prop · G3036 · 1979-12-31 00:00:00 — Av vad jag hittils anfört framgår att i socialstyrelsensuppgifter ingår att följa och analysera utvecklingen inom socialsektorn ilandet och dess olika delar, att medverka i översiktlig planering inom sekiornsamt att lämna riksdag och regering underiag för beslut rörande sektorn. Socialstyrelsenskall även följa och stödja den lokala och regionala planeringen samt stimuleraerforderligt forsknings- och utvecklingsarbete inom sektorn. Ett viktigt led idessa uppgifter är att tillse att för socialsektornerforderlig statistik produceras. Utöver sektorns egna statistikbehov finnsallmänna informationsbehov i fråga om sektorn samt andra samhällssektorersbehov av information rörande utvecklingen inom socialsektorn för sin egenplanering och uppföljning m. m. Det ingår i SCB:s uppgifter att tillse attsamhällets statistikbehov tillgodoses. Jag anser att det bör ankomma på att isamråd med formulera socialsektorns behov avofficieU statistik rörande hälso- och sjukvård samt socialtjänst. På SCB börankomma att formulera övriga behov av sådan statistik. I en samlad plan, somrevideras , bör redovisas vilka behov som finns och hur de kantillgodoses. Redovisade behov bör styrkas med uppgifter om praktisk ochplanerad användning. Planen bör med hänsyn till vad jag i det följande föreslårbeträffande produktionen av den officiella statistiken fogas tUl SCB:sanslagsframställning. bör vidare utveckla metoderna för analysav denna statistik. Detta är enligt min mening att betrakta som ettbetydelsefullt led i styrelsens planerings- och tillsynsuppgifter.Socialstyrelsen och SCB tillsammans och i samråd med landstings- ochkommunförbunden bör arbeta för utveckling av statisriken samt utarbeta dedefinitioner och klassifikationer som erfordras för statistiken. Prop.1979/80:6 69 i egenskap av tillsynsmyndighet för denberörda verksamheten. Jag anser däremot att inte själv annat äni undantagsfall bör producera statistik. Av den totala volymen statistik inomsocialsektorn kommer huvuddelen att produceras av landsting och kommuner.Åtminstone vad beträffar hälso- och sjukvårdsstatistik kan detta komma attdelvis ske inom ramen för nyssnämnda plan för socialsektorns officiellastatistik. En del kan lämpligen produceras av landstingsförbundet resp.kommunförbundet, delvis i samarbete med , på liknande sätt somredan nu sker belräffande LKELP-statistiken, samt med SCB. Den officiellahälso- och sjukvårdsstatistiken samt socialtjänststatistiken bör produceras avSCB i samarbete med . Hälso- och sjukvårdens samt socialvårdensstatistikdelegation bör liksom nu ha till uppgifl att samordna statistiken inomsocialsektorn. Jag anser att verksamheten inom områdena för hälso- ochsjukvårdsstatistik (inkl. dödsorsaksstatistik), socialtjänststatistik ochsocialförsäkringsstatistik samt hälso- och socialkomponenterna ilevnadsförhållandeundersökningarna skall utformas efter samråd i delegationen.Samrådet bör som tidigare nämnts utmynna i en samlad plan för denna statistik.Med hänsyn till de föreslagna uppgifterna bör delegationen bestå av chefernaför , , SCB samt förbundsdirektörerna i landstingsförbundetoch kommunförbundet med chefen för som ordförande. Chefen förSpri bör vara adjungerad tUl delegationen. Äv praktiska skäl bör delegationensnamn ändras lUl socialsektorns statistikdelegation. Frågor som skaU behandlas av delegationen bör förberedasav bered-ningsgmpper, i vilka representanter för nämnda samarbetsparter böringå. I detta arbete bör självfallet en avstämning ske med andra intressenter,t. En viktig uppgift för beredningsgrupperna blir att åriigenmedverka vid utarbetandet av förslag till plan för officiell statistik inomsocialsektorn. De statistiska uppgifterna rörande socialsektorn utnyttjasframför allt för dels planering och uppföljning, dels forskning ochutvecklingsarbete. Även om man för båda dessa områden i mycket har användningför statistiska uppgifter avseende samma företeelser, är oftast kraven påstatistikens kvalitet och presentation väsensskilda. Statistiska data som erfordras för planering ochuppföljning på riksnivå bör kunna göras tillgängliga för bearbetning i ensocialsektorns planeringsdatabas. De tekniska formerna för datainsamling ochsamverkan med andra databaser och register bör närmare övervägas med inrtikningmot den mest ekonomiska lösningen. Uppgifter rörande människorshälsotillstånd, sjukdomar, vård, socialhjälp etc. bör redovisas i ochdistribueras från basen på sådant sätt att enskUda personer inte kanidentifieras. För planeringsändamål är det tillräckligt med data om gmpper avindivider med vissa gemensamma egenskaper, i första hand födelseår, kön ochbostadskommun (eller del därav). Yrke är en annan variabel som ur flerasynpunkter är viktig att ha med. 1 basen bör även ingå uppgifter om resurseroch verksamhet inom sektorn. Prop.1979/80:6 70 som skall ingå i socialsektorns planeringsdatabas börövervägas av statistikdelegationen. En successiv uppbyggnad bör ske inom ramenför de resurser som ställs till förfogande för genomförande av planen förofficiell statistik inom socialsektorn. För viss forskning, särskilt inom det epidemiologiskaområdet, och för larmslagning vid stegring i antalet sjukdomsfall eller skadorkrävs dock merendels tillgång tUl detaljerade uppgifter om enskilda individer,vilka kan utnyttjas tiU fullo endast om registerdata kan hänföras tillidenlifierbara individer. Dessa register bör emeUertid hållas skilda frånplaneringsdatabasen och stå direkt tUl forskningens förfogande. Förslag häromkommer jag att framföra i det följande. Jag anser att SCB bör svara för datainsamling och vård avplaneringsdatabasen samt statistikproduktion och distribution från denna.Basen bör även kunna utnyttjas för framtagande enligt särskilda uppdrag avstatistik för utredningar och forskning. ADB-frågor i anslutning tUl detta börövervägas av delegationen i samråd med statskontoret. Alla för planeringsdatabasen erforderliga uppgifter ompatienter inom den offentliga hälso- och sjukvården bör kunna hämtas frånregister hos landstingen (resp. kommuner utanför landsting). Dessa register, somtillsammans kan sägas utgöra landstingens patientdatabaser, bör även varatUlgängliga för forskning. Överenskommelser bör träffas med landstingen om attdessa upprättar patientdatabaser med åtminstone ett program enligtminimiinnehåll och lUlgodoseende bestämda kvalitetskrav. av allapatienter i sluten kroppssjukvård i landet omfattas redan nu av sådanregistrering hos landstingen. Motsvarande registrering av patienter i slutenpsykiatrisk vård, vilken nu görs av på grundval av insändablanketter, bör i stället göras i landstingens databaser. F. n. saknas nästanhelt uppgifter om patienter i öppen vård. Med hänsyn tUl den öppna värdens alltstörre betydelse vUl jag framhålla det nödvändiga i att åtminstone vissa enklauppgifter om dessa patienter registreras i landstingens databaser. Dessa bör dåäven omfatta besök för mödra- och barnhälsovård och liknande förebyggande eUerhälsokontroUerande verksamhet, oavsett om kontakten skett med läkare ellerannan personal. Registrerade patientdata bör även omfatta aborter ochsteriliseringar samt radiologiska åtgärder. Under dessa fömtsättningar kan den medicinska delen avsjukhusens nuvarande årsberättelser helt slopas liksom också den särskUdainsamligen av statistik rörande mödra- och barnhälsovård,tbc-dispensärverksamhet, aborter och sterUiseringar samt radiologiskverksamhet. Detta innebär en väsentlig rationaliseringsvinst. På riksnivå erforderliga statistiska uppgifter beträffandelandstingens resurser och verksamhei för hälso-och sjukvård, socialvård ochomsorger om psykiskt utvecklingsstörda bör inhämtas via LKELP och statistikenproduceras av landstingsförbundet i samarbete med och kan innebära att basårsuppgifterna i LKELP behöver i vissa Prop.1979/80:6 71 avseenden ändras eller kompletteras. En del av dessastatistiska data bör överföras till socialsektorns planeringsdatabas. Angivnaändringar av innehåUet i LKELP bör medge slopande av återstående delar av årsberättelsernafrån sjukhus etc. Med hänsyn tiU förändrade arbetssätt ochförväntade ändringar i sjukvårdslagen kommer socialstyrelsensuppgiftsinsamling tUl publicering av "Förteckning över sjukhusanläggningarm, m." alt kunna upphöra. Underlag för tiUsynsverk-samheten bör resp.enhet inom vid behov kunna få från huvudmännens egnaförteckningar. Jag ser som jag förut nämnt dessa avvecklingar avårsberättelser m. m som betydande rationaliseringsvinster. På initiativ från statistikdelgationen pågår en utredningom förändringar av socialvårdsstatistiken med hänsyn till den nyalagstiftningen om socialtjänst. I avvaktan på resultatet av denna utredningsynes det inte meningsfuUt att diskutera enskUdheter i fråga om statistikrörande socialstjänsten och dess klienter. Likartade principer bör emellertidenligt min mening tillämpas beträffande denna statistik som hälso- ochsjukvårdsstatistiken. Ifrågakommande uppgifter rörande klienterna bör såledesfrämst hämtas från pirmärkommunala register tUl socialsektorns planeringsdatabas. Behovet avpersonalstatistik på riksnivå bör kunna tUlgodoses genombasårsuppgifterna i LKELP resp. KELP samt de årliga inventeringar avseendeanställd personal som görs av landstingsförbundet, kommunförbundet och SCB.Resultaten av dessa undersökningar disponeras redan nu av SCB förframställning av viss arbetsmarknadsstatistik, och uppgifter rörande anställdainom socialsektorn kan därifrån i erforderlig utsträckning överföras lillsocialsektorns planeringsdatabas. Till databasen bör även föras statistik övernyexaminerad vårdpersonal. Uppgifter om vissa privata yrkesutövare kan hämtasfrån RFV:s register över försäkringsansluten vårdpersonal. Förpersonaluppgifterna i LKELP och KELP bör användas redovsiningsenhetenårsarbetare i stället för tjänster. Behovet av nuvarande vakansstatistik, sombygger på särskilt infordrade uppgifter, bortfaller då. bör enligt minmening kunna avvecklas utom vad beträffar läkare, tandläkare ochsjuksköterskor. Behov av andra personalregister bör dock närmare övervägas avstatistikdelegationen. Erforderlig kontroll av legitimationsförhållanden förannan medicinalpersonal än läkare, tandläkare och sjuksköterskor bör kunna skegenom en enkel förteckning över deslegitimerade hos . Behovetför apoteken att kunna kontrollera receptutfärdare gör att register översamtliga läkare och tandläkare bör bibehållas och förteckningar utgesav . Beträffande den begränsade receptskrivningsrätt sombarnmorskor har bör information till apoteken om personal med sådan behörighetkunna ges av landstingen. a. beredskapskraven medför attsjuksköterskeregistret bör biebehållas. De bibehållna registren bör emeUertidkunna förenklas. Prop.1979/80:6 72 prövas om den s. k. årliga anmälan kan undvaras ocherforderlig uppdatering ske med användande av uppgifter dels frånutbUdningsorganen angående förvärvad kompetens, dels från befolkningsregistretsamt landstingens och kommunernas årliga inventeringar avseende anställdpersonal. Registren bör skötas av SCB. Slopandet av personalregister resp.upphörande av den s. k. årliga anmälan till dessa register medför en betydandelättnad i arbetsbelastningen för statistikfunktionen. Socialsektorns planeringsdatabas bör även tUlförasuppgifter från andra käUor, exempelvis från SCB:s undersökningar omlevnadsförhållandena och dödsorsaksstatistU:, från RFV:s statistUc översjukskrivningar, förtidspensioner, tandvård och privatpraktiserande läkare m.fl., från arbetarskyddsstyrelsens arbetsskadestatistik samt från SÖ:s ochUHÄ:s uppgifter om fullgjord vårdyrkesutbildning. Basen bör även ha tiUgångtill viss gmndinformation om befolkningens sammansättning o. d. som harbetydelse för planeringen inom socialsektorn. Pianeringsdatabasen bör sålundaefter viss uppbyggnadstid kunna ge en ganska fullständig - om än översiktlig -bild av svenska folkets hälsotillstånd och sjukdomar, om behandling ochomvårdnad, om hälso- och sjukvårdsorganisationens resurser och verksamhet samtom motsvarande förhållanden inom område. Det bör senare ocksåövervägas om och i vUken utsträckning det kan vara lämpligt alt bygga utplaneringsdatabasen med uppgifter som möjliggör att befolkningens hälsotUlståndsätts i relation till samhällsmiljön. Det är angeläget att den epidemiologiska forskningen ilandet utvecklas. I regeringens proposition 1978/79: 120 har föreslagits attden omgivningshygieniska avdelningen vid ombUdas tUl ettfristående statens miljömedicinska laboratorium (SML) med somchefsmyndighet. I SML föreslås ingå en epidemiologisk enhet med en professorsom chef. Denna enhet bör enligt förslaget studera frågor som rör medicinskaoch sociala effekter av kemiska och fysiologiska faktorer pä gmpper avbefolkningen. Ett av huvudsyftena med patientstatistikär att ge underlag för epidemiologiska studier och forskning samt bevakning avbefolkningens hälsotillstånd. Detta gäUer i första hand cancerregistret,missbildningsregistret och registrering av medicinska födelsemeddelanden.Behovet av register med individidentifierbara data kan nästan helt hänföras tUlsådan verksamhet. En tjänst som epidemiolog finns vidsocialstyrelsens statistiska byrå med uppgift att bl. a. lämna forskare hjälpatt utnyttja dessa register. Ifrågavarande register och därtUI knuten personalbör enligt min mening överföras tUl SML och där inordnas i den epidemiologiskaenheten. Genom en sådan sammanslagning bör denna enhet kunna utvecklas tUl ettcentmm för den epidemiologiska forskningen i landet och verkningsfullt medverkai den löpande bevakningen av befolkningens hälsotUlstånd. En sådan utvecklingfömtsätter dock forskningssamarbete med bl. a. ,arbetarskyddsstyrelsen och det miljömedicin som 1979/80:6 73 jag kommer att föreslå i det följande samt även samarbetemed de i det följande redovisade hälsovårdsorganisationerna inom landstingen.Jag förutsätter självfallet också ett nära samarbete med ochSCB. Reguljär statistik från SML:s sjukdomsregister bör ingå i planen förofficiell statistik inom socialsektorn och tillämpa för denna fastställdadefinitioner och klassifikationer. De förändringar som jag här föreslagit bör genomförassuccessivt när personella, tekniska och ekonomiska förutsättningar föreliggeroch verk.samhet förändras. Förslagen om avveckling av vissnuvarande statistik bör självfallet genomföras i den takt som andra former förinhämtande av statistik enligt förslagel kan utvecklas och ersätta denuvarande. Jag utgår från att socialsektorns statistikdelagation påbörjaravsedd verksamhet möjligt. Delegationen bör eftersträva att fastställaen fullständig plan för officiell statistik inom socialsektorn /81 så att detta kan läggas till gmnd för anslagsframställningarför /83. Erforderliga överenskommelser med landstingssektornbör göras i syfte att möjliggöra att uppgifter om verksamheten inomhälso- och sjukvården kan inhämtas enligt föreliggande förslagoch nuvarande årsberättelser från sjukhuset etc. fr. o. m. då slopas. får efter genomförande av föreliggandeförslag väsentligt ändrade arbetsuppgifter såväl till innehåll som omfattning.Tyngdpunkten i den kommande verksamheten ligger på att formulera krav på ochanalysera statistisk information som en del av framtagandet avplaneringsunderlag och i uppföljningen av utvecklingen inom socialsektorn. Allegen statistikproduktion försvinner, vilket medför betydligt mindre behov avpersonal, främst assistent- och biträdespersonal. TUlkommande personalresurservid SCB bör bli lägre än den aktuella minskningen vid . Den närmareberäkningen härav får göras så att ett förslag föreligger när en plan för denofficiella statistiken utarbetas. Sammantaget räknar jag med att statenskostnader för socialsektorns statistik kan häUas inom minskade eUer oförändraderamar. startade dåvarande medicinalstyrelsenhälsovårdsupplysning i mera organiserade former. I första hand gälldeinformationen veneriska sjukdomar, tbc-profylax och landhälsovård. Är 1958tiUkom den s. k. hälsovårdsupplysningsdelegationen (HVUD) inom styrelsen. Denersattes av (h-nämnden). har till uppgift att planera, leda och samordnasocialstyrelsens hälsoupplysningsverksamhet samt verka för regional och lokalverksamhet på området. har elva ledamöter som représenle- Prop.1979/80:6 74 rar , livsmedelsverket, landstingen,kommunerna, skolväsendet, den medicinska forskningen, ideella organisationeroch massmedia. Nämnden har en ledningsgrupp för verksamhet beträffande kostoch motion. Ett antal expert-, lednings-, referens- och projektgrupper etc.står till nämndens förfogande som instrument för faktaframtagning, idéarbeteoch kontaktverksamhet. har ett kansli som under de senare årenexpanderat kraftigt. Totalt fanns 50 tjänster vidkansliet. En huvuduppgift för nämnden har från början gällt kost ochmotion. startade denna verksamhet . Den skerdels som selektiv information till avgränsade målgrupper, dels genominformation tUl allmänheten. En annan huvuduppgift gäller beroendeframkallande medel.Verksamheten har huvudsakligen inriktats på information om tobakensskadeverkningar. Den tredje huvudgruppen gäller sexual- ochsamlevnadsfrågor. Det s.k. har väckt stor uppmärksamhet. Enarbetskrävande insats är information om graviditet, förlossning och föräldraskap, I övrigt har verksamheten i princip varit uppbyggd kringtidskriften , information om smittosamma sjukdomar och tandhälsovård. producerar broschyrer, särtryck, AV-material m.m. Nämnden arbetar också med kurser, konferenser, utställningar etc. Denfrämsta målgruppen är personer som i sitt arbete sysslar med hälsoupplysning,t. ex. olika yrkeskategorier inom hälso- och sjukvård, lärare, fritidsledare,personer verksamma inom idrottsrörelsen och andra frivilliga organisationersamt personal inom storhushåll. lämnar vidare förslag till regeringen om fördelningen inom en given anslagsram av bidrag till vissa organisationer. Verksamheten finansieras över ett särskilt anslag förhälsovärdsupp-lysning (). Anslaget har ökat kraftigt, från4,6 milj. kr. /74 till 11,4 milj. kr 1978/79. framhåller i sin anslagsframstäUning /80 att nämndens verksamhet till stor del består avförsöksprojekt med syfte att utveckla metoder för det reguljärahälsoupplysningsarbetet. Nämnden anser att denna del av verksamheten kommer att bliaUtmer framträdande ju mer en permanent organisation för hälsoupplysning växerfram pä det regionala och lokala planet. Den centrala myndighetens uppgifterkommer enligt nämnden mer och mer alt domineras av kunskaps- och metodutveckling.Den framtida verksamheten avser nämnden att planera utifrån en helhetssyn påhälsoproblemen och utforma som gemensamma projekt riktade tUl särskUdamottagargrupper. ÖSoS har i sin rapport föreslagit all h-nämndens kansliskall ingå i verkets nya organisation som en fackbyrå med stort inslag avupplysningsarbete. Den föreslagna byrån skulle alltså få den dubbla funktionenatt dels vara kansli åt h-nämnden, dels fackbyrå i . Byrånsarbetsområden skuUe vara friskvård, kost och motion, rökning saml sex Prop.1979/80:6 75 Från det nuvarande kansliet borde ca 8tjänster föras över till den föreslagna byrån för alkohol- och narkotikafrågor. () har granskat h-nämndensanslagsframställning för /80. Granskningen är ett led i arbetetatt följa upp och utvärdera informationen till statsmakterna inom socialdepartementetsområde. Avsikten har sålunda inte varit att granska och bedöma verksamheten isig. a. alt anslagsframställningen inte ger den information som statsmakternakräver av nämnden. RRV saknar vidare en precisering av verksamhetens mål ochambitionsnivå. Avgränsning gentemot andra myndigheter diskuteras inte. Nämndensuppgift är att planera, leda och samordna hälsoupplysning, mendess verksamhet har i allt väsentligt bedrivits relativt isolerad i förhållandetill styrelsens övriga verksamhet inom hälsoområdet. RRV saknar vidare enredogörelse för den regionala och lokala verksamhet som h-nämnden skall stimulera.Förhållandet mellan centralt bedriven hälsoupplysning och regional och lokalverksamhet blir således inte föremål för någon analys. Beskrivningen aveffekter i samhället är bristfällig. Underlag saknas därför för en bedömning avverksamhetens resultat och effekter. Det finns enligt min mening ett växande intresse förmiljö- och hälsofrågor och ett ökande medvetande om livsföringens betydelse förhälsan. I den framtida hälso- och sjukvårdspolitiken torde hälsoupplysningenkomma att spela en aUtmer framträdande roll. Det är därför angeläget attverksamheten förankras hos sjukvårdshuvudmännen, som kommer att ha det totalaansvaret för hälso- och sjukvården. Dessa har också visat ettpåtagligt intresse för sjukdomsförebyggande och hälsobefrämjande åtgärder. Enmajoritet av sjukvårdshuvudmännen har exempelvis utformatförslag till s. k. friskvårdsplaner. Medel har anvisats försjukdomsförebyggande och hälsofrämjande insatser, bl. a. hälsoupplysning. Inomprimärkommunerna har utvecklingen just startat. Några landsting har byggt upp egna resurser förhälsoupplysning och bedriver en förhållandevis omfattande verksamhet medmetodutveckling, produktion av material och utbildning. Dit hör bl. a. Uppsalaläns landsting, som särskill berör hälsoupplysning i sitt remissyttrande överÖSoS rapport: Den byrå för hälsoupplysning som föresläs bör ifortsättningen i huvudsak inskränka sig till atl framställainformationsmaterial som ställs till landstingens förfogande. läns landstinghar en mer än 20-årig erfarenhet av hälsoupplysning genom nämndför hälsofrågor och har därigenom befästs i den uppfattningen atthälsoupplysningen i huvudsak bör bedrivas ute på fältet. Det är lokalakampanjer, i nära kontakt och samarbete med lokala och regionalaorganisationer, som ger det bästa resultatet. Centrala massmediakampanjer kanbidraga till ett ökat intresse för det lokala utbud som sjukvårdshuvudmännenansvarar för. Jag delar uppfattningen att hälsoupplysningen i första handbör bedrivas ute på fältet. Jag är emellertid medveten om att hälsoupplys- Prop.1979/80:6 76 ningen alltjämt intar en undanskymd plats i mångalandstings verksamhet. Jag utgår dock från att utvecklingen - bl. a. ny hälso-och sjukvårdslagstiftning - kommer att leda till aktiva insatser i allalandsting. bör stimulera och stödja organiserandet av sådanverksamhet hos sjukvårdshuvudmännen. Jag ser hälsoupplysningen som ett led isjukvårdshuvudmännens ambitioner att genom hälsobefrämjande och hälsoskyddandeätgärder dels säkra den enskildes hälsa och därmed hans välbefinnande, delsförsöka minska den framtida belastningen på sjukvårdssystemet. Att på siktenbart möta befolkningens hälso- och sjukvårdsbehov med en alltmer utbyggd ochspecialiserad sjukvårdsservice är sannolikt ingen framkomlig väg. Denhälsopolitiska strategin blir att förebygga och eliminera viss del iefterfrågan på vårdinsatser. Detta är till fördel både för den enskilde ochsamhället. Hälsoupplysning och hälsorådgivning till enskilda individer och tillbestämda målgrupper i samhället är sålunda en allt viktigare uppgift försjukvårdshuvudmännen som ett led i en utåtriktad offensiv sjukvårdspolitik. Detär också huvudmännen som har resurserna och kompetensen att förahälsoupplysningen ut på fältet. Kanalerna är självfallna: sjukvårdspersonal iolika funktioner, personal i olika förebyggande aktiviteter osv.Hälsoupplysning bör ingå i vissa yrkesutövares normala arbetsuppgifter. ex, insatser inom mödra- och barnavården följas upp av skolhälsovården ochfortsätta i primärsjukvården. Upplysning inom tandvården bör handhas avtandläkare och tandhygienister etc. Hela hälso- och sjukvårdsorganisationensansvar för upplysningsverksamheten måste enligt min mening slås fast. Utöver detta naturliga ansvar för en förebyggandehälsovård i de hälsooch sjukvårdande organens kontakter med medborgarna kommeratt krävas insatser av typen "kampanjer" riktade till allmänheteneller bestämda målgrupper. För genomförande av sådana insatser på regional ochlokal nivå är sjukvårdshuvudmannen eller i vissa fall kommunen bäst lämpad.Lokalpress och lokalradio kan lättast engageras för projekt som har anknytningtill den egna regionen, den egna kommunen och lokala personer.