prop · G3032 · 1979-12-31 00:00:00 — En sådan tolkning avbestämmelserna torde inte vara avsedd och skulle för övrigi gesekretessbestämmelserna en myckel snäv lillämpning. De fiesla uppgifter tordeinföras i processen genom alt part anför dem eller inger en handling vari deåterges. En sådan uppgift kan inte anses inhämtad men bör likväl varaunderkastad samma sekretess som om domstolen hade inhämtat den från en annanmyndighei. 1 lagtexten bör användas ett verb som inte antyder någon aktivitetfrån domstolens sida såsom "härrör", "erhåller" ellerdylikt. Vissa begränsningar i sekretessen Hovrättenför anser att 2 kap. i många hänseenden innebär förtydliganden,och hovrätten tillstyrker i det väsentliga förslagel i denna del. Inte hellerÖB, eller I SR har i princip något alterinra mot innehållet i 2 kap. Fleraremissinstanser anmärker på atl 2 kap. är svårtillgängligt. Hovrätten förVästra uttalar all föreskrifterna i bl. 2 kap. medverkar lill atlgöra lagverket som helhet komplicerat och svårtillgängligt. De allmännaföreskrifterna i 2 kap. är enligt statskontorets mening inte likalättillgängliga som 3-11 kap. Detta sammanhänger givelvis med det abstraktareinnehållet i och med kopplingen lill TF. DAFA anser att kanske främst i 2 kap.en redaktionell överarbetning av textmassan skulle underiätta tillämpningen avreglerna. Enligt uppfattning är särskilt lagtexten i 2 kap. iden föreslagna utformningen delvis myckel komplicerad till sin uppbyggnad. Degrundläggande principerna får inte en tillräckligt framträdande och tydligpresentation ulan skyms i viss mån av undanlag och regler om speciellaförhållanden. Lanlbruksslyrelsen konstaterar att särskill en del paragraier i 2kap. kan bli svåra atl tiUämpa. Det förefaller styrelsen nödvändigt attförslaget i den delen blir föremål för översyn i syfle att göra lagtexten meralättillgänglig. Som svårtillgängliga betecknar också 5/lC0/.Sy? reglerna i 2kap., vilka bör kunna förenklas avsevärt. AUmänhetens pressombudsman anser atlbl. a. reglerna i 2 kap. 4-7 §§ är komplicerade och svårtillgängliga. Dessaregler som skall beaktas av i stort sett alla tillämpande myndigheter ochtiänsteman, måste te sig svåra för en icke juridiskt utbildad eller eljestsakkunnig person. Därlill kommer att undanlag från reglerna i stor utsträckningföreskrives på andra håll i lagen. befarar osäkerhet om vadsom gäller i dessa för medborgarna viktiga avseenden och kanske också brister itillämpningen. Bestämmelsernasdisposition tas upp i några yttranden. Kammarrätteni ifrågasätter en viss omdisponering av bestämmelserna ombegränsningar i sekretessen. Enligt kammarrättens mening skulle systematikenförbättras, om dessa bestämmelser placeras efter de Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 207 egentligasekretessbestämmelserna, dvs. mellan 11 kap. och 12 kap. Enligt juridiskafakulteten vid bör dispositionen i bl. 2 kap.fingranskas och helst undergå en grundlig överarbetning. Att juridiskafakulteten vid i har synpunkter på dispositionen av 2 kap.redovisas under lagens rubrik. SACOISR förordar en genomgripande omdisposilionav det som föreslås i 2 kap. Paragrafenär enligt regeringsrättens yttrande myckel knapphändigt motiverad ipromemorian (s. 244 O- Problemet synes sammanhänga med atl uttrycket"obehörigen" och därmed jämföriiga uttryck, som f n. återfinns påtystnadspliktens område, enligt förslagel kommer alt försvinna. Enligt regeringsrättensmening lorde emellertid beslämmelserna i 4 och 12 §§ bereda tillräckligamöjligheter för tjänstemannen alt tillvarata sin rätl. Det kan dessutom inteuteslutas att den föreslagna beslämmelsen av den enskilde medborgaren kan kommaalt uppfattas så, att han genom anmärkning mot myndighets agerande kan kommaatt riskera publicitet kring uppgifter som eljesl varit föremål för sekretess.Regeringsrätten förordar därför alt 1 § fär utgå. Skulle det i den praktiskatillämpningen visa sig att behov föreligger av en regel av detla slag, anserregeringsrällen frågan härom böra las upp lill förnyat övervägande. JOifrågasätter om inte en motsvarande beslämmelse behövs fördel fall altskadeståndsanspråk framställs mol vederbörande. anmärker altdel varken av lagtexten eller motiven framgår om undanlaget frånsekretessregleringen gälleräven i skadesiåndsärenden. Enligt styrelsens meningär del ofrånkomligt alt medge tiänsteman rätt atl utnyttja nödvändigsekretessbelagd information i skadeståndsärenden utan anknytning lill misstankeom brott eller tiänsteförseelse. Molsvarande rätt bör medges myndighei för dessskadereglerande verksamhet. Stadsjuristeni konstaterar all termen tjänsteförseelse finns också i 10kap. I § lagen om offentlig anställning. Denna beslämmelse gäller inte förandra än statligt reglerade kommunala gänsier. Inom den kommunala förvaltningeni övrigt, där fel eller försummelse i tiänsten numera inte äroffentligrättsligl reglerat utan skall ses som brott mot tjänsteavtalet, saknartermen veieriigen rättslig förankring. 1 gällande avtal med allmännabestämmelser för tiänsteman i kommunerna talas sålunda om "fel ellerförsummelse i tjänsten" (ABT 75 § 10, jfr 3 kap. 1 § skadeståndslagen).Den i promemorieförslaget valda termen kan enligt stadsjuristens mening geintryck av att 1 § gäller endasl tiänsteman på statligt reglerade tjänster ochinte kommunakjänstemän i övrigt. Eftersom detta inte rimligen kan vara tanken,bör termen "tjänsteförseelse" förslagsvis utbytas mot orden "iärende om disciplinansvar" eller liknande, eller ett klarläggande motivut- 1979/80:2 Del B Bilaga 2 208 talandegöras så att tvekan ej kommer atl råda huruvida bestämmelsen även är tillämplighos myndighet i ärende om disciplinärt ansvar för övriga anställda. Stadsjuristen framhållervidare atl också vid tillämpningen av denna paragraf myndighetsbegreppet gerupphov till osäkerhet. Om de av kommunaldemokraliulredningen i betänkandet (SOU1977:39) Företagsdemokrati i kommuner och landstingskommuner framlagdaförslagen om partssammansatta organ blir lag i föreliggande skick, är dettänkbart atl frågor om disciplinansvar kan komma att avgöras av ellerberedas i partssammansaiia organ. I den mån dessa erhåller beslutanderätt isådana ärenden kommer denna formellt alt grunda sig på delegation från dennämnd som eljesl haft att besluta i ärendet. Vare sig partssammansall organ harbeslutanderätt eller blott rådgivande (beredande) uppgift i disciplinärende,uppkommer frågan om organet är att anse som myndighei enligt 1 § (jfr prop.1975/76:160 s. 154) där inom statsmyndighet inrättat parissammansatt organ inteanses som sådant självständigt organ som avses i 2 kap. 8 § TF, 1 de fallorganet har beslutanderätt i ärendet måste det rimligen anses som myndighet iförevarande hänseende. Också om organet endast har beredande eller rådgivandefunktion synes starka skäl tala för att den för förseelsen misstänkte även hosdetta får röja hemliga uppgifter som är nödvändiga för alt han skall kunnavärja sig. En ändring i promemorieförslaget eller ett klargörandemotivutlalande förefaller stadsjuristen motiveral även i denna del.Stadsjuristen nämner att frågan, om de här avsedda organen är all anse sommyndighei, kan uppkomma också vid tillämpningen av vissa andra bestämmelser, i.ex. 4 § 2. Etttillägg till lagtexten föreslås av statskontoret, i vars yttrande sägs all lill1 § bör fogas följande mening: "Han skall därvid underrätta mottagaren omgällande sekretess eller förbehåll (jfr 13 § tredje styckel sista meningen)eller "humvida bestämmelse i sekrelesslagen är tillämplig beträffandeuppgifterna". - Mottagaren, även den egna myndigheten, kan behövaförvarnas, om den anställde tvingas all använda sekretessbelagda uppgifter isitt försvar. Detta framgår enligt statskontoret kanske inie alllid avuppgifterna själva. Uttrycketden som är underkastad sekretess kritiseras av några remissinstanser.Regeringsrätten anför att del är snarare uppgiften än personen som ärunderkastad sekretess och föreslår att uttrycket ersätts med "den som haralt iaktta sekretess". Kammarränen i gör samma invändning, ochsocialstyrelsen har samma förslag, medan JK och förordaratt "sekreiess" byts mot "sekrelessplikl" eller"tystnadsplikl". Bostadsdoms/ölentillstyrker förslaget att reglerna skall gälla också för arrendenämnd ochhyresnämnd. 1979/80:2 Del B Bilaga 2 209 Enligthovrätten för är det knappast korrekt atl tala om uppgift som domslol"behöver" i sin rättskipande eller rättsvårdande verksamhet. Delåsyftade innehållet torde komma fram t. ex. med formuleringen: "Angåendebegränsning av sekreiessen när fråga uppkommer cm atl inhämta uppgift idomstols rättskipande eller räitsvårdande verksamhet eller vid förundersökninggäller...", Möjligheternaenligt promemorieförslaget att lämna sekretessbelagd information till polis-eller åklagarmyndighet las upp särskill i två yttranden. Bankinspektionenframhåller all frågan uppkommer om i vilken utsträckning inspektionen kanlämna sekretessbelagd information i samband med brottsundersökningar.Framställningar från polis-eller åklagarmyndighet om tillgång tillsekretessbelagda uppgifter om enskilds förhållande till bank förekommer intesällan. Av promemorieförslaget all döma blir i sådana fall integeneralklausulen tillämplig och ej heller annan i lagen föreslagen begränsningav sekretessen i den mån denna ej enligt 10 § efterges av den enskilde.Utlämning av hemlig information fär i nyssnämnda fall enligt 2 § i ställetgmndas på bestämmelser i , Därvid konstaterar inspektionen alt enligtföreslagna nya bestämmelser i 38 kap, 8 § RB rättens förordnande krävs för atlsekretessbelagd handling skall kunna lillhandahållas. Genom kombinationen avhandlingssekreless och tystnadsplikl i den föreslagna sekretesslagen fårvidare, såvitt gäller sådan sekreiess som avser inspektionens verksamhet,beaktas den nya beslämmelsen i 36 kap, 6 a § RB, Enligt denna bestämmelse färden som har tystnadsplikt beträffande viss uppgift inte höras som vittne därommed mindre särskild anledning finns att uppgiften lämnas. Inspektionen påpekaralt den sekretessbelagda information om enskilds förhållande till bank som delhär gäller enligt banklagstiftningen omfattas av banksekretess, som innebärförbud mol yppande i "olrängl mål". Oträngt mål anses inte vara förhanden om förordnande om husrannsakan föreligger, Sådanl förordnande skall gesav undersökningsledare, åklagaren eller rällen. Även om förordnande om husrannsakanej har skett, har det ansetts som icke olrängl mål att tillhandagå polisen meduppgifter i och för brottsutredning, om skyldighel atl vittna förelegat ihändelse av åtal och skälig anledning lill misstanke om brott har funnits.Inspektionen hänvisar till atl det ibland har förekommit att i anslutning lillfömndersökningar uppgifter har begärts från länsåklagares sida om humvida hosbanker och bankkontor inom etl större område bankkonton, bankfack o, d, harförekommit för personer som har varit föremål för fömndersökning. Inspektionenhar - sedan begäran från åklagare har tillslyrkis av riksåklagaren - medverkatgenom insamling av uppgifterna vilka genom inspektionens försorg därefter haröveriämnats lill åklagarmyndigheten. Möjligen kan medverkan av detta slagdiskuteras utifrån sekretesslagen och föreslagen ändring i RB, Inspektionenutgår dock från att denna medverkan, som är betingad av praktiska skäl och somär naturiig utifrån banklagstiftningens sekreiessförulsättningar, blir möjligäven Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 210 Eftersom 7 § inte ärtillämplig vid fömndersökning, konstaterar general-tullstyrelsen attundersökningsledare måste med stöd av 23 kap, 14 § RB begära att rättenförordnar att hemlig handling som förvaras hos myndighet tillhandahålls vidförundersökningen, Atl detta inte bör gälla vid sådan förundersökning itullmål, som handhas av tullpersonal, framgår av styrelsens kommentarer till 1kap, 2 §, Styrelsen finner att del skulle vara mycket opraktiskt och onödigt,om denna omgång över huvud laget skall behöva lillämpas vid fömndersökning itullmäl, oavsett om den handläggs av polis-eller tullpersonal, i varje fallsåvida det är fråga om utlämnande av sådana uppgifter som avses i 10 kap, 1-5§§ och 8 §, Eftersom enligt sin instruktion har till uppgift attövervaka efterievnaden av gällande införsel-och utförselbestämmelser ochtullpersonalen har till uppgift att brott som avses i vamsmugglingslagen inteäger rum Ofr 14 § varusmugglingslagen), vore del besynneriigi om intetullmyndighet skulle kunna lämna ut nämnda slag av uppgifter på direkt begäranfrån undersökningsledare i ett tullmål. Enligt styrelsens mening borde sådantutlämnande fä anses ingå i tullverkels "särskilda verksamhet" somavses i 1 kap, 2 §, även om det skulle strida mol uttalandet ispecialmotiveringen lill I kap, 2 § (s, 228) enligt vilket uppgiftslämnandesom lill övervägande delen äger rum i mottagande myndighets intresse inte kanförsvaras med hänvisning till definitionen av sekreiess, JOhänvisar lill vad han anför belräffande uttrycket "tillsyn" i 1 kap,5 § första Slyckel 1, finner det angelägel att del bristande sekretesskyddet fär gällaendast uppgifter som behövs för tillsynen och betonar de särskilda krav somtillgången till normall sekretesskyddade uppgifter ställer påtillsynsmyndigheten, SACOISR hänvisar tillSveriges läkarförbunds yttrande, I förbundets yttrande anförs all 3 § intemedför någon som helst sekretess gentemot tillsynsmyndigheten - för hälso- ochsjukvårdens del . Detta sägs lill alt börja med innebära altmedicinalpersonalen - och denna grupp kommer efter medicinalansvarskommitlénslagförslag att bli än mer omfattande än - inte i något fall gentemotsocialstyrelsen åtnjuter någol som helst skydd för sin personliga integritetsåsom patienter. Så snart det gäller att granska medicinalpersonalenslämplighet för sin befattning är således samtliga hos läkare ochsjukvårdsinrättningar förda handlingar tillgängliga. Förbundetframhåller det som något alldeles unikt att en viss personalgrupp är heltutelämnad belräffande lämnade förtroenden så snart fråga är om anställningen.Förbundet framhåller atl det i tillsynsverksamhet anses ingåatt avge yttranden till domstolar och myndig- Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 ,,vf 211 heteri skilda sammanhang, Detla lorde gälla enligt lag, I den månarbelarskyddsmyndighei eller luftfartsmyndighet blir intresserade av en vissbefattningshavare ur medicinsk synpunkl är del således möjligt vända sig tillsocialstyrelsen och begära yttrande, varefter i krafl av sintillsynsfunktion kan infordra samtliga i landet förda sjukjournaler beträffande denna person. Alldeles som i promemorian påpekas (s, 365) i fråga omskolläkaren torde inte någon förlroendesekretess hindra atl råd ges om hurlämplig "vårdande" åtgärd härefter skall vidtas. Enligt förbundetsuppfattning är denna centrala bestämmelse om tillsynsmyndighetens befogenheteren "sekretessläcka" av sådan omfattning att alll tal om sekreiessenmellan myndigheter framstår som helt meningslöst. Det kan givetvis invändas atttillsynsverksamheten inte fär bedrivas på angivet sätt. Det är enligt förbundetemellertid ytteriigt lätt all motivera tillsynsmyndighetens infordrande avhandlingar med alt enskildas rätlssäkerhetsinlressen måste tillgodoses genomatt kontrollerar all andra myndigheters ingripanden mot denenskilde inte är medicinskt obefogade. Förbundet erinrar om atl sekreiessen,enligt vad som anförs i promemorian, inom sjukvården tillgodoser ändamålet atluppmuntra människor att söka sjukvård i lid ocii all lämna för vården behövligauppgifter ulan all behöva riskera atl uppgifterna i ett annal sammanhang läggslill grund för myndighetsingripanden (s, 355), Det är enligt förbundets meningell oavvisligt krav all alla omfattas av denna rätl att med förtroende kunnavända sig till sjukvården. Det måste vara ell i gmnden felaktigt synsätt attgöra sjukvården i sin helhet till en del av samhällets konlrollapparat.Förbundet påpekar vidare atl i promemorian -trots den oerhörda betydelsen avparagrafen - inte ens har gjorts ett försök atl definiera vadtillsynsverksamheten egentligen innefattar. Liknande synpunkter framförs avSvenska läkaresällskapet. Statskontoretpåpekar all i 3 § används ordet ombudsman i singularis, fastän den tekniskatermen på myndigheten annars är ombudsmän i pluralis (jfr 12 kap, 7§första slyckel där ombudsmän betecknar myndigheten och paragrafensandra slycke där singularformen används om handläggaren av ett visst ärende), Regeringsrättenanmärker all 4 § är så utformad att så snart en funktionär lämnar ensekreiesskyddad uppgift lill regeringen och I kap, 5 § eller 12 kap, 8 § inteär tillämplig, hela sekretesskyddet faller bort. En sådan ordning är integodtagbar. Om 2 kap, 4 § behålls, måsle reglerna om sekundär sekretesskompletteras, 1paragrafen anges, anförs det i yttrandet från kammarrätten i , attsekretessbelagd uppgift får lämnas till regeringen. Dessutom får uppgift lämnaslill annan myndighet under vissa förutsättningar. Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 212 kammarrättensmening att föredra alt de båda fallen regleras i skilda bestämmelser. påpekaratt regeln i p u n k t 2 bör avse även vissa andra ärenden än disciplinansvar,avskedande, avstängning eller åtalsanmälan. Verket ifrågasätter sålunda om interegeln bör gälla även ärende om läkarundersökning saml ärende om annatskiljande från tjänst eller uppdrag än avskedande. Regeln skulle då blitillämplig även på bl, a, ärenden om uppsägning på grund av arbetstagarespersonliga förhållanden och om entledigande av arbetstagare på gmnd av föriusteller nedsättning av arbetsförmågan, Atl myndighei prövar ärende om uppsägningeller tvångsvis pensionsavgång beträffande arbetstagare hos annan myndigheiförekommer i åtskilliga fall. Om myndighei tillsätter tjänsl hos annanmyndighei, skall sålunda enligt 15 kap, 1 § lagen (1976:600) om offentliganställning den förstnämnda myndigheten pröva frågan om uppsägning ellertvångsvis pensionsavgång beträffande den som innehar tjänsten. Som exempel påfall, då myndighet sålunda prövar här avsedda ärenden beträffande arbetstagarehos annan myndighet, nämner verket att tillsätter ochentledigar vissa tjänstemän hos ungdomsvårdsskolor (22 § stadgan /1960:728/ förungdomsvårdsskolorna) och att vissa tjänster i polisdistrikt tillsätts av länsstyrelse(79 § polisinslruktionen /1972:511/ i lydelse enligt 1975:1100), Del kan rentav ifrågasättas om inte punkt 2 bör vidgas så atl den avser personalärende överhuvud laget som hänför sig till den förstnämnda myndighetens verksamhet. Verketifrågasätter vidare om inte 4 § - t, ex, genom en ny tredje punkt - bör vidgaspå så sätt atl myndighei ges generell rätt att lämna sekretessbelagd uppgifttill annan myndighet, om denna behöver uppgiften för all vid eller utom domstolföreträda den förstnämnda myndigheten i tvist, I anslutning härtill nämnerverket att det enligt 9 § förordningen (1976:1021) om statiiga kollektivavtalm, m, (kollektivavlalsför-ordningen) skall företräda staten som arbetsgivare idel stora flertalet tvister rörande arbetstagare hos staten. Till dessa tvisterhör bl, a, tvister om kollektivavtal eller enskilda avtal, tvister om tolkningeller tillämpning av medbestämmandelagen (1976:580) saml tvister som avses ipunkt 2, Enligt vissa särskilda författningsbestämmelser företräder verket ocksåicke statlig arbetsgivare i vissa tvister rörande arbetstagare hos denne.Regler härom är intagna bl, a, i 5 § den s, k, slällföreirädariagen (1965:576),1 § kollektivav-talsförordningen (jfr SFS 1977:1049) saml regeringens beslut1976-12-30 angående arbetstagare hos allmän försäkringskassa. Enligtbestämmelser i de nämnda författningarna fär verket överlämna sin befogenhetlill annan statlig myndighet eller arbetsgivaren, I den mån verkets anfördasynpunkter föranleder ändring i 4 § anser verket häremot svarande ändringarböra vidtas i 1 kap, 5 § (se bl, a, punkt 3), Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 ' ' 213 Paragrafenger inte revisorer anledning lill erinran, Atl riksförsäkringsverketönskar en komplettering av 5 § framgår av vad verket ullalar angående behovelav följdnormgivning under 6 och 7 §§, Riksrevisionsverketgör vissa invändningar mot 5 §, I likhet med förslaget om fortplantning avsekretess (1 kap, 5 §) har begränsningen av sekretessen kopplats lill denmyndighei, där granskningen utförs. Med hänvisning till vad som verket anförunder 1 kap, 5 § rörande revisionens informationskällor föreslår verket all deavslutande orden i förevarande paragrafs försia mening "hos den förstamyndigheten, såvida uppgiften behövs för revision" fär ulgå. Verketerinrar vidare om atl verket enligt sin instmktion skall granska hur bidrag avstatsmedel används av mottagare av sådana bidrag, i den månredovisningsskyldighet för bidragen föreligger gentemot statsverket ellersärskilda föreskrifter meddelals om bidragens användning, I kungörelse 1948:347har bidragsmottagarens skyldighel att lämna uppgifter lill riksrevisionsverkelnärmare reglerats. En molsvarande uppgiftsskyldighel gällde tidigare enligtkungörelse 1949:357 gentemot revisorer, I samband med tillkomsten avnya regeringsformen ersattes sislnämnda författning av lagen (1974:585) omskyldighel atl tillhandahålla revisorer vissa handlingar m, m. Av 1§ andra slyckel lag (1974:1036) med instruktion för revisorer jämteförarbeten (KU 1974:65 s, 7) framgår all revisorer avses ha sammagranskningskompetens i fråga om statsunderstödd verksamhet somriksrevisionsverkel. Granskningskompetensen bör givetvis för bidragsmollagarensdel medföra en molsvarande uppgiftsskyldighel. Verket pekar i detta sammanhangockså på att revisionskontoren numera i ökad utsträckning också ägnar sig åtgranskning av statsbidrag. Detta är exempelvis fallel inom skolöverstyrelsensverksamhetsområde. Då 5 § jämte specialmotiveringen härtill ger uttryck förinte avsedda skiljaktigheier mellan olika revisionsorgan, föreslår verket allparagrafen i stället i sin helhel formuleras på följande sätt:"Sekretessbelagd uppgift fär lämnas lill myndighet som har atl verkställa revision.Bör uppgiften ej utan synneriiga skäl komma till annans kännedom, skall dockfrågan om dess utiämnande hänskjutas till regeringens avgörande," JO anser alt det kandiskuteras om bestämmelsen om hänskjulande lill regeringen av utiämnandefrågalämpar sig för sådana fall då det är kommunens revisorer som vill ta del avuppgifter hos myndighei. Liknande synpunkter anlägger Svenskakommunförbundel. Förbundet konstaterar alt en sådan beslämmelse kan i och försig vara naturiig för statsförvaltningen men rimmar illa med de grundläggandeprinciperna för självstyrelse. Regeringen eller statsmakterna har iövrigi inga befogenheter såvitt gäller revision. Någon form av statliglämplighetsprövning av sädana frågor kan inte vara sakligt motiverad. Tillbilden hör alt beslämmelsen i 5 kap, 3 § kommunallagen, som ger revisor rättall av nämnd få de uppgifter och upplysningar som behövs för Prop,1979/80:2 Del B Bilaga 2 214 revisionsarbetet,inte har försetts med några rättsliga sanktioner. Promemorieförslagets 13 kap,9 § om myndighets rätt att föra talan mot annan myndighets vägran att få taldel av handling genom besvär till kammarrätten synes också bli tillämplig förde kommunala revisorernas del om en nämnd vägrar lämna ut ensekretessbelagd handling som behövs för revisionen. Denna prövning, därrevisionens och nämndens iniressen vägs mol varandra utifrån bestämmelsen i 2kap, 5 § bör vara tillfyllest. Förbundet anser därför att rällen atl hänskjutafrågan om hemlig handlings eller uppgifts utlämnande lill regeringen inte börgöras tillämplig på den kommunala sektom, Allmännauttalanden om sekreiessen mellan myndigheter redovisas i avsnitt 6, Länsstyrelseni tillstyrker i princip förslaget om enhetlig regleringav uppgiftslämnande såväl på begäran av annan myndighei som på myndighets egetinitiativ, någol som är en nyhet i jämförelse med LOFT, Regeringsrättenavstyrker förslaget i 6 § all sekreiessen mellan myndigheter skall kunna genombrytasgenom förordning.