prop · G3032 · 1979-12-31 00:00:00 — Det finns emellertid exempel på all myndighei harvägrat atl lämna ul handling med motiveringen atl ingen Oänsteman hosmyndigheten vid tillfallet ansetts kompetent att bedöma om handlingen skullevara offentlig, TT finner detta hell otillfredsställande och önskar fäfastslaget att beslul om utlämnande av allmän handling i princip skall kunnages omgående. Om del rader tveksamhet om utlämnandet måsle beslul kunna fattasåtminstone . Det bör vara möjligt all i lagen la in etlstadgande om alt myndigheten skall lägga beslutanderätten i frågor som gällerutlämnande på befattningshavare som alllid finns tillgängliga föratt besluta isaken, Samma uppfattning har som föreslår all del iparagrafens andra slycke tas in en beslämmelse av samma innehåll som TTföreslagit, Bestämmelsernaom den s, k,enkla hemligstämpeln har föranlett kommentarer på några punkter.Enligt kan del kategoriska uttalandet i promemorian (s,638), atl myndighets åtgärd atl förse handling med anteckning om sekreiess inteinnebär någol bindande avgörande av sekretessfrågan, missföretås. Det ärvisseriigen rikligt atl en sådanl anteckning inte binder myndigheten själveller annan beslutsberäl-tigad instans, I förhällande till underordnadbefattningshavare torde dock en sädan anteckning alhjäml fä anses varabindande. Känvisar i denna fråga till vad JO har uttalat iämbetsberätlelsen 1971 s, 338 ff. Frågan vem som ägerhemligstämpla handling beröre av stadsjuristen i . Enligtparagrafens lydelse är det myndighei som fär utmärka alt handling är hemlig. Avpraktiska skäl föreslår stadsjuristen all det i paragrafens företa stycke elleri ell motivutlalande klargöre, all den som handlägger ett ärende ägerhemligstämpla handling i ärendet, om förutsättning för sekretess föreligger.Någon delegation i kommunallagens mening från myndighei av sådana bestyrifrågakommer ju ej, och antalet ärenden vari sekreiess kan förekomma är såstort och de Oänsteman som handlägger sädana ärenden så mänga, att särskildaformella uppdrag eller beslul om vem som fär hemligstämpla vad inte kan ges ipraktiken. Några farhågor för att ell sådanl klargörande skulle läderaoffentiighetsintresset behöver man enligt stadsjuristen knappasl hysa, eftersomanbringandet av hemligslämpel ju inte innebär någol bindande avgörande isekretessfrågan. Statskontoretanmärker i anslutning lill paragrafens föreia och andra stycken all anteckningskall bl, a, ange den myndighet som har låtit göra den. Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 501 namn finns upptaget i den gummistämpel som används för påslämplingav den sekretessbelagda handlingen är knappasl ujSplysande i ansvarefrägan inomen slor myndighei. Del är önskvärt all anteckningen även förees med avden ansvarige , Enligt statskontoret är detla enordningsangelägenhei som möjligen bör föranleda påpekanden itillämpningsföreskrifter. Detsamma gäller vad som sägs i specialmoliveringen(s. 639) om del fall alt sekretessbelagda uppgifter förekommer endast i vissalätt avgränsbara avsnitt av den allmänna handlingen. Enligt statskontoret bördessa uppgifter om möjligt ulgå ur handlingen, som därmed blir offentlig, ochsamlas i en särskild sekretessbelagd bilaga, m.fl. hemställer atl anteckning enligt paragrafens försiastycke görs obligatorisk för de fall enskild uppgiftslämnare begär sådananteckning och fömtsättningarna härför är uppfyllda. Det är organisationernaserfarenhet atl sådan anteckning såsom varningssignal är mycket väl ägnad altförhindra atl handlingar som kan omfattas av sekretessbestämmelse i detenskilda ullämningsärendet av misstag utlämnas ulan vederböriigsekrelessprövning. Hemställan ligger i linje med vad organisationerna tidigarehar anfört om svårigheterna för offentliga funktionärer alt i vissa fall avgöraen uppgifts känslighet, de pereonliga kontakter som ofta måsle las för altklariägga skyddsinlressel och del personalombyte som ofta sker i offentligförvaltning. Televerketföreslår all lagen förees med en bilaga, som med en figur anger hur den enkla resp, den kvalificerade hemligbeleckningen bör se ut till innehåll och form, I fräga om den kvalificerade hemligbeleck ningen uttalar vidare atl det är viktigt all del i denna anges alt den avser uppgift av synneriig betydelse för rikels säkerhel. har praktiska erfarenheter av misslag som begåtts därför alt denna notering har saknats. Om nu bestämmelse i lag anses kunna undvaras på denna punkt är del desto viktigare all hemligbeleckningens uiformning klargöre i bild. Enligt bör vidare sista meningen i paragrafens andra stycke ordet "dessutom" föras in i förtydligande syfte så all texten kommer attlyda "Anteckning skall dessutom innehålla om utlämnande". Televerketifrågasätter om inte paragrafen bör tillföras ell nytt iredje slyckerörandebeteckningar som konfidentiell, förirol ig, endast för ijänsiebruk ellerför internt bruk. Med den erfarenhet som har från sin verksamheiförekommer det inte sällan all sådana beteckningar har använts pä handlingar,vilket har medfört den felaktiga uppfattningen atl sådana beteckningar hindratutlämnande av handlingen i fråga. Enligt kan det nya siycketförelagsvis erhålla följande lydelse: Anteckningsom ej uppfyller formkraven enligt företa eller andra stycket fär ej användasför atl ange all hinder mot utlämnande bedömts föreligga. Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 502 Riksdagensrevisorer har inte funnit anledning lill erinran eller särekilt uttalande medanledning av de föreslagna beslämmelserna. Fråganhumvida inte också myndighets beslul alt lämna ut handling ulan förbehåll börkunna prövas besvärevägen beröre av några remissinstanser. Den situation somuppkommer därigenom all kammarrätt har gjorts till försia domsiolsinslanspåkallar enligt regeringsrätten särekilda överväganden. Enligt förslagetkommer regeringsrällen som nästa domsiolsinslans i det läget all domstolen färpröva blott sådana mål där kammarrällen vägral utlämna handling. En belydandeskevhet i prejudikat-bildningen är alt befara som en konsekvens härav, behovav a 11 m ä n t o m b u d gör sig därför gällande. Det kan enligtregeringsrätten övervägas om inte JK borde ges ställning som sådanl ombud isekrelessmål hos kammarrätt. Antalet sådana mål i regeringsrätten är f n, ca40 . Det torde inte innebära någon större merbelasining för JK, om hanfär i uppdrag att i dessa mål i kammarrätt vara motpart lill den som söker utfähandlingen och sålunda uppträda som allmänt ombud med möjlighel att föra lalanvidare lill regeringsrätten. Införande av allmänt ombud kräver, föratt blimeningsfullt, all kammartälten utrustas med rätl att förordna att beslut omutlämnande ej skall gå i verkställighet under en viss kort frist räknad fråndet atl JK fäll del av beslutet om utlämnande, förelagsvis , JK fär dådenna lid på sig atl bestämma, om han skall föra målet vidare tillregeringsrällen. Blir målel anhängigl där, fär det anslå med verkställighetentills regeringsrällen meddelat sitt beslul, anser - bl, a, mol bakgrund av den obligatoriska kommunikation meduppgiftslämnare som föreslås i 2 kap, 7 § fjärde slyckel i utlämningsärendendär den enskildes sekretesskyddade inlresse kan trädas förnär-all frågan omtalerält för den som blir lidande av alt handling lämnas ut bör tas upp tillfömyai övervägande, Uppgiftslämnaren bör sålunda ges möjlighet atl införmyndigheten uppträda som part och försvara sitt skyddsinlresse. Om myndighetengodtar hans skäl och avslår en begäran om utlämnande är uppgiftssökanden friatl på nytt utveckla sin lalan genom ell överklagande. En molsvarande möjlighelför uppgiftslämnaren all fä vidareutveckla sin lalan vid ett överklagande avutlämningsbeslut ges dock inte. Som framförts från olika remissinstanser iyttranden över OSK:s förslag talar allmänna rättvisesynpunkter otvivelaktigtför alt även den skadelidande uppgiftslämnaren ges rätt all lä sin saköverprövad. Domstolarnas prejudi-kalbildning blir vidare hallande, eftereommöjligheter saknas all fä en alllför liberal utlämnandepraxis inom visst områdeprövad. De straffrättsliga sanktioner för överträdelse av sekrelesslagen somges synes härvidlag vara otillräckliga korrektiv. För atl göra uppgiflslämnamasrätt lill överklagande fulll verkningsfull bör myndighelema interimistisktkunna förordna all handling ej får utlämnas då uppgiftslämnaren överklagar ettbeslut om Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 , 503 utlämnande,Organisalionema är medvetna om atl detta står i slrid mol önskemålen om snabbhandläggning i utlämningsärenden. Med den instansordning som föreslås, medkammarrätten som första instans bör lidsuidräklen vara acceptabel, särekilt somregler kan ges om skyndsam handläggning. vill framhålla all rättviseskäl talar för all möjlighel tillöverprövning införs för en skadelidande uppgiftslämnare. Denne bör kunnaförsvara sill skyddsintresse. Frågan har också samband med den möjlighet lillkommunikation uppgiftslämnare - myndighei som har berörts i annat sammanhang, Ikombination med reglerna om snabb handläggning bör olägenheten avöverprövningen i tidshänseende kunna begränsas. OcksåSvenska försäkringsbolags riksförbund är kritisk lill den begränsning avbesvärsrätien som paragrafen innebär. Frågan bör enligt förbundet övervägasytteriigare. Fråganom besvärsordningen berörs av regeringsrätten också såvitt gällerde fall sominte omfattas av 8 och 9 §§, Enligt 8 § fär beslul atl icke utlämna allmänhandling eller atl lämna ul handling endast med visst förbehåll överklagas tillkammarrätt eller hovrätt. Vidare finns etl besvärsförfarande fördel fall attmyndighet avslagit annan myndighets begäran att fä ta del av handling - allmäneller icke allmän - som finns hos den förra myndigheten (9 §), Alla andra fall,då myndighet kan fatta beslut i sekretessfråga, har i lagförslaget lämnatsoreglerade vad gäller besvärsordningen. Konsekvensen härav torde bli -åtminstone i alla de fall då myndigheten ger sitt beslul i skriftlig form - allallmänna verkssiadgans regler eller motsvarande mera speciella bestämmelser omöverklagande av myndighetens beslut blir att tillämpa. Normall sett kommer dåbesvär i dylika sekretessfrågor atl i sista hand avgöras av regeringen. Det kanifrågasättas om en sädan besvärsordning är ändamålsenlig, I vart fall måstehela besvärsspörsmålet närmare övervägas. Socialstyrelsenkonstaterar all någon regel om överklagande av en tjänstemans vägran attmuntligen utlämna uppgift inte föreslås. Innebörden av sekretessreglerna kommerdärför att i företa hand bestämmas av en rättspraxis som knyter an lill handlingssekretessenoch som i sista hand regeringsrätten kommer att utforma. Vad gäller muntligtuppgiftslämnande kommer rättspraxis främst atl formas av i sista hand högstadomstolen i mål om brott mot tystnadsplikt enligt 20 kap, 3 § BrB,vill peka på all detta kan medföra att enhetligheten irättstillämpningen äventyras. Rättspraxis i högsta domstolen kommer alt hänförasig till fall, där en Oänsteman muntligen har lämnat ut en uppgift som han bonhemlighålla, medan regeringsrättens praxis kommerati hänföra sig till fall,dåen myndighet vägral lämna ut en handling som den bort lämna ut. Delta kan ledatill en restriktiv praxis i del senare fallet och en mindre Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 504 restriktivpraxis i del förra fallet. uttalar vidare atl den anser att, omoch när en Oänsieman lämnar ut en muntlig uppgift med förbehåll, sökanden skallha rätt atl besvära sig över förbehållet. Ytterligare en fråga ombesväreräll las upp av statens kärnkraftinspekiion, som vill väcka frågan ominte myndighets beslul all inte hemligstämpla handling bör kunna överklagas.Inspektionen anför härom följande. Enligt både nu gällande och föreslagnaregler tillkommer uttryckligt reglerad besvärsräit endasl den som begär enhandling utlämnad men vägras detta hell eller delvis (t, ex, genom förbehåll).Ett år 1964 framfört förslag om besvärsräit även för den till vars skyddsekreiessen gäller i det fall utlämnande sker mot hans vilja avstyrktes avvissa skäl, bl, a, olägenheter vid en förhalning av utlämningsfrågan.Sekretessfrågor hos inspektionen uppkommer vanligen genom att ett förelag begärsekreiess i samband med handlingarnas ingivande till inspektionen. Vederbörandebefattningshavare har då atl avgöra humvida handlingarna skall hemligstämplasenligt ingivarens önskemål. Vid tillämpningen av de föreslagna reglerna i 6kap, 2 § kommer delta knappast atl möta någon svårighet. Vid begäran om"kommersiell sekreiess" däremot kommer befattningshavaren atl iblandställas inför frågan humvida företagets begäran är skäligen gmndad. Om etlförelag påslår risk för skada vid ett framlida utlämnande, kan det te sig svårtför en Oänsteman hos inspektionen, även för en chefsOänsteman utan nämnvärdkommersiell inriktning i sin dagliga verksamhei, all bestrida delta. Resultatetav ell sådanl övervägande lorde oftast bli all handlingarna hemligstämplas, Iannal fall borde rimligen förelaget undertältas om att hemligstämpling intesker. Besvär synes inte kunna anföras av företagel mol ett sådant beslut attinte hemligstämpla. Inspektionen vill väcka frågan om besväreräll för företagetinte borde föreligga i detta fall. Om en konkret begäran om utlämning inteföreligger, finns inte den risk för förhalning som anfördes mot 1964 årsförelag. Som anförts lorde alltså hemligstämpling oftast komma atl ske om ettföretag begär det och vidhåller sin begäran. Frågan slälls ju inte på sin spelsförtän en ansökan om utlämnande kommer, I sådanl fall lorde det vara naturligtatt fråga den sekretesskyddade parlen om handling fär utlämnas, även om ensådan förfrågan är föreskriven endasl i 2 kap, 7 § sista siycket i förelaget,som gäller överiämnande myndigheter emellan. Om denna part ej vill medgeutlämnande, ligger det närmasl till hands för beslutsfattaren att vägrautlämnande, I annal fall riskerar han straff enligt 20 kap, 3 § BrB samt ev,skadestånd enligt 4 kap, 1 § skadeståndslagen. Om han vägrar utlämnanderiskerar han på sin höjd disciplinbot. Han kan ju alltid hänvisa sökanden atlöverklaga beslulel eller ev, fbrei hänskjuta frågan lill verkets styrelse,Förhalning av ett ullämningsärende kommer på detta sätt i praktiken ändå altske. Den ensidiga besvärerällen har alltså vissa nackdelar för alla parter. Såvittgäller frågan om prövningstillstånd anser hovrättenför Västra Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 505 Sverigeatt ställningslagande bör föranleda all frågan övervägsytterligare. Erfarenheterna äv den av beslutade ordningen börbeaktas. lorde ärendena om utbekommande av handling inte ha varit såmånga atl de har haft större betydelse för de två högsta domstolarnasarbetsbörda. vill förorda atl lalan i samtliga fall fär förashos regeringsrätten och alt således kravet på prövningstillstånd slopas, Isill yttrande över LAH ansåg det betänkligt all vanliga reglerom prövningstillstånd skulle gälla i ärenden som avgjorts av kammartätt. Fråganom utlämnande av allmän handling framstår för den enskilde vanligtvis somsynnerligen viktig och det är här ofta fråga om svåra avgöranden. har ingen erinran mot att kammarrätten normall blir försiabesvärsinslans utanför domslolsseklorn med fullföljd till regeringsrällen.Nämnden anser dock att lalan lill regeringsrällen som slutinstans bör vara frioch ej beroende av atl fullföljdstillsiånd ges. Ur demokratisk synpunkl är detviktigt alt prövningen i regeringsrätten inte begränsas till de fälaliga fallsom har intresse ur prejudikalsynpunkl. Enligt nämndens mening är det myckelangeläget alt sekrelessmålen behandlas snabbi. Med hänsyn lillinformationsfrihetens gmndlagsskyddade ställning bör sekrelessmålen gesföreträde framför andra mål i såväl kammarrätterna som regeringsrätten. Omregeringsrätten bibehålls som fri slutinstans slipper man den försening somblir följden om regeringsrällen skall pröva sekrelessmål i två etapper, först ifråga om prövningslillständ och därefter i sak. Ordet"kammarrällen" i paragrafens föreia stycke andra meningen bör enligtsocialstyrelsen ersättas med "kammarrätt" alternativt"kammarrätt inom vars domkrets myndigheten finns", JKframhåller all uttrycket "allmän underrätt" i paragrafens andrastycke i enlighet med modernt skrivsätt bör ereätias med del mer upplysande"tingsrätt", vill i anslutning till besvärebesiämmelserna påpeka att del för bl, a,massmedias representanter är utomordentligt angelägel alt den regel omskyndsamhel som finns i 2 kap, 15 § andra siycket TF verkligen tillämpas ienlighel med sin anda och mening och att inga onödiga dröjsmål uppkommer iärenden om rällen all fä del av allmänna handlingar. Enligtsocialstyrelsen kan besvärsmy ndigheis anlitande av särskild sakkunskap mångengång bedömas som lämplig och viktig. Vid prövning av fråga om utlämnande avhandling i ärende inom sjuk-, hälso- eller socialvårdsområdet ställsbesvärsmyndighelerna ofta inför svåra avvägningsproblem inte minsl när detgäller att avgöra om utlämnande av handling i vissl fall kan motverka ändamåletmed vården eller sätta någons personliga säkerhet i fara. villframhålla det angelägna i att särekild sakkunskap anlitas i tveksamma fall ocherinra om den möjlighet som står ifrågavarande myndighet lill buds alt inhämtayttrande frän styrelsen som - Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 506 omså erfordras med stöd av sina vetenskapliga råd - kan meddela synpunkter påfallet till ledning för målets avgörande, Deföreslagna beslämmelserna har inte gett revisorer anledning lillerinran eller särskilt uttalande. Densärskilda besvärsordningen för det fall atl statlig myndighet har avslagitannan statlig myndighets begäran att få ta del av handling kritiseras av bl,a, regeringsrätten (majoriteten). Regeln i 13 kap, 9§ atl, om myndighetavslagit annan myndighets begäran aii fä ta del av handling, lalan fär förasgenom besvär, som skall gå lill regeringen om båda myndigheterna är statligaoch till kammarrätt om en är statlig och en är , kan ifrägasällas medtanke på det system, enligt vilket sekreiessen mellan myndigheter byggts upp ilagen. Enligt delta skall vid begäran om utlämnande av handling från enmyndighei till en annan en avvägning göras mellan intresset av sekretesskyddoch motstående intressen på samma sätt som vid ifrågasatt utlämnande lillenskild. Rent rättsliga bedömningar skall alltså fälla utslaget.Regeringsrätten förordar därför atl den inslansordning som föreslagits förbesvär vad gäller utlämnande till enskild skall gälla även när statligmyndighet avslagit annan statlig myndighets begäran om att fä ut en handling.Om vad regeringsrätten föreslår om allmänt ombud vinner beaktande (se under 8§), kan ombudet fä i uppdrag alt bevaka det allmänna intresset vid tvisl mellanmyndigheter och exempelvis utrustas med rätl att överklaga avgöranden i frågorsom rör framställning från en myndighei atl fä ta del av allmän handling somfinns hos en annan myndighet. Motsattmening företräder regeringsråden , , och somanför följande. Myndigheter erhåller i stor utsträckning uppgifter frånallmänheten (enskilda och företag) som är avsedda för vissförvaltningsverksamhel. När annan myndighet önskar ta del av sådan uppgift, ärdet för alt utnyttja uppgiften för annat ändamål än del som den primärt äravsedd för. Del kan t, ex, röra sig om en önskan att kontrollera vaduppgiftslämnaren uppgivii i annat sammanhang. Frågan om utlämnande kan då ickeprövas uteslutande med avseende på del för uppgiften i sekretesshänseendegällande skaderekvisilet. Beaktas måsle även om ett utlämnande kan skada denutlämnande myndighetens eller andra myndigheiere verksamhei. Om uppgiftslämnaremåste räkna med att sekretessbelagd uppgift av viss typ kan komma alt användasäven på annal sätt än för sitt primära ändamål, kan nämligen uppgiftslämnarnasberedvillighet att lämna korrekta uppgifter påverkas negativt. Ett beslut iutlämningsfrågan måsle därför ofta innefatta - förutom en bedömning av den renasekretessfrågan även en svår och känslig avvägning mellan olikaförvaltningsuppgifters krav. Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 507 Dengeneralklausul (2 kap, 7 §) som förslaget tillhandahåller för att beredalättnader i sekreiessen mellan myndigheter ger inte myckel ledning för endomstolsmässig prövning. Regeringen synes vara rätl instans att slutligt bedömaom en myndighets behov av viss uppgift bör ta över skaderisk ochskyddsinlresse. Anledning saknas, enligt regeringsrådens mening, atl beträffandetvister mellan statliga myndigheter i ullämnandefrågor avvika från detremitterade förslagel, som ansluler lill vad som f n, gäller. Om en enhetliginslansordning anses vara ett angeläget önskemål, när del gäller tvister mellanmyndigheter i hithörande frågor, kan sådan enhetlighet uppnås på annal sätt.Regeringen kan göras till slutinstans även i sådana fall,där en av de tvistandemyndigheterna eller båda myndigheterna är kommunala. Socialstyrelsenföreträder samma uppfattning som regeringsrätten. Styrelsen ställer sig, liksomi sitt yttrande över LAH, frågande lill varför inte de besväreregler somföreslås gälla då enskild eller myndighet för lalan i mål omutlämnande av allmän handling också skall gälla när en statlig myndighei förtalan mot en annan statlig myndighels beslut. Sakligt sett lorde det vara frågaom samma prövning i båda fallen och del främjar enligt enenhetlig rättspraxis alt sä sker. Dessutom blir besvärsreglerna enklare ochlättare all tillämpa. mening bör besvär över försäkringskassas beslul attvägra utlämnande lill statlig myndighei föras hos regeringen. Endast genom ensådan ordning erhåller man erforderlig lika behandling av i princip sammaärenden, oavsett om framställningen om uifäende av handling/uppgift har gjortshos försäkringskassa eller hos verkel. Juridiskafakulteten vid anser den föreslagna besvärs-ordningen vidtvist mellan statliga myndigheter föga lyckad. Statliga myndigheter har,framhåller fakulteten, för det första tidigare inte ansetts kunna överklagavarandras beslut. Fördel andra innebär förslagel etl åsidosättande av dennormala instansordningen. En rimligare lösning vore en regel av innebörd,atttvister mellan statliga myndigheterom utlämnande av allmän handling skallhänskjutas lill eller underelällas regeringens prövning, Samma inställning harjuridiska fakulteten vid . Del synes sålunda fakultetenriktigare att föreskriva att tvist mellan statliga myndigheter om utlämnande avallmän handling skall hänskjutas till regeringens prövning, ullalar all i åtskilliga författningar olika myndigheter hartillagts befogenhet att av Oänsteman infordra handlingar och att därvid ävenföreskriva vite för fullgörande av prestationen. Så t, ex, har socialstyrelsensåsom tillsynsmyndighet rätl all av läkare begära journalhandlingar.Föreskriften är sanktionerad med vitesmöjlighei. Om sekretessen skall vara enrealitet även mellan myndigheter ter det sig enligt förbundet märkligt attvissa myndigheter skall ha två möjligheter i en Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 508 silualiondå annan myndighei vägrar utlämna handling. Antingen kan tillsynsmyndighetenrikta sig mol den enskilde Oänsiemännen med etl viieshol eller gå denföreslagna besvärsvägen för uifäende av handlingen. Rimligen borde det intevara möjligt för någon myndighei all med stöd av vitessanklion genomdriva sinuppfattning om hur sekrelesslagen skall tolkas, I konsekvens härmed bör enligtförbundets uppfattning i sekretesslagen föreskrivas atl myndighet ej färanvända viiesinsiiiutel för uifäende av sekreiesskyddad handling. Ytterligareförslag och synpunkter med anknytning tid 13 kap.