndsbeslut kan överklagas till bostadsslyrelsen genom besvär. Talan motbostadsstyrelsens beslut förs hos regeringen. Bakgrundentill bestämmelserna om bostadsförmedling Somredan har nämnls tillkom bestämmelserna om bosladsförmedling påförslag i prop. 1967:100 angående riktlinjer för bostadspolitiken m. m. Ipropositionen (s. 252) anförde föredraganden, chefen för dåvarandeinrikesdepartementet, bl. a. att det är en väsentlig förutsättning att statenger byggherrarna finansiellt stöd för atl kommunerna skall kunna fullgöra sinauppgifter all tillförsäkra medborgarna goda bosläder till rimliga kostnader.Del ligger även i statens intresse att de bostäder som tillkommer med sädantstöd blir fördelade inom kommunen så rättvist som möjligt. Det samspel sområder mellan staten och kommunerna på bostadsförsörjningens område var enligtdepartementschefens mening tillräcklig motivering för atl staten på kommunens begäranskall ställa förmedlingsrätt som lånevillkor om det är lämpligt frånbostadsförsörjningssynpunkt. Departementschefen föreslog därför attbestämmelserna om de statliga bostadslänen kompletterades pä sä sätt att delångivande organen på framställning av kommunen skall ställa sådant villkor förbeslut om lån, som tillförsäkrar kommunen förmedlingsrätten till de bostädersom med stöd av statliga lån tillkommer i flerfamiljshus och småhus som inleskall bebos av låntagaren. Vid lån till småhus som skall bebos av låntagarenborde kunna fästas villkoret att han medverkar till atl bostadsförmedlingen färförmedlingsrätt till den bostad han lämnar. Tillämpningen av lånevillkoretinnebär enligl departementschefen ett vissl ingrepp i byggherramas och bostadsupplåtarnasverksamhel. 1979/80:72 71 därförha möjlighel atl se lill atl den kommunala förmedlingsverksamhet somlänevillkorel avser bedrivs på etl sätt som är förenligt med allmännabostadsförsörjningssynpunkter. Departementschefen ansåg det därför nödvändigtatt förena villkoret med vissa minimikrav som kommunerna skall iaktta vidtillämpningen. I vissa hänseenden måste säledes anvisningsnormer knytas tillvillkoret. Kommun,som har förmedlingsrätt på grundval av lånevillkoret, borde enligtdepartementschefen inte åläggas det ekonomiska ansvaret för hyra om bostadeninte blir uthyrd till inflyttningsdagen. Däremot borde staten tryggabyggherrens rätt genom att förena länevillkoret med en föreskrift om alt dennefär disponera bostäderna för att själv anvisa dem ät bostadssökande, om denkommunala bostadsförmedlingen inte har anvisat en godtagbar hyresgäst en visstid före inflyttningen. Med en godtagbar hyresgäst borde enligtdepartementschefen avses den som vid en objektiv prövning bör godtas med hänsyntill sin förmåga att betala hyran, skötsamhet och familjens storiek iförhällande till bostaden. Departementschefen framhöll vidare atl den tid inomvilken en godtagbar hyresgäst skall anvisas inte bör sältas alltför kort. Detär en fördel för alla parter om förmedlingen och byggherren pä ett tidigtstadium måste bestämma hyresgästerna. Enligt departementschefen borde korlaretid än två mänader inle förekomma. Omlåntagaren-byggherren underiäter att lämna lediga bostäder lill kommunens bostadsförmedling,borde påföljden enligt departementschefen inle bli att länet sägs upp, eftersomen sädan ålgärd drabbar de boende. Departementschefen påpekade emellertid atten illojal byggherre äventyrar sina möjligheter all få framlida låneansökningartillstyrkta av kommunen och att det därför i allmänhet inte torde blinödvändigt alt använda den av bostadsförmedlingsutredningen (SOU 1967:1)förordade utvägen alt förbinda byggherrarnas åtagande att tillhandahållakommunen förmedlingsrätlen med en vitesbestämmelse. Departementschefenframhöll vidare att förslaget innebäratt staten skall se till att kommunensförmedlingsverksamhet är förenlig med allmänna bostadsförsörjningssynpunkter.Tillsynen borde anförtros de statliga lånemyndigheterna, dvs. länsbostadsnämndernaoch och omfalla de anvisningsnormer som departementschefenlidigare hade förordat som vägledande. Om kommunen bedriverbostadsförmedlingsverksamhet i strid mot normerna, uppfylls inteförutsättningarna för den med långivningen förenade förmedlingsrätten ochpåföljden borde enligt departementschefen dä bli atl villkoret omlägenhetsanvisning genom förmedling inte längre skall gälla i fråga omlån inom kommunen. 1979/80:72 72 5De kommunala bostadsförmedlingarnas roll m. m. Enligtboende- och bosladsfinansieringsutredningarnas slutbetänkande finns förutom istorstadsområdena kommunala bostadsförmedlingar i 100 kommuner, varav 39 medmer än 30 000 invånare. har på olika sätt följtbostadsförmedlingsverksamheten och har bl. a. i två PM resp. den30 rekommenderat kommunerna att beakta vissa riktlinjer(betänkandet s. 250 och 251). 11970ärs PM anförs i fråga om målsättningen för bostadsförmedlingen alt den skall varaett serviceorgan för både den bostadssökande allmänheten och förfastighetsägarna. Den skall lämna en allsidig information samt beakta behovetav en jämn befolkningsstruktur i nya och gamla bostadsområden. Särskild omsorgbör ägnas sädana sökande som saknar bostad eller eljest har svårabostadsförhållanden. Förmediingsarbetet bör bedrivas aktivt och anpassas tillmarknadsläget. För att få tillgång till lägenheter föresläs kommunerna utnyttjamöjligheten till förmedlingsrätt för bostäder som finansieras med statliga länoch iräffa avtal med fastighetsägare eller organisationer av fastighetsägare omförmedling av bäde nybyggda lägenheter och s. k. successionslägenheter, dvs.ledigblivna lägenheter i det äldre beståndet. Detförändrade läget på bostadsmarknaden har medfört att inriktningen avbostadsförmedlingens verksamhet diskuteras i många kommuner. PM skallses bl. a. mot den bakgmnden. Den är avsedd att utgöra ett diskussionsunderiagvid förändringar av förmedlingsverksamheten i kommunerna. Inledningsvis anförsatt den rådande bristsituationen har medfört att verksamhetenhittills i hög utsträckning inriktats pä att registrera bostadssökande och iturordning förmedla det knappa utbudet av lägenheter. Arbetet att aktivt medverkatill att förverkliga kommunens sociala målsättning har därmed kommit i andrahand. Den förändrade situationen borde enligt promemorian skapa förutsättningarför en högre grad av måluppfyllelse vad gäller den sociala inriktningen.Registrering anses kunna upphöra, åtminstone i kommuner med ett belydandelägenhelsöver-skott. Bostadsförmedlingsverksamhelen bör i ökande utsträckningkunna inriktas på information om det aktuella och planerade bostadsbyggandetsamt om möjlighetema att erhålla etl eget hem eller en lägenhet i olika delarav kommunen. Det kan ske genom t. ex. en permanent bostadsulställning. Vidarebör upplysningar lämnas om var lediga lägenheter finns och om vem som svararför uthyrningen. 1promemorian anges alt särskilda insalser krävs för vissa grupper avbostadssökande. För speciellt svårplacerade fall kan kommunen skaffa bostäderför att hyra ut i andra hand. Det kan gälla säväl hyreslägenheter sombostadsrättslägenheter och småhus. Många byggherrar, såväl privata somallmännyttiga, ställer ofta krav på en viss inkomst för att den bostadssökandeskall godkännas som hyresgäst. Detta förhällande försvårar en jämn 1979/80:72 73 befolkningssammansättningi bostadsområdena och måsle motverkas pä olika sätt. Genom sitl ägarinflytandei de allmännyttiga bostadsföretagen har kommunerna goda möjligheter alttillförsäkra sig förmedlingsrätlen till lägenheter i dessa företag. Deallmännyttiga företagen bör i likhet med bostadsförmedlingen ses som elt medelatt genomföra kommunens sociala målsättning för bostadsförsörjningen. Detstarka sambandet mellan kommunen och företagen bör sålunda enligt promemoriankunna utgöra en gmndval för ett närmare samarbete vid anvisning av lägenheter. 1början av genomförde en enkät till kommunernabeträffande förekomsten av bostadsförmedling. Uppgifterna avser förhållandenavid /77. Enligt enkätsvaren fanns kommunala bostadsförmedlingari 79 kommuner, förutom i storstadsområdena. Det är emellertid vanskligt atljämföra dessa uppgifter med dem som utredningarna har lämnal. Uppfattningen omvilka kommuner som ingår i storsladsområdena kan ha ändrats. Inle heller ärdet klart när man kan säga atl del finns en bostadsförmedling.Uppenbart är emellertid all några kommuner har lagt ner sinbostadsförmedling och att nya har tillkommit. Ett par tidigare nedlagda harockså åtempptagits. Bostadsförmedlingsverksam-hel förekommer även i kommunersom inte uppger att de har bostadsförmedling. 80 kommuner hänvisartill att kommunalt bostadsföretag bedriver förmedlingsverksamhet. 37 kommuneruppger att bostadsförmedling bedrivs av kommunstyrelsen, fastighetsnämndeneller annat kommunalt organ. Bostadsstyrelsenhar infordrat uppgifler från länsbostadsnämnderna angående beslut omförmedlingsräil enligt 64-66 §§ bostadsfinansieringsförordningen (tidigare51-53 §§ bostadslånekungörelsen). Av följande tabell framgår vilka kommunersom har erhållit sådanl beslut t. o. m. samt det antal lägenheter som harfärdigställts fr. o. m. året efter beslutel och t. o. m. . Antal lägenheler färdigställda i 18 490 16 880 1 680 2 750 3 050 1 460 37 980 35 790 'Beslutet upphörde all tillämpas i samband med au kommunbildades. Ny ansökan från väntas. Ihela riket färdigställdes , dvs. t.o.m.1977, 798 116 lägenheter. Förmedlingsrätt gäller således endast beträffande av lägenheterna. har beslul om förmedlingsrätt meddelats förEskilstuna kommun. Förbehållom förmedlingsräil till säväl nyproducerade som ledigblivna lägenheter brukarockså las in i lomträltsavial och i avtal som träffas i samband med attkommunen bilräder enskilda fastighetsägare med evakuering av rivnings- ellerombyggnadshus. KSBförmedlade ca 14 000 lägenheter. Av dessa var 19 96 nyproducerade medan81 % utgjordes av successionslägenheter. I förmedlades 6 392lägenheler varav I 031())varnyproducerade. IMalmö förmedlades ca 6 000lägenheter varav ca 1 500 () var nyproducerade. Beträffandesuccessionslägenhelerna har KSB uppgett atl ca 3 000 lägenheter (avsamlliga förmedlade) hade friställts genom någon förmedlingsåtgärd. Avdessa var drygt 2 600 inbyteslägenheter efter sökande som hade fält lägenhetgenom bosladsförmedlingen och lägenheter till vilka förmedlingen hade fåttförmedlingsrätt genom tomträttsavtal. Av de resterande lägenhetema hade detslora flertalel erhållits från pensionärer som hade fält pensionärslägenheteller lägenhet i pensionärshotell eller intagits på ålderdomshem eller vårdhem. Ca8 000 successionslägenheter (av samUiga förmedlade) hade blivil disponiblaför förmedlingen till följd av bestämmelsema om förmedlingsrätt i 1979/80:72 75 Det var i huvudsak ledigblivnalägenheter i fasligheter som har uppförts med statliga lån och -till en mindre del - lägenheter som hade bebotls av hushåll som tilldelatssmåhus med statlig belåning. När det gälleromfattningen av kommunernas förhyrning eller förvärv av bostäder förvidareulhyrning till speciellt svårplacerade bostadssökande är det statistiskamaterialet ännu mera bristfälligt. Inom emellertid genomförts intervjuer i fem kommuner om svaga grupper päbostadsmarknaden (meddelande/bulletin M77:11). I samtliga av dessa fem kommuner, som är i storleksordningen 100 000invånare, finns någon form av försöks- eller övergångslägenheter.Socialförvaltningen är då hyresgäst och hyr i sin tur ut lägenheterna i andrahand. Inom kriminalvården finns ocksä övergångslägenheter. En del kommuner harlägenheter, i vilka personer som har avvisats på bostadsmarknaden, fär bo"på prov". Om de klarar provperioden är avsikten att de skall flyttavidare till egna lägenheter. I andra kommuner överiåts övergängslägenhetema påhyresgästen, om provperioden anses ha varit tillfredsställande. I en av deundersökta kommunerna hade socialförvaltningen 174 bostadsrättslägenheter och57 hyreslägenheter (handikapp-och pensionärslägenheter ej medräknade). I tvåkommuner fanns 10 fasta övergångslägenheter för ensamstående. I den fjärdekommunen hade kommunen tillgäng till 20 hyreslägenheter som successivi överlätspä hyresgästerna efler en provperiod, varefter kommunen hyrde nyaövergängs-lägenheter. I den femte kommunen hade socialförvaltningen tillgångtill 6 å 7 övergångslägenheler. Prop.1979/80:72 76 Boende- och bostadsfinansieringsutredningarnas förslag m.m. 1 Sammanfattning av utredningarnas förslag Isin behandling av bosiadsförsörjningen inför 1980-lalet lar utredningarna uppbl. a. frågan om bostadssegregationen. Enligl utredningarna innebärbostadssegregation au del finns pålagliga skillnader mellan olikabostadsområden i fråga om befolkningens sammansättning. Utredningarna skiljermellan olika lyper av segregation, nämligen ålderssegregalion, socio-ekonomisksegregation (efter exempelvis inkomst och utbildning) samt etnisk segregation(som följd av invandrarnas bosättningsmönster). De olika typerna av segregationär enligt utredningarna dock inte oberoende av varandra. Det är en angelägen bostadspolitiskuppgift att avlägsna hinder mot och öka förutsättningarna för en allsidighushållssammansätlning inom olika bostadsområden, vilket enligt utredningarnatill en del kan åstadkommas med bostadspolitiska ätgärder. Sådana åtgärder kandock inte skapa någon garanti för att segregation inte uppkommer och inteheller ensamma bidra till en attitydförändring. Förståelse mellan olika grupperkan inte åstadkommas om inte levnadsvillkoren blir mer lika. Fördetta krävs genomgripande ätgärder. Åtgärder inom bosladspolitiken som kanbidra till en allsidig befolkningssammansättning kan enligt utredningarna avsebl. a. pris- och bostadskostnadsförutsättningar, kvalitetsförbättringar i vissabostadsområden, ändrad lägenhelssammansäitning samt ekonomiska och formellamöjligheter för hushällen att fä tillgång till goda bostäder. Utredningarnalägger fram ett flertal förslag med detta syfte. Som har framhållits tidigaretas nu upp endast ett förslag om anvisningsrätt för kommunerna i fråga omhyres- och bostadsrättslägenheter. 1.2 Någrafrägor vid anvisning av bostad Utredningarnaerinrar inledningsvis bl. a. om atl kommunerna i förhållandevis litenutsträckning har utnyttjat möjligheterna atl kräva anvisningsrätt tillbostadslägenheter som villkor för statliga lån. Enligt utredningarnatillämpades denna anvisningsrätt vid tiden för betänkandet i färre än tiokommuner, storstadsområdena oräknade. Dennuvarande bosiadsmarknadssitualionen avviker i många avseenden från den sområdde långt fram . Förändringarna på marknaden har enligtulredningarna medfört bl. a. att bostadsförmedlingarna har haft svårigheter attförse värdarna med tillräckligt antal intresserade 1979/80:72 77 före inflyttningen till nybyggda lägenheter, dvs. den tidsgräns somanges i bostadsfinansieringsförordningen. Fastighetsägarna har därför i mångafall successivt övertagit arbetet med alt skaffa hyresgäster till nyproduceradebostadslägenheter. Detta gäller oavselt om kommunen har skaffat förmedlingsrättenligt bostadsfinansieringsförordningen eller träffat frivilliga avtal medhyresvärdarna. Bostadsförmedlingarnahar i allmänhet endast liten tillgäng till äldre lägenheler atl anvisabosiadssökande. Detta kan enligt utredningarna förklara varför i vissa fallplaceringen av s. k. sociala förturer i bostadsförmedlingarnas regi harbidragit till att vissa bostadskvarter eller t. o. m. vissa hus har fått taemot ett slort antal familjer med sociala eller ekonomiska problem. Vadutredningarna särskilt vill uppmärksamma är svårigheterna alt anvisa bostadtill vissa hushåll. Det kan gälla hushåll som av fastighetsägarna bedöms ha försvag ekonomi eller som inle anses vara önskvärda av andra skäl. Det kanemellertid även gälla hushåll utan dessa svårigheter. kan det vara svårtatt finna lämpliga bostäder för dem som måsle flytta inför en rivning ellerombyggnad. Rör det sig exempelvis om elt pensionärshushåll som under lång tidhar bott i en och samma lägenhet är skälen ofta starka för att bereda hushålletbostad i samma eller angränsande omräde. Direktuthyrning av bostadslägenheter, dvs. ulan atl kommunen/ bostadsförmedlingen harvaril inkopplad, innebär ofta att själva uthyrningen kan bedrivas mereffektivt. Förfarandet blir enligt utredningarna sannolikt ofta smidigare bädeför bostadssökande och hyresvärdar. Det ökar emellertid värdarnas möjligheteralt gallra bland sökande som anmält silt inlresse. Det finns då uppenbararisker för att t. ex. mångbarnsfamiljer, personer som i någon form har haftekonomiska problem - inte nödvändigtvis med hyran -och vissa invandrargrupperblir diskriminerade. Utredningarnaframhåller att det inte ens i de fall då kommunen utnyttjar sin förmedlingsrätttill nybyggda bostadslägenheter enligt bostadsfinansieringsförordningensregler alltid fungerar så att alla hushåll kan beredas en lämplig bostad. Delberor på atl del inte finns några sanktionsmöjligheter som kommunen ellerstatliga myndigheter kan tillgripa i de fall då fastighetsägare inle godtar densom anvisas av kommunen. Deformella och prakliska möjligheterna till påverkan av flyttningarnainom det äldre bostadsbeståndet är enligt utredningarna ännu mer begränsade.Bl. a. är en naturiig följd av den i sig värdefulla lagstadgade bytesrätten attkommunerna och i viss mån även värdarna undandras möjlighet att påverka tillvem en lägenhet hyrs ut i samband med byte. Prop.1979/80:72 78 Fleraundersökningar bekräftar atl del är de som har den minsta valfriheten påbostadsmarknaden som utgör en slor del av bostadsförmedlingarnas kundkrets. Dekan inte av egen kraft ordna sin bostadsfråga. Utredningarna framhåller attmöjlighelerna atl i samband med anvisning av bostad molverka bostadssegregationgivetvis är begränsade. Bostadssegregationen är etl resullal av mångårigaprocesser inom näringslivet och i samhällel och av den ojämnaresursfördelningen mellan hushållen. Anvisning av bostäder är emellertid ett avde medel som kan och enligt utredningarnas uppfattning bör användas. Kommunenskall enligt utredningarna medverka aktivt för att tillfredsställabostadsbehovet och ge förutsättningar fören allsidig hushållssammansätlning.Kommunen måste därför ha en formell och prakiisk möjlighet atl anvisalägenheter äl de hushåll som har svårt all lösa sin bostadsfråga. Ulredningarnaavser därmed i första hand de hushåll som har svårt att bli accepterade avbostadsupplåtarna, t. ex. som följd av svag ekonomi eller tidigarebetalningsförsummelser, men ocksä hushåll som av sociala skäl, t. ex. tillföljd av evakuering för ombyggnad eller rivning, bör beredas boslad av ettvissl slag eller i ett vissl område. I dessa fall måste kommunen kunna ageramed viss snabbhet för atl nå rimliga lösningar för hushällen. Utredningarnafinner inte anledning förorda att en generell bostadsförmedlingsskyldighetinförs för kommunen eller att obligatorisk förmedling av bostäder skall äga mmgenom något kommunalt organ. Utredningarna avvisar också utvägen att genompåföljdsbestämmelser i bosladsfinansie-ringsförordningen minskafastighetsägarnas möjligheter att undandra sig ansvaret för att ta emot hushållav alla slag. Med en sådan lösning tillgodoses inle behovel att fä tillgångtill äldre slatsbelänade bostäder och till lägenheter som inte är statligtbelånade. Ulredningarnaanser att de nuvarande legala bestämmelserna om kommunens möjlighet att anvisabostad behövs. Ulredningarna avser därvid 5 § bostadsförsörjningslagen, 35 §hyreslagen och 64-66 §§ bostadsfinansieringsförordningen. Med dessa bestämmelserkan vissa positiva effekter nås. Reglerna är emellertid otillräckliga, ochutredningarna föreslår därför att en kommun i begränsad omfattning skall gesmöjlighet att tilldela bostad ät visst hushåll i visst hus. Det bör i sådanafall ankomma på kommunen ensam att ha avgörandet över vem som skall tilldelasbostad. Väsentligt är enligl utredningarna att kommunens rätt skall kunnautövas oberoende av om kommunen bedriver bostadsförmedling eller inte. Utredningarnaslagförslag innebär att kommunen ges möjlighet att, när det är påkallat medhänsyn till bostadsförhållandena på orten och omständighe- Prop.1979/80:72 79 ternai det enskilda fallet, tilldela bostad som upplåts med hyres- eller bostadsrättål ett vissl hushåll. Ulredningarna framhåller alt kommunens handlande i dessaavseenden skall stå i överensstämmelse med intentionerna att förutsättningarskall skapas för allsidig hushållssammansättning och förutsäller därför attantalet fall i vilka kommunen ulövar sin rätt kommer att bli litet i varjeenskild faslighet och alt nägot ensidigt utnyttjande av vissa företag ellerföretagskategorier inte kommer i fråga. Huvuddragen i lagförslagen är följande. Förslagettill lag om upplåtelse av bostadslägenhet I vissa.fäll