prop · G30383 · 1979-12-31 00:00:00 — Mångu gånger låier domstolumuvidute höiu holugsrevi-sorer eller unnun ekonomisk expertis. Tingsrutternu harsäledes enligt myndighetens åsikt fullgod kompetens för utt hundliigga uktuellupröv-ningsuienden. anser det vidure vuru betydelsefulltutt piövningen läggs på lokul nivä. Längu tesvägur föi- purler och ombudelimineius härigenom. Det medföi ocksä en intiniure och smidiguie kontuklmellun beslutunde och uiredunde orgun. Den föreslagnu ordningen med tre orgun.som ui engagerade i anmälnings- resp. ansökningsprocessen, förefaller onödigtinvecklud och tungrodd. Med hiinsyn härtill borde unsökningsförfurundetlämpligen unkommu på tillsynstnyndigheten, som redun ulietl ärendei och bedömtfiågun om iniliuliv till näringsförbud bör tus. Pä SU sätt behöver en nyinstuns inte sättu sig in i ärendet. De nyu urbetsuppgifternu kommer enliglkronofogdemyndighetens ultevnuliv att spridus på ett stort untui lokulu ochregionulu myndigheler och kommer därför inle utt föranleda samma personalföistäikningsbehovsom enligt kommitténs förslag. Strävundenu mol enhetlig rultstillåmpning kantillgodoses genom utt och följer utvecklingenpå omtådet och sprider uvgöiunden uv intiesse lill beiördu organ. De uv lingsräuernameddelade besluten om näringsförbud föreslås vidure gä i verkställighet utunhinder uv att ändring i besluten söks. enligt summu legler som jml 25 8konkurslugen gäller för konkursbeslul. Den av kommittén påtaladeolägenheten med länga handläggningstider hos tingsiälternu för att få tillsländ elt näringsförbud försvinner härmed. När det gäller ull välja det orgun som hur atl beslulu omnäringsförbud är det enligl kronofogdemyndighetens uppfuttning utomordentligtviktigt dels att en enhetlig praxis snabbt tillskupus dels ull föifurundetinför del beslulande organet blir så smidigt som möjligt sumtidigt somruttssäkerhets-kiuven beaklas. Ur dessa synpunkler förefaller kommitténs förslag attlägga förbudsprövningen på välbetänkt. Kronofogdemyndighetenvill emellertid ifrågasätta om ej murknudsdomstolen bör få möjlighet ullmeddela interimistiskt beslut beträffunde näringsförbud. Kommittén avvisarvisserligen deltu under moiiveringen alt interimistiskt beslut endast kan avsenyetableringar och under hänvisning till förbudels ingripande verkningar förden enskilde personen. Av 199 c 8 framgår alt det kan tu upp till ansökan om näringsförbud görs hos . Underdenna lid kan en näringsidkare hinna starta flera företug vilka han sedan måsteavveckla om han åläggs näringsförbud. Härutöver skall han avveckla sinatidigare engagemang. Det kan onekligen vara lill fördel även för den enskildeom han kan meddelas etl inlerimisliskl beslut, just genom atl delUi endastavser nyetableringar. Genom etl interimistiskt beslut behöver han ej frestasatt sätta igång på nytt och sedan kanske lockas till olika slag avmanipulationer för att hålla en nystartad verksamhel igång vilken hanrätteligen skall avveckla efter ett meddelat näringsförbud. Självfallet måsteen så lång tidsutdräkt som ovan skisserats bli ett exceptionellt undantag ochskall etl interimistiskt beslul behöva tillgripas endast i vissa speciellasituationer, men möjlighelen ull meddela sådant beslut borde ändock finnas. ansluter sig helt till kommitténsförslag att anmälan om näringsförbud skall göras av tillsynsmyndigheten(kronofogdemyndighet). 1979/80:83 141 Enligl kommitténs förslag skullnuringsfiihelsombudsmunnen, sedan anmälan gjorts av tillsynsmyndigheten,.självmant prövy om ansökun om näringsförbud bör görus. uppfattning skali det tvärtom åliggunäringsfrihetsombudsmunnen alt ulltid fullfölja en anmälan fräntillsynsmyndigheten. Hur tillsynsmyndigheten funnil skäl till unmälun omprövning uv näringsförbud skull frågan härom prövas direkl UV del beslutandeorganet. Någol sakligt moliv för ull låla näringsfrihelsombudsmannen överprövatillsynsmyndighetens anmälan finns inte. 8.11.4 Kronofogdemyndigheien i Öslcrsiind Uppgiften utt efler unmälun av tillsynsmyndigheten beslutaom näringsförbud föruisäller uppenbarligen ingående kännedom om och erfarenhelav liUämpningen uv konkursrättsligu och siraffrällsliga regler. Kommitténsargumentering för atl lägga dennu uppgifl pä efter initiativuv är inle helt övertygande. Uppgiften borde iprincip unkommu på konkursdomstolurna. som bl.a. har den närmare kännedomen omden aktuella konkursen. De olika rekvisilen för näringsförbud utgår närmastfrän en bedömning om gäldenären t. ex. gjort sig skyldig lill gäldenärsbroilutifrån vad konkursulredningen visar. Argumentet om att man tillskapar enenhetlig bedömning, om en och samma instans prövar frägor om näringsförbud, ärinle heller odiskulabell - det förutsätts ju all ell flertaltillsynsmyndigheter aklualiserai frägan om förbud och dessu myndigheter kan haoliku bedönmingar. KFM har dock stannat lör uti murknudsdomstolen bör kunnaprövu näringsförbud under den viisenlligu förulsällningen ull domstolentillförs konkursrättslig expertis. 8.11.5 Kronojogdemyndighelen i Karislad -------- Beträffande självu föriärandel harrällssäkerhetsaspeklen tillgo doselts yc/i genom att gäldenären försl efter välsignelse från såväl tillsyns myndighet som näringsfrihetsombudsman kan ställas inför marknads domstolen dels ock genom att gäldenären i de flesta fall kan erhålla allmän rättshjälp. Förevarande lagrum behandlar den s. k.förvaltarberättelsen. Enligt dess lydelse och även enligt förslagetskall förvaltaren ha en obligalorisk skyldighel all la slällning i vissaavseenden. Han skall sålunda lämna uppgift om boets tillstånd och orsakernatill obeståndet. Vidare om förhållande har förekommil, som kan föranledaåtervinning, om gäldenären kan misslänkas ha gjort sig skyldig tillgäldenärsbrott och hur denne, om han varil bokföringsskyldig, sköttbokföringen. Kommiuén föreslår härefter ell tillägg i texten enliglvilket förvaltaren skall ange om anledning att meddela näringsförbudföreligger. Myndighelen vill ifrågasätta om inte förvaltaren bör åläggas atlalltid redovisa alt han tagit slällning till denna fråga i likhel medlagrummets utformning i övrigt. Kommitén har inle redovisai vartör maninskränkl skyldigheten enbarl till fall. när förvaltaren finner attnäringsförbud bör meddelas. En obligatorisk skyldighet i detta avseende kantänkas aktivera förvaltarna atl verksamt bidra till den utredning, som skallligga till grund för tillsynsmyndighetens ställningslagande om anmälan skallgöras lill näringsfrihelsombudsmannen eller inle. Genom atl man ofla inom ramenför konkursen anlilar revisions- Prop.1979/80:83 142 kunnig personal för upprättande av delbokslui ochgranskning av evenluell bokföring, skulle del underlätta om man redan på dettastudium fick sadun expertis" syn pä förhållundenu. hurofiu inle tillgång lill sukkunniga i del avseendet. Pä ett fleriul håll åberopus tillsynsmyndighetenspeisonkunnedotn bl.u. som grund för ull lägga unmälningsskyldighelen tillnäiingsfrihctsomhuds-niannen på dennu myndighet. Härmed följer ocksä skyldighetföt dennu att tillhunduhållu eiforderligt uitedningsmuleriul. Idug är det intekiint hut tillsynsfunktionen skull otguniserus ule i lunilel. For ulllillvatulu den åbeiop;dde personkännedomen torde krävus utt tillsynsfunktioneninte cen-truliseias i ullt för hög grud. Pä sid. 94 drav kommiuén sKitsulsen all näringsförbudenligl 199 b 8 inte torde bli särskilt vunligt. ärskeptisk till dennu slulsuts. I distrikt hur de senaste tvä årencu uv antalet konkurser blivil föremål för prövning uv åklagare beu. broltsom enligt försluget skulle kunnu ledu till nuringsföibud. 1 dettu summunhungskull vidure beuktus alt något ställningslagunde till om konkursgäldenär gjortsig skyldig till guldenäisbioU inte luges idug (bett. "'futligkoiikui-serna") dvs. i bort emot av untulet konkurser.Med den uv kommittén fciteslugna hundläggningen av dessu torde eltslort untuI full. där näringsförbud kun ifiågusätlus. kommu ull uppdugus. Vad däremot gäller den föreslagna administrativa ordningenvill kollegiet göra vissa reservationer. Uppenbarligen utgör missbruk avnäringsfriheten i olika former ett omfaUande och ökande problem, vilkel måstemötas med åtgärder av olika slag. Del står också klarl atl punktvisaregleringar av näringsfriheten i form av yrkesauklorisationer. tillstånd förutövande av viss verksamhet etc. inte sällan ertordras för att skapa garanlierföl all vissa pä prival grund bedrivna verksamheter drivs på från allmänsynpunkt acceptabelt sätt. Enligl kollegiets mening är det angeläget au undvikasplittring av resurserna i handhavandet av de regleringar och andra åtgärdersom eifordras i detta sammanhang. 1 stället bör strävas efler en sä långtmöjligt samlad organisation för dessa frågor. 1 det nu aktuella fallet har kommittén föreslagit att delskall ankomma på alt föra lalan om näringsförbud.Kollegiet vill utifrån ovan redovisade synsäll ifrågasätta om della är enlämplig ordning. Det skulle innebära att ytterligare en myndighet kommer althandlägga ärenden om inskränkningar i näringsfriheten för vissa yrkesutövare.Dessutom synes del tveksamt om uppgift att motverkakonkurrensbegränsningar bör föienas med en sådan uppgift som det här är frågaom. har ålagls handhavandet av ell flerlalolika näringsrätlsliga regleringar. Härvid synes man ha utgått från attkollegiet bör tillföras regleringar vilka ej utgör ett direkt led itillvaratagandet av särskilda inlressen, såsom miljöskydd, konsumentskydd eic,eller i övrigl lill följd av frågornas arl bör handhas av annan myndighet ochdå ofta på lokal nivå. Den nu föreslagna regleringen synes lill sin nalur inteavvika från sådana regleringar som förts till kommerskollegium. Medhänsyn lill vad som ovan sagts om angelägenheten av att så långt möjligtorganisatoriskt hålla samman uppgifler på förevarande område, förordarkollegiet alt uppgiften att föra talan om näringsförbud förs till kollegiet. Prop.1979/80:83 143 8.12.1 Handelskamrarna i Slockliolni. -------- Vidure ifrägasutter hundelskamruinu om det intebör finnus möj lighel utt överklugu beslut uv sådun ingtipunde arl vurom här iir frägu. Blund annul med anledning härav förordar hundelskumrurna utt frågan om näringsförbud prövus uv ullmän domstol. -------- Murknudsdomstolen uccepleiur sålundu denföreslagnu ordning en, utt det ut vidgude näringsförbudet skull hundhus inom den murknuds- lätlsligu lätlskipningen med domstolen som dömande orgun och näringsfri hetsombudsmunnen (NO) såsom föiunde del ullmännus tulun infot domsto len. Härigenom skapas enligl domstolens bedömning garantier för atl intiesset uv näringsfrihet och fri konkurrens beuktus. vilket intresse murk nudsdomstolen och N(3 båda hur ull vurnu om enligt konkurrensbegräns- ningslugen. anför är också genom den valda lösningen intresset av lällssäkerhet vid piövning uv frågor om näringsförbud väl tillgodosett genom gällunde regler om summunsättningen uv murknads domstolen och förfarandet vid denna. Specielll stor betydelse för lällssäkeiheten harnaturligtvis domstolens summunsättning. om domslolen i silt dömunde kunnatmanifestera en hög grad av enighel beträffande värderingur och slutsatser.Härvidlag får murknudsdomstolen hänvisa till en avriksdagens näringsulskoll gjord utredning (se NU 1978/79: 6). I utskottetsbetänkande konslale-lur näringsutskottel bl.a. (s. 15) att marknadsdomstolensuvgöiunden präglas UV en betydande enighet och av att förekommandereservationer snarare är uttryck för individuella bedömningar än för kolleklivareaktioner UV intresseiepresentanter; utskottet betonade i sammanhanget attdettu måste betraktas som tillfredsställande. sammansältning vid hundläggning avärenden om näringsförbud bör enligt förslaget kunnu vara densamma som viddomstolens handläggning uv äienden enligl konkurrensbegränsningslagen. Därigenomkommer alltså den särskilde ledumoten för ärenden om konkurrensbegränsning utttu del i handläggningen. Denne ledamot förutsätts enligt lagen (4 S 1 st 2 plagen /1970: 417/om marknadsdomstol m. ha särskild insiki i näringslivetsförhållunden. I nu aktuellt uvseende delar helt kommitténsbedömning, och domstolen finner härvidlag angelägel betona lämpligheten av denvalda lösningen med tanke på atl del vid tillämpningen av den föreslagnalagstiftningen gäller att inle borise från just de inlressenkonkurrensbegränsningslagen har atl tillvarata. I anslutning till behandlingen av marknadsdomstolenssammansältning vill domslolen något uppmärksamma kommitténs redovisning avgällande inskränkningar i konkursgäldenärs rätt att driva näringsverksumhel.Kommittén noterar härvid bl. a. alt den som är i konkurstillstånd inte fårutöva domartjänsl. vill i föievarande sammanhang påpeka attdet ifrågavarande kravet inte gäller domare i (se 7 8 lagenom marknadsdomstol m.m. och prop. 1970:57 s. 173), och domstolen vill starktifrågasätta om inle delta krav bör införas även beträffande domare imarknadsdomstolen, särskilt med hänsyn till nu akluella lagförslag. Förfarandereglerna avseende ärenden enliglkonkurrensbegränsningslagen innehåller vissa särpräglade regler om ell s. k.förhandlingsskede efler 1979/80:83 144 avslutad räliegång (se 19-21 88konkurrensbegränsningslugen) direkl avpussade för prövningen ikonkurrensbegrunsningsäienden. Följuktligen bör i stället såsom kommitténföreslår reglema beträffande handläggning av ärenden om murknudsföring ochoskäligu avtalsvillkor i tillämpliga delur bringus ull gälla i fråga omhandläggning av ärenden om näringsförbud enligl 199 b 8 KL i förslaget.Beträffande själva förfarandet vill domstolen uppmärksamma vissu speciellafrågor. Genom utt bestämmelserna i lagen om marknadsdomstol m.m.avseende förfulandet i ärenden om marknadsföring och oskäliga avtalsvillkor-såsom konstaterats - föreslås bli lillämpliga på ärendena angåendenäringsförbud skulle alltså med stöd av den f.n. gällandelydelsen av 15 8 lagen om marknadsdomstol m.m. under vissa betingelser kunnaavgöra ärende utan sammanlräde. vill emellertid ifrågasällahuruvida del inte bör varu i del närmasle obliga-gatoriskl alt ärende angåendenäringsförbud avgörs efler sammanlräde inför . Del föreliggersärskild anledning att aktualisera ett dylikl krav med tanke på atlifrågavarande 15 8 är föremål för vissl ändringsförslag från (), vilket förslag efter remissbehandling f.n. är under övervägande inomhundelsdepurtemenlel. Enligt förslaget skulle möjlighelerna atl avgöra ärendeulan sammanträde vidgas. skulle sålunda ges möjlighet - tillskillnud mol vad som gäller - att under vissa omständigheter självständiglbesluta ull ärende skall avgöras utan sammanträde. 1 silt remissvar tillstyrktedomstolen del ifrågavarande förslagel (se yttrande uv den 3I över KOVs framslällning angående ändring i marknadsföringslagen/I975; 1418/ och lagen om marknadsdomstol m. m. samt förordningen /1976: 429/med instruktion för KOV, s. 4 f). nuvarande maktmedel för alt få parteller annan att inställa sig personligen inför domslolen inskränker sig tillvitesföreläggande (18 8 I st. 1 p. lagen om marknadsdomstol m.m.). Iakttasinte föreläggandet, hai möjlighet att öka trycket på vederbörandegenom ett förhöjt vite (18 8 3 st. I p. jämförd med 9 kap. 8 8 rältegångsbalken/RB/). Vitesföreläggande utgör emellertid inte någon garanti för att partverkligen inställer sig. Nuvarande reglering i lagen om marknadsdomstol m. m.angående parts eller annans personliga inställelse måste i själva verketbetecknas som inadekvat. Som allmän grundsals lorde nämligen böra anses gällaall ell syslem med Ivångsmedel för inställelse måste i slutskedet alltidtillhandahålla det ovillkorliga tvångsmedlet hämtning. Saknashämtningsmöjligheten, måste domstolen resignera: att avgöra målet på handlingarnasedan domstolen funnil sammanträde så angelägel att vederbörandevid ett kanske mycket högt vite förelagts inställelse skulle ju innebära elterkännande av all domstolens tidigare bedömning varit ogrundad. redovisadesynpunkter angående tvångsmedel för inslällelse har domstolen gett ultryck föri del ovan nämnda remissvaret rörande vissa förslag från KOV. 1 nyssnämnda remissvarhemställde atl i samband med prövningenav KOVs förslag måtte överväga frågan om införande av möjlighel förmarknadsdomstolen alt förordna om hämtning av part eller annan som kallats attpersonligen inställa sig inför . Vid handläggningen av dennya ärendekategorin beträffande näringsförbud torde parts personligainställelse komma att påfordras i avsevärt Slörre utstiäckning än vad som skervid handläggningen av de nuvarande äiendekategoriernu. Därutöver finns delgrundad anledning anta all del Prop.1979/80: 83 145 bland de konkursgäldenärer och undru som riskerur ulldrubbus uv näritigs-fötbud finns förhållandevis mångu som inle lojult kommerull inställu sig personligen eller genom ombud. Mot bakgrund uv det anfördafinns det följaktligen skäl att räkna med elt ökat behov uv ull kunna förordnuom hämlning av purt eller annun som hur atl inställu sig personligen infotmurknudsdomstolen. Även i föievurunde remissärende finner därför domstolenanledning understryka behovet uv befogenhet för murknudsdomstolen att förordnuom hämlning. Med hänsyntill ull näringsförbud enligt försluget skull jämlikt 199 b 8 KL kunna hävusenligt 199 c 8 tredje styckel KL liku väl som förbud enligtmurknadsföringslugen och lugen (1971:112) om förbud mol oskäliga uvtuls-villkor(avtalsvillkorslagen) noterar kommittén (s. 107 f.) alt för motsvarande fallinom tillämpningsområdenu för murknudsföringslugen och uv-tulsvillkorslugeninle finns någon uttrycklig fiireskiift om i vilken foim unsökande om hävundeskall göias. Med hänsyn härtill - fortsätter koinmittén - hur kommitténavstått fiån alt föreslå någon särskild regel om formen för ansökun om hävandea v näringsförbud. För egen del vill dock härvidlagifrågasätta, om inte uttryckliga bestämmelser uvseende förfurundet vid ärendenangående hävande uv tidigare meddelat näringsförbud bör övervägas under delfortsatta lagsliflningsuibelet. Huvudsukligen summu bestämmelser som reglerarförfarandet vid meddelande UV förbud bör enligt gällahärvid. I sammanhanget vill domstolen påpeka ull domslolen under sinhittillsvurunde verksumhet ännu inte prövat fråga om hävande av tidigaremeddelat förbud enligt marknadsföringslagen eller avialsvillkorslagen. Detförsta ärendei UV denna typ har anhängiggjorls hosmarknadsdomstolen. Det ärendet gäller förnyad piövning av förbud enligtmarknadsföringslagen, och under hundläggningen av ärendei har det visat sig ullden ukiuella bestämmelsen i marknadsföringslagen (12 8) inte hell entydigtanvisar hur förfarandet skull gestaltas (jfr prop. 1970: 57 s. 97 f samtBernitz. m.fl.. Otillbörtig marknadsföring, 1970, s. 329 f). Närfråga är om hävande av förbud med sä ingripande verkningar som det nu uktuellunäringsförbudet, bör enligt bedömning inte nägra som helsl oklarhelertillåtas kvarstå såvitt gäller spörsmålet hur ärendena skall handläggas.Reglema bör följaktligen vura lika lydliga som motsvarande regler avseendeärenden angående meddelande av förbud. Iförslagets 199 c 8 försia stycKet KL regleras anhängiggörandet uv frågor omnäringsförbud enligt förslagel till 199 b § KL. Bl. a. stadgas vissu fristerinom vilka tillsynsmyndigheten och NO har atl göra anmälan respektive ansökun.Från rättssäkerhetssynpunkt torde ifrågavarande frisler ha slor belydelse; enkonkursgäldenär eller annan som riskerar att drabbas av näringsförbud skallinte behöva sväva i ovisshel häröver alltför . Det skulle i sammanhangetkunna ifrågasätlus huruvidu det inte utöver nyssnämnda frisler även borde gällaen absolut tidsfrist för meddelande av näringsförbud. Meddelat näringsförbudskulle t.ex. inle få kvarstå längre än viss lid efter konkursens uvslutunde(jfr 35 kap. 6 8 ). Enligt värdering lorde detemellertid knappast finnas nägol slörre praktiskt behov av dylik beslämmelse.Risken för att handläggningen av ärendena skulle fördröjas på etl ur denenskildes synvinkel oförsvarbart sätt ter sig inle pålaglig. Genomuttrycklig hänvisning i 16 8 lagen om marknadsdomstol m.m. äger bestämmelsernai 5 kap. RB om offentlighet vid domstol motsvarande tillämpning vidmarknadsdomstolen. 1979/80: 83 146 möjlighet utt i vissu fall förordnu utt förhandling skullhållus inom slängda dörtur. t.ex. om det skulle kunnu befutus utt till följd uvoffentligheten yrkeshemlighet skulle tiijus. Jämlikt 5 kup. I 8 Iredje slyckelIredje punkten RB skall i bioltmål. när skäl därtill finns, förhandling, somangår peisonunders()kning. sinnesundersökning eller unnun utiedning rörunde dentillluludes levuadsoiiiständighetef, äga mm inom stängdu döriur. Sist-näinndupunkt i 5 kup. I 5. som uteslutunde uvser brollmål, kan ulliså inle åberopus uvniurknadsdomstoleii vid förhundling i ärende ungäende nä-lingsföibttd. Förmurknudsdomstolen fiumslår del som länkbart atl utredning angående t. ex.kotikutsguklenuis levnudsoinständigheter kan uktuuliserus vid piövningen avfiägoi om näringsförbud; en konkursgäldenär som drubbus av näringsförbud biiiju i slorre eller mindre utsträckning härigenom betagen sin fi)tniågu uttförsötju sig och kunske också sin familj. Med beaktande häiuv tofde utredningangående levnudsomständigheter hu viss relevuns för utt uvgöia huruviduniiiingsförbud skall meddelas. Följaktligen kun det enligl matknudsdomstolensmening uppstå behov uv utt beträffunde nu ukuiellu föihällunden hålluförhundling inom stängda dötlur. Mot bukgrund huruv hör nu uppmätksumniuilefiågu öveivägus vid den fottsut-lu depurtementsbehundlingen. Utredningen hur inte kunnut konkretisera i vilkenomfuttning det förekommer missbruk av konkursinstitutel som kan uktuuliseraansökan till om näringsförbud. Viss ledning kun möjligenerhållas med utgångspunkl i untulei uninälningar för gäldenärsbrott. 1 en inombrottsförebyggande lädels kansli uturbelad rapport (1978: I) redovisasen sludie över gäldenärsbrotten i är 1974. Dettu åruvslutades 1 029 konkurser i kommunen. polisanmäldes 40 personer ikommunen för gäldenärs-hrott. Antalet avslutade konkurser lotalt i rikel varsumma år 4 566. En proportionell uppräkning uv untulet unmälningar förgäldenärsbiott med utgångspunkt i dessa siffior skulle ge ungefär 175anmälningar i helu lundet. I lupporlen redovisus också vissa uppgifler från en studieav . förelugsekonomiska institutionen vid ,rörande gäldenärsbrotlslighel. Kedners undersökning omfattade de 10 sydligastelänen och gällde endast föietagskonkurser som avslutades . Av 755 uvslutudekonkurser vur 368 ordinära och 387 falligkonkurser. Till ätal anmäldes i deordinära konkurserna uv gäldenärernu och i fattigkonkurserna 9proceni av gäldenärernu. Dessa uppgifler ger vid hunden att det skulle huskett tolult närmuie 150 unmälningur av gäldenärsbrott i föietagskonkurser ide 10 länen är 1970. Kedner unser dock utt elt strikt iaktlagunde uv reglema i11 kup. BrB i fiågu om dessa 755 uvslutude företagskonkurser hade borlresullera i en anmälningsfrekvens på cu 40 proceni i de ordinära och 40-50procent i futiigkonkuisernu. En sådan anmälningsfiekvens skulle ha resulterat icu 225 anmälningar. Om man gissningsvis antar att de 10 sydligaste länen svararför ungefär två tredjedelar av konkurserna skulle antalet anmälningar UVgäldenärsbrott i hela lundet bli belydligl över 300. Om hänsyn enbart skulle tas till dessu siffror skulleantalet ärenden angående näringsförbud i varje fall i ett inledningsskede kunnabli mycket storl, kanske något hundralal. Avgörande härvidlag blir i förstahand de Prop.1979/80:83 147 resurser som tillsynsmyndighelerna kun uvdelu loiutietltiitig uv iitentien om näringsförbud. Vid sädun utredning iiiäsielillsytismyiidighel självlullet enligl förvaltningslagen (15 S) höra den somavses hli föiemäl föt näringsförbud. Såsom ulredningen understnikit horliilsytisniyiuligheten fiamliig-gu sådunt utredningsiiiuteriul som kuii tjän;isom uiHleilug f()i NOs ställ-ningstugunde. Konkurslugskommitlénhur belyst ett antal fall. som skulle kunna miui-veiu näringsförbud. I den inomhtollsföiebyggamie tådets kunsli ulaibetu-de lupporlen hur ledovisutsyttetiigate ett antal fall av liknande slag.