prop · G3031 · 1979-12-31 00:00:00 — Som viåterkommer till i näsla avsnill bör dock nämnden ges ett slörre ansvar än dennu har över den vård som äger rum med slöd av lagen. Vi anser del ocksåangeläget att möjligt få till stånd ell smidigare inlagningsförfarandei konverteringsfallen. Den läkare som är ansvarig för vården av den frivilligiinlagde patienten bör genom dt vårdintyg direkl kunna få patienten överfördlill vård med stöd av LSPV. I de fall undanlag görs fråntvåläkarförfarandet är del givetvis av största vikt att patientensrättssäkerhet garanteras på någol annat sätt. Vi förordar att nämnden i dessafall skall pröva behovel av vård med slöd av LSPV. Såväl överläkarprövningensom den nämndprövning som alltså i vissa fall ersätter övertäkarprövningen börgöras . Vi anser del möjligt att för bägge slagen av prövning faslslälladen senaste tidpunkten 1979/80:1 179 Någon mera avsevärl ökadarbelsbelaslning för nämnderna bör inle bli (Öljden av vara förslag. Vi har övervägt alt öppna möjlighettill ytterligare undantag från tvåläkarprövningen. när det skulle medförabelydande olägenhet för patienten att vidhålla kravet på en sådan piövning. Somframgår av LSPV-förslagel anser socialslyrelsen en utveckling motenläkaiföifarande kombinerat med nämndprövning viktig för alt möjliggöraönskvärda organisatoriska förändringar av den psykiatriska vården. Påläkarhåll har kritiken mol förslagel varit kraftig. Man menar bl, a. alt detskulle minska rättssäkerheten inom regelsystemet. Vi har mot den bakgrundenslannal för all förorda all man lills vidare i slorl behäller de nuvarandereglerna. Våra begränsade förslag till ändringar av intagningsförfarandel böremellertid ses som en övergångslösning. Den nya utredningen bör enligl vårmening ges direktiv att komma med förslag till en sådan ulbyggd nämndfunklionatl en obligatorisk prövning av en frislående nämnd kan bli möjlig i fråga omalla intagningar enligl LSPV. I en sådan silualion får naturligtvistvåläkarförfarandet omprövas. Ingenting hindrar heller enligt vår mening i del fortsatta arbetet med en översyn av LSPV prövar frågan om ylterligareundantag från ivåläkaiförfarandd med förtur i syfte all avlägsna de hinder somkan finnas för den organisatoriska ulvecklingen pä del psykiairiskavårdområdet. Nära samman med reglerna ominlagningsförfarandei hör möjlighelerna alt begära polishandräckning för all fäden sjuke förd lill sjukhus. Enligl gällande bestämmelser är del endast denläkare som beslutar om inlagning som kan fä lill stånd polishandräckning isamband med inlagningen. LSPV-gmppen föreslår alt möjlighet att begärahandräckning skall ges den läkare som har ulfärdal vårdintyget och som alltsåkänner palienlens lillslånd bäsl. Remissinstanserna har tillstyrkt förslaget.Vi föreslår all del genomförs redan nu ulan att den nya översynen av LSPVavvaklas. 3.4 Ökade ansvarsuppgifter för nämnden Under remissbehandlingen av LPV-förslagethar del påpekats all del finns skäl som lalar för all nämnden skall göra enregelbunden granskning av alla längre vårdfall, t. ex. pröva palienlens behovav forlsall vård med stöd av LSPV . Del är givetvis i hög grad önskvärlall vård enligl en tvångslag som LSPV så myckel som möjligt kan prövas ochföljas av elt fristående organ. Nämnderna uppfyller med sin nuvarandesammansällning och verksamhel de villkor på ett domstolsliknande organ somenligl regeringsformen och enligt konvention angående skydd fördemänskliga rällighe-lema och de grundläggande friheterna skall finnas för atlgarantera lagligheten vid alla frihetsberövanden. Frågan om att utöka nämndernas ansvar beror naturligtvis ihög grad av vilka fakliska möjligheler som nämnderna har atl undernuvarande organisaloriska förulsältningar klara en sådan uppgifl.LSPV-gruppens undersökningar visar alt drygl av palienlerna är utskrivnainom , näslan efler en månad och . Såvitt vikan bedöma bör det vara möjligt atl inom ramen för nuvarande organisation utökanämndernas ansvar genom all läla nämnderna obligaloriskl pröva behovel av fortsalttvångsvärd när patienten har varil intagen för vård . "Vi harvidare övervägl all föreslå all denna nämndprövning därefter skall upprepas varIredje månad. Den nuvarande nämndorganisationen kan emellertid med sinnuvarande uppbyggnad inle klara så omfattande uppgifter. Vi har därför slannalför atl föreslå atl nämnden själv skall ta slällning lill i vilken ulslräckningman i fortsäUningen skall pröva behovet av forlsall tvångsvård. Som envägledning för denna bedömning bör tillämpningsföreskrifter utfärdas. Man harfrån klienlorganisationshåll påpekal atl det även i fråga om äldre, dementaeller som kroniskt sjuka ansedda palienler finns anledning atl genomåterkommande nämndprövningar undersöka möjlighelerna all ersätta den vård somhar inletts med tvång med en vård i friviUiga former. Som har framgått av vad vi sagttidigare anser vi det angeläget alt nämnden på detta och andra sätt i högregrad än nu görs ansvarig för den vård som bedrivs oberoende av patientenssamtycke. Det bör bli en uppgift för den nya parlamentariska kommittén attnärmare granska fömtsättningama för en på så vis utökad nämnd verksamhet.Utöver en obligatorisk prövning av alla intagna enligl vad vi harföreslagit förordar vi atl nämnden i överensstämmelse med LSPV-gmppens förslagsjälvständigt skall kunna pröva fråga om uiskrivning av patient. LSPV-gruppen har föreslagit attnämnden skall få ökade lillsynsuppgifter i fråga om behandlingsarbetet bl. a.genom att gå igenom en behandlingsplan som överläkaren skall upprätta.Förslaget har kritiserats av flera remissinstanser, som har menat att nämndeninte bör ha inflytande över den medicinska vården. Nämndens framtida ställning ochuppgifter hör till de principiella frågor som bör prövas i det fortsattautredningsarbetet. Som närmare framgår av specialmotiveringen föreslår vi,utöver de tidigare föreslagna ändringama, endast ett par smärre ändringar inämndens ansvarsuppgifter i avvaktan på denna prövning. Vi har i arbetsgmppen diskuteratmöjligheterna att förstärka nämndfunktionen genom någon form av anknytning tiUlänsrätterna. Dessa berörs emellertid av det principförslag om en ny friståendeallmän förvaltningsdomstol i varje län som avses bli genomfört den 1 juli1979. Vi anser därför att fömtsättningama att helt eller delvis lägga övernämndernas uppgifter på de nya länsdomstolama eller att ge nämndema enkanslimässig anknytning till dessa domstolar bör bedömas sedam den nyalänsdomstolsorgani-sationen har tagit form. Denna fråga bör därmed prövas avden nya kommittén. 1979/80:1 181 Som har framgått av våra allmännaöverväganden ansluler vi oss lill förslagel atl i fortsättningen benämnautskrivningsnämnderna psykiatriska nämnder. Vi har också funnit skäl attföreslåen viss utökning av nämndernas sammansältning. Nämndema beslår Ln. av enlagfaren ordförande som är eller har varil domare, en läkare som bör varasärskill kunnig i psykiatri och en person med erfarenhet i allmänna värv.LSPV-gruppen föreslår alt nämndema skall ulökas med ivå personer, varav en börha särskilda kunskaper på det sociala området. Nämnden framstår som den främstagaranten för atl patienlernas rättssäkerhet blir tillgodosedd inomtvångslagens ram. Detla gör det angeläget alt förstärka lekmannainflytandet inämnden. Vi ansluter oss därför lill förslaget att öka antalet ledamöter inämnden. Detla förslag har vid remissbehandlingen också fått slöd avsocialslyrelsen. Vi anseratl av de tre ledamöter som skall finnas utöver den lagfame ordföranden ochläkaren bör en vara särskill insatt i sociala frågor och de båda övriga lekmän.Som en följd av detta bör centrala psykiatriska nämnden utökas tiU sexledamöter, en lagfaren ordförande, två läkare som är särskill kunniga ipsykiatri, en person som är särskilt insatt i sociala frågor och två lekmän. Våra nu framförda förslag tilländrade ansvarsuppgifter för nämnderna innebär tillsammans med vad vi i näslaavsnitt föreslår beträffande nämndemas befattning med rättshjälpsärenden attfrågan om behovel av resursförstärkningar för nämnderna aktualiseras. Vi harinte hafl möjlighel att närmare pröva frågan i detta sammanhang. Vi förutsätteri ställd atl den kommeratt behandlas i det fortsatta beredningsarbetet inomkanslihuset. 3.5 Rätten till offentligt biträde m. m. Enligl rällshjälpslagen (1972:429)kan offentligt biträde förordnas i mål eller ärende om intagning ellerutskrivning enligt LSPV. Offentligt bilräde skall utses för den som åtgärdenavser, om det behövs för all lillvarala patientens rätt. Enligl vadLSPV-gruppen har konstaterat förekommer denna rättshjälp för patienterna ianmärkningsvärt liten omfaUning. LSPV-gruppen har bl. a. föreslagil attinformationen till patienterna skall förbällras och att uppgiften alt förordnabiträde, tillerkänna biträdet arvode m. m. skall ligga på de psykiatriskanämnderna i stället för som på de särskilda rättshjälpsnämnderna.Rätlshjälpsulredningen har i betänkandet (SOU 1977:49) Översyn av rättshjälpssystemelföreslagil att offentligt biträde skall utses i ärenden om administrativafrihetsberövanden, om det inte är obehövligt. Vid remissbehandlingen av såvälrällshjälpsulredningens belänkande som LSPV-gruppens förslag har deremissinstanser som berört frågan förordat en vidgning av rätten till biträde.Vi ansluler oss för vår del lill rättshjälpsutredningens förslag att offentligtbiträde skall utses, om det inte Prop.1979/80:1 ,82 Förslaget innebär en presumtion för altbilräde skall förordnas. Vi vill peka på möjlighelerna alt förordna ocksäpersoner utanför jurislkåren, I.ex. socialarbelare, lill offenlligl bilräde. Både när del gäller LPV-förslagetoch rällshjälpsulredningens förslag har en majoritet av remissinstanserförordal all uppgiften att förordna offentligt bilräde skall ligga på denmyndighet som handlägger målet eller åren-del. Vi ansluter oss till detla ochförordar sålunda atl rätten till offenlligl bilräde för den som vårdas med slödav LSPV skall prövas av de psykiatriska nämnderna. Dessa bör också besluta iandra frågor som rör offentligt bilräde, t. ex. ersättning till biträdd. Vi anser det ulomordenlligl vikliglall patienten blir ordeniligl informerad om sina rättigheter säväl när delgäller alt fä rättshjälp genom offentligt bilräde som all fä sin inlagningenligl LSPV prövad av nämnden. Vi förordar därför alt LSPV komplelleras medregler som gör en sådan information obligatorisk. Förslagels närmare innebörd framgårav special-motiveringen. Psykialrisk sjukvård bedrivs delsvid polikliniker, vårdcentraler m. m,, s. k. öppen vård, dels efler inlagningvid sjukhus, sk. sluten värd. Det bör observeras all termen sluten i sjukvårdsorganisaloriskasammanhang bara betyder alt vården bereds på sjukhus och att del för vårdenbehövs en bäddplals ål patienten. Tvärtemot vad många tror har den däremolingel med inlåsning e.d. alt göra. Psykialrisk vård bedrivs härulöver vid t.ex,enskill vårdhem, PBU-cenlral eller olika anslaller uianför sjukvården. Med sjukhus avses i SjvL lasarett,sjuksluga och sjukhem. Sjukhus för mer omfattande vård kallas lasarell. Dessaär indelade i kliniker efter olika medicinska specialiteter. På kliniken kanfinnas flera överläkare med en av dem som klinikchef. Psykialrisk värd gesanfingen vid en eller flera kliniker inom lasarell eller vid vissa lasarettsom är avsedda enbarl för psykialrisk vård. Det senare är fallel när delgäller de förutvarande statliga och kommunala sinnessjukhusen. Sjukhem är en samlingsbeteckningför sjukhus som tillhör den enklaste sjukhuskalegorin. Sjukhem skall lillhuvudsaklig del vara inrällal för viss vård, nämligen vård av bl.a. långvariglkroppssjuka och lätlskölta psykiskl sjuka. Överiäkarens molsvarighel vidsjukhem kallas sjukhemsläkare. kan efler framställning avsjukvårdsslyrelsen förordna atl sjukhemsläkaren skall benämnas överiäkare (16S2 si. Enligl 21 § förordna viss läkare, som inle är fasl anställd, försärskilda uppgifter, s. k. konsullläkare. 1 praktiken anlilas inte sällankonsultläkare för den psykiatriska värden vid somatisk klinik och vidsjukhemmen. Enligt I § 3 st. LSPV får vård enligl lagen beredas påsjukhus som drivs 1979/80:1 183 av slalen, landsiingskommun eller kommun som inte tillhörlandstingskommun. Av I S 4 st. framgår att lagen även förutsätter alt del vidsjukhuset finns en överläkare. Sådan läkare finns enligt vad om har sagtstidigare främsl vid lasareU. Enligl 25 S SjvL får palienl normall endasi las inpä sjukhus (klinik) som är avsett för den värd patienten kräver. Eftersomendast psykiairiska kliniker vid lasarell är inrätlade för värd av psykisklsjuka palienler blir följden all inlagning med stöd av LSPV främsl kommer ifräga vid psykialrisk lasareUsklinik. Vid sjukhemmen för psykiskl sjukafinns i regel inga övertäkarljänsler och ivångsintagning kan då inle komma ifräga på dem. Som har sagts tidigare kan det dock med socialstyrelsensmedgivande inrättas överläkartjänst vid dem. Sjukhemmet kan ävenadministrafivl införlivas med en psykialrisk klinik under dennas överläkare. Omså sker finns det inga legala hinder för Ivångsiniagning och LSPV-vård även påetl sådant hem. Enligl LSPV-gruppens mening finnsdet i palienlens inlresse behov av alt i vissa fall underiälla tillämpningen avLSPV vid somatisk klinik eller pä sjukhem. För atl uppnå detla resultatföreslär gruppen atl, förutom överläkare, även annan av sjukvårdsstyrelseutsedd läkare - t.ex. konsultläkare - skulle kunna få i uppdrag all svara förtillämpningen av lagen. Vidare menar gruppen alt det finns resurser alt meddelapsykialrisk vård vid vissa inrättningar som inle ingår i den allmännasjukvårdsorganisationen, t.ex. vid en del slörre enskilda vårdhem, och atlLSPV borde kunna tillämpas även vid sådan institution. Gruppen föreslår därföratt regeringen skall ges möjlighel alt beslämma om LSPV skall vara lillämpligäven på annan vårdinslilulion än sjukhus. Förslagen har inle mölt någranämnvärda invändningar under remissbehandlingen. atl man är posiliv lill den möjlighel som öppnas till samordning med densomatiska sjukvården och lill all bedriva vård enligt LSPV ocksä på sjukhem istörre ulsträckning. Förbundet förutsätter atl sjukvårdshuvudmannen gesmöjlighel all själv välja formerna och lämplig avpalienl enligl lagen. framhåller ä andra sidan alt delinle bör komma i fräga atl av vårdorganisaloriska skäl överlämna åtsjukvårdshuvudmännen all beslämma vem som skall företa de för rätlsssäkerhetenutomordentligt vikliga prövningarna enligl LSPV, vare sig det gäller somatiskklinik eller sjukhem för psykiskl sjuka. Man kan givelvis diskuteralämpligheten av alt tilämpa LSPV vid t. ex. enskilda vårdhem. Det viktigasle ärdock enligl vår mening alt goda vårdresurser ställs till förfogande även förLSPV-palienler i största möjliga ulsträckning. Regeringen bör därför - somLSPV-gruppen har föreslagit -ges möjlighet alt bestämma all LSPV skall fålillämpas på annan sjukvårdsinrättning än statligt eller landslingskommunaltsjukhus. En förutsätlning bör då vara atl institutionen knyts till ett psykialrisklsjukhus. Som vi återkommer lill i följande avsnill bör delta förslag kunna visasig särskill belydelsefulll i fråga om värden av missbrukare. Prop.19''9/80:1 184 LSPV-gruppens förslag attsjukvårdshuvudmannen skall få möjlighet alt självständigl beslämma atl annanläkare än överläkare skall ha ansvarel för LSPV: s tillämpning är fränorganisatorisk synpunkt tilltalande men väcker vissa betänkligheter ur främsträllssäkerhelssynpunkl. Om i stiillet regeringen ges sådan befogenhel bör delemellertid inte finnas nägot hinder mot att utse en annan läkare, som ärpsykialrisk specialist, som ansvarig. Förslagel om att LSPV efter regeringensbeslämmande skall kunna tillämpas även vid vårdinstitutioner med andrahuvudmän än staten och landsting gör del vidare nödvändigl att regeringen färi uppdrag att ulse läkaie som har all fullgöra överläkarens rälligheler ochskyldigheler enligt LSPV. Regeringen bör få rätt att tillsocialstyrelsen delegera befogenhel att uppdra åt annan läkare atl ftillgöiauppgifter som enligt LSPV ankommer på överläkare. 3.7 Vården av alkohol- och narkotikamissbrukare De lidigare behandlade reglerna iLSPV om intagningsförfarandel, ökade ansvarsuppgifler för nämnden, rallen tilloffenlligl bilräde m. m. och de organisaloriska förulsäliningarna för vårdenligt lagen gäller - med den begränsning som följer av den maximeradevårdliden - för missbruksfallen enligl 2 S i samma utsträckning som för demsom avses med generalindikalionen i I S. Som har framgått av våra allmännaöverväganden anser vi emellertid atl vissa särskilda besiämmelser är påkalladenär del gäller vården av alkohol- och narkolikamissbrukare. Till en början bör del påpekas attde tidigare redovisade förslagen beträffande organisationen av LSPV-vårdenbanar väg för bättre och mer flexibla vårdformer inom missbruksvården. För attge ökad stadga ål utvecklingen föreslår vi att det inom varje landstingsområdeskall upprättas en plan för den medicinska vården av alkohol- ochnarkolikamissbrukare inom landstingsområdet. Planen - som bör godkännas avsocialslyrelsen - hör föruiom de hiUillsvarande psykiatriska klinikerna la uppde övriga vårdinstitutioner, t.ex. behandlingshem, som har lillräckliga medicinskaresurser för atl kunna ge vård ål missbrukare. Vi föreställer oss alt ellsyslem kan ulbilda sig där missbrukaren efter en första behandling under detmest akuta skedet på en psykiatrisk klinik förs över till ell behandlingshemför fortsatt avgiftning och psykialrisk vård i samband med denna. Även om vårdpå psykialrisk klinik - i vart fall i inledningsskede! - bör vara denregelmässiga vårdformen, bör del inle uteslutas att missbrukare, som lidigarehar vårdats på sådan klinik och därför är väl kända och utredda, kan bliintagna direkt på behandlingshem för medicinsk vård. Del är emellertid vikliglatt framhålla all sådana möjligheter inle får leda till all vissa palienler gesen vård med sämre standard. Det har ofta påpekats som en bristi den nuvarande vården av missbrukarna att dessa efler en kortare tidsavgiftning ofta får lämna sjukhuset Prop.1979/80:1 185 utan alt del finns någon lillfiedsliillande koppling tillsocialvården. De missbrukare som på detta sätt kommer ut efter atl ha avgiftatslöper mycket slora risker alt återfalla i sitt missbruk. Efter en lid blir detdärför aktuelll med en ny avgiftning på sjukhus. Socialulredningen harföreslagit alt en beslämmelse om samverkan mellan den psykiairiska värden ochsocialvården skall tas in i LSPV, Enligt förslagel skall överläkaren när någonsom missbrukar beroendefiamkallande medel har lagits in på sjukhus med stöd avLSPV med patientens samiycke underrätta socialnämnden om patienten har behovav sociala slöd- och hjälpinsatser som inte lämpligen kan ges genomsjukvårdshuvudmannens försorg. Socialulredningen har sett förslagel som enmöjlighet alt säkerställa kontinuiteten i värden sä all en mera långsiktigbearbelning och behandling av de problem som ligger bakom alkohol- ochnarkotikaberoendel kommer till stånd inom socialljänslen. Del sociala ansvarel förmissbrukaren behåller givelvis också patienten medstöd av LSPV fär medicinsk vård. Vi delar i likhel med flerlalelremissinstanser som har tagit upp frågan socialulredningens uppfattning omvikten av atl etl formaliseral samrådsförfarande mellan de båda vårdområdenakommer till stånd. I dl vidare perspektiv gäller delta naluriiglvis inle baramissbrukare utan alla sjukvårdens patienter med behov av sociala stöd- ochhjälpinsalser. Hälso- och sjukvårdsutredningen har också i särskill uppdragall överväga fiågorna om samverkan mellan sjukvård och socialvård. Vi haremellertid i likhel med socialulredningen den meningen alt vården avmissbrukarna rymmer så speciella problem alt samverkansfrägan bör prövas isärskild ordning. Ulredningen har inte velat föreslå all en samverkan skalletableras med lagens hjälp, om inte patienten själv är införstådd med det. Vianser dock för vår del all del inte bör finnas några hinder mot att som etl ledi den Ivångsvård som LSPV medger göra en samverkansbeslämmelse oberoende avpalienlens samiycke. Däremol bör det ligga i överläkarens hand alt söka bedömapatientens behov av sociala tjänster. En samverkan skall säledes inte görasobligatorisk i de fall den inte behövs. Den som är så djupl nedgången isitl alkohol- eller narkolikaberoende atl han behöver tas om hand med slöd avLSPV lorde dock oflasl vara i behov av slöd och hjälp från socialljänslen. Förall yllerligare söka säkerslälla atl missbrukaren får den sociala eftervård somhan behöver anser vi all en behandlingsplan bör upprällas inom socialljänslen.Della är i sig en nalurlig ålgärd som brukas redan nu vid olika sociala insalser.Vi anser dock all del är befogal atl göra behandlingsplanen obligalorisk närdet gäller de missbrukare som efler avgiftning enligl LSPV behöver socialrehabililering. Behandlingsplanen bör upprällas efter samråd med den läkaresom ansvarar för den medicinska värden. Del finns skäl alt understryka allsocialljänstens insalser helt skall bygga på frivillighei och medverkan av denenskilde. De föreslagna reglerna skall Prop.1979/80:1 ,86 sålunda inle ge möjlighet att tvinga pä missbrukaren ensocial eftervård som han inte själv ställer upp pä. Bestämmelserna om samverkanoch behandlingsplan föreslås bli intagna i LSPV. De kommenteras ytterligare ispecialmoliveringen. Våra förslag föranleder ändringar iframför alli LSPV. En del av förslagen medför tämligen ingripande ändringar ilagen, bl.a. har paragrafindelningen påverkals. 1 andra avseenden harändringarna enbarl redaktionell karaklär. LSPV är otvivelaktigt i behov av enmer genomgripande översyn. Denna bör emellertid bli en uppgift för denparlamentariska kommitté som vi föreslår skall tillsällas. Vi har avslält från konkretalagförslag i övrigt. När det gäller och rättshjälpslagen(1972:429) pägår beredningsarbete inom . De av våraförslag som berör dessa lagar bör prövas lagtekniskt och i övrigt i samband meddella arbete. Del nya namnet på LSPV - lag omviss psykiatrisk vård (LPV) - har tillkommit på LSPV-gruppens förslag. Som LSPV-gruppenframhåller har ibland termen sluten vård vållat missförstånd. I stället för allange vislelse på inslilution har den uppfallals som ell uttryck för tvångsvård.Med de ökade möjligheler till öppen vård enligt lagen som vi föreslår blirlermen sluien vård dessulom än mer missvisande. Ordel "sluten" harockså fått utgå i den följande laglexlen. Uiskrivningsnämnderna föreslås ifortsättningen bli kallade psykiatriska nämnder och den nuvarande psykiatriskanämnden centrala psykiairiska nämnden. Vi ansluter oss därmed tillLSPV-gruppens förslag. Också vid den mer begränsade revision av LSPV som nuföreslås kommer nämligen nämnderna all få vidgade ansvarsuppgifter. Att låtanamnel på nämnderna även föra tanken till enbart derasutskrivningsuppgifler vore därför enligl vår mening inle riktigt. Ändringarna i första styckel närdet gäller lagens specialindikationer är en följd av den nyaintagningsbestämmelse för missbrukare av alkohol och narkotika som föreslås i 2§. Förslaget har kommenterats i den allmänna motiveringen. 1 § kommer sannoliktatt få en begränsad tillämpning på missbrukare . Det finns dockinget hinder mot att tillämpa 1 § på missbruksfall. En djupt nedgångenmissbmkare som företer sådana psykotiska drag att han otvivelaktigt måsteanses lida av psykisk sjukdom bör givetvis, liksom den som t. ex. lider avalkoholdemens, kunna las om hand enligt 1 §, när fömtsäUningar därförföreligger i övrigt. 1 all synnerhet gäller detta om hans psykiska skador omfattningen att man redan Prop.1979/80:1 187 från början måste räkna med att maximiliden fyra veckorför vård enligl 2 S inte kommer all vara tillräcklig. Beslämmelserna i tredje och jjärdeslyckena har av redaktionella skäl förts till en ny 3 S (se nedan). Samlidiglhar rubriken närmasl före 3 S salls närmast före 4 S- Bakgrunden till den nya paragrafenframgårav våra allmänna överväganden och den allmänna motiveringen. Vi harföredragit alt begränsa de missbruk som skall kunna föranleda intagning enligtparagrafen till alkohol och narkolika.