prop · G3032 · 1979-12-31 00:00:00 — På vissa håll används ocksåuttrycket sekretessbelagd uppgift om uppgift som skall hemlighållas, iförekommande fall därför alt skada kan uppkomma, om den lämnas ul. Genombeslämmelsen i 2 §, som i likhet med 3 § ger uttryck ål den för lagenskonslmktion gmndläggande tanken om en enhetlig reglering av sekretessen,förbjuds varje form av röjande av sekretessbelagd uppgift för enskild. I lagtextenuttrycks detta så att uppgift inte för lämnas lill enskild. Det saknarbetydelse på vilket sätt röjande sker. I första hand nämns förbud mot atl röjauppgift genom att lämna ul allmän handling. Vad som menas med allmän handlingframgår av TF Ofr prop. 1975/76:160 s. 119). Uppgift får inte heller röjasgenom att en befattningshavare lämnar information muntligen eller på annatsätt. Innebörden härav är alt befattningshavaren inte för låta någon ta del avhemlig uppgift vare sig detta sker genom all allmän handling företes eller attnågon för ta del av handling som inte är allmän eller att uppgiften meddelas ibrev. Också andra former för röjande av en uppgift kan tänkas, l.ex. atl någonförevisar ett hemligt föremål för annan. Beslämmelsen avser alltså varje formav röjande. Det är också ulan betydelse om uppgiften före röjandet ärdokumenterad eller inte. Inte heller spelar det någon roll om uppgift lämnas utpå begäran av utomstående eller efter Prop.1979/80:2 Del A / Aa/j, 2-5 .« 120 initiativav den som har uppgiften om hand, Förbudeli paragrafens första mening riktar sig både till myndigheten och dess personal.Den närmare avgränsningen av personkretsen framgår av 7 §, Enligt 8 § jämställsmed myndighet vissa andra organ. Ulanhinder av alt sekretess gäller för uppgift för uppgiften enligt andra meningenlämnas till enskild i de fall som anges i sekretesslagen eller i lag ellerförordning, lill vilken sekrelesslagen hänvisar. Av särskild vikt är här deallmänna undantag från sekretessen som uppställs i eller följer av bestämmelsernai 12 och 14 kap. Som exempel på andra författningar där undantag frånsekretessen regleras kan nämnas lagen (1963:197) om allmänt kriminalregisteroch lagen (1965:94) om polisregister m, m, (jfr 7 kap, 17 § departementsförslaget).Som fömlsältning för alt undanlag från sekretessen skall fö regleras i annanförfattning än sekretesslagen uppställs atl den sislnämnda lagen skallinnehålla en hänvisning till undantagsbestämmelsen. Detta villkor sammanhängermed 2 kap, 2 § andra slyckel TF enligt vilket begränsning av rätten alt la delav allmänna handlingar skall anges noga i bestämmelse i en särskild lag eller,om så i vissl fall befinnes lämpligare, i annan lag vartill den särskilda lagenhänvisar. Regeringen kan enligt samma stadgande bemyndigas alt meddela närmareföreskrifter om bestämmelsens tillämplighet. Avsikten med den aktuellaregleringen är alt sekrelesslagen skall lämna upplysning om samtligasekrelessfall (jfr prop, 1975/76:160 s, 79), Somframgår av avsnittet 4,4 i den allmänna motiveringen skall sekretessen enligtdepartementsförslagel i princip ha direkt giltighet också i myndigheternasverksamhet. Utgångspunkten för regleringen i 3 första stycket år all ensekretessbelagd uppgift inte för lämnas vare sig lill annan myndighet ellertill annan verksamhetsgren inom den egna myndigheten. Som framgår av 4 § förden inte heller fritt utnyttjas av myndigheten eller dess personal,Departementsförslagel överensstämmer på denna punkt med promemorieförslaget. Debåda förslagen skiljer sig emellertid ål därigenom atl departementsförslagel istörre utsträckning än promemorieförslaget medger undantag från principen, Ifråga om dessa undanlag för jag hänvisa till 14 kap. första meningen upptagna förbudel avser såväl röjande av uppgift genomöveriämnande av handlingar som annal uppgiftslämnande, jfr 2 §, Liksom enligt 2§ riktar sig förbudet både till myndigheten och lill dess personal, Ipromemorian har sekretessen begränsats till meddelanden och användning somfaller utanför den "särskilda verksamhet" vari uppgiften harinhämtats. När det gäller sekretessen inom myndighei skall uttrycket enligtmotiven avse handläggning och åtgärder inom en myndighei som rör samma slagsförhållanden och har samma inriktning, I motiven används också begreppetverksamhetsgren för att åskådliggöra avgränsningen. Prop.1979/80:2 Del A ,,, . / Aa/?, 2-5.« 121 avremissammanställningen har åtskillig kritik riklats mol begreppen särskildverksamhet och verksamhetsgren. Bl, a, har flera remissinstanser medutgångspunkt från sitt eget verksamhetsfält framhållit atl begreppen orsakartolkningsproblem, och från flera håll har efleriysis klargörande uttalanden omhur gränsdragningen mellan olika verksamheter och mellan en myndighets olikaverksamhetsgrenar skall göras. Somjag anfört i den allmänna motiveringen anserjag atl starka skäl talar för allsekretessens räckvidd mellan myndigheterna och inom en myndighei regleras sålångt detta är möjligt. Detta gäller särskilt sekretessen till skydd förenskild. Vad som bör eftersträvas är all prövningen av om en uppgift skalllämnas ul till en annan myndighet eller lill en annan verksamhetsgren inommyndigheten blir en realitet. Regleringen bör alltså syfta till att sekretessbestämmelsemaskall lillämpas också på sådanl uppgiftslämnande. Som jag har anförtbör emellertid frågan om sekretessen mellan myndigheterna utredas vidare.Departementsförslagel har därför utformats så att del i större utsträckning änpromemorieförslaget ansluler lill gällande förhållanden. Enligtmin mening ligger del i sakens natur all en allmän regel som begränsaruppgiftslämnandet mellan myndigheterna och mellan olika verksamhetsgrenar inomen myndighei inte kan ges någon närmare konkretisering. Med den utformning somsekreiessregleringen getts i departementsförslagel anserjag att det är tillfyllest att använda begreppen verksamhet resp, verksamhetsgren för atl ange detområde utanför vilket en sekretessbelagd uppgift inte för lämnas utan prövningenligt sekretesslagen. Vad som skall förstås med dessa begrepp för avgöras frånfall till fall, 1 allmänhet torde indelningen i olika myndigheter ochuppdelningen inom myndighei på skilda organisatoriska enheter lämna tillräckligledning. Enligt3 § första stycket andra meningen för sekretessbelagd uppgift lämnas ul tillannan myndighei eller annan verksamhetsgren inom samma myndighet i de fall somanges i sekretesslagen eller i lag eller förordning, till vilken sekrelesslagenhänvisar, I fråga om denna beslämmelse hänvisar jag i första hand lill vad jagnyss har anfört om molsvarande stadgande i 2 §, Undantagen regleras i förstahand i 14 kap, sekrelesslagen, 13§ andra styckel har tagils in en hänvisning till de särskilda bestämmelserna i14 kap, 1-3 §§ om begränsningar i sekretessen mellan myndigheter. Av 14 kap, 1§ framgår att även föreskrift i annan lag eller förordning, dvs, beslämmelsetill vilken uttrycklig hänvisning saknas i sekretesslagen, om utväxling avuppgifter mellan myndigheter skall lända lill efterrättelse. Här föreligger enskillnad i förhållande lill 2 §, Beslämmelsen i 2 kap, 2 § andra slyckel TF,som avser begränsningar i enskildas rätt atl la del av allmänna handlingar,uppställer nämligen inget hinder mol att informationsutbytet mellan myndigheterregleras utanför sekretesslagstiftningens ram. Eftersom den nya sekrelesslageni princip skall gälla också i förhåliandel mellan Prop.1979/80:2 Del A ; kap. 2-5 §§ 122 myndigheterbör den emellertid innehålla regler som klargör i vilken utsträckning andrabestämmelser om informationsutbytet mellan myndigheter skall gälla vid sidanav sekretesslagen, F,n, lorde del förhålla sig så all hemlig handling kan lämnas till utländskmyndighet enligt samma gmnder som gäller för utbytet av handlingar mellaninhemska myndigheter (se prop, 1973:117 s, 17), Tjänsteman som hartystnadsplikt kan inte sällan i tjänsten vidarebefordra uppgift till annal landulan alt han därigenom görsig skyldig till "obehörigt röjande", Ipromemorieförslaget har bl, a, med hänvisning lill det allt intensivareinternationella samarbetet upptagits en bestämmelse om utlämnande avsekretessbelagda uppgifter lill främmande stals myndighei eller lillmellanfolklig organisation (2 kap, 8 §), Bestämmelsen har inte mött någrainvändningar vid remissbehandlingen. Tolkningsproblem - tveksamhet om vad somskall anses motsvara svensk myndighet - fömtsälts dock kunna uppkomma. Departementsförslagetsaknar en molsvarande bestämmelse. Skälet härtill är att föreskrifter om utbyteav hemliga uppgifter mellan svenska och utländska myndigheter knappasl framstårsom ändamålsenliga med den begränsade reglering av sekretessen mellanmyndigheter som jag föreslår, Deparlemenisförslaget innebär alltså allutlämnande av hemliga uppgifter lill utländsk myndighei eller mellanfolkligorganisation tills vidare får ske på i huvudsak samma sätt som , 14 §uppställs förbud mol utnyttjande av uppgift för vilken sekretess gäller utanförden verksamhet vari uppgiften förekommer. Sekretess innebär alltså inte baraförbud alt röja uppgift, dvs, all meddela uppgiften lill någon annan. Ävenolovligt utnyttjande utan alt någol röjande äger mm är förbjudet, I fråga omuttrycket verksamhet hänvisar jag lill vad jag har anfört. Detär uppenbart all sekretess inte får innebära atl de offentliga funktionärernahindras atl fullgöra sina egna uppgifter. Kolleger och överordnade inommyndigheten måsle ofta underrättas för alt beslul skall kunna fattas. En läkaremåsle kunna delge sjuksköterskor och annan medicinalpersonal även förtroligauppgifter om en patient för att undersökning och behandling skall kunnagenomföras. Också meddelanden lill annan myndighet kan ingå som etl frånverksamhelen i övrigt oskiljaktigt moment. En myndighet kan t, ex, se sigtvungen alt ge annan myndighet del av hemlig information till grund för etlremissyttrande. Inom ramen för en myndighets verksamhet ryms även vissakontakter med enskilda. Delgivning med part och annan föreskriven underrättelsetill enskild som etl led i behandlingen av ett ärende hör hit, 1 särskilda fallkan del vidare vara nödvändigt för en tjänsteman atl vända sig lill enutomstående expert och att därvid upplysa om hemliga omständigheter, I 5 § hardärför lagits in en beslämmelse som innebär att sekretess inte utgör hinder motall uppgift lämnas ut, om det är nödvändigl för all den utlämnande myndigheteneller verksamhetsgren inom denna skall kunna fullgöra sin verksamhet. Prop.1979/80:2 Del A I kap. 6 123 Somframhålls i promemorian är del av viss praktisk betydelse atl del blir klarlagti vilken utsträckning sekretessbelagda uppgifter får röjas genom anmälan ellerangivelse till åtal. måste del ligga inom myndighels verksamhetall se lill att misstanke om brott blir utredd. Så är exempelvis fallel närmisstanke om skattebedrägeri uppkommer hos taxeringsmyndighet, annalexempel är all fall av misstänkt barnmisshandel kommer till socialnämndskännedom. Del ligger ju i denna myndighels intresse alt få utrett huruvidamisshandel verkligen har förekommit, och i vissa fall måsle nämnden se lill allbrottet beivras. Inom myndighets verksamhet ligger också atl se lill attmisstanke om förmögenhetsbrott som riktar sig mot den del av den offentligaverksamhelen som företräds av myndigheten blir utredd. Exempel härpå är försökatt genom vilseledande uppgifter fö socialhjälp som rätteligen inte skolatulgå. Skulle däremot den som vänder sig till socialnämnden avslöja atl han hargjort sig skyldig till snatleri, för sådan uppgift inte i slrid med 7 kap, 4 §vidarebefordras till polis eller åklagare. Sekretesslagen reglerar inte vem somskall göra anmälan eller angivelse. Denna fråga får avgöras enligt vad somgäller i allmänhet om ansvarsfördelningen inom en myndighei. I, ex, med ledningav myndighetens arbetsordning. Avslutningsvisvill jag tillägga all myndighels uppgiftslämnande kan vara reglerat i lag ellerförordning, Isådanafallföljerav 14 kap, I § atl uppgift skall lämnas utanhinder av sekretessen (jfr 3 § andra stycket), Paragrafen,som inte har någon direkt motsvarighet i promemorieförslaget, innehåller enbeslämmelse om utgångspunkten för beräkningen av liden i de fallhandlingssekretessen är tidsbegränsad. Somjag har framhållit i annat sammanhang (avsnittet 4,2) måste sekretesslageninnehålla vissa särregler för handlingssekretess resp, tystnadsplikt. Man förskilja mellan sekretessen för uppgifter som är upptagna i allmän handling ochsekretessen för uppgifter som inte är upptagna i sådan handling, Lagens reglerom tidsbegränsning av handlingssekrelessen ulgör etl exempel på sådanasärregler, Promemorieförslaget innehåller över 50 bestäm melser av delta slag.Någon ändring i fråga om antalet föreslår jag inte. Enligt min mening kanemellertid beslämmelserna förenklas. Lagtextens omfång kan minskas.Den återkommande beslämmelsen om begränsningen av handlingssekretessen harsålunda i deparlemenlsförstagel i allmänhet getts lydelsen "I fråga omuppgift i allmän handling gäller sekretessen i högst (antalet) år." Utgångspunktenför lidsberäkningen är enligt paragrafen tidpunkten då handlingen tillkom.Detta överensstämmer i sak med vad som gäller f n. Som jag har framhållit i denallmänna motiveringen (avsnitt 4.3.5) skall i Prop.1979/80:2 Del A 1 kap. 7 och 8 § 124 förstahand handlingens datum fälla utslaget. Skulle datum saknas pä handlingen, börman i allmänhet kunna göra en ungefäriig datering av denna med ledning avhandlingens innehåll. Kan klarhet inte vinnas den vägen, bör del inte möta någolhinder mol atl man lägger myndighels inkomslslämpel eller anteckning i diariumom inkomsten till grund för prövningen. I vissa undanlagsfall kandet finnas skäl att beräkna liden på annal sätt än med utgångspunkt fråntidpunkten för handlingens tillkomst. Detta anges i så fall i de enskildasekretessbestämmelserna, se 6 kap. 2, 5 och 7 §§ samt 8 kap. 10, 11 och 16§§. Enligt 2 kap, 7 § TF skalldiarier, journaler och sådana register och andra förteckningar som försfortlöpande anses upprättade så snart de har färdigställts för anteckning ellerinföring. Av andra meningen i den nu behandlade paragrafen framgår all tidenför handlingssekreless för uppgift i sådan handling inte skall räknas från delhandlingen tillkom ulan från den tidpunkt då uppgiften fördes in i handlingen. Innebörden av ettstadgande om atl handlingssekrelessen är begränsad lill är all densekretess för uppgift i allmän handling som föreskrivs i resp,sekretessbestämmelse upphör vid utgången av den angivna tiden. Jag haremellertid redan i den allmänna motiveringen klargjort att tidsangivelsen är enmaximitid i alla de fall sekretessbestämmelsen innehåller ettskaderekvisit, I dessa fall måste alltså en skadeprövning ske för den händelseuppgift begärs utlämnad före tidens utgång, Detla medför att del knappaslkommer att bli särskill vanligt all man behöver göra en exakt beslämning avtidpunkten för handlingens tillkomst när sekretessliden börjar lida mol sittslut. Skyddsintresset bör då ofta ha minskat i styrka så atl uppgiften kanlämnas ut efter skadeprövning, Avslulningsvis vill jagtillägga all den omständigheten all sekretessliden för uppgift i allmänhandling har gått ut också innebär all del inte längre föreligger tystnadspliktbeträffande uppgiften. Om uppgifterna i en handling är offentiiga, kan mangivelvis inte upprätthålla etl straffsanklioneral förbud att lämna utuppgifterna på annal sätt än genom utlämnande av handlingen, Sekretesslagengäller sekretess i det allmännas verksamhet. En närmare avgränsning av lagenstillämpningsområde görs i förevarande paragrafer, som i sak överensstämmer med1 kap, 3 och 4 §§ promemorieförslaget, Avgränsningen tar siktedels på vilka organ som skall omfattas av sekreiessregleringen, dels på vilkapersoner, knutna till dessa organ, som är underkastade regleringen. Utgångspunkten försekretessregleringen är i departementsförslagel liksom i promemorian all deninte skall avse andra organ än sådana vid vilka del kan förekomma allmännahandlingar. Prop.1979/80:2 Del A f l kap. 7 och 8 H 125 handlingarsoffentiighel skall enligt 2 kap. 3 och 5 §§ TF tillämpas av myndighet samtriksdagen, allmärii kyrkomöte och beslutande församling. Med myndighetförstås här i enlighel med RF:s terminologi varje organ som ingår i denofTentligräitsliga statliga och kommunala organisationen, inklusive regeringenoch domstolarna. Också skogsvårdsslyrelser och allmänna försäkringskassorräknas som myndigheter. Andra organ - offentligrättsliga eller privaträttsligajuridiska personer eller fristående uppdragstagare - är däremot inte attbetrakta som myndigheter, även om de har anförtrotts uppgifter som innefattars, k, myndighetsutövning, se prop, 1973:90 s, 232 och 233 samt prop,1975/76:160 s, 134, Tidigarevar 2 kap, TF tillämpligt också på andra organ än myndighet i angivenmening och därmed jämställda församlingar. Under förarbetena till de ändringari TFsom trädde i kraft fömlsatles att den i del nya 2 kap,TF upptagna definitionen av myndighei inte skulle leda till någon begränsningav tillämpningsområdet för handlingsoffentligheten. För atl åstadkomma dettaborde de ytteriigare organ för vilka offentlighetsprincipen redan gällde angesi annan författning än TF, t, ex, i den nya sekretesslagen (prop, 1975/76:160s, 135), förutskickades en utredning om offentlighetsprincipensutvidgning till nya områden, t, ex, till enskilda subjekt som har anförtrottsmyndighetsutövning (nämnda prop, s, 18 och 74), En kommitté, som föll lilluppgift bl, a, atl göra en sådan utredning, har tillsalls (Kn 1978:01), Ipromemorian har inlagils ståndpunkten atl i sekretesslagen inte bör införasbestämmelser i ämnet vid sidan av TF belräffande andra organ än sådana som f n,med säkerhel kan anses vara omfattade av offentlighetsprincipen saml alt iövrigi utredningen om en utvidgning av principens tillämpningsområde böravvaktas, I konsekvens härmed har i 1 kap. 4 § andra styckelpromemorieförslaget upptagits endast nolarius publicus saml AB ,såvitt angår den obligatoriska fordonsbesiklningen. Vid remissbehandlingen harJK ifrågasatt om det är möjligt alt utvidga tillämpningsområdet föroffentlighetsprincipen på annal sätt än genom grundlag eller med stöd avgmndlag. I övrigt har remissbehandlingen endast föranlett önskemål om attbestämmelsen skall omfatta ytteriigare organ, bl, a, samtliga riksprovplalser. Föregen del anserjag att det är helt klart all den i promemorian föreslagnalösningen all genom bestämmelse i sekretesslagen utvidga tillämpningsområdetför offentlighetsprincipen är grundlagsenlig. Delta tillvägagångssättfömlsatles f ö, när grundlagsregleringen antogs. Medanledning av de vid remissbehandlingen framställda önskemålen om allsekretesslagen bör omfatta ytteriigare organ vill jag endasl säga all jag delarden ståndpunkt som intagits i promemorian, nämligen alt offentlighetsprincipenstillämpningsområde inte bör vidgas ulan särskild utredning. Vad som framkommitvid remissbehandlingen har inte föranlett mig att ändra uppfattning. Prop.1979/80:2 Del A 1 kap. 7 och 8 H 126 Molbakgrund av vad jag nu har anfört har 8 § utformats så alt fullöverensslämmelse uppnås mellan tillämpningen på olika organ av reglema om rätlall la del av allmänna handlingar och av bestämmelserna om sekretess, Iparagrafens första stycke har sålunda i anslutning till 2 kap, 5 § TF lagilsupp , allmänt kyrkomöte och beslutande församling.Promemorians bestämmelse om all nolarius publicus och AB vidlillämpning av reglerna i 2 kap, TF skall vara jämställda med myndighei har meden redaktionell jämkning tagits upp i andra styckel, I detta stycke har också ifråga om samma organ getts en molsvarande regel med avseende på tillämpningenav sekretesslagen. Sådanaorgan som inte är myndigheter och som inte heller på annan nu angiven gmndomfattas av rällen alt la del av allmän handling faller utanför sekretesslagenstillämpningsområde, Lagen gäller alltså inte i fråga om erkända vårdanstalterför alkoholmissbrukare, privatskolor, , styrelsen för ellerdisciplinnämnden hos , erkända arbetslöshetskassor,handelskammare, hypoleksinrällningar och studentkårer, Beslämmelsernai 8 § om vilka organ som berörs av sekreiessregleringen i lagen har karaktär avhuvudregel. Vissa organ intar så lill vida en särställning som annarstillämplig sekretess endast i begränsad omfattning gäller för dem. Sådanasärregler återfinns i 11 kap, i fråga om , JO och JK samt i 12 kap, ifråga om domstolar. Somtidigare nämnts lar regleringen inte bara sikte på vilka organ somsekretessreglema skall tillämpas på ulan också på vilka p e r s o n e r, knutnalill dessa organ, som skall omfattas av reglerna. Bestämmelser om deltameddelas i 7 §, I överensstämmelse med promemorieförslaget föreskrivs där allde i lagen uppställda förbuden mol alt lämna ut eller utnyttja sekretessbelagduppgift gäller för personer som på gmnd av anställning eller uppdrag hosmyndighet, på grund av tjänsteplikt eller pä annan liknande gmnd för delallmännas räkning deltar eller har deltagit i myndighels verksamhet, Atlhos myndighet anställda och ijänsleplikliga skall vara underkastade sekretessär uppenbart. Mera tveksamt är del i vad mån uppdragstagare och likställda somhar någon begränsad form av anknytning lill myndigheten skall föras in underlagen. De uttalanden som har gjorts i promemorian på denna punkt har inteföranlett några erinringar vid remissbehandlingen. har dockefteriyst ell motivuttalande om all sekretesslagens bestämmelser bör gällaanställda hos juridiska och fysiska personer, om de anställda är personligenbundna till konsultuppdrag genom kontrakt mellan uppdragsgivaren (myndigheten)och arbetsgivaren. Föregen del ansluler jag mig lill den uppfattning som redovisats i promemorian.Utanför lagen faller alltså enligt min mening sådana uppdragstagare som trotsall de är förordnade av myndighet är all anse som Prop.1979/80:2 Del A . ,,, I kap. 7 och 8 §§ 127 uppdragstagarehos enskilda rättssubjekt eller som för anses representera enskilda intressen.Till någon av dessa .kategorier hör t, ex, den som har förordnals till uppdragenligt associalionsrällslig lagstiftning, av domstol förordnad boutredningsman,förmyndare eller god man enligt och offentiig försvarare.Sekretesslagen blir inte heller tillämplig på självständiga uppdragstagare,som visserligen har föll uppgifter sig anförtrodda av myndighet men som handlari eget namn och som utåt framstår som utrustade med egen kompetens. Hit hör t,ex, dispaschör (jfr remissammanställningen). Också nolarius publicus är atlanse som en sådan fristående uppdragstagare men blir alltså som nämntsgenom uttrycklig föreskrift i sekrelesslagen jämställd med myndighei. Densom gentemot myndighei har åtagit sig tillverkning eller entreprenad ellerliknande prestation för betraktas som uppdragstagare. Uppdragets samband medmyndighetens egentliga verksamhet framstår emellertid enligt min mening iallmänhet som så löst atl del skulle vara främmande all betecknauppdragstagaren som offentlig funktionär. Inte heller kan han sägas ulöva"allmän tjänst". De hithörande uppdragens affärsmässiga karaktärbestyrks av att uppdragstagaren i allmänhet aren juridisk person. Av anfördaskäl bör nu åsyftade uppdragstagare som regel inte omfattas av sekretesslagensbestämmelser. Under dessa kommer inte heller att falla rena leverantörer; dessaär över huvud taget inte uppdragstagare, hinder för myndighet att i avlalom leverans eller entreprenad e, d, la in en klausul om tystnadsplikt tordedock inte föreligga, Sekrelesslagenblir däremot tillämplig på dem som har uppdrag hos myndighet och som har sådananknytning till myndighei alt de kan sägas delta i dennas verksamhet, Humvidauppdraget är författningsreglerat eller rent civilrättsligt baserat är därvid ioch för sig ulan betydelse. Med myndighels verksamhet avser jag den egentligaverksamheten, den som framgår eller kan utläsas av myndighetens instmktioneller av annan författning. Inte sällan finns föreskrift om all viss befattningi myndighets organisalion skall vara besatt med uppdragstagare.