prop · G303103 · 1979-12-31 00:00:00 — Införperspeklivel av minskande utvecklingsresurser inom industrin kan dennafördelning behöva omprövas. I en ny organisation kan resurser och uppgifterbehöva anpassas till varandra enligt delvis nya principer. I samband med övervägandena rörande möjligheterna tillsamordning av resurserna inom industrin, förenade fabriksverken och vid demilitära verksiäderna bör kommittén också undersöka molsvarande möjligheterlill koslnadsbesparande ålgärder inom berörda myndigheter, främsl försvaretsmaterielverk, och flygtekniska försöksanslalten.Kommittén bör härvid utnyttja det utredningsmaterial som har tagits fram vidmyndigheterna med anledning av prop. 1977/78:63 om försvarsmaklens centralaledning m.m. Myndigheternas resurser bör anpassas till de delvisförändrade förutsättningar för utveckling och anskaffning av flygplanssystemsom beslutals av . Det bör vara möjligt att uppnå erforderligkompetens vid lill lägre kostnader och med mindrepersonal än vad som planeras. Möjligheterna att tillföra nya uppdrag tillförsvarels forskningsanstalt oeh flygtekniska försöksanstalten bör studeras. Kommittén bör överväga om induslrin bör ges ett ökatansvar som huvudleverantör. Samverkan mellan myndigheterna och industrin börgrundas pä en strikt tillämpning av partsförhållandet kund-leverantör. För alt säkerställa ett effekiivt och ekonomisktutnyttjande av de tekniska stödresurserna och en siörningsfri produktion oehdrift bör utredningen och därav föranledda struktur- ochorganisationsförändringar genomföras sä snarl som möjligt. Härigenom förbättrasmöjligheterna att behålla personal med erforderlig kompetens inom olikaområden. Genom att tidigt klarlägga flygindusirins framtida resurser, sirukturoch organisation den berörda personalens ovisshet somförutsättningar skapas för att det skall bli möjligt att planera destrukturella förändringar som därvid behöver genomföras. Enligt min uppfattningbör man genom överläggningar med berörda myndigheter, företag ochpersonalorganisationer kunna få till stånd förslag om en organisation som ärlämpligt anpassad för framtida produklion, underhåll och drift av försvaretsflygplanssystem oeh som beaktar att flygsäkerhetens krav tillgodoses. Hänsynbör tas till flygindustrins civila verksamhet och de fördelar som kan uppnåsgenom ett samutnyttjande av resurser. Det bör understrykas att kravet på atlunderhållsorganisalionen skall ha en hög beredskap och en god förmåga attfungera även i krig är grundläggande för organisationens utformning. Dettapåverkar inte bara behovet av centrala underhållsresurser utan även behovet avflygvapnets egna underhållsresurser. Kommiitén bör därför lämna förslag omvilka samlade resurser som erfordras för att nämnda krav skall kunnatillgodoses samt därvid överväga hur dessa resurser bördimensioneras, vilka underhållsnivåer som bör finnas och hur resurserna börfördelas mellan dessa. Kommiitén bör, i enlighet med flygindustrikommitténsförslag, överväga behovet av ett samordningsorgan. Kommitténs förslag bör föregås av överläggningar medberörda företag, myndigheter och organisationer. Förslaget bör innehålla enungefärlig 117 Kommittéer:Försvarsdepartementet Delll Fö:3 tidsplan för omställningen som beaktar att störningar iproduktion och förbandsdrifl så långt möjligt undviks. Kommittén bör hålla närakonlakt med den delegation (I 1978:09) som regeringen har tillsatt med uppdragatl bl.a. undersöka möjligheterna att utnyttja flygindustriella resurser förcivil verksamhet. Kommiitén bör även utnyttja underlag frän ulredningen omframlida underhåll i fred som på uppdrag av chefen för flygvapnet genomförs . Beslutsunderlaget skall innehålla en särskild redovisningav konsekvenserna för personalen vid berörda förelag, verk och förvaltningar. Utredningsarbetet bör bedrivas sä att överväganden ochförslag kan redovisas . Jag avser att senare återkomma till regeringen rörandefrågan om bl.a. en översyn av relationerna mellan ochindustrin i ett vidare perspektiv. Med hänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jagatt regeringen bemyndigar chefen för försvarsdepartementet att tillkalla en kommitté med högsl sex ledamöter meduppdrag att utreda vissa frågor rörande den militära flygindustrins framtidastruktur m.m., att utse en av ledamöterna att vara ordförande, atl besluta om sakkunniga, experter, sekreterare och annatbiträde åt kommiitén. Vidare hemställer jag att regeringen föreskriver att kostnaderna för kommiitén skall belasta fjärdehuvudtitelns kommittéanslag. Regeringen ansluter sig till föredragandens övervägandenoch bifaller hans hemställan. Vissa frågor rörande uppgifteroch organisation m.m. Departementschefen, statsrådet , anför. 1 den av antagna propositionen angående försvarsmaktenscentrala ledning m.m. (prop. 1977/78:63, FöU 1977/78:9, rskr 1977/78:174)anförde dåvarande chefen för försvarsdepartementet följande: "När det gäller anskaffning av försvarsmateriel, somi allt väsentligt ligger på , bör enligt min uppfattningen bäitre samordning komma lill stånd i fråga om försvarets uppträdandegentemot försvarsindustrin. De försvarsindustriella frågorna har kommit att fåen mycket slörre betydelse . En ökad samordning avanskaffningsverksamheten måste eftersträvas. Den förstärkning avöverbefälhavarens roll i den övergripande programplaneringen, som jag nyssförordat, bör ge förutsättningar för en bättre samordning av försvarsgrenarnas materielplanering och ge möjligheter fill en bättre DelllFö:3 Skr 1979/80:103 118 samverkan mellan materielverkets huvudavdelningar." I den av antagna proposilionen om vissaanslagsfrågor m.m. rörande försvarei (prop. 1978/79:138, FöU 1978/79:23, rskr1978/79:327) anförde jag att jag avsåg alt ta upp frågan om relationerna och induslrin i etl vidare perspektiv. Mot denna bakgrund bör en särskild utredare fillkallas.För utredningsarbetet bör följande riktlinjer gälla, Ledningsprineiperna i försvarets planerings- ochekonomisystem bör även i fortsättningen tillämpas när det gällermaterielanskaffning liksom för all annan fredstida verksamhet inomförsvarsdepartementets verksamhetsområde. Försvarels materielverk ärproduktionsmyndighet för materielanskaffning samt för forskning och utveeklinginom materielområdet. I denna egenskap skall materielverket utföra de uppdragsom regeringen anger i regleringsbrev och som har preciserats avförsvarsgrenscheferna (programmyndigheterna). Enligt statsmakternas beslut haröverbefälhavaren ålagts etl övergripande ansvar för programplaneringen. I dettaligger också ett ansvar för att möjlig tidsmässig och teknisk samordning avsåväl materielplaner som anskaffningsuppdrag kommer till stånd.Överbefälhavaren har redovisat ett underlag beträffande dennärmare utformningen av försvarsmaktens centrala ledning. Härvid angeröverbefälhavaren att han avser att påbörja en studie som syftar till enprecisering av hur överbefälhavarens övergripande och samordnande roll skallutövas i praktiken samt hur denna rollfördelning påverkar ansvarsförhållandenoch arbetssätt mellan överbefälhavaren, försvarsgrenscheferna och centralamyndigheter med både produktions- och fackuppgifter. Utredaren bör ta del avdenna studie, samt mot bakgrund av överbefälhavarens förstärkta roll i denövergripande programplaneringen pröva former för teknisk och tidsmässigsamordning av anskaffningsuppdrag till materielverket. En bättre tidssamordningoch teknisk samplanering av programmyndigheternas planer för materielomsättningoch -förnyelse bör kunna förenkla materielverkets uppgifter. Det är vidare rimligt atl tekniska och ekonomiska anskaffningsförutsättningarfår inverka pä beslut och anskaffningsuppdrag i högre grad än f.n. En viktiguppgift för utredaren bör vara att pröva vilken fördelning av uppgifter mellanmyndigheterna som bäst tillgodoser dessa krav. Det kan härvid vara lämpligt atlvärdera olika modeller. Ett annat område som utredaren bör studera är förhållandelmellan och industrin. Ett nära samarbete mellanmaterielverket oeh industrin är självfallet viktigt. Samarbetet måste dockgrundas på en strikt tillämpning av partsförhållandet kund/leverantör så attinte oklarheter i fråga om ansvarsfördelning och ömsesidiga åtaganden uppstår,särskilt om ändringar av t.ex. tekniska specifikationer görs under konstruktions-och produktionsprocessen. Ett utnyttjande av industrin i etl tidigt skede avanskaffningsprocessen får inte leda till alt försvarsmakten åtar sig ansvaretför industrins beläggning eller till att konkurrensen begränsas. uppgifter som produktionsmyndighet förmaterielanskaffning och för forskning och utveckling inom materielområdetgentemot programmyndigheterna och induslrin bör prövas i syfte atl minska detotala kostnaderna för att anskaffa och vidmakthålla materiel. Därvid är detnödvändigt att utredaren studerar och överväger de olika funktioner sommaterielverket fullgör. Utredaren bör överväga om induslrin i koslnadsbesparandesyfte bör ges ökat ansvar som leverantör av fullständiga 119 Kommittéer:Försvarsdepartementet Delll F6:3 uppgifter bör därvid i ökadutsträckning kunna inriktas mol systemvärdering, systémsammanhållning ochprojektövervakning. Härvid torde arbelet med detaljerade tekniskaspecifikationer i högre grad än f.n. kunna åvila industrin. Del är emellertidav slor vikt atl materielverket besitter kompetens att utarbeta, granska ochvärdera specifikationer så att entydiga avtal kan träffas och godkännande avlevererade produkter kan ske. Mot bakgrund av vad jag nu har anfört bör prövas vilka avmaterielverkets uppifter som skall lösas i nuvarande form och omfallning, samti vilka avseenden förändringar kan anses påkallade. Verkets främsta uppgift ärhärvid att anskaffa och vidmakthålla försvarsmaktens materiel med avseddaprestanda till lägsta möjliga totala kostnad. En annan väsentlig uppgift börvara att medverka till att förutsättningar skapas för en samordning ochlångsiktig planering av verksamheten inom den svenska försvarsindustrin. Andraviktiga uppgifter är att följa den allmänna tekniska utvecklingen inomförsvarsmaktens materielområde samt atl genom en väl utvecklad affärsmässigkompetens skapa förutsättningar för tillfredsställande avtal medleverantörerna. Utredaren bör som en första huvuduppgift övervägaförutsättningarna för och konsekvenserna av den övergripande planering ochsamordning som enligt vad jag har anfört förutsätts ske i fråga omförsvarets materielanskaffning. Härvid bör utredaren även överväga på vad sättförsvarets myndigheter kan medverka till att skapa förutsättningar för densvenska försvarsmaterielindustrin att långsiktigt planera sin verksamhet efterförsvarsmaktens behov. Med utgångspunkt häri bör utredaren som en andrahuvuduppgift särskilt belysa materielverkets roll i sammanhanget, redovisa sinaöverväganden beträffande verkets uppgifter, organisation och storlek samtföreslå härav föranledda förändringar i effekfivitetsbefrämjande och koslnadsbesparandesyfte. Vid övervägandena om materielverkets organisation måsteockså verkets uppgifter beträffande vidmakthållande av materiel ochfaekverksamheten prövas och beaktas. Andra utgångspunkter för översynen avmaterielverkets organisation bör vara att ett effektivare utnyttjande av dentekniska kompetensen samt en ökad decentralisering av beslutsbefogenheter tillregionala och lokala myndigheter bör eftersträvas. I sistnämnda fall böreventuellt tillkommande resursbehov anges. Med anledning av regeringens uppdrag till överbefälhavareni angående försvarsmaktens centrala ledning m.m. har försvaretsmaterielverk utrett konsekvenserna av en personalminskning med 700 personerfram . Beslut med anledning av denna utredning, som har redovisatsden , skall utgöra underlag för utredaren. Utredarens förslag bör vidare utgå från att antaletanställda inom materielverket på lång sikt skall minskas mera än vad somföreslås i ovan nämnda utredning. Regeringen har uppdragit åt en kommitté (Fö 1979:02) attutreda vissa frågor rörande den militära flygindustrins framfida struktur m.m.Arbetet i denna kommitté bör noga följas. Utredningsarbetet bör bedrivas så att överväganden ochförslag med anledning av den första huvuduppgiften kan redovisas senast i maj1980 och uppdraget i sin helhet senast . Utredaren skall under arbetets gång informera /SR, SFoch TCO-S och bereda dessa tillfälle att framföra synpunkter. DelllFö:3 Skr 1979/80:103 120 Med hänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jagatt regeringen bemyndigar chefen för försvarsdepartementet att tillkalla ensärskild uiredare med uppdrag atl utreda vissa frågor rörande försvaretsmaterielverks uppgifter och organisation m.m., atl besluta om sakkunniga, experter, sekreterare och annalbilräde ät kommittén. Vidare hemställer jag att regeringen föreskriver atl kostnaderna skall belasta fjärde huvudtitelnskommilléanslag. Regeringen ansluter sig till föredragandens övervägandenoch bifaller hans hemställan. 121 Kommittéer: Delll S:l 1.Utredning om vissa frågor rörande användningen av apparatur för behandling medkortvåg, mikrovåg och ultraljud m.m. har i skrivelse 1977/78:22 - med anledning avmolion 1976/77:363- uttalat sig för en utredning om olika frågor somsammanhänger med användningen av apparalur för behandling med kortvåg, mikrovågoch ultraljud. anförde i silt betänkande (SoU 1977/78:5)i anledning av motionen bl.a. att frågan om krav på särskild utbildning hos densom använder apparaturen borde övervägas. Vidare borde enligt utskottet indikationernaför att använda sådan apparatur anges och förslag läggas fram om sådana reglereller rekommendalioner som med hänsyn lill den behandlade behövs för att handhaapparaturen. Under utredningsarbetet borde del också prövas om särskilda kravpä apparaturens säkerhet, funktion oeh kvalilet bör gälla för att den skall fåsaluhållas och om det behövs några begränsningar i rätten att få köpa ellerhyra sådan apparatur. Den ulredning som förordal bör komma lill stånd.En särskild utredare bör tillkallas för ändamålet. Utredaren bör samråda med bl.a. , slatensstrålskydds-institut, , arbelarskyddsstyrelsen, slatensinduslriverk, statens provningsanslall, sjukvårdens och socialvårdensplanerings- och rationaliseringsinstitut (Spri), handikappinstitutet ochSvenska (). Med hänvisning till vad jag nu har anförl hemsläller jagatl regeringen bemyndigar mig all tillkalla en särskild uiredare med uppdrag all utredavissa frågor rörande användningen av apparalur för behandling med kortvåg,mikrovåg och ultraljud m,m., alt besluta om sakkunniga, experter, sekreterare och annatbiträde äl utredaren. Vidare hemsläller jag atl regeringen föreskriver att kostnaderna skall belasla femle huvudlilelnskommilléanslag. Regeringen ansluter sig lill föredragandens övervägandenoch bifaller hennes hemställan. DelllS:2 Skr 1979/80:103 122 Departementschefen, slalsrådel , anför. Enligt den proposition om som avses bliförelagd senare i vår skall de nuvarande sociala vårdlagarna,däribland lagen (1954:579) om nykterhetsvård (NvL), fr.o.m. den 1 januari 1981ersättas av en lag - socialtjänstlagen. Den nya sociallagsliftningen kommerinle all innehålla några regler som moisvarar NvL:s regler om Ivångsintagningpå allmän vårdanstalt av alkoholmissbrukare. Värd utan samtycke av vuxnaalkohol- och narkotikamissbrukare kommer i stället all kunna ges enligt enföreslagen lag om psykiatrisk värd och vård av missbrukare i vissa fall (LPM), Missbrukare skall enligi LPM kunna ges sjukvård oberoendeav samtycke . Jag hänvisar lill den lagrådsremiss iämnel som har beslutats . Inte heller NvL:s regler om bl.a.hjälpålgärder och övervakning avses få någon direkl molsvarighet i den nyalagstiftningen. Alla åtgärder inom till slöd och hjälp åt vuxnamissbrukare förutsätts i fortsättningen ske i samförstånd och tillsammans meddessa. För bl.a. missbrukare som inte har fylll kommer det också attfinnas möjligheter till vård ulan samtycke inom sociallagsliftningen enligt enannan lag, nämligen enligt lagen med särskilda bestämmelser om vård av unga(LVU). Med NvL försvinner också den bestämmelse i 58 § som germöjlighet för den som är hemfallen åt alkoholmissbruk att gå in frivilligl påallmän vårdanstalt och skriftligen förbinda sig atl stanna kvar där . Bestämmelsen ger vårdanstalten rätt atl bl.a. hålla missbrukarenkvar med tvång under den överenskomna vårdtiden och att föra honom tillbakatill anstalten om han lämnar den. Dessa möjligheter torde dock ha utnyttjats imycket begränsad omfattning . Del förslag med nya bestämmelserom vård utan samtycke av alkohol- och narkotikamissbrukare, som alltså f.n. ärföremål för lagrådets granskning, innehåller inte någon motsvarighet till dennaeller annan typ av vad som ibland kallas kontraktsvård. Detla har från flerahåll ansetts som en brisl. I lagrådsremissen har också framhållits att fråganom koniraktsvård bör beredas ytterligare av den parlamentariska kommitté somskall få lill uppgift att fortsätta översynen av lagstiftningen om vård mot denenskildes samtycke eller i annan ordning. Jag har kommit till uppfattningen altdel är lämpligl alt nu tillsälta en särskild utredning för denna fråga. Tillgänglig statistik visar slora förändringar iintagningen vid de allmänna vårdanstalterna . År 1968gjordes sålunda 1.626 tvångsintagningar () och 1.177 frivilliga intagningarenligt 58 S NvL (). var molsvarande siffror 645 ivångsinlagningar() och 3.329 frivilliga (). Totala antalet intagningar på deallmänna anstalterna ökade alltså från 2.803 år 1968 till 3.974 år 1977.Samiidigi höll sig antalet intagningar vid de enskildavårdanstalterna -vilka alltså enbari kan erbjuda värd i helt frivilliga former-relativt fast: 3.028 år 1968 mot 3.777 år 1977. Sammanfattningsvis kankonstateras alt av den institutionella nykierheisvården ulanförsjukhusen meddelades efler frivillig intagning. 123 Kommittéer: Delll S:2 Flera orsaker har lill den markanta ökningen avandelen frivillig-intagningar vid allmän vårdanstalt. En är all del har skelt en slark attitydförändring bland företrädarnaför de sociala myndigheterna så all man i allt mindre utsträckning anser detlämpligt eller rikligt att använda tvångsintagning. Resultaten av den nuvarandetvångsvården ger också anledning att överväga dess värde. Bara för en litenandel av alla tvångsinlagna har man kunnal konstatera en förbättrad socialanpassning. En annan orsak till en ökad frivillig intagning vid de allmännavårdanstalterna kan också vara att sjukpenning kan ulgå även tillden som är intagen på en sådan anstalt och inte bara till den som vårdas påenskild anstalt. En bidragande orsak lill atl anlalel tvångsintagningar harminskat kan också vara atl myndigheterna som en föruisättning för all underiålaansökan om ivångsintagning har krävt av missbrukaren att han har ansökt omintagning enligt 58 §. Inom missbruksvården - och då kanske särskilt narkomanvårdenför vuxna för vilken det inle gäller nägon annan lagstiftning om vård utansamtycke än nuvarande lagen (1966:293) om beredande av sluten psykiatrisk vårdi vissa fall (LSPV) - har man alll mer börjat betona värdel av att ställa kravpå missbrukaren att han för atl erhålla vården skall förbinda sig alt följauppsatta regler, underkasta sig medicinska kontroller osv. Vid flera behandlingskollektivförekommer också olika former av avtal om vården mellan vårdgivaren ochmissbrukaren. Även i förslag angående kriminalvårdens påföljdssysiem harframförts liknande tankegångar. Sålunda har l.ex. utredning ombehandling av psykiskl avvikande i belänkandet (SOU 1977:23) Psykiskl stördalagöverträdare föreslagit bl.a. att viss försöksverksamhet skall påbörjasefter en modell som i kallas civil commitmenl. Verksamheten skulle ikorlhel innebära följande. Den skulle avse personer med uppenbara narkotikaproblem,som har dömts till fängelse i högst och som har förklarat sig viljadelta i ett narkomanvårdsprogram. Efler beslut av övervakningsnämnd skulle dendömde föras över till sjukhus för avgiftning och planering av den fortsattabehandlingen. Efter sjukhusvård skulle patienten skrivas ut lill öppen vård,som skulle innefatta regelbundna kontroller av att patienten avhåller sig frånanvändning av narkolika och även i övrigt är skötsam. Vid misskölsel skulleåterinlagning till anstalt kunna ske. En försöksverksamhet efler liknanderiktlinjer avses bli påbörjad vid . Den lagtekniskaregleringen av förutsättningarna för denna verksamhel prövas f.n. inomjuslitiedepartementel. Frågan om möjlighelen alt på sikl införa någonmotsvarighet till systemet med civil commiiment inom det straffrättsligapåföljdssyslemet avses vidare komma att ingå bland uppgifterna för en av dekriminalpoliliska uiredningar som chefen för avser atlbegära regeringens bemyndigande alt tillkalla senare i vår. Den tidigare nämnda lagrådsremissen utgår från denprincipiella synen på missbruksvården atl all vård och behandling avmissbrukare såvitt möjligt bör ske i samarbele med denne. när han självönskar hjälp. Den nya möjligheten till vård utan samtycke som regleras i LPMskall främsl syfta lill alt förhindra allvarlig fara för missbrukarens hälsaeller liv. Den skall vidare sikta lill atl motivera missbrukaren att underkastasig fortsatt medicinsk och social vård och behandling i frivilliga former. Den sålunda föreslagna vården utan samtycke skall få pågåunder högsl . Denna tid måste i de allra flesta fall anses för kortför att uppnå DelllS:2 Skr 1979/80:103 124 en varaklig social rehabilitering. Särskilda beslämmelserföreslås därför i LPM som så långl möjligi skall säkra en medicinsk och socialeftervård. Tanken är atl missbrukaren efler en inledandesjukhusperiod skall vara motiverad alt underkasta sig fortsalt vård på sjukhuseller annan särskild vårdinrättning, l.ex. Hur länga vårdtidersom därvid behövs lorde variera och bero på olika faktorer. En uppgift somåterkommer från behandlare är emellertid att många missbrukare efter en tidsbehandling går igenom en kris. Den försia motivationen har försvunnit,behandlingen har blivit rutin, del fysiska och psykiska allmäntillståndet är väsenlliglförbällral och missbrukets positiva inslag framslår åter alll siarkare förpatienten. Här vill jag först undersiryka betydelsen av allbehandlingen ges lämpligt innehåll och tillförs goda resurser. Viktigt är ocksåden behandlande personalens engagemang för den enskilde vårdbehövande. Enlycklig samverkan av dessa faktorer bör kunna minska eller eliminera riskernaför atl missbrukaren avbryler behandlingen i förlid. Jag anser dock all manockså bör överväga atl som stöd och hjälp ät den motiverade missbrukarenerbjuda honom en vård som inrymmer möjligheter att vidta ålgärder som -om ochnär motivationen sviktar - avhåller eller i sista hand hindrar honom från atllämna vårdinstitutionen eller på annat sätt komma i kontakt med deberusningsmedel han eftertraktar. Den vård som erbjuds bör därför varameningsfull och de inslag i vården som eventuellt har karaktär av tvång bör igörligasle mån ulformas som stödåtgärder och skall kringgärdas med tillräckligarältssäkerhelsgarantier. Mänga frågor sammanhänger med en vård av nu antytt slag.Begreppet kontraklsvård används ulan entydigl innehåll. Ordet låterförslå all två parler träffar en överenskommelse om att på ömse håll presteranågot. Att missbrukaren är ena parten förulsälts därvid. Hans prestation börbl.a. innebära avhållsamhel från missbruksmedlen och en vilja all aklivt dellai ett behandlingsarbete. Däremot kan det finnas delade meningar om vilkaprestationer i övrigt som kan anses vara lerapevtiskl värdefulla. Vem missbrukarens avtalspart skall vara och vad denneskall förbinda sig atl prestera är ä andra sidan inte ulan vidare klarl. Iregel torde avses förelrädare för en offenllig vårdinstitution eller i vartfall för en av det allmänna godkänd sådan. Denna institution skall kunna erbjudamissbrukaren en akliv vård och behandling. En närmare beslämning avvärdgivaren och vårdens innehåll måste dock göras. Vidare måste beslämmas bl.a.vilka former överenskommelsen skall ha för alt bli bindande och vilka följderell brott mot den från någondera sidan skall medföra.