prop · G3039 · 1979-12-31 00:00:00 — 1 alla defall dä försäkringstagaren inte alls hör av sig vet försäkringsgivaren inte omhans fordran avser tiden till uppsägningsfrislens slut eller även tiddärutöver. Omförsäkringstagaren sänder in premie när hindret upphör skall del anses somförnyelse i vanlig ordning. Men försäkringsgivaren vet ju inte om dettaförhällande föreligger eller om det är fråga om en försenad premie som enligt15 S andra siycket skall behandlas som begäran om ny försäkring. Det "kanvara lämpligt" all försäkringstagaren meddelar förhållandet, men del kanockså hända att denne om skada ej inträffat - risken för dolda skador förbisesvanligen - utnyttjar möjligheten alt börja på ny premieperiod. När premie är obetaldskall ibland underrättelse ges iredje man, i. ex. inteckningshavare. Vidtrafikförsäkring skall beviset härom återkallas. Detla är ytterligare skäl motförslaget. Prop.1979/80:9 176 Ettgenomförande av förslaget ifråga om ekonomiskt hinder skulle sannolikt varatill ringa verklig nytta men ge möjlighet till missbruk, innebära ökatrisktagande utan premie och medföra ökningar av administrationskostnaderna. 18 Shandlar om beräkningen av premien om försäkringen upphör före försäkringstidens slul. Upphörförsäkring under första försäkringsåret får bolaget enligt förslagettillgodoräkna sig korttidspremie. Det överensstämmer med nuvarande praxis. Vidupphörande fär korttidspremie inte beräknas för den förflutnadelen av året. Skäl kan anföras både för och emot förslagel härvidlag, menFolksam tillstyrker. Atlsålunda korllidspremie inte kan utlagas är dock inte något hinder mot aueventuell riskförtätning, l. ex. den högre risken vidbåtförsäkring, beaktas vid premieberäkningen. Detta framgår av motiveringenmen borde nog utsägas i själva laglexten. Närförsäkringstagaren säger upp försäkring brukar praxis vara att återbetalapremie räknat då uppsägningen kom bolaget tillhanda. 1paragrafens andra stycke stadgas all försäkringstagaren är beräuigad atl återfåöverskjutande belopp om för hög premie eriagts. Detta har alltid varitsjälvklart och borde inte behöva tynga lagtexten, särskilt när det gäller en verksamheisom är föremål för offentlig kontroll. I19-24 SS behandlas vad som brukar kallas försäkringstagarens biförpliktelser. att korrekt lämna de uppgifter sombegärs då försäkring tecknas att anmäla om förändring sker i de förhållanden varom uppgifier lämnats att iaktta eventuella säkerhetsföreskrifter alt försöka minska verkningarna om skada händer all om skada inträffar tala sanning om förlustensstorlek m. m. Deuppfattas av de flesta försäkringstagare som självklarheter. I betänkandetframställs dock biförpliklelserna såsom någol betungande. Sålunda sägs alt deär "svåröverskådliga genom mångfald och variation" och "strängamot försäkringshavaren". Lagens regler sägs vara "detaljerade ochsvåröverskådliga". 1 själva verkel är de logiska och ganska enkla.Eftersom biförpliklelserna harolika karaktär är det naturligt atl de i lagenbehandlas var för sig. Kommitténhar försökt förenkla och sammanföra de olikartade reglerna. Eftersom dessagäller olika förhållanden kan de inte gärna sammanföras och försöket lillförenkling har enligi vår mening inte lyckats. 19 Shandlar om uppgiftslämnandet vid försäkringens tecknande. Om försäkringstagaren med avsikt eller genom oaktsamhet som ej är ringa, lämnar oriklig uppgifl får ersättningen vid skada sältas ned i den mån det är skäligt med hänsyn till det verkliga förhållandets betydelse, graden av vållande, behovet av ersäuning och omsiändigheterna i övrigi. 1979/80:9 177 EnligtFAL gäller vid oriklig uppgifl atl försäkringstagaren är skyddad om han varit igod tro. Har han däremot med avsikt eller slarv lämnat fel uppgift och premiendärigenom kommit att bli för låg, nedsätts ersättningen i samma proportion (prorataregeln).FAL lämnar emellertid öppet alt i stället för prorataregeln i villkoren stadgakausalitetsregeln, vilken innebär att skadan ersätts fullt om den oriktigauppgiften saknade betydelse och inte alls om den hade betydelse för skadan.Skillnaden mellan reglerna kan belysas genom ett exempel. Antag alt en kyrkabrandförsäkrasförI milj.kr. och alt premienär . per I OOOom åskledare finns och . Det uppges atl åskledare finns och premien blir alltså 1 000kr. Sä brinner kyrkan och det uppdagas att uppgiften om åskledare var felaktig.Enligt kausalitetsregeln lämnas ingen ersättning om branden berodde påblixtnedslag men full ersättning om branden orsakats t. ex. av elt brinnandeljus. Enligt prorataregeln - som i praktiken alltid förekommer vidbrandförsäkring - omräknas försäkringen med hänsyn till den rätta premiesatsen.Den erlagda premien I . skulle med rätt premiesats, 1:25, ha räckt tillett försäkringsbelopp pä . Försäkringen gäller då med detta beloppoavsett vilken orsak branden hade. Bådareglerna kan sägas vara rättvisa. Försäkringstagaren får i princip full valutaför sin premie oavsett vilken av reglerna som gäller. Prorataregeln äremellertid lämpligast vid de flesta försäkringsformer, bl.a. de försäkringarsom konsumenter tecknar. (Vidförsäkring ulan försäkringsbelopp tillämpas prorataregeln så att ersättningennedsätts i förhållandet mellan eriagd premie och den premie som skulle eriagtsom korrekta uppgifter lämnais.) Kommitténmenar alt de föreslagna lagbestämmelserna skall vara ramar inom vilkaförsäkringsvillkoren skall kunna utformas. Detta torde vara en omöjligheteftersom paragraferna inte ger några fasta gränser. Mannödgas alltså i tillämpningen begränsa sig till den föreslagna lagtexten ochkommitténs motiveringar. Tydligen tänker sig kommittén en slags kombination avkausalitetsregeln och prorataregeln på sådant sätl all i exemplet medkyrkan skulle proraianedsättning ske om branden berodde på åsknedslag men fullersättning lämnas om branden hade annan orsak. Läu inses atl det innebäratt densom lämnar felaktig uppgift för mera försäkringsskydd för sin premie än den somär korrekt. Kommitténanför som exempel (sid. 227) all försäkringstagaren genom orikliga uppgifterdolt alt han lider av diabetes men dödas som passagerare vid enflygolycka. Eftersom sälunda dödsfallet inträffade oberoende av sjukdomenmenar kommittén att full ersättning skall utgå. Ytligt verkar resonemangetbestickande. Men man behöver dock bara föreställa sig all en annan passagerarei samma plan lider av samma sjukdom och disponerat lika stort belopp förpremien men korrekt omtalat sitt hälsotillstånd. På gmnd därav har han församma premie fött ett lägre försäkringsbelopp. Ytterligareelt par praktiska exempel på konsekvenserna av kommitténs förslag må anföras. Förfritidshusförsäkring tillämpar olika bolag skilda tarifferingsmetoder. Liteschematiskt kan situationen beskrivas så här. BolagA betingar sig i premie för försäkring omfattande brand m. m. Omförsäkringen även skall gälla vatten tillkommer . Summa , förkomplett försäkring. Bolag B har försäkring som obligatoriskt omfattar sävälbrand m. m. som vatten. om vattenledning saknas och 250 kr.om vattenledning flnns, 12 1979/80. Prop.1979/80:9 178 Omnu husägaren endast har en enkel sommarvattenledning och tycker att risken för utströmningär ringa och därför försäkrar i bolaget A och betalar . så är detalldeles klart att han får full ersättning vid brand men ingen ersättning omdet uppstår en vattenskada. Tecknarhan i stället försäkring i bolaget B och uppger att vattenledning inte finnsoch betalar , i premie, då skulle han enligt kommitténs förslag erhållafull ersättning vid brandskada och dessutom ersättning - kanske nedsatt - vidvattenskada. Premienivånär densamma i båda bolagen i exemplet. Men enligt förslaget skulle bolaget större förpliktelser. Följaktligen skulle bolaget B antingen behövaallmänt höja sin premienivå eller också ändra lill den tarifferingsmetod sombolaget A använder, ehuru det skulle anses som ett steg tillbaka iutvecklingen. Ännumer komplicerad blir situationen vid fullvärdesförsäkring av byggnad. vardet inte ovanligt att egnahemsägare vid brand drabbades av belydande förlust pågrund av underförsäkring. Försäkringsbolagens uppmaningar att justera beloppenledde inte till tillräcklig anpassning. Bolagen införde då automatiskindexreglering av beloppen. Ändå uppstod föriust om beloppet från början varför lågt eller kosinaderna i det enskilda fallet stigit mer än index. Nästasteg blev att eliminera underförsäkringsproblemet för byggnad genom fullvärdesgarantin.Den innebäratt om försäkringsbeloppet fastställdes enligi en givenschablonmetod ansågs huset alltid fulll försäkrat. Beloppet var sålunda intenågon övre gräns för ersättning utan endasl underlag för premieberäkning.Emellertid skapade beloppet ibland irritation. Den som visste all hans verkligabyggkostnad låg högre än det schablonberäknade beloppet, kände ibland trotsvillkoren en oro. Den som å andra sidan byggt billigare än genomsnittet, t. ex.på grund av serieproduktion, kunde ifrågasätta om han betalade premie föronödigt högt belopp. Nästa steg i rationaliseringen blev därför att beloppetslopades. Somliga bolag räknar emellertid fortfarande fram beloppet ehuru detinte utsätts i försäkringsbrevet. Andra bolag fastställer premien direkt pågrundval av uppgifter om husels storiek och standard. Oavsettom belopp sätts ut eller inte, kräver bolaget naturligtvis att de uppgifier omhusets storlek och standard, som ligger till grund för premieberäkningen ärkorrekta. Har av avsikt eller slarv felaktig upplysning lämnais och därmedpremien blivit för låg minskas ersättningen vid skada i princip i sammaproportion. Rimligheten i detla kan knappast ifrågasättas. Enligtförslaget skall emellertid vid felaktig uppgift hänsyn tas till det verkligaförhållandets betydelse för försäkringsfallet. 1 allmänhet kan man dock inteisolera denna betydelse. Om försäkringstagaren lämnai felaktig uppgift omhusets storiek och en vattenskada inträffar, är det omöjligt att säga vilketsamband som råder mellan felet och skadan. - Resultatet av förslaget skullekunna bli alt bolagen återgick till att ange belopp, ty jämlikt 25 S för dåpåföljd göras gällande i stort sett enligt nuvarande regler. Det skulle alltsåbli fråga om ett steg bakåt i utvecklingen. Vidpersonförsäkring är frågan om det verkliga förhållandets betydelse ofta svåratt avgöra. Det hör till undantagen atl sambandet eller frånvaron av samband ärså uppenbart som i exemplet med den diabetessjuke som omkom vid fiygolycka. Ettytteriigare exempel pä svagheten i kommitténs resonemang kan hämtas ur iredjestycket på sid. 227. Där sägs atl om den omständighet varom orikfig uppgiftlämnats inte haft infiytande på skadefallet, bör normalt full ersättning utgå.Där sägs också att om någon vid tecknande av bilförsäkring Prop.1979/80:9 179 uppgivitför kort körsträcka, skall samband anses föreligga (och ersättningen vid skadaalltså kunna nedsättas). Statistiken visar klart samband mellan körsträcka ochskadefrekvens, sä det är rimligt atl lång körsträcka medför högre premie. Mendet är inte möjligt att i det enskilda fallet hävda att körsträckan harinflytande. En kollision, dikeskörning eller annan skada har alltid sin orsak iomständigheter vid det speciella tillfället, orsaken är inte det anlal mil sombilen tillryggalagl tidigare . som kommittén med rättakonstaterar att samband föreligger, borde dess allmänna syn leda till att ersäUningeninte kan nedsättas. En närliggande konsekvens blir att det är dålig ekonomi atttala sanning om man har lång körsträcka. Vadbeträffar "graden av vållande" är det klart att hänsyn måste tas tillom bolaget genom oklar fråga eller på annat sätt bör ta på sig en del avansvaret för alt ett svar blivit felaktigt. Detta gäller naturligtvis även vidtillämpning av prorataregeln. Däremotmäste rekvisitet "behovet av ersättning" förkastas. Alt överhuvudtagetutreda behovet är en omöjlig uppgift, I betänkandet talas om att det flnnsanledning alt se på annat sätt pä en skada som drabbar försäkringstagarensbohag än på en skada som drabbar t, ex, hans nöjesbåt. Till detla kan förstkonstateras atl ordet bohag är oklart. Omfattar det t, ex. konstverk, antikvileterosv? Är ett piano bohag? I så fall - finns del anledning alt göra nägonskillnad om den ene försäkringstagaren har musik till hobby och den andre harsegling? Vidare borde behovet ses mot bakgrund av hela den finansiellasituationen. Om en rik mans bohag brinner upp behöver situationen inte varamera ömmande än om en ordinär inkomsttagare förlorar sitt fritidshus. Det börobserveras att även den behovsprövning som görs av samhället när det gällersociala förmåner är ell mycket trubbigt instrument. Slutligen skall man ocksåha klart försig att det i praktiken torde vara omöjligt att behandlaförsäkringstagare olika om de betalat samma premie, drabbats av samma skada ochgjort sig skyldiga till samma försummelse. Man kan jämföra tvä bilägare sombåda uppgivii felaktig körsträckeklass. Om den ene använder sin bil för resortill arbetet och den andre har sin bil enbart för nöjesändamål mäste båda ändåbehandlas lika. Fritidshus och villor seriebyggs ofta sä att de blir lika. Omtvå husägare lämnat samma felaktiga uppgift och om båda husen totalförstörsgenom brand och särskild tolerans skulle visas den ene husägaren för att hansekonomiska situation är prekär, är det ofrånkomligt atl även den andrebehandlas på samma sätt. Prorataregelninnebär atl den slarvige uppgiftslämnaren alllid får full valuta för sinpremie. I praktiken fär han t. o. m. ofta mera valuta än den korrekte eftersomfelaktigheten inte alltid kommer . Prorataregeln är ocksä ett korrektivsom inte kräver några skönsmässiga bedömningar. EnligtFolksams åsikt bör därför prorataregeln bibehållas. I20 S talas om påföljden av att den försäkrade inte iakttar vad som åliggerhonom enligt villkoren. Enav dessa åligganden är att anmäla om ändring sketl av de förhållanden varomuppgifter lämnats i ansökan. Om ändringen innebär att faran ökats så all högrepremie borde ha eriagts blir enligt nuvarande bestämmelser ersättningen nedsattefter prorataregeln. Med hänvisning till vad ovan sagts i samband med 19 Sanser all nuvarande ordning bör beslå. Kommitténtycks inte ha beaktat komplikationerna vid fullvärdesförsäkring av byggnad. T.ex. kan nämnas det fall dä husägaren gör en tillbyggnad Prop.1979/80:9 180 utanall anmäla detta. Skulle bolaget vid en totalbrand bli ansvarigt jämväl förtillbyggnaden om försäkringen gäller utan belopp? Iavtalet kan säkerhetsföreskrifter finnas. Om föreskrift inte iakttas kan detenligt FAL mrjföra förlust av ersättningen. I AB stadgas atl nedsättningen aversättningen normatl skall vara . åsikt är att FAL:s reglermodifierade genom AB skall gälla. Räddningspliktenoch därom har sällan orsakat problem. Spontant vidtar människoråtgärder, t. ex. atl försöka släcka eller larma om elden kommer lös. I21 S stadgas att om den försäkrade uppsåtligen framkallar skada har han interätt till ersättning såvida inte speciella skäl föreligger. Sker det genom oaktsamhetkan ersäUningen sättas ned, dock inte vid ansvarsförsäkring. mister försäkringstagaren helt rätten till ersättning om hanavsiktligt orsakar skadan. Kommittén tänker sig alt i vissa fall skall trots alllersättning kunna lämnas, nämligen om skadan blir mycket större än avsett.Enligt vår mening talar både försäkringsmässiga och allmänpreventiva skäl moldetta. Orsakarhan skadan genom oaktsamhet är han enligt FAL berättigad till ersättning såvidainte oaktsamheten varit grov. FAL:s regel är dispositiv men bolagen har alltidföljt den. Endast vid speciella skadetyper har ett krav pä större aktsamhetvisat sig nödvändigt. Kommittén vill inte utesluta denna möjlighet. Ifrågaom ansvarsförsäkring föreslås att undantag inte skall fä göras ens för skadagenom grov vårdslöshet. Motiveringen är att den skadelidande - som kan haintresse av alt ansvarsförsäkring finns - inte skall komma i sämre läge om hanråkar bevisa att vårdslösheten varit grov och detta utlöser ett undantag. Dennamotivering är gammal (och inkonsekvent - den kan ju riktas också mot uppsålsundantaget),men föranledde att undantaget i privatansvar tidigare avsäg skada genom"uppsåt eller berusning". Det ändrades till "uppsåt eller grovvårdslöshet" vilket medgav en enhetlig regel i de kombineradeförsäkringarna. Någon skillnad i skadebedömningen torde inte ha kunnat påvisas.Det fötal skador som avböjes på grund av grov vårdslöshet är sådana som eljestskulle ha avböjts på grund av eventuellt uppsåt. Grov vårdslöshet är enbegriplig avslagsgrund medan begreppet eventuellt uppsåt är oförståeligt för deflesta. Genom att åberopa grov vårdslöshet i stället för eventuellt ellerindirekt uppsåt besparar man de inblandade en anledning till misstro ochirritation. I22 S stadgas att med försäkringshavare jämställs den som har väsentligekonomisk gemenskap med honom. Ifrågaom identifikation stadgar FAL endast atl vid avsiktligt framkallande av brandjämställs försäkringstagarens make med .honom. Förslaget innebär en anpassning lilldel nuvarande förhållandet där samlevnad utan äktenskap är vanlig. Närdet gäller påföljden av åsidosäuande av säkerhetsföreskrift är det enligt FALinte nödvändigt att åsidosättandet ligger försäkringshavaren till last.Följaktligen blir inte frågan om identiflkation aktuell. Men enligt förslagettill 20 S förutsätts att del är försäkringshavaren (eller den som identifierasmed honomjsom gjort sig skyldig lill äsidosältandel. Kommittén nämner effektenatt om försäkringshavarens bil skadas genom att hans son, som körbilen, inteiakttar de säkerhetsföreskrifter som enligt villkoren åvilar föraren, inverkardet inte på ägarens rätt till ersättning. 1979/80:9 181 i bilförsäkring är alt tändningsnyckeln inte får lämnas kvar ibilen. Påföljden vid åsidosättande är extra självrisk . Delförefaller orimligt alt inte den skulle lillämpas även om det var sonen somfelat. Enkomplicerad situation kan uppslå vid försäkring av etl dyrbart lösöre. Krav attspeciella lås och kanske larm skall vara tillslagna mister en del av sin lyngdom påföljden bortfaller när försummelse kan skyllas på t. ex. försäkringstagarensbarn. Utredningssvårigheteroch allmänpreventiva skäl talar också mot att nuvarande påföljdsbestämmelser belräffandesäkerhetsföreskrift ändras. Den önskvärda effekten måste uppslå genom ändringav 20 S- Förslaget till 22 S kan i och för sig tillstyrkas. 23S stadgar atl de omständigheter som kan föranleda nedsättning av ersättningenenligt 19-22 SS ej skall föranleda detta om den försäkrade var sinnessjuk ellerunder . Mestaktuella i sammanhanget är de uppsätliga skadorna. Beträffande dem har AB sammaregel som förslagel närdet gäller skada orsakad av barn , sakskadapå egen egendom saml ansvarighet för personskada. AB avviker alltså när detgäller självförvållad personskada samt ansvarighet för sakskada. Självförvålladpersonskada kan i de branscher som AB berör förekomma i reseförsäkring samt iöverfallsskyddet i hemförsäkring. I överfallsskyddet kan undantaget bliaktuellt om den försäkrade skadas vid t. ex. ett slagsmål som han själv larinitiativ till. Detta undantag bör gälla oberoende av sinnestillståndeteftersom det överensstämmer med överfallsskyddels utformning; överfallsskyddetär en avsiktligt begränsad olycksfallsförsäkring. Vadgäller den rena personförsäkringen (inkl. personmomenten i reseförsäkring)synes det olämpligt alt fastställa nägon regel innan man är på det klara med omden kan gälla även den personförsäkring som ligger utanför lagförslaget. Vadgäller ansvarighet för sakskada mä följande framhållas. Den som är sinnessjuktorde vanligen inte bli skadeslåndsskyldig. Ansvarsförsäkringens primärauppgift föreligger inte då. I den mån skadan är av den typ att den omfattas av objeklsförsäkring,blir den ersatt genom den objektsförsäkring som bör finnas. Är skadan av annantyp kan den inte ersättas om det - som ofta är fallet - är fräga om den sjukesegen egendom. Är del i stället fråga om annans egendom synes del inte ologisklall det kan uppslå en förlust som ej blir ersatt. Enkonsekvens av förslaget lorde bli att slöld som en mentall störd gör sigskyldig till (eller bär solidariskt ansvar för) skulle kunna ersäuas genom hanshemförsäkring, vilket vore klart olämpligt. Närdet gäller förpliktelser som åsidosattes synes det kommittén att ersättningenej bör nedsättas om överträdelsen berodde pä grav psykisk defekt. Någondiskussion om de praktiska konsekvenserna förs dock inte. Om den sinnessjukelider av allvariig sjukdom, skulle han då genom att förtiga den kunna erhållaen giltig sjukförsäkring? Om han tecknar fullvärdesförsäkring för etl hus somär dubbelt så stort som han uppger, skall bolaget stå fullt ansvar? Skallbolaget även stå ansvar fören tillbyggnad som han gör utan att anmäla det ochalltså utan att belala premie därför? Skall vid reseförsäkring bolaget ersättaom han blir bestulen på pengar m. m. som han lämnar utan uppsikt? Prop.1979/80:9 182 Medhänsyn till de invändningar som kan riktas mol förslagel och oklarheten belräffandeolika praktiska konsekvenser, anser alt 23 S mäste omarbetas. 24S stadgar inskränkning i försäkringsgivarens möjlighel att vid svek efter skadasätta ned ersättningen. Enligtformuleringen åsyftas bara skadeförsäkring och vad som skall gälla vidpersonförsäkring är oklart. Vadskadeförsäkring beträffar har den sanktionsrält försäkringsgivarna nuförbehåller sig inte missbrukats. Dessutom kan de enskilda fallen prövas avdomstol. Både försäkringsmässiga och allmänpreventiva skäl talar dä mot denföreslagna inskränkningen. I25 S stadgas att om försäkringsbeloppet skall motsvara hela värdet av egendomenmen i verkligheten understiger detla värde, fär ersättningen sällas ned i sammaproportion, dock endast om beloppet understiger värdel "i belydandemän". Byggnaderoch bilar försäkras vanligen utan belopp. Vid försäkring av byggnader medbelopp samt vid försäkring av resgods krävs vanligen inte att beloppetmotsvarar värdet. Den situation som 25 S åsyftar föreligger således i stortsett endast belräffande försäkring av lösöre samt försäkring av båt. Förslagetskiljer sig frän FAL endasl genom reservationen att det skall vara belydandemån. Vid toialskada gäller naturiigtvis såväl enligt FAL som förslaget att densom har för lågt försäkringsbelopp lider förlusl. FAL:sregel är ostridigt rättvis och rimlig. Kommittén framhåller alt det ärangeläget atl försäkringsbeloppen motsvarar värdel ty om så allmänt inte sker"nödgas de försäkringstagare som har riktiga försäkringsbelopp betala enväsentlig del av försäkringsskyddet för dem som har alltför låga belopp".Likväl anser kommittén inte FAL:s regel tillfredsställande, ty om den skulletillämpas efler sin lydelse borde vid nästan varie skada undersökning ske ombeloppet var tillräckligt eller om ersäUningen borde nedsättas, Ipraktiken kan det naturiigtvis inte komma pä fräga att man vid en ringa skadavärderar hela lösöret. Kommitténs förslag skulle dock lämna den situationenoförändrad, ty det skulle fortfarande vara lika orationellt att göra arbetskrävandeundersökningar vid flertalet skador. Dentolerans som kommittén finner önskvärd existerar redan. Ett lagfästande skulleemellertid fö olämplig effekt genom all det inbjuder till viss underförsäkring,vilket erfarenheter från visar. Där gäller att vid brandförsäkring avbostadshus och lösöre skall full ersättning för delskada lämnas omförsäkringsbeloppet motsvarar av värdet. Detta har haft lill följd aUdet blivit vanligt att spara premie genom att försäkra sin hus för av värdel,i tanke att del endasl är sällan som skada överstiger . Men dennaspekulation håller inte när många gör på samma sätt. Efiersomskadeutbetalningarna totalt inte sjunker särskilt myckel om alla försäkrar baratill , måste bolagen höja sina premiesatser så att de för försäkring till80 % fär nästan lika mycket i premie som de skulle fä för däresl allaförsäkrar till . Besparingen uteblir alliså i slort sett närförfaringssättet blir allmänt och då blir resultatet att det fåtal som drabbasav totalskada gör kännbara föriuster. Detär kommitténs mening att 25 S skall vara en ram inom vilken bolagen skallutforma villkoren.