prop · G3039 · 1979-12-31 00:00:00 — Det ligger i sakens nalur att klar sädanbevisning sällan föreligger och att därför påföljder för bedrägeriförsök sällanaktualiseras. Detta är knappast nägon skäl, vilket kommittén anser(sid. 153),"att mycket starkt inskränka denna påföljd". I stället kan hävdas attpåföljderna bör ökas när upptäcktsrisken är liten. Och om det i någonutsträckning skulle förhälla sig så att bolagen underiåtit alt göra gällandepåföljder även i klara och bevisade fall är detta ett skäl till självrannsakanhos bolagen och inte ett skäl att "myckel starkt" inskränkapåföljderna. Enligt FAL:s dispositivaregel (22 S) kan vid bedrägeriförsök göras "skäligt avdrag" (eller"fullständig befrielse") efler måttet av det "men" bolagetlidit genom försöket. Som kommittén framhåller har bolagen i sina villkorgenomgående sådana förbehåll som nämns i FAL 23 S varför påföljdsreglerna idenna paragraf i stället kommer atl lillämpas. Trots förbehållet kan bestämmas"att försäkringsbeloppet eller någon del därav skall gäldas". Manstartar sä att säga frän noll och bedömer vilken ersättning som skäligen börutgå trots bedrägeriförsöket. Kommitténanseratt påföljden bör "starkt inskränkas! förhållande till vad FALtillåter". Utgångspunkten skall vara all den brottslige skall haersättning för den förlust han faktiskt gjort och därifrån görs den reduktionsom omständigheterna motiverar. Den praktiska tillämpningen skulle väl i ochför sig kunna bli densamma, antingen man i bedömningen utgår från noll ellerfrän den faktiska förlusten. Enligt motiven (sid. 242) är dock detta alls mening. Man syftar till en lillämpning som i realiteten näraöverensstämmer med den dispositiva regeln i 22 S FAL, alltså att reduktionenskulle göras efter en skälighetsuppskattning av det "men" som bolagetlidit. Men inte heller delta skall enligt kommittén vara något"axiom". Reduktionen kan också bli mindre än de kostnader man åsamkatbolaget. Manställer sig starkt undrande till denna hänsyn lill de illojala och t, o, m,brottsliga försäkringstagarna. De skulle s, a, s, dubbelt riskfritt kunnaförsöka skaffa sig exlra fördelar. Risken för upptäckt är liten och om deskulle avslöjas skall de ändå normall fö ersättning för den förlust de faktisktlidit med någon mindre reduktion. Mänga normalt laglydiga kan när detla blirkänt frestas resonera så atl det är enbart dumt att inte göra ett försök, attinte göra vad andra gör. Resonemanget torde inte vara okänt ens med dagensregler. Förslagetbär tydliga spår av kompromiss mellan ett teoretiskt och etl praktiskt synsätt.Teoretiskt kan sägas alt föriust av försäkringsersättningen vid bedrägeriförsökär ett privaislra ffoch som sådant oacceptabelt. Praktikern inser attsamhällets resurser för atl genom straff beivra denna typ av brottslighet ärsorgligt otillräckliga och att insal. ':erna i slort faktiskt begränsas lillomfattande och organiserad brottslighet. Inom kriminalpolitiken finns av detlaoch andra skäl en tendens lill "avkriminalisering". Kompromissenmellan synsätten blir att "privatslraffet" inte kan undvaras men atldet skall lindras. Denna sisla slutsats hänger sakligt i luften, dä den inte ärunderbyggd med ens försök till uppskattning av effekten av"strafflindringen". Althålla försäkringskostnaderna låga är ett vitalt konsumentintresse. Som lidigarei annal sammanhang framhållits är den stigande brolisfrekvensen en 1979/80:9 154 blandandra kända orsaker lill atl dessa ökat. Här kommer även försäkringsbedrägeriernain i bilden. Försäkringsbolagen överväger över hela fältet åtgärder föratt minskadeonödigakostnadsbelaslningar som bedrägerier eller försök därtillutgör. Det syns riksförbundet i delta läge vara oklokt att utan försök lillnoggranna bedömningar av effekterna trubba av elt tillgängligt preventivtvapen när inte andra praktiskt står lill buds. Detta kan inte vara vare sig ettkonsument- eller samhällsintresse. Riksförbundetvill alltså avstyrka en reform i sak enligt kommitléns intentioner och förordaratt sakinnehållet i FAL 23 S bibehålles. Däremot vore del eu avgjort framstegom denna regel gällde direkl på grund av lagen och inte krävde ett s. k.ansvarsförbehåll i försäkringsvillkoren. Identifikation(6.5.8, sid. 122) Inomförsäkringsrätten har identifikaiionsproblemel hört lill de mer svårgripbaraoch reglerna för hur identifikation skall tillämpas har varit ganska flytande. FRK:sförslag lill reglering av ideniiflkationsproblemet synes ej ge någon fastaregrund för hur problemet skall behandlas i fortsättningen. I och försig finns ejnägon principiell erinran mol den av FRK framförda huvudregeln att varie ersättningsberättigadsrätt bör bedömas självständigt och att han därför endast i undantagsfall bör gåmiste om rällen till försäkringsersättning på grund av handlande av nägon annanperson. Detta är naturiigtvis den från strikt rättvisesynpunkt mesttillfredsställande ståndpunkten och därför i och för sig önskvärd. Svårigheteri den praktiska tillämpningen kan dock medföra att från rättvisesynpunkt mindretilltalande men för försäkringstagarkollektivet som helhet bättre regler måslegälla. Medden utformning den föreslagna identifikaiionsregeln har fött synes enligtriksförbundets uppfattning problem uppslå när del gäller överträdelse avsäkerhetsföreskrifter. Eftersom den ekonomiska gemenskapen läggs till grund förom identifikation skall äga rum eller ej och denna gemenskap samtidigtkonstateras ej föreligga t. ex. mellan syskon som sammanbor eller mellan föräldraroch hemmavarande barn kan när det gäller brott mot säkerhetsföreskrift svära bevjsproblemuppstå. Del kan vara ytterst vanskligt atl efteråt utreda vem som brustit iiakttagande av säkerhetsföreskrift och oriktiga uppgifier sålunda leda till atthögre ersättning utbetalas än vad som borde ske. har till primär uppgift alt nedbringa antalet skadoroch därmed också sänka kostnaderna för försäkringstagarkollektivet vore detytterst olyckligt om lagens utformning i denna del skulle minska motivationenför atl iaktta säkerhetsföreskrifter, enär möjligheten att undgå påföljd därförär alltför stor. En konsekvens av den föreslagna utformningen av idenlifikationsbestämmelsenkan därför bli all försäkringsgivarna av kostnadsskäl blir nödsakade begränsaförsäkringarnas omfauning inom de områden där säkerhetsföreskrifter ej visarsig ha åsyftad effekt. Detla vore enligt riksförbundets mening en ej önskvärdutveckling. anser därför all identifikationskravei när det gällerbrott mot säkerhetsföreskrifter inte bör utformas annoriunda än vad nu gällerenligt 51 S FAL. Denna ståndpunkt har närmare utvecklats i avsnitt 5.3.2Riskgemenskap och skydd vid skada, Etl speciellt problem i fråga omidentifikation och brott mot säkerhetsföreskrifter, som sammanhänger medföreslagna regler om barns ansvarighet, har ovan behandlats under S 23, Närdet gäller uppsåtligt framkallande av försäkringsfall föreligger enligtriksförbundets mening ej samma invändningar mol den föreslagna lagbestämmelsen. Prop.1979/80:9 155 Underförsäkring,dubbelförsäkring (25 och 26 §§ KFL) Underförsäkring (6.5.9 och 8.1.25) Bestämmelserrörande underförsäkring har numera på konsumentförsäkringsområdet inverkanfrämst pä fristående hemförsäkring, hemförsäkring tecknad i kombination medförsäkring för villabyggnad samt försäkring för lösegendom i fritidsbostad.Inverkan är av tvä slag. Dels användes försäkringsbeloppet för lösegendom som underiagför premieberäkning, dels användes det i samband med skadereglering. Fördenämnda försäkringsformerna ulgör försäkringsbeloppet och försäk-ringsstälietsgeografiska belägenhet i det stora flertalet fall de uppgifter, från vilkapremien beräknas. Premien växer med växande försäkringsbelopp enligt skadestatistisktgrundade samband. Tillväxten är inte proporlionell utan långsammare, lill följdav fasta kostnadsdelar. Vid normala belopps-sloriekar medför sålunda enförhöjning av försäkringsbeloppet en premieökning av storieksordningen5-6 %. Icke desto mindre måsle det, som kommittén framhåller, vara enangelägenhet av betydande vikt atl försäkringsbeloppet motsvarar värdel avförsäkrad egendom. En försäkringstagare som har ett för lågtförsäkringsbelopp kommer ju alt betala en premie som underskrider denhan borde betala. Som nedan framhålles kommer hans försäkringskydd i praktikeninte att reduceras i motsvarande män. Förekomsten av underförsäkring medföralltså att premien ej blir skäligt avvägd mellan försäkringstagare med riktigaförsäkringsbelopp och försäkringstagare med för låga försäkringsbelopp. Dennakonsekvens påpekas av kommittén. Vidskadereglering torde försäkringsbeloppet för lösegendom i praktiken fungera påföljande sätt. Vid mindre skador pä lösegendomen, bl. a. sådana som intebesiktigas, kontrolleras över huvud taget inte försäkringsbeloppet mol denförsäkrade lösegendomens värde. Vid större skador på lösegendomen tillämpas underförsäkringsreglernadä påtaglig underförsäkring föreligger. Vid tolalskador kommer automatiskt underförsäkringsreglernaalt lillämpas eftersom utbetald ersättning inte för översliga försäkringsbeloppet. Dettainnebär ä ena sidan atl vid en måttlig grad av underförsäkring kommerväsentligen endasl tolalskadorna alt reduceras. Reduktionen i riskkostnadkommer m. a. o. atl avsevärt understiga premiereduktionen. Vid den ovannämndapremiereduktionen om kan riskkostnadens reduktion förväntas uppgä lill storieksordningen1 %. Vid toialskada kommer dock skyddet alltid att vara otillräckligt. Åandra sidan blir slutsatsen att dagens praxis beträffande skaderegleringöverensstämmer med vad kommittén vill uppnå med 25 S i förslaget till konsumenlförsäkringslag.All lagfästa denna praxis är dock mindre välbetänkt. Det blir svårare attklargöra för försäkringstagarna vilka regler som gäller för bestämning avförsäkringsbelopp. Den uppfattningen kan lätt uppstå att det inte är så nogaatt man har rätt försäkringsbelopp. Det föreligger en uppenbar risk allunderförsäkring blir vanligare. Med hänsyn till underförsäkringens konsekvenserfrän skälighetssynpunkt och för skyddet vid totalskada förordar riksförbundetatt FAL:s beslämmelse i 40 S om underförsäkring vid skadeförsäkring bibehålls.Om den föreslagna nya regeln enligt FRK:s modell införs bör i vart fallformuleringen "i betydande mån" utelämnas ur 25 S KFL. 1979/80:9 156 Dubbelförsäkring(8.1.26) FRK:suttalanden och förslag i denna del föranleder inte någon erinran frän riksförbundetssida. (27-32 §§ KFL) Skadereglering, preskription (6.5.10, 8.1.27 och 8.1.28) Deregler beträffande skadereglering som FRK föreslagit skiljer sig enligtriksförbundets mening ej på någon punkt från vad som redan gäller. Det kandärför ifrågasättas om det föreligger något behov av lagreglering utöver debestämmelser om ränta på försäkringsersäuning som redan återfinns i räntelagen. Någoninvändning mot innehållet i 27 och 28 S§ KFL föreligger dock inte från riksförbundelssida. FRKhar emellertid under detta avsniti berört en principiellt viktig fråga,nämligen den om försäkringsgivaren skall ha skyldigheler även i förhällandetill skadelidande tredje man. FRK har i detta hänseende inskränkt sig till allföreslå att kravet på skyndsam och korrekt skadereglering skall gälla även iförhållande till annan skadelidande än försäkringshavare. Detta torde fördagens försäkringsgivare vara en självklarhet och ett naturiigt led i försäkringsbolagenssociala funktion. Vadsom FRK däremol inte kommit in på är frågan om en skadelidande skall ha rätl atlvända sig direkt mot försäkringsgivaren i ansvarsförsäkring, på samma sätt somgäller vid trafikförsäkring. Det är enligt försäkringsbolagens erfarenheterinte helt sällsynt att en försäkringshavare av olika skäl inte vill utnyttjasin ansvarsförsäkring och därför underiåter att anmäla en skadehändelse. Hankan även vägra försäkringsgivaren att låta reglera en skada. FRK har funnit attansvarsförsäkringen bör fungera på ett lämpligt säu även i förhållande till deskadelidande. I linje härmed skulle ligga alt skadelidande tredje man för rätlatt vända sig direkt mot försäkringsgivaren och inte vara beroende av försäkringshavarensinställning till frågan om försäkringen skall utnyttjas eller inte. Dennu angivna frågan, som riksförbundei redan väckt i tidigare sammanhang, försägas vara av väsentligt intresse att närmare penetrera i samband medlagstiftning som syftar till ökat skydd för konsumenterna pä försäkringsområdet.Den har för övrigt siörre räckvidd, i del alt skadelidande tredje man rimligenbör ha samma rättsliga ställning vare sig skadevåUaren är konsument eller inte.Detla talar för all utformningen av behövliga regler bör ske inom FAL:s ram ochinte genom särskild konsumentförsäkringslagstift-ning. Preskription(8.1.29) Med "försäkringshavare"i 29 S KFL torde böra jämställas "annan som må vara berättigad tillersättning". Också 24 och 28 SS har behov av motsvarande komplettering föralt inte fö för snävt omföng. Prop.1979/80:9 157 Meddelandentill försäkringstagaren (6.5.11, 8.1.30. Förslagetinnebär i denna del viss ökad administration för försäkringsbolagen, t. ex.genom skyldigheten enligt 30 S 2. st att ange skälen för avslag på ansökan omförsäkring. vill emellertid inte motsätta sig förändringarna iförhållande lill nuvarande ordning. Underremissarbetet har övervägts om regeln i 31 S 2 st. föranleder alt uppsägningbör sändas i rekommenderat brev. Enligt beslämmelsen i delta stycke föriängstiden för ikraftträdande av uppsägning om försäkringstagaren gör sannolikt attmeddelandet om uppsägningen har blivit försenat eller inte kommit honom tillhända. Av motiven lill bestämmelsen framgår att FRK ställer beviskravet påförsäkringstagaren tämligen högt. anser därför inte att det finnsanledning vänta sig nägon större frekvens av fall där försäkringstagaren medframgång kan påstå t. ex. atl försändelsen har kommit bort pä posten. Det kandärmed inte vara motiveral att sända uppsägningarna i rekommenderadförsändelse, en åtgärd som för hela försäkringsbranschen beräknas dra en åriigkostnad av ca 6 milj. kr. Villkorskontrollen(7 och 8.3, 283 a § FRL) Enligtden föreslagna 283 a S FRL skall premie och andra villkor vara skäliga och i övrigimotsvara försäkringstagares och försäkringshavares intresse av en ändamålsenligförsäkring. Bestämmelsen skall utgöra underiag för en fortlöpande granskningfrän myndigheternas sida. Granskningen har två ändamål: Villkor som inte är skäliga skall kunna mönstrasut. Försäkringarna skall utformas sä atl detillfredsställer försäkringstagarens intresse och behov av ändamålsenligtförsäkringsskydd. Villkorsgranskningenspelar i FRK:s uppläggning en betydelsefull roll som komplement lill KFL:sregler. De bygger på tanken att myndighet måsle kunna kontrollera innehåll ochpris pä försäkringsprodukien och att de delar, som ej täcks av lagförslagetstvingande bestämmelser, härigenom regleras och övervakas. Vilkavillkor som övervakningen skall avse är en central fräga i betänkandet. Vissavillkor kommer atl styras av KFL, andra faller utanför lagen. avser i väsentlig män försäkringstagarnas förpliktelser. De viktigagrupperna av regler i lagen rör tecknande och förnyelse av försäkring,premiebetalning och påföljd vid försenad betalning saml nedsättning avförsäkringsersättningen på grund av åsidosättande av biförpliktelse. Utanförlagen faller framförallt sådana villkor som bestämmer försäkringsgivarensansvar, särskill den risk som en försäkring skall täcka. Hit hör villkor sombeskriver de händelser vid vilka ersättning skall utgå, objekt för försäkringensamt försäkringens utsträckning i lid och rum. Lagen saknar också materiellaregler rörande värdering av egendom och ersättningens beräkning i övrigt samtom självrisk. Det är dessa områden som i stället avses bli föremål för kontrollav granskningsmyndigheten. FRK:smotiv för att ocksä en försäkrings risktäckning bör stå under kontroll är altbestämningen av de risker som en försäkring bör täcka hör lill de frånkonsumentsynpunkt allra viktigaste frågorna. Till risktäckningen räknar FRKinte bara de klausuler som direkt avgör den risk som en försäkring skall täckautan även biförpliktelser. som ofta har ett intimt 1979/80:9 158 Ett konsumentskydd som lämnar riskiäck-ningen utanför delrättsliga skyddet skulle enligt FRK ha allvarliga luckor (s. 102). Enannan viktig punkt i förslaget är att villkorsgranskningen skall omfatta allaförsäkringar som tecknas av konsument. 1 denna fråga spelar alltså inte denindelning som gjorts i I S KFL någon roll. Även försäkringar som KFL enligtnämnda bestämmelse inte skall lillämpas pä dras in i den granskning som skalläga rum med stöd av den nya 283 a S FRL. FRK har klart ullalat all KFL:s reglerbör vara utgångspunkten även vid granskningen av villkoren för dessa undantagnakonsumentförsäkringar. Det bör uppmärksammas att FRK därigenom ger KFLbetydelse utanför sitt egentliga tillämpningsområde. Förslagelinnebär alltså att alla olika typer av villkor i konsumentförsäkringarna, varesig de vilar pä bestämmelser i eller inte och vare sig de avser riskläckningeneller andra delar av försäkringsavtalet, skall kunna granskas av myndighei. FRKhar inte ansett sig kunna ta ställning till den viktiga frågan vilken myndigheieller vilka myndigheter som skall utöva villkorskontrollen. Denna brist i utredningsunderiagetkan visseriigen i någon mån försvaras av svårigheterna all ta ställning bl. a.i rent organisatoriska frågor. Men den medför att etl preciseratståndpunktstagande i det aktuella problemkomplexet inte är möjligt heller förremissinstansernas del. I stället fär bedömningen göras mol bakgrund av deibland tämligen vaga hänvisningar och uttalanden som FRK gör beträffandekontrollmaskineriet. I fräga om sättet för villkorsgranskningen hänvisar FRK sälundalill den modell som gäller vid tillämpningen av avtalsvillkorslagen. Om villkorskonlrollenskall omfatta även konsumenlförsäkringarnas ändamålsenlighet och därmed ingripai själva produktutformningen innebär avialsvillkorsmodellen att granskningsmyndighetenskall pä eget initiativ eller pä initiativ utifrån kunna ta upp villkor som rörförsäkringens riskområde lill prövning och förhandling. Juridisk bundenhet vidförhandlingsresultaten skulle visseriigen därefter inte uppkomma, men imekanismen skulle ligga alt de berörda försäkringsgivarna måste rätta sig eftergranskningsmyndigheiens bedömningar. I bakgrunden skulle nämligen finnas demöjligheter atl utöva tvång som följer av att saken kan föras införmarknadsdomstolen eller annan specialdomstol, och prövningen där skulleutmynna i för försäkringsgivarna bindande beslut. Villkorsövervakningenssätt att fungera aren viktig utgångspunkt när man bedömer omfauningen av denövervakning som skall ske. finner att FRK här lägger fram en heltunik lösning, när den föreslår en övervakning som skall gälla också försäkringsprodukiernasinnehåll. Man har här att göra med en principiell nyhet när det gällernäringsverksamhet i vårt land. FRK menar att granskningsmyndigheten skall, medtillämpning av ändamåls- och skälighetsrekvisiten i 283 a S FRL, kunna påverkaförsäkringsbolagens utformning av försäkringarna - vad de skall täcka, vilkaundanlag som skall föreskrivas, hur olika moment skall kombineras ipaketlösningar etc. Denna påverkan skall understödjas av det starka påtryckningsmedelsom ligger i atl myndighetens önskemål i sisla hand kan realiseras genom ettbeslut av den domslol som genom sin prövning skall göra villkorskonlrolleneffektiv, FRK:s motiv fördetta radikala ingrepp i produktutformningen ärväsentligen att risktäckningen hör till de från konsumentsynpunkt allraviktigaste frågorna. Kommittén anger detta motiv utan att kunna på något sättpåvisa att produktutvecklingen på konsumentförsäkringsomrädet varittill nackdel för konsumenterna. Prop.1979/80:9 159 Detlorde emellertid inte vara obekant för FRK att produktutvecklingen inomförsäkringsbranschen sker på etl sätt som måsle tillgodose alla rimliga krav påkonsumentinflylande, som fördelarna av den fria konkurrensen las lillvara. Många försäkringsbolag har egna konsumentorgan, som fångar inkonsumentönskemål inom olika samhällsgmpper. De flesta försäkringsbolag på densvenska marknaden är ömsesidiga, vilket innebär att de ägs av sinaförsäkringstagare. Produktutvecklingen sker i stor utsträckning med beaktandeav försäkringskollektivens egna önskemål. På många andra vägar håller sigförsäkringsbolagen ä jour med de krav på olika försäkringslösningar som dykerupp i dagens komplicerade samhällsliv. De önskemål som framkommer ikonsumentverkets och verksamhet kanaliseras lillbolagen bl. a. via det kontaktforum som särskilt tillskapats för ändamålet. Försäkringstagarnasintresse av att försäkringsprodukterna utformas på ett ändamålsenligt säu måslealltså redan i rimlig omfattning anses tillgodosett. Även om FRK utgår från altkontrollen inte skall utövas pä sådant sätt atl den lägger band påförsäkringens ändamålsenliga utveckling skulle möjligheten av tvång fränkontrollmyndigheternas sida kunna utgöra en påtaglig hämsko i utvecklingen avnya och förändrade försäkringar. Förslaget kan pä dennapunkt inte anses vara till konsumenternas fördel. bör inte av myndigheiåläggas viss produktutformning som de själva för ta det fulla ekonomiskaansvaret för. Den som driver näring måste själv fö avgöra produktutformningen,så länge den äger rum inom de ramar som samhället drar upp av produktsäkerhelsskäl.Inom andra grenar av näringslivet skulle man inte acceptera alt myndigheternaålägger rörelseidkare att utforma sina produkter på vissl sätl. Myndigheternaskompetens när det gäller att ange produktutformning är med nödvändighet oftastmycket begränsad. En annan nackdel med systemet aren stark bundenhet vid enviss produktutformning, en officiell "legitimering" av produkten, somvarken är till fördel för myndigheten eller producenten. Den naturligaproduktutvecklingen som styrs av efterfrågan på marknaden kan stelna lill ochhämmas om den dirigeras genom myndighetsbeslul. Intresset för innovationer på konsumentförsäkringsomrädet,eftersom proceduren med granskning och risk för korrigering skulle göra delonödigt riskabelt och tungrott atl förändra del bestående. Den grundläggandeprincipen vid marknadsföring av säväl försäkringar som andra produkter mäste istället vara atl produktbeslut och ekonomiskt ansvar för produkten följs åt.Myndighets medverkan i produktutformningen måsle från den utgångspunktenbegränsas lill uppgiften att kanalisera önskemål frän konsumenterna och attmedverka i upplysningen om produkterna. Riksförbundei vill ocksåframhålla att kriteriet "ändamålsenlig försäkring" i den föreslagna283 a S FRL är svårt all entydigt precisera i förväg. Del blir därför i höggrad beroende av subjektiv tolkning. En ingripande åtgärd av det slag som detär fråga om nu bör inte vila på ett underlag som är så vagt och öppet förgodtyckliga uppfattningar vid tillämpningen. Medhänvisning till det anförda avvisar riksförbundet tanken på en granskning avförsäkringens ändamålsenlighet i den ordning FRK föreslagit. Däri ligger även atlriksförbundei inte godtar en sädan granskning av villkor som, även om deformulerats som biförpliktelse, har ett nära samband med riskiäckningensomfattning. Däremol ställer sig riksförbundet positivt till den påverkan påproduktutformningen som det allmänna kan utöva via kontaktforum och liknandeorgan. 1979/80:9 160 Denföreslagna beslämmelsen i 283 a S behandlar i övrigi tillsynen av villkoren i skälighetsavseende.Någon särskild bestämmelse i denna fråga anser riksförbundet inte nödvändig vidsidan av redan gällande bestämmelser om försäkringsinspekiionens skälighetsövervakning,liksom om inspektionens skyldighet atl ingripa om allvarlig anmärkning motverksamheten föreligger. vill dock inte motsätta sig en utbyggnadpå lämpligt sätt av försäkringsinspektionens skälighetsövervakning i sambandmed en eventuell organisatorisk förstärkning av myndigheien. Huromfattande villkorsgranskning det än blir fråga om är det elt starkt önskemålfrån försäkringsbranschens sida att övervakningen inte splittras på fleramyndigheter.