prop · G3032 · 1979-12-31 00:00:00 — Skolöverstyrelsenpekar vidare på all förevarande beslämmelse skall gälla för personer som pågrund av uppdrag hos myndighei deltar i myndighels verksamhet. Det innebär allelevrepresentanter t. ex. i samarbelsnämnd kommer att omfattas av lagensbestämmelser. Del bör också uppmärksammas alt beslämmelserna kommer atl bliaktuella för föräldrar och elever, som kommer att ingå i organ i den blivandeSIA-skolan, exempelvis den föreslagna skolnämnden. pekarsärskill på de problem delta kan medföra i fall, då elev inte uppnåttsiraffmyndig ålder. Försocialvårdens vidkommande fömtsätter alt dess vetenskapliga rådomfattas av beslämmelsen. finner del betänkligt atl erkändavårdanstalter för alkoholmissbrukare kommer att falla utanför sekrelesslagen(promemorian s. 233). Om lagen inte gäller för dem, måste i vart fall frågan omtystnadsplikt regleras i någon form av avlal. konstaterar atlbeslämmelsen omfattar personer, som har ställts sig till socialvårdensförfogande med s. k. kontrakierade familjehem (promemorian s. 236).Socialstyrelsen finner del önskvärt att samtliga av socialvården anlitadefamiljehem liksom t. ex. stödfamiljer omfattas av beslämmelsen med hänsyn lillalt det är nödvändigl all delge dessa sekreiessskyddade uppgifter för all deskall kunna fullgöra sina uppgifter på ell tillfredsställande sätt. Luftfartsverketerinrar om atl flyghaveri eller tillbud enligt luftfartslagen skall utredas . Sådana kommissioner tillsätts i regel avluftfartsverket. De är i sill arbete självständiga i förhållande till verketoch avger rapport över undersökningsresultat till verket. Ledamot av sådankommission kan vara en i privat Ijänsl -1, ex. i ett flygförelag-anställdperson. Verkels uppdragsavtal ingås med vederbörande själv, varför han blirbunden av bestämmelsen i 1 kap. 3 §. Emellertid anlitar ibland utomstående för utredningar där specialkunskapererfordras. I dessa fall ingås uppdragsavtalet med vederbörandes arbetsgivare.Det är väsentligt att även en sådan expert förs in under den kategoriuppdragstagare i 1 kap. 3 § som omfattas av handlingssekretess ochlystnadsplikl. Eventuell tillkomst av en enligtföreliggande utredningsmaterial kan komma all påverka utformningen av dessaregler. Tillämpningsområdetför bestämmelsen bör enligt riksrevisionsverkel klargöras ytteriigare,särskill vad avser uppdragstagare (konsulter), jfr under 1 kap, 2 §, Enligtspecialmotiveringen (s, 235) skall endast sådana uppdragstagare som är fysiskapersoner i sekreiesshänseende jämställas med arbetstagare hos myndighet, Åandra sidan sägs (s, 236) atl, om myndighet Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 ,vi 191 träffatavlal med enskild, det i undanlagsfall kan le sig naturiigt att arbetstagarehos motparten får lyda Under Beslämmelse i sekretesslagen. Vad som åsyftas ärfall då arbetstagaren ställts till myndighetens förfogande och deltar i dessverksamhet på samma sätt som om myndigheten hade ingått uppdragsavtal medvederbörande själv. Enligt är framställningen oklar,vilket torde bottna i förhållandel, atl enligt nuvarande principer straff intekan utkrävas av juridiska personer utan bara av personer inom förelaget. RRVvill i detla sammanhang framhålla alt flertalet kvalificerade konsulter inomområdel för tjänster såsom redovisning, revision, rationalisering,verksamhetsplanering o, d, är anställda hos juridiska personer med vilkakontrakt tecknas. Så är exempelvis numera oftast fallel beträffande auktoriseraderevisorer, sedan möjlighel öppnats för dessa all bedriva verksamhelen iaktiebolagets form. Även om motparten i kontraktsförhållandet är juridiskperson, är de tjänster som avses personligt präglade. En föruisäiining förerhållande av sådana uppdrag som här avses är därför ofta, att viss personställs till förfogande för uppdragels utförande. Detta kommer till uttryckgenom atl namnet på medarbetare hos konsulten som avses sysselsättas meduppdraget anges i kontraktet. Utbyte av ifrågavarande personal fär ske förstefter särskild överenskommelse. Vidare erinras om gällande tystnadsplikl enligtRRV:s instruktion förden som äreller varit verksam hos verket och om påföljdenenligt 20 kap, 3 § BrB, Konsullen förbinder sig all göra de medarbetare somsysselsätts med uppdraget uppmärksam härpå. Användningen av konsultersom är arbetstagare hos juridiska personer ökar i statsförvaltningen. Det avtalsregleradeskadeståndet är som sanktion inte jämförbart med påföljd enligt BrB, Osäkerhetrörande ansvarsregleringen för konsulter kommer att minska deras användbarhetför offentliga uppdrag och föranleda särskilda problem för myndigheter som ilikhet med RRV måste anlita deras tiänster. För RRV:s del har frågan särskildbetydelse vid revision av affärsverken, RRVanser sammanfattningsvis alt del är naturligt all arbetstagare både hosjuridiska och fysiska personer under förhållanden likartade dem som tidigareangetts fär lyda under sekretesslagens bestämmelser. Möjlighet härtill öppnasgenom alt i uppräkningen i förvarande paragraf också ingår den som "påannan liknande grund deltar i myndighetens verksamhet", Ispecialmoliveringen bör dock klart anges att förbud enligt 2 § 2 också träffaranställda hos juridiska och fysiska personer som personligen är bundna tilluppdraget genom kontrakt mellan uppdragsgivare och arbetsgivare. Alternativtföreslår RRV en komplettering av texten i 3 §, Ävenstadsjuristen i noterar alt den i motiven gjorda uppräkningenav personer som enligt 3 § omfattas av sekretessplikt upptar "konsulter avskilda slag". Härigenom tillgodoses ett inom kommunerna ofta föreliggandebehov. Stadsjuristen fömtsätter all här även avses konsulter som tillfälligtanlitas vid enlreprenadupphandlingar och i samband med affärsverksamhet. ,som förklarar sig inte ha något att invända mot Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 192 förslagetsbegränsning av den personkrets som skall omfattas av den nya sekrelesslagen,anser att det behövs en kompletterande lagstiftning om tystnadsplikt för andrapersonkategorier i eller vid sidan av denna lag. Som exempel nämner verketlokalvårdare, vaktmästare och hantverkare m, fl, som utför arbete i verkets ochkassornas lokaler utan att delta i dess egentliga verksamhet. Enmellanställning intar praktikanter som för sin utbildning (t, ex,socionomstuderande) eller för fullgörande av obligatorisk praktik inom grund-och gymnasieskolan deltar i myndighetens arbete. föreslårdärför att efter 3 § intas en ny paragraf som medför tystnadsplikl om vad somerfarits om enskilds personliga förhållanden för de personer som ulan alt deltai den egentliga verksamhelen biträder myndigheten i dess arbete. Paragrafen börges sådan utformning atl den jämväl kan åberopas i sådana civilrätlsligarelationer, som avses i specialmoliveringen (s, 236), saml att den blirstraffsanklionerad med stöd av BrB, Angåendedenna fråga hänvisas också till sammanställningen under I kap, 2 § och 20 kap,3 § BrB (JK:s yttrande), JKdiskuterar bl, a, de problem som uppkommer för tjänsteman som blir underkastaddubbla tystnadsplikter och anför: Ipromemorian uttalas såsom självklart, att en tjänsteman skall bevara sintystnad också sedan han övergått lill annan verksamhet för del allmänna ellerhelt lämnat del allmännas tiänst (s, 124), Denna ståndpunkt stämmer med ordeni 1 kap, 3 §,------------------ "eller har deltagit" , En annan sakär, sägs det vidare,alt tjänstemannen i sin nya verksamhet, där sekretessregeln i fråga antagesinte gälla, på nytt kan länkas fä del av de uppgifter om vilka han hade entystnadsplikt som härrörde från den föregående anställningen. Han skulle enligtpromemorian i så fall vara löst från sin lystnadsplikl. Denna uppfattningaruppenbarligen icke förenlig med nyssnämnda ord i 1 kap, 3 §, Tystnadspliktenbestår enligt detta lagrum också i detla fall efler övergång lill annananställning. Jag kan inte heller finna motiveral all i fråga om tystnadspliktengöra skillnad mellan de båda föregående fallen å ena sidan och det sistnämndafallel å den andra sidan. Bl, a, kommer del ju i praktiken ofta att bliomöjligt alt bevisa i vilken verksamhet uppgiften blivit bekant förtjänstemannen. Bortsettfrån bestämmelsen i I kap, 5 § tredje stycket 1 lämnar lagförslaget öppet vadsom skall gälla om en tjänsteman har dubbla tystnadsplikter av olika valörerbeträffande samma uppgift, en silualion som myckel väl kan länkas förekommainom t, ex, vårdområdet, Naturiigast anserjag vara att en starkaresekretessplikt tager över en svagare. Det nu sagda belyser vad som ovan (anm,:under 1 kap, 2 §) sagts om konsekvenserna av sekretessens generella-dvs, bådehandlingssekretessens och tystnadspliktens- bindning vid i försia handverksamhetens art, ärendelyp resp, myndighei. Det är givet att hithörandefrågor måsle lösas genom klara regler i lagtexten, Ipromemorian uppställs också frågan vad som skall gälla om information som ärhemlig i ett ärende genom handling eller på annat sätt överförs till annanmyndighet för att användas i ärende där sekretess inte är föreskriven. Härmedjämställs det fall att hemliga uppgifter lösgörs från den särskilda verksamheteller frän den myndighei till vilken sekretessen är knuten och Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 193 tagesi anspråk i annan verksamhet för del allmänna resp, hos annan myndighet (s,125), Frågan besvaras så, all sekreiessen inte följer handlingen eller denmuntliga informationen utanför det primära sekreiessområdei, om inte enkompletterande regel härom kan åberopas. Detta svar följer, sägs det vidare, avdel i lagförslaget belräffande de olika sekretessreglernas räckvidd genomgåendeanvända uttrycket att sekretess gäller uppgifter i viss verksamhet eller iviss typ av ärenden etc. Jag ansluter mig till denna ståndpunkt, dock med denreservationen att uttrycket, på grund av de i föregående stycke citerade ordeni 1 kap, 3 § ("eller har deltagit"), inte kan innebära upphävande aveller begränsning i en för en tjänsteman i tidigare anställning ellerverksamhet inträdd tystnadsplikt. /Åftar upp förhållandet mellan den föreslagna bestämmelsen och TF och anför: Offentlighetsprincipenär enligt 2 kap, TF i dess lydelse fr, o, m, tillämplig på myndigheter.Med myndighei likställs (2 kap, 5 §) , allmänt kyrkomöte ochbeslutande församling. Kapitlet upplager ingen definition av begreppetmyndighet. Underförarbetena till ändringarna i 2 kap, TF diskuterades hur man närmare skulle angetillämpningsområdet. Departementschefen fann övervägande skäl tala för attmyndighetsbegreppei, lill skillnad mot vad som gäller, inte närmaredefinierades i kapitlet, när det gäller frågan vilken kreis av organoffentlighetsprincipen över huvud taget är tillämplig på (prop, 1975/ 76:160 s,134-135), uttalade departementschefen att principens nuvarandetillämpningsområde inte fick begränsas. Detta skapade problem. En bestämning avområdet utifrån begreppet myndighet skulle nämligen inte komma att omfattaenstaka organ, på vilka principen äger lillämpning. Hit hörde notariuspublicus och, såvitt gällde den obligatoriska bilbesiktningen, AB SvenskBilprovning, vilka båda organ inte är myndigheter i RF:s mening. För att kommatill rätta med problemet förordade departementschefen att frågan om principenstillämpning utanför myndighetsområdet reglerades i annan författning än TF, t,ex, i en ny sekretesslag. Däremot fann departementschefen onödigt atl i TFuttryckligen erinra om denna möjlighet. Underåberopande av vad departementschefen enligt ovan anfört i propositionen1975/76:160 upptager förslaget i ett andra stycke i 1 kap, 4 § en bestämmelseom att vad som föreskrivs i TFom rätt alt taga del av handlingar hos myndigheti tillämpliga delar skall gälla också handlingar hos nolarius publicus och,såvitt angår verksamhet för obligatorisk besiktning av fordon, AB SvenskBilprovning, Härefter följer en bestämmelse alt dessa organ skall jämställasmed myndighei även vid tillämpningen av den föreslagna sekrelesslagen. Dennakonstruktion ger enligt min mening anledning till vissa frågor. Sekretess,som avses i 2 kap, 2 § TF utgör undantag från den i samma grundlag fastslagnaprincipen om handlingsoffentlighet och förutsätter alltså all denna principgäller. Det föreligger sålunda ett oskiljaktigt samband mellan offentlighet ochsekretess i allmän verksamhet, varvid den i TF reglerade offentligheten är delprimära. Innebörden av del föreslagna stadgandet i 1 kap, 4 § är , att isekretesslagen upplages en regel som, 45 1979/80. Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 194 genomutvidgning av begreppet allmän handling, utsträcker den i 2 kap. TF regleradeoffentlighetsprincipens tillämpningsområde utöver den ram, som uppdragils idenna grundlag, med de inskränkningar som följer av den föreslagnasekrelesslagen. Enav de frågor som kan ställas är om del, ulan bemyndigande i grundlag, ärmöjligt atl på detta sätt genom vanlig lag utvidga tillämpningsområdet föroffentlighetsprincipen och därmed för grundlagen. 1 denna fråga kan å ena sidanhävdas all detta ej bör möta hinder; följden blir bara alt offentlighetsprincipenstillämpningsområde delvis skyddas genom grundlag, delvis endasl genom vanliglag. Å andra sidan kan göras gällande alt offentlighetsprincipenstillämpningsområde exklusivt bestäms i TF. En sådan tolkning är inte förenligmed departementschefens förut återgivna uttalanden i prop. 1975/76:160. Som ellstöd för tolkningen skulle emellertid kunna åberopas att offentlighetsprincipensbegränsning till myndigheter också ulgör ell skydd för den enskilde eftersomdärigenom fastslås att handlingar hos enskilda inte är tillgängliga för envar.Med en sådan utgångspunkt möler del stora betänkligheter alt tillåta utvidgningav offentlighetsprincipens tillämpningsområde genom vanlig lag. Idet förda resonemanget har jag utgått från att begreppet myndighet i TF -i dess från gällande lydelse - inte innefattar organ avtypen AB . Departementschefen har visserligen utgått från altså inte är fallet men frågan torde i sista hand få lösas domslolsvägen. Detintressanta är enligt min mening all det finns andra organ av liknande typ somAB Svensk BUprovning -1, ex. AB Svensk anläggningsprovning - som ej upptagils iden nu föreslagna regeln men som med samma fog kunde ha hänförts underbegreppet myndighei i nuvarande TF. Om sislnämnda påslående är rikligt innebärpromemorieförslaget en direkt inskränkning i offentlighetsprincipenstillämpningsområde. Omden nya lydelsen av 2 kap. TF tillåter all tillämpningsområdet bedöms på sammasätt som fömt, är den föreslagna regeln i 1 kap. 4 S andra styckel utanbetydelse. Skulle en sådan tolkning inte vara möjlig, kan regeln bidraga tillalt - i enlighet med departementschefens uttalade avsikt - bevara det gällanderällslUlsiåndei. Den förändringen inträder dock alt skyddet inte blirgmndlagsfäsl. Är däremot en utvidgning av tillämpningsområdet för offentlighetsprincipenöver huvud tagel inte möjlig annal än genom grundlag eller med stöd av gmndlag,är förslaget ej möjligt alt genomföra. Inågra remissyttranden efteriyses en enhetlig reglering av offent lighets- ochsekretessreglerna vid samtliga riksprovplalser. Enligt arbetarskyddsstyrelsenär det svårt att förstå varför reglerna om offentlighet och sekretess skalltillämpas på riksprovplatsen AB eller på riksprovplalser somär statliga myndigheter men inte på riksprovplatsen AB StatensAnläggningsprovning. Det är önskvärt att lagstiftningen på denna punkt övervägsytteriigare. Det riktiga bör vara att reglerna lillämpas lika på allariksprovplalser oberoende av om de är en myndighei eller inte. Liknandesynpunkter anförs av AB . erinrar om att verket i sitt yttrande över LAH tog upp en frågasom knyter an lill förevarande stadgande. Verket hänvisade till 11 kap. 6 i! RF, vari förutsätts atl förvaltningsuppgift genom lag kan Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 överiämnastill bolag, förening, samfällighet eller stiftelse och att del då kan bli frågaom myndighetsutövning. Vidare framhöll verket all en lag (1975:444) ombeslutanderätt för riksprovplats som ej är myndighei utfärdats. Enligt denlagen fär riksprovplats, som är bolag eller stiftelse vari slalen har ettbestämmande inftytande - enligt de närmare föreskrifter som beslutas avregeringen eller myndighei som regeringen bestämmer - pröva fråga som gällergodkännande av produkt eller anläggning eller fastställande av avgift för utfördprovning. Sedermera har regeringen i förordningen (1976:139) om beslutanderättför riksprovplats som ej är myndighei föreskrivit alt s. k. föreskrivandemyndighet (se kungörelse 1974:898) får utfärda föreskrifter enligt vilkariksprovplats av del slag som angetts får pröva fråga som avses i lagen.Med stöd av denna lagstiftning har industriverket i egenskap av föreskrivandemyndighei utsetts dels AB (), vars samtligaaktier ägs av staten och som utsetts att vara riksprovplats bl. a. beträffandetryckkäri och öppna lagercisterner för förvaring av brandfariig vätska, attvara godkännande organ för cisterner och andra anordningar som används ianslutning till sådan förvaring och dels (), vars aktier till ägs avstaten och som utsetts att vara riksprovplats beträffande elektriska hushållsapparaterm. m., att vara godkännande organ för sådana apparater. erinrarom att statsmakterna förutskickat en utredning om offentlighetsprincipensutvidgning till nya områden, t. ex. till enskilda subjekt som har anförtrottsmyndighetsutövning. I promemorian uttalas att, i avvaktan på en sådan utredningom utvidgning av offentlighetsprincipens räckvidd, bestämmelser i ämnet intebör införas vid sidan av TF beträffande andra organ än sådana som f n. medsäkerhel kan anses vara omfattade av principen och att i så fall beslämmelsernai den nya sekretesslagen torde behöva uppta endast publicus saml ABSvensk såvitt angår den obligatoriska fordonsbesiktningen. borde det vara möjligt att redan nu komplettera 1 kap. 4 § andrastycket på sådant sätt att därav framgår att riksprovplats, vilken inte ärmyndighet men i vederbörlig ordning anförtrotts förvaltningsuppgift, vidtillämpningen av lagen skall jämställas med myndighet såvitt angår verksamhetsom omfattas av förvaltningsuppgiften. Enligtstatens provningsanslall bör paragrafen lämpligen formuleras så altoffentlighetsprincipen och den föreslagna sekrelesslagen kommer att omfattaverksamhet för officiell provning vid riksprovplats. Officiellprovning definieras enligt lagen (1974:896) om riksprovplalser m. m. som sådanleknisk provning, kontroll eller besiktning som är föreskriven i lag ellerannan författning och som ej är egenkontroll. Enligt nämnda lag skall officiellprovning utföras vid riksprovplats. Obligatoriskbesiktning av fordon är således sådan officiell provning som skall utföras vidriksprovplats. Enligt sina övergångsbestämmelser är lagen Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 196 omriksprovplalser m. m. emellertid inte automatiskt tillämplig på officiellprovning som bedrevs vid lagens tillkomst ulan del krävs ett särskillförordnande härför. Provningsanstalten har i skrivelse den 2 juni 1977föreslagit atl lagen om riksprovplalser skall tillämpas bl. a. på sådanobligatorisk besiktning av fordon som hitintills utförts vid AB SvenskBilprovning samt att AB utses till riksprovplats för fordonfr. o. m. . Regeringen förväntas fatta beslut i frågan underbörjan av 1978. SvenskBilprovning till riksprovplats uppstår den enligt prov-ningsanslaltens meningsynneriigen otUlfredsställande situationen atl en enda riksprovplats som inteär statlig myndighet omfattas av offentlighetsprincipen och den föreslagnasekretesslagens tillämpningsområde medan det för övriga privairäitsligtorganiserade riksprovplalser saknas regler om offentiighel och sekretess. Hittillsutsedda sådana riksprovplalser är AB () (fr. o.m. ), () (fr.o. ) och Centrallaboratoriet vid () (ft. Riksprovplalsernasprimära uppgift är atl utföra den tekniska provning eller undersökning somskall utgöra det faktaunderlag varpå den myndighet som föreskrivit krav påprodukten i fråga skall kunna avgöra om kravet är uppfyllt eller ej. Denprovningsverksamhet som utförs vid riksprovplalser har inte i sig ansettsinnefatta myndighetsutövning. Det kan emellertid i många fall vara såvälpraktiskt som önskvärt att beslutet i godkännandefrågan fattas avriksprovplatsen i direkt anslutning till provningen. Uppgiften att fatta besluti godkännandefrågan innefattar däremot utan tvivel myndighetsutövning. Enligt bestämmelserna i 11kap, 6 § iredje stycket i den nya RF kan förvaltningsuppgift överiämnas tillbolag, förening, samfällighet eller stiftelse. Om förvaltningsuppgifteninnefallar myndighetsutövning måste överlämnandet ske genom lag. Genom lagen(1975:444) om beslutanderätt för riksprovplats som ej är myndighet harriksdagen generelll medgivit privaträltsligl organiserade riksprovplalser attpröva fråga som gäller godkännande av produkt eller anläggning. Det primäraansvaret för beslul i godkännandefrågan ligger på den myndighet somföreskrivit krav på vilka egenskaper en produkt eller anläggning skalluppfylla. Enligt nämnda lag kan emellertid föreskrivande myndighet, då denfinner del lämpligt, delegera godkännandebeslut lill riksprovplats. De tvåprivairäitsligt organiserade riksprovplalser som börjat sin verksamhet- SA och SEMKO - har båda erhållit sådan befogenhet av respektive föreskrivandemyndighei. Provningsanstaltenframhålleravslutningsvis att det ärytterst angeläget att fä en enhetligreglering av offentlighets- och sekretessreglerna vid samtliga riksprovplalseroavsett om dessa är offentligrällsliga eller privaträltsligl organiseradesubjekt. Motiven för alt ärenden rörande beslut om godkännande av en produktskall omfattas av offentlighetsprincipen är desamma vare sig besluten fattas avden föreskrivande myndigheten eller av riksprovplatsen. En delegation avbeslutanderätten till riksprovplats txJr enligt provningsanstallens mening intemedföra en ändrad rättslig reglering i något avseende. Medanledning av industriverkets och provningsanstallens remissyttran- Prop.1979/80:2 Dei B Bilaga 2 . denhar Svenska Elektriska Materielkontrollanstalten (SEMCO) i särskild skrivelsemotsatt sig att offentlighetsprincipen bara för enhetlighetens skull utsträckslill nytillkomna riksprovplalser som är aktiebolag, SEMCO redogör försekretessfrågan från såväl nationell som internationell synpunkt och anför atldet är angeläget all inte nu oöveriagl utvidga offentlighetsprincipen lill ettområde där detta skulle medföra stora ölägenheter, SEMCO uttryckerförhoppningen all den genom sin skrivelse har klargjort all det rör sig om ett stortproblemkomplex med allvarliga konsekvenser, som endasl i sina huvuddrag kunnatberöras i skrivelsen, SEMCO anser det angeläget att problemkomplexet utredssärskill och all därvid de stora olikheter beaktas som finns i arbetsuppgifteroch problem för olika riksprovplalser. Representanter för olikariksprovplalser, bl, a, SEMCO, bör ha lillfälle all medverka i en sådanutredning. ABSvensk tar upp en terminologisk fråga. I paragrafen hartillämpningen på AB verksamhet avgränsats till att gällaverksamhet för "obligatorisk besiktning av fordon". Bolaget anser atlbenämningen på ifrågavarande verksamhet bör anpassas till terminologin i lagen(1974:896) om riksprovplalser m. m. och att den därför bör betecknas som "officiellprovning av fordon". Kammarrätteni ifrågasätter om inte dispaschör bör betraktas som myndighet eller ivart fall anges vara jämställd med myndighet. Kammarrätten noteraratt det ipromemorian (s. 234) sägs att dispaschör är en sådan självständig uppdragstagare,som visseriigen har fält uppgifter sig anförtrodda av myndighet men som handlari eget namn och som utåt framstår som utmstad med egen kompetens, och atl handärför inte kan anses knuten lill myndighet på det sätt som krävs för attsekretesslagen skall bli tillämplig. Även om detta nog kan vara riktigt,framhåller kammarrätten att dispaschören har hand om utredning och fördelningangående gemensamt haveri, tvister angående begränsning av redares ansvar,tvister om sjöförsäkring m. m. Dispaschörens beslul är bindande men kanöverklagas lill tingsrätt. Hans ställning är närmast all jämföra med domarens.Sålunda har lillsyn över dispaschörens verksamhet.