prop · G30372 · 1979-12-31 00:00:00 — Svenskariksbyggen däremol anser alt varken bostadsrättsföreningar eller andrafastighetsägare bör ha rätt all undandra silt bostadsutbud, som ofta hartillkommit med samhällels finansiella stöd, från kommunala åtgärder som syftartill att uppnå en allsidig hushållssammansättning i bostadsbeståndets olikadelar. Även HSB godtar utredningsförslaget i denna del. anser attförslaget inte fär nägon reell betydelse om det inte gär all finna en form föratt anvisningsräiien skall gälla även vid överiåtelse av bostadsrätt. SKBfinner att utredningsförslaget innebär sä allvariiga ingrepp ibostadskooperationens verksamhet att det inte kan tolereras. Om förslagetgenomförs fömtsätter SKB att samma regler införs för SKB:s lägenheter som för bostadsrättslägenheter. Att lagen bör omfattahyreslägenheter har framgått av vad jag förut har anfört. När det gällerbostadsrättslägenhetema vill jag särskilt peka på alt 64 §bostadsfinansieringsförordningen inte gör något undantag för dessa lägenheter.Förmedlingsvillkor kan alltså knytas ocksä till bostadslån som avser hus medbostadsrättslägenheter. Kommunen kan m. a. o. ställa anspråk pä attfä förmedla upplåtelse av sådana lägenheter. En annan sak är Prop.1979/80:72 25 altkommunerna, t. ex. då lägenheterna är avsedda atl enligl särskild turordningtilldelas medlemmar i en kooperativ förening, i rimlig ulsträckning torde tahänsyn till detla liksom lill de regler som gäller i fräga om lägenheler somförvaltas av SKB. Man kan enligl min mening utgå från alt samma hänsynstagandensker när hyreslägenheter omvandlas till bostadsrättslägenheter ochbostadsrätten upplåts till de fömtvarande hyresgästerna. Med hänsyn bl. a. lilldet nu anförda anser jag att man inte behöver hysa några betänkligheter mot attlåta också upplåtelse av bostadsrätt omfattas av lagen. Inte heller behövsnågra särregler av det slag som SKB föreslår. 1 likhel med utredningarna anserjag atl överlåtelse av bostadsrätt bör undanlas. Om kommunen önskar överta enbostadsrätt är det naturiigtvis ingel som hindrar atl kommunen förvärvarbostadsrätten på vanligt sätt. Utredningarnaslagförslag är utformat sä att lagen skall vara lillämplig på bostadslägenhetersom husägaren regelmässigt hyr ut för annat ändamål än fritidsändamål och sominte utgör del av hans egen bostad. Alt den också skall tillämpas påupplåtelser av bostadsrättslägenheter harjag nämnt. Uttryckligenundantagna från lagen är lägenheler i hus som ägs av staten eller kommun,lägenheler som skall upplåtas ål anställda och lägenheter som utgör möbleratrum. I denna del har utredningsförslaget fått krilik endasi i detaljfrågor. Jagkan i allt väsentligt anslula mig till förslaget att upplåtelser av detta slagbör vara undantagna. Med den uppläggning av lagförslaget somjag föreslår kommerundantagsreglerna emellertid att få en annari utformning. Jag återkommer tillden frågan i specialmotiveringen. I etl avseende föreslår jag avsteg frånulredningsförslagel. Enligt min mening finns del nämligen inle anledning attsärskill undanla lägenheter i hus som tillhör staten eller kommuner. Idetta sammanhang vill jag la upp en annan fråga med anknylning lill lagenstillämpningsområde, nämligen hur man bör se pä lägenhetsbyten m. m. Enligtutredningsförslaget skall lagen inte vara tillämplig när en hyresrätt överlätseller när en lägenhet upplåts i andra hand. För egen del anser jag atl manknappast kan ha sådana undanlag, om lagen skall fä avsedd effekt. Bestämmelserom överiåtelse av hyresrätt finns i bl. 32-35 §§ hyreslagen. Som huvudregelgäller enligl 32 § att hyresgästen fär överiåta hyresrätten endast omfastighetsägaren samtycker till det. Enligt 33 § får dock hyresgästens makeunder vissa förutsätlningar träda i hyresgästens eller, i händelse av dennesdöd, i dödsboets ställe. Motsvarande gäller när någon har övertagit enhyresräll enligt lagen (1973:651) om ogifta samboendes gemensamma boslad. Omfastighetsägaren inle går med på en överiåtelse, kan hyresgästen i vissasituationer fä tillstånd till överiåtelsen av hyresnämnden. Det gäller t. ex.då hyresgästen vill överiåta hyresrätten till någon som varaktigt borlillsammans med honom och - del utan tvekan vanligaste fallet - då det är frågaom byle av bostad. skall i dessa fall lämna Prop.1979/80:72 26 tillståndlill överiåtelsen, i det försia fallel om hyresvärden skäligen kan nöjas medförändringen och i bytesfallet om hyresgästen har beaktansvärda skäl för byleloch det kan ske ulan påtaglig olägenhel för hyresvärden (34 och 35 §§). När detgäller upplåtelse av en lägenhel i andra hand finns bestämmelser i 39 och 40 §§hyreslagen. För att en hyresgäst skall fä upplåta sin bostadslägenhet krävsantingen samtycke av hyresvärden eller tillstånd av hyresnämnden. 1 likhet medulredningarna anser jag alt lagen inte bör omfatta de nu nämnda övertagande-och överiåtelsefallen i 33-35 §§ eller upplåtelse i andra hand enligt 40 §.Däremot måste enligl min mening bestämmelser meddelas som förhindrar atthyresvärden och hyresgästen i andra fall träffar en överenskommelse omöveriåtelse av hyresrätten eller om upplåtelse av lägenheten i andra hand.Effeklen av lagen kan annars bli försvagad i en alltför stor utsträckning. Pågrund härav bör i lagen föreskrivas förbud för husägaren, inte bara atl hyra uten lägenhet, som omfattas av lagen, utan också att i dessa fall medverka tillöveriåtelse av hyresrätten till en sådan lägenhet eller medverka till alt denupplåts i andra hand. Del medför atl husägaren, när en hyresgäst t. ex. begäratt fä överiåta hyresrätten lill sin lägenhet, måste undersöka om det är frågaom ett sådant fall som avses i 34 eller 35 § hyreslagen eller inte. Om någon avdessa paragrafer är tillämpliga, kan husägaren medge överiåtelsen. I motsattfall fär han däremot inle medverka lill att hyresrätten överiåts. Det kanemellertid enligt min mening inle krävas att husägaren skall ha någon meraomfattande kontrollskyldighel. Det bör vara lillräckligl alt han företar denundersökning som han i allmänhel gör i sädana fall . 2.4Kommunens befogenheter enligt lagen 2.4.1Beslutel om bostadsanvisningsområde m. m. Enligtutredningsförslaget skall kommunen kunna besluta i fråga om en viss lägenhet,en viss typ av lägenheter eller lägenheterna inom en viss del av kommunen atthusägaren skall underrätta kommunen när en lägenhet är ledig. Av dennaskyldighet skall enligt utredningarna följa atl husägaren inte fär leckna avtalom upplåtelse med någon annan än kommunen förrän det är klarl att kommunen inteönskar disponera lägenheten. Om kommunen vill fä tillgång till en lediglägenhet och meddelar husägaren detta, skall avlal om upplåtelse av lägenhetenanses ha träffals mellan denne och kommunen. Därefter skall kommunen från falltill fall kunna avgöra om hyres- eller bostadsrätten skall överlåtas till enviss bosiadssökande eller om lägenhelen skall upplåtas i andra hand. Nägotsamiycke frän husägaren till detla skall inte behövas. Utredningarnafömtsätter att det principiellt viktiga beslutel - för vilka fasligheter ochvilka lägenheter kommunen skall utöva sin rätt - skall fallas av kommunensstyrelse. Enligt utredningarna bör emellertid fullmäktige kunna besluta att ettannat organ än kommunstyrelsen skall utöva dessa befogenheter. För denefterföljande handläggningen kan exempelvis social- 1979/80:72 27 nämndeneller bostadsförmedlingen svara. Kommunens tillämpning av lagen skall stå iöverensslämmelse med intentionerna all skapa förutsättningar för en allsidighushållssammansätlning. Utredningarna förutsätter därför atl anlalel fall ivilka kommunen utövar sin rätt kommer att bli litet i varje enskild fastighetoch att någol ensidigt utnyttjande av vissa förelag eller förelagskategorierinte kommer i fråga. Avde remissinsianser som tillstyrker förslaget anser några atl lagen bör lillämpasmed återhållsamhet medan andra förordaren tillämpning i relativt storomfattning. Om företrädesrätten utnyttjas endast i begränsad omfattning för attlösa bostadsfrågan för elt litet antal svårplacerade hushåll, finns det enligtbosladssociala delegationen risk för att de bostäder som anvisas kommer allstämplas som en form av "socialbostäder". Delegationen anser attdenna nya möjlighet i stället bör utnyttjas för att tillsammans med andra medellångsiktigt förändra slmkturen på hela bostadsmarknaden i kommunen ochdärigenom molverka segregationen. Fleraav de remissinstanser som motsätter sig förslagel framhåller att del innebärett långlgående ingrepp i den avtalsfrihet som råder på områdel. Vissaremissinsianser karakteriserar förslaget som en sorts förfogandelag-sliftning.Om elt förslag av denna innebörd genomförs, måste det enligl dessa instanseröppnas en möjlighet till överprövning av kommunens anvisningsbeslut. Krav påöverprövning förs fram även av sådana remissinstanser som tillstyrker ellerlämnar förslagel i stort utan erinran. Inledningsvisframhöll jag som angeläget att kommunen aklivi verkar för atl fåförmedlingsrätt till lediga lägenheter bl. a. genom att utnyttja de möjlighetersom hyreslagen erbjuder och genom avtal med fastighetsägarna.Bostadsanvisningslagen är avsedd atl utgöra ett komplement till de möjligheterkommunerna nu har på detta omräde. Det är bl. a. på grund härav nödvändigt atlkommunerna själva kan bestämma i vilken utsträckning lagen skall utnyttjas.Bestämmelserna bör därför utformas så att kommunen fär rätt men inle skyldighetall i den omfattning som behövs föratt förverkliga de bostadspolitiska målenbestämma att upplåtelse av lediga lägenheter skall ske enligtbostadsanvisningslagens bestämmelser. Enligtutredningsförslaget skall kommunens beslut i detta avseende kunna varabegränsat till en viss bestämd lägenhet. En sådan ordning anser jag vara mindrelämplig. Del kommunala beslutet bör inte kunna avse enstaka lägenheter ellerlägenheterna i ett visst hus. Något praktiskt behov av en sådan möjlighel tordef. ö. inte heller finnas. Kommunens beslut bör enligt min mening omfatta etteller flera slörre områden (bostadsanvisningsområ-den). Däremot bör det intekrävas alt beslutel skall avse alla bosläder i områdena. Del bör t. ex. varamöjligt alt bestämma all ett vissl område i kommunen skall varabostadsanvisningsområde men atl begränsa beslutel till att avse bostäder av enviss storlek inom området. Av vad jag förut har anfört framgår atl lagen inteär avsedd all användas som etl medel att införa en obligatoriskbosladsförmedling. 1979/80:72 28 Beslämmandeför den avgränsning som görs i beslutet skall vara bostadsförsörjningensbehov. I kommunernas ansvar för bostadsförsörjningen ligger som jag förut nämndebl. a. en skyldighet alt verka föratt sammansättningen av olika slags hushållblir så allsidig som möjligt i kommunens bosladsområden.Bostadsförsörjningsprogrammet kommer alt ulgöra en viktig del ibeslutsunderlaget när bosladsanvisningsområden skall beslämmas. Jag återkommerlill avgränsningsfrågan i specialmoliveringen. Enliglmin mening är del vikligl all kommunens beslut om bostads-anvisningsområden ärväl förankrat i den lokala politiska debatten och atl frågan behandlas i sådanordning atl de som berörs av besluten fär möjlighel till insyn och påverkan avbeslutsprocessen. På grund härav anser jag alt det i lagen bör föreskrivas atlhusägare och hyresgäster skall ges lillfälle att framföra sina synpunkter innanbeslutet fattas. Hyresgästerna bör i detla sammanhang företrädas avhyresgästorganisationer som har sin verksamhel inom det aktuella området. Jagåterkommer till denna fråga i specialmotiveringen. Medhänsyn lill del nämnda kravet på förankring i den lokala politiskadebatten anser jag all kommunens beslul bör fattas av kommunslyrelsen. Någonmöjlighet att anförtro etl annat kommunalt organ denna uppgifl bör alltså inlefinnas. Däremot bör, som utredningarna har föreslagit, handläggningen avenskilda anvisningsärenden kunna handhas av annal kommunall organ. Det börankomma på kommunerna själva alt anordna denna verksamhel på etl lämpligtsätt. Ulredningsförslagelinnehåller inte några särskilda bestämmelser om överklagande av kommunensbeslut. Reglerna om kommunalbesvär enligt kommunallagen (1977:179) blirföljaktligen lillämpliga. Detla innebär, något förenklat, alt det ärlagligheien och inte lämpligheten hos beslutel som prövas. Förslageli denna del har som jag lidigare har angett utsatts för kritik av fleraremissinstanser. Inte heller jag anser att den föreslagna ordningen ärgodtagbar från rättssäkerhetssynpunkt. Det bör enligl min mening införasbestämmelser som gör det möjligt att genom en prövning av någol opartiskt organfä till stånd en avvägning mellan kommunens och berörda enskildas inlressen.Det bör ankomma på länsslyrelsen och i sista hand regeringen att efter besvärgöra denna avvägning. Kommunens beslul om bostadsanvisningsområde bör kunnaöverklagas av berörda husägare och hyresgästorganisationer. Om länsstyrelsenändrar beslutet, bör kommunen givetvis ha besvärsräll. Jag återkommer lillfrågan om besvärsreglemas utformning i specialmotiveringen. Detär enligt min mening knappasi möjligt atl nu ange vilken lyngd husägarnas ochhyresgästernas intressen bör lillmälas. Förhållandena i olika fall är alllförskiftande för att delta skall kunna ske. Den frågan får därför överiämnas åträttstillämpningen. Somframgår av vad jag har föreslagit skall en bostadslägenhet som 1979/80:72 29 omfattasav kommunens beslut i princip inte få upplåtas innan kommunen har besläml omden skall utnyttja sina befogenheler enligl iagen eller inte. För alt dettaupplåtelseförbud skail börja gälla måste det krävas atl husägaren har fåu delav kommunens beslul. Lagen bör därför som utredningarna har föreslagilinnehålla en föreskrift om att beslutet skall delges ägare av hus där det finnsen lägenhet som omfattas av beslutet. Hyresnämndeni har i silt remissyttrande pekat på atl utredningarnas förslag kange anledning till tveksamhet om vem som skall delges det kommunala beslutel.Nämnden ifrågasätter om det är tillräckligt att delgivningen sker med denlagfarne ägaren eller om kommunen skall vara skyldig att undersöka vem somverkligen äger huset. Nämnden finner vidare att det är oklart om kommunensbeslul efler en överiåtelse av huset måsle delges den nye ägaren för alt bligällande mot denne. JK påpekar atl del inle finns något som hindrar enhusägare, som vill kringgå lagen, att överlåta fastighelen lill t. ex. enanhörig. Förvärvaren blir då inte bunden av lagen förrän han själv har fåttunderrättelse om kommunens beslut. Föregen del anser jag att det bör krävas att beslutet delges den faktiske ägaren.Någon bestämmelse som ger kommunen rätl atl alltid vända sig till den lagfarneägaren bör således inte tas in i lagen. Jaganser inte heller att lagen bör innehålla någon bestämmelse om att kommunensbeslut utan delgivning skall gälla mot en ny ägare av huset. En sädanbestämmelse torde förutsätta alt beslutet anlecknas i faslighelsboken ellerlomlrätlsboken så atl en köpare med säkerhet fär informalion om beslutet. Dettaskulle föra alltför längt. Man bör enligt min mening sträva efler en rimligavvägning mellan effekten av bestämmelserna och del byråkratiska förfarandesom dessa medför. Visserligen kan det finnas risk för att en del husägarekommer att försöka kringgå lagen. Jag bedömer emellertid inte risken för detlasom särskilt stor. Skulle del visa sig atl del uppslår olägenheter, fär frågandå tas upp till förnyat övervägande. Detta innebär alltså att kommunen blirtvungen att underrätta en ny ägare om beslutet för att det skall bli gällandegentemot denne. På grund av föreskrifter i bl. a. förköpslagen får kommunenunderrättelser om fastighetsöverlåtelser. Det bör därför normalt inte uppstånågra svårigheier alt fä beslutet gällande mot den nye ägaren. 2.4.2Kommunens befogenheter i övrigt Närdet härefter gäller kommunens befogenheter i övrigt framför som jag nämndeen del remissinsianser kritik mol förslaget. JK anser att det innebär etllånglgående ingrepp på avtalsfrihetens område även i fall då kommunen inte pånågot sätt medverkar vid finansieringen av ny- eller ombyggnad av fastigheten ifråga. Med hänsyn till lagstiftningens karaklär måsle lagen enligt JKkompletteras med någon regel om materiell överprövning av ett kommunalt beslutom att ta en lägenhet i anspråk. JK anser att det 1979/80:72 30 måstevara möjligt att i något organ få till slånd en avvägning mellan kommunensönskemål och fastighetsägarens önskemål att få hyra ut en lägenhet, exempelvistill en nära anhörig. Liknande synpunkter anför bosladsdomslolen. En husägares möjligheteralt förfoga över lägenheterna i sill hus är i viss utsträckningbegränsade, bl. a. till följd av reglerna i 35 iJ hyreslagen som ger kommunenrätl atl i vissa fall få hyresnämndens tillstånd atl överlåla en hyresrätt.Utredningsförslaget innebär emellertid en begränsning som är betydligt meralångtgående. Jag har därför en viss förslåelse för remisskritiken. Samtidigtvill jag emellertid framhålla att en husägare måste anses skyldig atl tåla eltvissl inlrång om det är nödvändigt för atl bostadsförsörjningens intressenskall kunna tillgodoses. Jag anser emellertid att syftet med förslaget kan nåspå ett mindre ingripande sätt än del som utredningarna föreslår. En tänkbar lösning är attinföra en reglering som innebär att husägaren i princip skall vara skyldig attsom lägenhelsinnehavare godta den bostadssökande som kommunen anvisar, men attdet öppnas möjlighet för husägaren alt i varje enskilt fall påkallahyresnämndens prövning av denna skyldighet. - Givetvis skulle skyldighetengälla bara i fråga om sådana lägenheter som omfattas av beslutet ombostadsanvisningsområde. - Därmed skulle del krav på överprövning som fleraremissinstanser har väckt bli tillgodosett. För egen del anser jag emellertidatt en sådan lösning är mindre lämplig. Som utredningarna påpekar är detnödvändigt att kommunen har möjlighet att handla snabbt. Det gäller t. ex. närbostäder måste anskaffas lill följd av evakuering för en ombyggnad eller enrivning. Om husägaren i en sådan situation har möjlighet att påkalla prövninghos hyresnämnden kan det dra långt ul på liden innan det är avgjort omlägenheten skall upplåtas till den anvisade bosladssökanden eller inte. Ävenför den bostadssökande måste en sådan lösning vara otillfredsställande. Det bör enligl min meningvara en utgångspunkl för kommunen alt de lägenheter som förmedlas med slöd avbostadsanvisningslagen upplåts till de bostadssökande. Det bör m. a. o. varabostadssökanden som fär kontraktet på lägenheten. Om husägaren inte vill godtaden lägenhetsinnehavare som kommunen föreslår, bordet emellertid finnas enmöjlighet för kommunen att trots detta kunna disponera över lägenheten. Jagvill därför förorda en lösning som mnebär att kommunen kan antingen föreslå attden lediga lägenheten skall upplåtas lill en viss bostadssökande eller bestämmaatt upplåtelsen skall ske till kommunen. Husägaren skall alltid vara skyldigatt godta kommunen som lägenhelsinnehavare men kunna vägra upplåtelse lill denanvisade bostadssökanden. I de fall då kommunen är lägenhetsinnehavare, börhusägaren inte kunna hindra atl kommunen upplåter lägenheten i andra hand.Denna lösning, som nära ansluler till utredningsförslaget, innebär alltså althusägaren alltid måste godta kommunen som lägenhetsinnehavare och att hanidessa fall inte hellerfärbestämma vem som skall bo i lägenheten. 1979/80:72 31 Ävenom man beaktar att bestämmelserna sannolikl inte kommer atl behöva tillgripas isärskilt mänga fall, medför denna lösning jämfört med dagens regler på områdetett ingrepp i husägarens slällning. måste man hålla i minnel att deti dessa fall är kommunen som i förhållande lill husägaren svarar för allaförpliktelser som följer med upplåtelsen. Ekonomiskt måsle detta normallinnebära alt husägarens slällning blir bältre än när han upplåter en lägenhettill en privatperson. Utredningsförslagetinnebär att husägaren inte heller skall kunna hindra att kommunen överiäterhyresrätten eller bostadsrätten till någcn annan. På denna punkt är förslagetenligt min mening onödigt långtgående. Jag föreslår i slällel att delvisseriigen skall vara möjligt för kommunen atl överiåta rälten till lägenhetenmen bara i sådana fall då husägaren medger del eller hyresnämnden lämnartillstånd till överiåtelsen. Tillstånd bör lämnas, om förändringen inte innebärnågon pålaglig olägenhet för hyresvärden. När det gäller överlåtelse av enbostadsrätt måsle förvärvaren dessutom uppfylla de villkor för medlemskap somföreskrivs i bostadsrättsföreningens stadgar. prövning av denblivande hyresgästens lämplighet bör i allt väsentligt vara densamma somnämnden gör i bytesärenden enligt 35 § hyreslagen. Jag återkommer tilldenna fråga i specialmotiveringen. Denavvägning som i lagstiftningsärenden av detta slag måsle göras mellan allmännaoch enskilda intressen ger enligt min mening till resultat atl deinskränkningar i husägarens förfoganderätt som, lillsammans med de rådande, kanuppkomma med den angivna lösningen inte är slörre än att de utan tvekan liggerinom ramen för vad husägaren är skyldig atl låla. Något hinder mot förslagetmed hänsyn härtill finns således inte enligt min mening. 2.5Förfarandet när en lägenhet blir ledig Detär givetvis nödvändigt atl kommunen lär underrättelse från husägaren när enlägenhel, som omfattas av ett beslul om bostadsanvisningsområde, är ledig ochskall upplåtas. Som utredningarna har föreslagit bör underrättelsen varaskriftlig och innehålla uppgift om lägenhetens adress, dess storlek och läge ihuset, hyresvillkoren och tillträdesdagen. Är det fråga om enbostadsrättslägenhet, bör underrättelsen innehålla uppgift också om storiekenav grundavgift, årsavgift och upplätelseavgift. Detkan ifrågasällas om i lagen bör anges någon tidsfrist för husägarensunderrättelse. När lägenheter i slatsbelänade ny- eller ombyggda hus, somomfattas av villkor om förmedlingsräil, skall upplåtas för första gångenskall enligt föreskrifter tillbostadsfinansieringsför-ordningen uppgift om beräknad inflyttningsdag lämnastill kommunen senast fyra månder före . För förslagångsuppläielserborde det därför i och för sig vara möjligt att ha en tidsfrist på fyra månaderi lagen. Nären lägenhel i annat fall blir ledig för uthyrning är det emellertid inte Prop.1979/80:72 32 möjligtalt beslämma en för alla fall lämplig tidpunkt när husägaren senast skallunderrätta kommunen. Uppsägningstiden för hyresavtal är vanligtvis ,men den kan ocksä vara kortare eller längre. 1 vissa fall upphör hyresavtaletatt gälla genast efler uppsägningen. En del avtal kan upphöra utan uppsägning. Jagkommer i det följande att föreslå regler om ansvar för hyresförluster m. m. nären lägenhel inte kan tillträdas då den blir ledig. Dessaregler bör utformas så atl både husägaren och kommunen fär ett direkt intresseav alt nödvändiga underrättelser lämnas ulan dröjsmål. Någon annan föreskriftän alt underrättelserna skall lämnas möjligt behövs därför inte. Ilagen bör också meddelas bestämmelser om kommunens svar på husägarensunderrällelse. Som jag lidigare har föreslagit skall husägaren alltid varaskyldig all godla kommunen som lägenhelsinnehavare. Om kommunen själv vill hyraden lediga lägenheten eller förvärva bostadsrätten, skall husägaren underrättasom detta. Föreslår kommunen all upplåtelsen skall ske till en vissbostadssökande, bör underrättelsen innehålla tillräckliga uppgifter om denneför att husägaren skall kunna bedöma om han skall upplåta lägenheten till denbostadssökande eller inte. Tillsammans med dessa uppgifter måste också lämnasen förklaring av sökanden att han samtycker till att lägenheten upplåts lill honomoch godtar de villkor som husägaren eller-som jag strax kommer att föreslå -hyresnämnden beslämmer. Omhusägaren går med på att upplåta lägenheten till bosladssökanden iräffasupplålelseavtalel mellan dem. Kommunens roll upphör därmed. Godtar inte husägarenden föreslagna bostadssökanden, skall kommunen i enlighet med förslaget i delföregående kunna kräva att lägenhelen upplåts lill kommunen. Det gör detnödvändigt all husägaren ocksä i denna situation underrättar kommunen.