prop · G30386 · 1979-12-31 00:00:00 — F, n, lillämpas, liksom för industribyggnader allmänt, enspärregel enligt vilken värdet inte får undersliga av äteranskaffningskostnaden.Kommittén har här föreslagit att gränsen bestäms till eller beroendepå anläggningens återstående livslängd, Åven denna fråga avser jag att behandlai samband med värderingen av övriga industribyggnader. Jag vill emellertidredan nu förutskicka att jag inle anser atl någon särbestämmelse bör gälla förkraftanläggningarna, Å andra sidan skall naturligtvis spärregeln kunna brytasigenom med hänsyn till säregna förhållanden. Som framgått av det nu anförda bör alltså vattenkraftenvärderas enligt en avkastningsmetod och värmekraften enligt en produklionskoslnadsmelod.Nu kan emellertid de olika kraftslagen inle ses isolerade från varandra vidvärderingen. Vid värderingen av vattenkraftsanläggningarna bestäms avkastningenmed utgångspunkt i de gällande tarifferna. Dessa är emellertid så satta att densamlade intäkten frän de olika kraftslagen skall läcka de samladedriftkostnaderna och dessutom förränta nedlagt kapital. Detta innebär att denbilliga vattenkraften får kompensera den dyra värmekraften. Självfallet körs deolika kraftslagen så att tillgångarna utnyttjas på mest 1979/80:86 15 rationella sätl, I första hand utnytljas vattenkraften ochdärefter olika slag av värmekraft i ordning efter storleken på den rörligaproduktionskostnaden för resp, värmekraflslag, Vattenkraftproduklionen varierarunder olika år beroende på vattentillgången, som under extrema förhållanden kanavvika med ända till ca ± från normal tillgång. Vattenkraften kommersålunda i vårt elsystem alt utnyttjas helt under såväl vålär som torrår underdet alt värmekraflen konimer alt tas i anspråk endast i den utsträckning sombehövs för att tillsammans med vattenkraften upprätthålla erforderligelproduktion i landet, 1 det teoretiska fallet att produktionen enbart baseras påvattenkraft måste utbyggnaden dimensioneras så att produktionen säkras ävenunder vatten-fattiga år. Härför fordras en överdimensionering avvattenkraftsutbyggnaden som ger betydande kraftspill under vattenrika ochnormala år. Den värmekraft, som ingår i vårt elsystem möjliggör således ettbättre utnyttjande av vattenkraften. Värmekraften bidrar därför lill att öka vatlenkraftsanlägg-ningarnasavkastning. En del av det värde värmekraftverken faktiskt har som delar avkraftsystemet kommer alltså vid en strikt avkastningsvärdering atl redovisassom förhöjda värden på valtenkraftsanläggningarna. Som jag har nämnl är dennaeffekt t, o, m, så kraftig att värmekraftens värde enligt avkastningsmetodenframstår som negaiivt. Skillnaden mellan värmekraftens värde enliglproduktionskostnadsmetoden resp, avkaslningsmetoden blir i princip ett uttryckför omfattningen av denna överflyttningseffekt. Kommitténs värderingsmodell förvattenkraften innebär i enlighel därmed att dess avkastningsvärde jämkas så altdet sammanlagda värdet av landets vatten- och värmekraft motsvarar det avkastningsvärdesom erhålls om landets samlade krafttillgångar värderades med ledning av nugällande tariffer. Jämkningen bör härvid enligt kommittén utföras så attvärmekraften erhåller värden som framstår som rimliga i förhållande lillvattenkraften. Den sammanvägning som skall ske innebär alltså att enavkastningsvärdering görs av kraftproduktionen som helhet och då underförutsättning alt de ifrågavarande anläggningarna är nya. Vid denna värderinghar kommittén föreslagit en kapilaliseringsränla på . Det sålunda framräknadevärdet skall sedan minskas med det värde som framkommer där man åsatlvärmekraften de värden som anses rimliga. Återstoden fördelas därefter påvattenkraftsanläggningarna. Den nu föreslagna modellen har kritiserats från olikautgångspunkter. Några länsstyrelser har rest invändningar mot en sänkning avvärdena för vattenkraften med tanke på mistade skatteintäkter för de berördakommunerna. a. kraftintressenternas sida har invändningar riktals motden förordade kapitaliseringsprocenten på 5 och likaså mot sättet att beräknavärdet på värmekraften. Vad först gäller frågan om jämkning av värdet påvattenkraften vill jag nämna följande. Som tidigare nämnts medför en renavkastningsvärdering av vattenkraften med utgångspunkt i gällande tariffer förhöga värden. Prop.1979/80:86 16 bör enligt min mening beaktas pä något sätt. Givetvis fårdelta inle ske på sådant sätt alt vattenkraftsanläggningarna åsätls värden somframstår som för låga med tanke på deras lönsamhet. De bedömningar somkommittén har gjort med utgångspunkt i en ränta efter sann mot bakgrund avden kostnadsökning som värmekraftsanläggningarna uppvisar innebär enligt minmening lillräckliga garantier för rimliga värden, I fråga om effekterna för dekommuner där vattenkraftsanläggningarna finns, vill jag erinra om belydelsenav vårt system för skatleutjämning med dess garanterade skattekrafts-nivåer.Ett eventuellt minskat skatteunderlag lill följd av alt en ren avkastningsmetodinte tillämpas för vattenkraften kommer därigenom i praktiken inte att påverkakommunernas inkomster. Man har som sagt också kritiserat kommitténs närmarekalkyler i andra avseenden. Som skäl för atl använda en högre kapilaliseringsränlaän vid avkastningsvärderingen har man bl. a, pekal på ovisshelsfaktorersåsom anläggningarnas återstående livslängd eller osäkra framtida drift- ochunderhållskostnader, Enligl min mening bör emellertid faktorer av sistnämndaslag inte rimligen inverka på valet av kapilaliseringsränla. De angivnafaktorerna får i stället beaktas särskilt vid värderingen av anläggningarna ifråga. Vidare vill jag erinra om alt det också finns argument som talar för attden av kommittén valda procentsatsen är för hög, snarare än för låg, I deundersökningar som gjorts bl, a, inom industridepartementet och som redovisaisi promemorian (Ds I 1978:10) Energitillförsel har man således genomgåenderäknat med lägre tal. Det har i den nämnda rapporten angelts att ominvesteringar i energiförsörjningen kan uppfylla ett lönsamhelskrav där räntanberäknats till mellan och sä torde de långsiktigt vara fulllkonkurrenskraftiga med andra investeringar. Mot denna bakgrund anser jag atl den metod och deberäkningsgrunder som kommittén föreslagit är rimliga och de bör ocksåtillämpas vid allmänna fastighetstaxering. Liksom beträffande andra slag av byggnader bör degrundläggande reglerna för värderingen tas in i FTL, De ytterligare regler somkan behövas får utfärdas av regeringen eller av RSV, I fråga om kapitaliseringsräntanför kraftanläggningarna har önskemål framförts om atl denna skall anges i FTL,Jag anser emellertid att regler härom bör tas in bland de föreskrifter somregeringen skall utfärda. Så har för övrigl redan skell i fråga om kapitaliseringsräntanför grusfyndigheter och exploateringsmark. Regler härom återfinns numera i 1kap, 5 § fastighetstaxeringsförordningen (1979:1193), FTF, 2.3 Värdering av industribyggnader och övriga byggnader I kommitténs tidigare förslag avsåg begreppetindustribyggnad en restgrupp byggnader av skiftande karaktär. Här skedde enändring i samband 1979/80:86 17 med att FTL infördes. En uppdelning gjordes så althithörande byggnader numera enligt 2 kap, 2 § FTL indelas i antingenindustribyggnad eller övrig byggnad. Enligt 2 kap, 2 § FTL avses medindustribyggnad byggnad som är inrättad för industriell verksamhet och medövrig byggnad byggnad som inte skall utgöra någon annan tidigare i FTLuppräknad byggnadstyp. Det går inte att göra någon generell gränsdragning niellanindustribyggnad och övrig byggnad vid val av värderingsmetod, I fortsättningenkommer jag därför atl använda beteckningen industribyggnad för dessa två typerav byggnader, I direktiven lill kommittén angavs att den skulle sökakomma fram till förenklade regler för åsättande av värden vidfastighetstaxeringen främst när del gäller industri- och vattenfallsfastigheter.Regler för värdering av vattenfallsfastigheter har redan införts i samband medtillkomsten av FTL, En återstående värderingsfråga i denna del har jag tagitupp i föregående avsnitt, I kommunalskaUelagen (1928:370), KL, finns mycketknapphändiga och översiktliga regler för värdering av andra industrifastigheterän vattenfallsfastigheter. Detaljerade regler lämnades i slällel i deanvisningar som RSV och skattecheferna meddelade ärs allmännafastighetstaxering. Vanligen användes vid värderingen av industribyggnad den s,k, anläggningskostnadsmetoden. Vid beräkning av byggnadskostnaden skedde uppskattning av äteranskaffningskostnaden och därefter en nedskrivning avdenna med hänsyn till ålder, användbarhet och skick, Åleranskaffnings-koslnadenuppskattades med ledning av antingen erfarenhelslal för nybygg-nadskoslnaden aven likartad byggnad eller av den historiska byggnadskoslnaden, RSV utarbetadeomräkningstal för att göra det möjligt att beräkna äteranskaffningskostnaden vidvärdetidpunkten, Äteranskaffningskostnaden skrevs därefter ned med hänsyn lillbyggnadens ålder, användbarhet och skick. Det belopp som återstod ansågs utgörabyggnadens värde. Vid nedskrivningen skulle fastighelstaxeringsnämnden beaktaatt värdel av byggnad normalt inte borde sättas lägre än till av beräknad återanskaffningskostnad.För vissa objekt kunde lokala förhållanden och speciella förhållanden föranledaatt andra nedskrivningsförfaranden användes, 1 vissa fall kunde värderingen skeenligt en kapilaliseringsmetod, varvid en framräknad hyresintäkt kapitaliseradesoch hänsyn togs till uppskattad återstående varaklighetstid för byggnaden, Fastighelstaxeringsnämndenhade valfrihet att välja den värderingsmetod som ansågs mest lämplig i detenskilda fallet. Vid båda metoderna skulle vid värderingen hänsyn las tillsådana för taxeringsenheten säregna förhållanden, som inverkade på värdet. Kommittén har, som jag lidigare har nämnt, föreslagit ettmera formbundel förfarande vid värdering av industribyggnader än vad som gällerenligt nuvarande regler. Förslaget innebär att det vid värdering avindustribyggnader skall finnas två olika metoder. En avkastningsmetod skallanvändas vid värderingen av byggnader av mer ordinär typ och en 1979/80:86 18 produktionskostnadsmetod vid värderingen av s. k,skräddarsydda byggnader och liknande speciella industribyggnader, värmekraftsanläggningar,bensinstalionsbyggnader, kiosker, byggnader med olämplig utformning för normalindustriproduktion samt byggnadskonstruktioner som inte har karaktär av hus. Förslagen har genomgående fåll ett positivl mottagande avremissinstanserna. Några remissinstanser har emellertid ansett att en delproblem kan uppkomma för fastighetstaxeringsnämnderna vid val avvärderingsmetod. Synpunkter har även framförts i fråga om värderingsmetodernas ulformning. Jag har tidigare nämnt att den föreslagna ordningen enligtmin mening är klart överlägsen den nuvarande. Det föreslagnavärderingsförfarandet är mer formbundet än enligt nuvarande regler, Detla anserjag vara posilivt. Det bör således inle som någon remissinstans har föreslagitvara möjligt att som alternativ använda produktionskostnadsmetoden även förordinära industribyggnader, 1 fråga om val av värderingsmetod vill jag nämnaatt marknadsvärdet enligt 5 kap, 5 § FTL i första hand skall bestämmas enligt ortsprismetoden,i andra hand enligt avkaslningsmetoden och försl i iredje handproduktionskostnadsmetoden. är det emellertid än så länge svårt att få framett sådant underlag för industribyggnader atl den förstnämnda metoden kananvändas i nämnvärd omfattning. Enligt min mening bör i stället avkastningsmetodenanvändas i så slor utsträckning som möjligt. Det kan visserligen vara svårt attfinna en hell entydig metod för att särskilja vilka byggnader som bör värderasenligt avkastningsmetoden resp, produktionskostnadsmetoden. Valet mellan vilkenmetod som bör användas får i slällel ske efter mera allmänna överväganden.Dessa svårigheter bör dock inte överdrivas, RSV bör kunna ge lämpligaanvisningar till vägledning för en sådan bedömning. Jag biträder förslagel altanvända en avkastningsmetod vid värderingen av ordinära industribyggnader ochen produktionskostnadsmetod vid värderingen av s, k, skräddarsyddaindustribyggnader m, fi. En regel härom bör tas in i 11 kap, 1 § FTL, Jagkommer senare att behandla värderingen av bl, a. kiosker och till vilken typ avbyggnad dessa skall hänföras, Kommitténs förslag i fråga om avkastningsmetod innebär atlfastighetens marknadsvärde beräknas genom en omräkning till nutid av denframtida nettoavkastningen från fastigheten. Byggnadsvärdet utgör skillnadenmellan totalvärdet och markvärdet. Värderingsmetoden är enligt förslagelutformad som en brutlokapitaliseringsmetod, vilket innebär atl totalvärdetbestäms genom att den totala årliga hyran multipliceras med en brutlokapitaliseringsfaktor.Dessa faktorer skall bestämmas så att taxeringsvärdet erhålls direkt.Riktvärdet skall anges som produkten av en brutlokapitaliseringsfaktor och 1979/80:86 19 den totala årliga värderingshyran. Enligt förslagel bör RSV upprätta elt tabellverk där bruttokapitaliseringsfaklornför en indusirienhet av viss angiven beskaffenhet knyts till en värdeserie.Denna industrienhet föreslås vara en värderingsenhel som är bebyggd med enindustribyggnad, uppförd med etl normalt förhållandemellan taxeringsenhetens taxerade markvärde och dess totala värderingshyra, bör RSV även upprätta elt tabellverk förvärderingshyran där värderingshyran per m för viss lokaltyp av vissbeskaffenhet knyts till en värdeserie. Den värderingsenhel som bör ligga tillgrund för värdeserien föreslås vara en värderingsenhel som är bebyggd med enindustribyggnad av viss lokaltyp och med normal slandard uppförd under perioden1975-79, Förslaget om avkastningsmelodens utformning har mottagits positivlav fiertalet av de remissinstanser som har yttrat sig i denna del, Nägraremissinstanser har berörl frågan om problem med bestämmande av värderingshyran. För egen del vill jag nämna följande. Den utgående hyranför industrifastigheter kan, av skäl som kommittén har nämnt, i ett schabloniseratvärderingsförfarande ofta inle anses vara elt utlryck för den framlidahyresintäkten och därmed industrifastighetens värde. Skillnader i ulgående hyraspeglar heller inte alltid värdeskillnader mellan fastigheterna. Hyresmarknadenför industrifastigheter är, som kommittén har framhållit, annorlunda än i frågaom hyreshus där det finns ell väl utvecklat system för fastställandet av hyror.Därför bör enligt min mening den utgående hyran inle användas vid värderingenav industribyggnader. Jag biträder förslaget atl i stället använda envärderingshyra. Jag är medveten om alt del kan bli besvär med att bestämmavärderingshyran. Problemen är dock överkomliga och enligl min mening börlämpliga värderingshyror gå att få fram. Om byggnadens karaktär är sådan allvärderingshyran inle kan anses ge uttryck för värdet får detla justeras pågrund av säregna förhållanden. Jag återkommer till denna fråga . De värdefaktorer, som enligt kommittén bör sårskilt beaklasvid bestämmandet av riktvärdet för en industribyggnad är, vad beträffarvärderingshyran, ålder, lokaltyp, standard och beläggningsgrad, saml vadbeträffar bruttokapitaliseringsfaklorn, ålder och markvärdeandel. Värdefaktorernas definitioner enligt förslagel ärföljande: Enligt kommittén bestäms industribyggnadens återståendelivslängd av byggnadens nybyggnadsär, omfattningen av fill- och ombyggnader oehtidpunkten för dessa. Åldersklasserna för industribyggnad skall inte få göras slörreän att de för Prop.1979/80:86 20 byggnad med en ålder motsvarande högst omfattar högst10 år, Enligt förslaget skall industribyggnad uppdelas pålokaltyper. Värdefaktorn lokaltyp skall bestämmas med hänsyn lill det ändamållokalen är inrättad för. Uppdelning av en lokal i skilda lokaltyper skallendast ske om delarna överstiger av byggnadens totala bruksarea eller omdelarna överstiger 250 m- bruksarea. För värdefaktorn lokallyp skall finnas minst fyra klasser.Enligt kommittén finns det anledning atl skilja på minst fyra olika lokaltyper,nämligen produktionslokaler, industrikontor, lager och parkeringslokaler, Standarden skall bestämmas med hänsyn till lokalytansutförande och utrustning. För värdefaktorn standard skall finnas minst treklasser, Med beläggningsgrad avses del genomsnittliga utnyttjandetav det totala antalet tillgängliga parkeringslokaler i industribyggnad, Belräffande parkeringslokaler skall för värdefaktornbeläggningsgrad finnas minst tre klasser, Med värdefaktorn markvärdeandel avses förhållandel mellanvärderingsenhetens taxerade markvärde och dess lotala årliga värderingshyra. För värdefaktorn markvärdeandel skall finnas minst tvåklasser. De föreslagna värdefaktorerna har godtagils av flertaletav de remissinstanser som har yttrat sig i denna del. Jag biträder i huvudsak förslagel om värdefaktorer. 1fråga om värdefaktorn lokaltyp vill jag föreslå att ordet bruksarea byls utmot lokalyta. Någon saklig ändring i förhållande till kommittéförslaget är inteavsedd. Lokalytan skall således bestämmas såsom bruksarea enligl de mätreglersom nu utgör svensk standard. Jag har i prop, 1979/80:40 (s, 127) omfastighetstaxering, m, m, behandlat denna fråga utförligare i samband medvärdering av småhus. Jag kommer senare att föreslå atl parkeringshus skallindelas som hyreshus oeh inte som enligt förslagel i industribyggnad. Medhänsyn härtill bör värdefaktorn beläggningsgrad utgå ur förslaget till 11 kap.4 § FTL. I likhet med några remissinstanser anser jag attparkeringslokaler inle bör utgöra en egen lokaltyp utan med fördel kan hänförastill en lokaltyp benämnd lager m. m. Anledningen härtill är atl iindustribyggnader som används för tillverkningsindustri m, m, torde parkeringsulrymmenendast förekomma i ringa utsträckning och då närmast ha karaktären av lagerutrymmen.Att särskilja dessa utrymmen synes därför onödigt kompliceravärderingsförfarandet. Milt förslag innebär att för värdefaktorn lokaltyp börfinnas minst tre klasser. I fråga om värdefaktorn ålder vad beträffar bruttokapitaliseringsfaklornvill jag nämna följande. Den sannolika återstående livslängden för byggnader med lång återstående livslängd bör beslämmas med hänsyn till 1979/80:86 21 nybyggnadsår, omfattningen av till- och ombyggnader samttidpunkten för dessa. Däremot bör för andra byggnader den sannolika återståendelivslängden uppskattas direkt. Jag föreslår att värdefaktorn ålder i 11 kap, 6 §FTL utformas i enlighet med vad jag nu har nämnt, Kommitténs förslag till värdering enligt produktionskostnadsmetodeninnebär att byggnadens värde beräknas genom att äteranskaffningskostnadenuppskattas och därefter nedräknas med hänsyn till ålder, användbarhet ochskick. Enligt kommittén bör äteranskaffningskostnaden i första hand bestämmasutifrån erfarenhetstal för nybyggnadskostnader och i andra hand utifrån enuppräkning av historiska byggnadskoslnader. Riktvärdet för en industribyggnadskall anges genom en nedräkningsfaktor. Denna skall ange den faktor varmedbyggnadens återanskaffningskostnad beräknad enligt 5 kap, 6 § FTL skallmultipliceras för att byggnadens lekniska nuvärde skall erhållas. Kommittén har föreslagit att den nuvarande spärregeln, enliglvilken taxeringsvärde normalt inte borde sättas lägre än avberäknad återanskaffningskostnad, ändras. Delta skulle ske genom all nedräkningsfaktorn,dvs, del lal varmed äteranskaffningskostnaden skall multipliceras för att dettekniska nuvärdet skall erhållas, minimeras. Enligt förslaget skall gränsen, ide fall återstående livslängd är minsl , bestämmas till förindustribyggnader med lång livslängd, vilka vid laxeringstillfället har fullgodanvändbarhet och till för byggnader med kort livslängd och fullgodanvändbarhet. För byggnader som har en återstående livslängd som är mindre än10 år bör enligt kommittén gränsen bestämmas till för byggnader med långlivslängd och god användbarhet och till för byggnader med kort livslängdoch god användbarhet, Enligl förslaget bör regeringen eller myndighet somregeringen beslämmer utfärda föreskrifter angående minimering av nedräkningsfaktorn, I regel har kommitténs förslag till värdering avindustribyggnad enligl produktionskostnadsmetoden godtagits avremissinstanserna. Det har emellertid framhållits svårigheter vid beräkning avdet tekniska nuvärdet. Jag vill först nämna att jag är positiv till förslagelom utformning av produktionskostnadsmetoden. Metoden att utgå frånnybyggnadskostnaderna kan i vissa fall vara svår att tillämpa, 1 den mån detfinns möjlighet att utgå från nybyggnadskostnaden bör dock denna användas, Iövriga fall bör en melod med uppräkning av de historiska byggnadskostnadernaanvändas. Liksom i fråga om värmekraftverken bör den historiska kostnaden kunnaanvändas inte bara som självständig modell utan även för att belysa det värdesom man fått fram med ledning av nybyggnadskoslnaderna. Det finns givetvis ävenmöjlighet alt justera värdet på grund av säregna förhållanden. Jag återkommertill denna fråga . 1979/80:86 22 Förslaget till spärregel har kritiserals av bl, a.Vattenfall. Jag vill nämna alt riktvärdet enligl förslaget till 11 kap, 7§ FTLskall anges genom en nedräkningsfaktor. Riktvärdet bör liksom i fråga omriktvärden för övrig egendom enligt FTL meddelas i anvisningsform och inte iform av bindande föreskrifter. Enligt min mening bör även minimeringen av dennafaktor anges i anvisningsform. Jag återkommer lill denna fråga . Enligt förslaget bör följande värdefaktorer särskiltbeaktas vid bestämmande av riktvärde för industribyggnad enliglproduktionskostnadsmetoden: 1, Återståendelivslängden (värdefaktorn ålder), 2, Byggnadskategorin(värdefaktorn byggnadskategori). 3, Byggnadensutförande och utrustning (värdefaktorn standard), 4, Geografiskaläget (värdefaktorn orlslyp). Värdefaktorernas definitioner enligt förslaget ärföljande: Värdefaktorn ålder bestäms enligt förslaget till 11 kap, 4§ FTL, Med byggnadskategori avses industribyggnadens karaktär ochkonstruktion. För värdefaktorn byggnadskategori skall finnas minst treklasser, Värdefaktorn standard bestäms med hänsyn tillindustribyggnadens utförande och utrustning. Enligt kommittén bör för ordinära byggnader standardenbestämmas enligt samma regler som föreslagits för värdering enligt avkaslningsmetoden.För andra byggnader får standarden bestämmas efter mera allmänna överväganden.För vissa byggnadskategorier saknas enligt kommittén anledning att särskiljaolika standardklasser t, ex, värmekraftsanläggningar. Kommittén föreslår därföringen indelning i standardklasser. Med ortstyp avses industribyggnadens läge i förhållandetill tätort. För vissa byggnadskalegorier, t. ex, värmekraftsanläggningarsaknas enligt kommittén anledning atl särskilja olika klasser för ortstyp.Kommittén föreslår därför ingen indelning i ortslypsklasser. Kommitténs förslag lill värdefaktorer har i regelgodtagits av de remissinstanser som har yttrat sig, 1 fråga om värdefaktorn ålder föreslår jag att denutformas på samma sätl som jag har föreslagit beträffande värdefaktorn ålder i11 kap, 6 S FTL, Under hand har jag erfarit atl det vid det fortsattaarbetet med atl ta fram underlag till bl, a, föreskrifter har visat sig attbyggnadernas standard under normala betingelser i allt väsentligt varierar itakt med byggnadernas ålder. 1979/80:86 23 Enligt min mening är del därför tills vidare lämpligt altstandarden inte utgör särskild värdefaktor vid bestämmandet av nedräkningsfaktorn.Hänsyn till avvikelser i fråga om med hänsyn lill åldern får tagas i form av juslering för säregnaförhållanden. Den omständigheten atl standarden tas bort som särskildvärdefaktor innebär att de av kommittén föreslagna procenttalen som nedre gränsför nedräkningsfaktorn (spärregler) vid fullgod användbarhet bör jämkas nedåtså atl de innefattar normal beskaffenhet vid akluell ålder. Som jag lidigarehar nämnt bör minimeringen av nedräkningsfaktorn anges i anvisningsform, Iövrigt biträder jag förslagel, 2.3.4 Juslering för säregna förhållanden Vid allmänna fastighetstaxering förelåg inte meddet fria förfarande som användes vid bestämmandet av taxeringsvärdet förindustribyggnader något behov av juslering för säregna förhållanden.