prop · G30368 · 1979-12-31 00:00:00 — Eflersomen huvuddelägare oftast kan beslämma lönen själv varje är- här föreligger juinte ett verkligt tväpartsförhållande - kan ett plötsligt slort lönepåslag geen mycket belydande pensionsskuld, om "nulönen" för användas ocksåför förfluten tid. Ett sådant förfarande har givetvis inte varit lagstiftarensavsikt. Ett förtydligande på denna punkt bör ske. Länsstyrelsenframför vidare önskemål om ändring i reglerna om tvångs-aviappning avdisponibla pensionsmedel på konto. Skattereglernaom tvångsavtappning av disponibla pensionsmedel pä pensionskonlo är enligtgällande rätt olika för nya avsättningar och fbr avsättningar som skett ochsker enligl äldre regler. Skillnaderna avser dels avtappning förpensionsförsäkringspremier och dels värdering av pensionsstiftelsesförmögenhet i den mån en sädan stiftelse är inblandad i avtapp-ningsproblemaliken.Dessa skillnader kan vid rättstillämpningen ge upphov till svårigheter.Länsstyrelsen är angelägen om alt avtappningsreglerna synkroniseras, så attsamma regler gäller både för äldre och yngre avsättningar. Slutligenifrågasätter om det inte bör övervägas att avvecklapensionsstiftelserna: Lagstiftningenpå detta område är inte så ulformad alt en tillfredsställande kontroll kanutövas. Detta beror bl. a. på all intressena i fråga om lillsyn och taxering iviss mån är motstridiga. Länsstyrelsenifrågasätter om pensionsstiflelseinstitutel verkligen behövs i elt framtidasystem för tryggande av pensionsförmåner. Bristen på regler om avlappningstvångför pensionsstiftelser och alltför generösa värderingsregler för aktier kanpåpekas på skallesidan. Andra problem har uppstått i fråga ompensionsstiftelsernas utlåning av medel både lill stiftaren och lill utomstående.Del kan inte uteslutas alt stiftelsepengar pä omvägar kommil huvuddelägaretillgodo. anser atl kravel på trygghet för pensionsborgenärernatillgodoses på etl bättre sätt genom pensionsförsäkring än genom avsättning lillstiflelse. som går ökar den allmänna försäkringen och olikapensionsplaner i betydelse och dessa pensionsformer täcker snart hela områdetför en rimlig försörjning för ålderdom och vid sjukdom. Enligt länsstyrelsensmening bör det övervägas all avveckla pensionsstiftelserna. Länsstyrelseni tar upp avdragsrätten för livränta i samband medegendomsförvärv saml beskattningen av pensioner enligt vissadubbelbeskattningsavtal: Närdet gäller livräntor i samband med egendomsförvärv har länsslyrelsen i annatsammanhang framfört den uppfattningen, att vägande skäl lalar för att 1979/80:68 194 avdragsrätteni vissa fall bör slopas. har därvid ifrågasatt om inte livräntorsom utgår på grund av köpeavtal om överiåtelse av annan fastighet och aktier,eventuellt även jordbruksfastighet och rörelse, bör behandlas som kontantköpeskilling. Ur en vidare aspekt framstår det dessutom som klarlotillfredsställande au en säljare efter utflyttning ur riket, efterförsäljningen, helt kan undgå beskattning av köpeskillingen. Länsstyrelsenanser det värdefullt om denna frågeställning kunde tas upp i lämpligtsammanhang. Detär likaledes, enligt mening, inte acceptabelt att igällande dubbelbeskattningsavtal, exempelvis såsom i avtalet med avslårfrån beskattningsrätten då det gäller enskilda tjänstepensioner som tryggats påannat sätt än genom pensionsförsäkring eller direktutbetalts från förutvarandearbetsgivare utan att åtagandet tryggats. Det är angeläget med en översyn avdubbelbeskattningsavtalen på denna punkl. Syftet bör härvid självfallet varaatt eliminera befintliga möjligheler till omotiverade skattelättnader isamband med att skattskyldig efter pensioneringen bosätter sig utomlands. Lantbrukarnasskattedelegation begär vissa klarlägganden beträffande s. k.avvecklingsdispenser: Enligtbestämmelserna i 46 § 2 mom. KL om s. k. avvecklingsdispenser skalldispensgivaren, för rättsärenden, pröva om sökanden har ettbetryggande pensionsskydd. Härvid skall en allsidig bedömning göras avsökandens verkliga inkomst och hans faktiskapensionsskydd. Enligtvad delegationen erfarit har det vållal problem för dispensgivaren alt avgöravad som är en rimlig pensionsnivå i de talrika fall då sökanden haft enförhållandevis läg inkomst och där pensionsskyddet enbart består av allmänpension. Det rör sig i dessa fall vanligen om engångsbetalda pensionsförsäkringarmed belopp upp till . som medför en åriig pension på . Vanligen föreligger i dessa fall ocksä andra ömmande omständighetersåsom sjukdom. Det är enligt delegationens uppfattning önskvärt att eltuttalande görs av innebörd att dispens skall kunna medges i dessa fall upp tilletl visst belopp, förslagsvis 10 basbelopp, utan närmare prövning avinkomstnivån. skulle då enbart behöva la slällning till omomständigheterna är sådana att dispens av nu nämnt slag skall medges. Näringslivetsskattedelegatlon hemställeratt försäkringsrätlslig expertis ska ingå iskatterätt när domstolen avgör mål om försäkringsbeskattning. Detär inte möjligt för den enskilde skatlskyldige alt ur det konglomerat av reglerdra fram del väsentliga i hans situation. Del krävs såväl kunskap omskattelagstiftningen som kännedom om hur olika försäkringssystem fungerar ochvilket innehåll kollektivt träffade pensionsavtal har. Dessvärresaknar också de lägre skatteinslanserna personal som behärskar den nu angivnalagstiftningen. Detta är utomordentligt beklagligt med hänsyn till attlångvariga skatleprocesser kan bli följden av t. ex. länsskatterätternasosäkerhet då det gäller att döma i de fall där lagstiftningen äger tillämpning. Detär därför elt starkt önskemål alt länsskatterätlerna och mellankommunalaskatterätten, då sådan rält handlägger mål på ifrågavarande område, förstärksmed särskild försäkringsrättslig expertis. 1979/80:68 195 tar upp ett flertal frågor som det enligt förbundets mening voreönskvärt att fö behandlade i detta sammanhang: Föralt sjukförsäkring före 1976-01-01 skulle fö skatteklassificeras sompensionsförsäkring (invalidpension) krävdes att pensionen utgick högst så längeden försäkrade var arbetsoförmögen eller hade nedsatt arbetsförmåga. Ompensionen enligt avtalet skulle upphöra eller nedsättas efter detarbetsoförmågan inträtt, fick denna lid inte undersliga . Sjukförsäkring,somendastgaversättning undersjukpenningtid,ansågs av uppfylla lagens krav för att fö klassificeras som P-försäkring. (Nämndens yttrande nr 623.) Efter1975 års ändringar av kommunalskattelagen krävs följande för att invalidpensionskall fö klassificeras som P-försäkring. "Med invalidpension förståspension som utgår till den försäkrade högst så länge denne är arbetsoförmögeneller har nedsatt arbetsförmåga. Invalidpension för upphöra tidigast fem årefter det försäkringsavtalet träffades." 1 fråga om förmånstagare gällersärskilda regler. Riksförbundetanser atl den nya lagstiftningen inte är ändamålsenlig på denna punkt. Mananknyter en kortaste tid för invalidpension till tidpunkten för avtaletsingående. 1 stället borde man anknyta lill tidpunkten för arbetsoförmågans inlräde,vilket också gjordes i tidigare lagstiftning. Dock bör del tillåtas attpensionen upphör vid avtalets sluttidpunkt (i regel pensionsåldern) även omarbetsoförmågan inträtt mindre än . Det vore även praktisktom ovan nämnda tolkning angående invalidpension som gerersättning under sjukpenningtid skulle kunna komma till direkt uttryck ilagtexten. Termen "invalidpension" bör generellt i KL ersättas medförslagsvis "sjukpension". Den förstnämnda lermen kan felaktigt föratanken till en försäkringsform avseende enbart beslående arbetsoförmåga och kanäven uppfattas negativt rent språkligt selt. Motdenna bakgmnd föreslår riksförbundel att ifrågavarande laglext utformas enliglföljande (Anvisning 1 till 31 § KL, 8 styckel): Medsjukpension förslås pension som utgår högsl så länge den försäkrade är arbetsoförmögeneller har nedsatt arbetsförmåga. Sjukpension fär upphöra eller nedsättas närden försäkrade beviljas förtidspension eller sjukbidrag enligl lagen (1962:381)om allmän försäkring men i annat fall - så länge arbetsoförmågan beslår - ejförrän förflutit efter del alt arbetsoförmågan inträtt. Inträderarbetsoförmåga mindre än före den tidpunkt då försäkringen eljest skulleha upphört, får dock sjukpensionen upphöra vid sistnämnda lidpunki. I fråga omförmånstagare har föreskrifterna i föregående slycke motsvarande tillämpning. Utrymmetför premieavdrag vid tjänstepensionsförsäkring Enligtpunkt 2 e åttonde slycket av anvisningarna till 29 § KL fär arbetsgivare undervissa förutsättningar avdrag för premie för tjänstepensionsförsäkring intillviss proceni av den anställdes lön. Avdragsulrymmel baseras på den lönarbetsgivaren utgivit till den anställde aniingen under beskattningsåret ellerunder det närmasl föregående beskattningsåret. Med kontant ulgiven lön lorde fåjämställas naturaförmåner i form av kost eller boslad. För flertaletindividuellt tecknade ijänslepensionsförsäkringar gmn- 1979/80:68 196 dasarbelsgivarens avdragsrätt på bestämmelserna i detta stycke (den s. k.alternativregeln). Omden anställde blir sjuk, torde lönen i allmänhet minskas åtminstone med detbelopp den anställde kan beräknas erhålla som sjukpenning. Därigenom minskasäven arbetsgivarens avdragsutrymme enligt allernalivregeln. Om sjukdomen blirlångvarig (mer än ) träder i regel det i försäkringen ingående premiebefrielsemomenteti funktion, varigenom arbetsgivaren befrias från fortsatt premiebetalning sålänge den anställde är sjuk. Avdragsutrymmet kommer därigenom i regel att räckatill även då lönen reducerats på grund av sjukdom. Individuelltjänstepensionsförsäkring omfatlar emellertid inte alltid rätt tillpremiebefrielse. En försäkringssökandes hälsotillstånd kan vara sådant altdödsrisken bedöms vara normal eller i vart fall försäkringsbar, medan däremotrisken för arbetsoförmåga bedöms vara alltför stor för att premiebefrielseförsäkringskall kunna beviljas. Försäkring avseende ålders- och efterievandepensionbeviljas då utan rätt lill premiebefrielse vid arbetsoförmåga. Om ävendödsfallsrisken är oförsäkringsbar, beviljas försäkring avseende enbartålderspension. Omen tjänstepensionsförsäkring har tecknats utan premiebefrielsemo-menl och denanställde blir långvarigt sjuk kan det enligt nuvarande bestämmelser inträffaatt avdragsutrymmet inte täcker premien. Detta synes otillfredsställande.Riksförbundet föreslår därför att punkt 2 e 8 stycket av anvisningarna till 29§ KL ändras på sä sätt att löneavdrag, som är avsett atl motsvara sjukpenningfrån , medräknas i underiaget för arbetsgivarens avdragsulrymme.Löneavdraget bör medräknas oavsett om sjukpenning utges enligt lagen om allmänförsäkring eller enligt lagen om arbetsskadeförsäkring. I fråga om anställddelägare i fömansföretag, vars slutgiltiga lön ofta lorde bestämmas först vidårets slut varför något löneavdrag inle kan påvisas, lorde man i stället kunnabegagna sig av den faktiskt utgivna sjukpenningen, gmndad på inkomst avifrågavarande anställning. Med sjukpenning bör i detta sammanhangföräldrapenning kunna jämställas. Förmånstagaretill efterlevandepension enligt tjänstepensionsförsäkring för vilkenpremieavdrag yrkas enligt den s. k. huvudregeln Förindividuell tjänstepensionsförsäkring yrkar arbetsgivaren i allmänhetpremieavdrag enligt den s. k. allernalivregeln (29 § KL anv 2 e 8 stycket).Försäkringens egenskap av tjänslepensionsförsäkring anses då inte medföra attandra krav behöver ställas pä försäkringsavtalets eller förmånstagareför-ordnandelsulformning än vad som enligt 31 § KL anv 1 gäller för pensionsförsäkring iallmänhet. Försäkringen för således innehålla försörjningsränta, och som förmånslagarelill efterievandepension för insättas inte endast den försäkrades make och arvsberättigadebarn utan även exempelvis sammanboende, styvbarn och fosterbarn. Någongång tecknas emellertid individuell tjänstepensionsförsäkring för vilkenarbetsgivaren avser atl yrka premieavdrag enligt den s. k. huvudregeln (29 § KLanv 2 e första-sjätte styckena, senaste lydelse SFS 1978:187). I de flestasådana fall är den anställde inte ansluten till ITP-planen eller annanetablerad allmän pensionsplan, och avdragsrätten grundas då på första styckelfjärde meningen a) av nämnda anvisningspunkt. Det krävs alltså attpensionsförmånerna "rymmes inom" vad som är sedvanligt enligt den medhänsyn till den anställdes arbetsuppgifter närmast tillämpliga allmänna 1979/80:68 197 pensionsplanen.I andra fall är den anställde redan ansluten till exempelvis ITP-planen, menavdragsrätt föreligger för en kompletterande försäkring. Situationen kan t. ex,vara den atl ITP-förmånerna har beräknats med reducerad ijänstetidsfaktor menatt full tjänsietidsfaklor skulle ha kunnat gälla om en tidigare anställning (ivilken pensionsrält saknades) hade beaktats. Avdragsrätten för denkompletterande försäkringen grundas i det nu nämnda fallet pä fjärde stycket.Avdragsutrymmet torde - ehum det inle klarl framgår av lagtexten - börabestämmas med utgångspunkt från skillnaden mellan de ITP-förmåner som skulle hagällt om den tidigare anställningstiden hade tillgodoräknats och de faktisktgällande ITP-förmå-nema. Om engångspremie skall erläggas, tillämpas vidare denav departementschefen i prop. 1976/77:47 sid. 59 angivnaproportioneringsregeln. Föreskriftenalt pensionsförmånerna skall rymmas inom vad som är sedvanligt enligt allmän pensionsplanhar tolkats så, att ålders-, invalid- och efterievandepensionen var för sigskall jämföras med motsvarande planförmåner. 1 fråga om ålders- och invalidpensionsynes lagens innebörd på denna punkl vara någorlunda klar, även om exempelvisförekomsten av tidigare tecknade individuella ijänslepensionsförsäkringar kanmedföra praktiska tillämpningssvårigheter. I fråga om efterlevandepension tordedel vara klart att sädan pension inte för utgå till barn som fyllt (bortsett från varaktigl arbetsoförmögna barn) och att försörj ni ngs räntadärför inte kan ingå i försäkringen. Vidare torde efterievandepensionens lotalaårsbelopp inte fö överstiga vad som skulle gälla enligl planen med hänsyn tillförekomsten av make och/eller arvsberättigade barn. Däremol bör det enligtriksförbundets mening inle krävas att efterievandepensionen för varje mottagareför sig ryms inom planförmånerna. Det bör säledes exempelvis vara tillätet attlåta hela efterievandepensionen tillfalla maken, även om dess storiek bestämtsmed hänsyn till atl barn finns. Det kan tilläggas alt reglema för hurfamiljpensionen enligt ITP-planen skall fördelas mellan make och barn inteframgår av planen ulan endast av SPP:s allmänna försäkringsvillkor. Ett klariäggandepä denna punkt vore önskvärt. Om valfrihelmedges i fråga om efterievandepensionens fördelning mellan de enligl ITP-planenpensionsberättigade, uppkommer frägan om pensionen hell eller delvis kan fötillfalla även andra personer som tillhör den i 31 § KL anv 1 9 stycket angivnakretsen. Är det exempelvis möjligt att i sammanboendefall lälaefterlevandepensionen helt eller delvis tillfalla den sammanboende, trots atten motsvarande förmån från SPP skulle ha fördelats enbarl mellan den anställdesbarn? Slutligenuppkommer frägan om efterievandepension för tillfalla efterlevande make ävensedan maken gift om sig. Detta är inte fallet enligt ITP-planen. Inomindividuell försäkring skulle emellertid en motsvarande begränsning medföraförsäkringstekniska svårigheter, eftersom nägot antagande om omgiftesfrekvensinte ingår i premieberäkningen och inte heller gärna kan införas för denbegränsade del av individuallivrörelsen som härar i fräga. Riksförbundethemställer om förklarande uttalanden i dessa frågor. ÄvenFolksam aktualiserar reglerna om avdrag för premie för tjänslepensionsförsäkringvid arbetstagares sjukdom: Isammanhanget ber vi fö peka pä ett problem som rör tjänstepensionsförsäkringoch som utredningen inle alls berör. För att avdrag för premie för tjänslepensionsförsäkringska kunna medges gäller alt den anställde erhållit 1979/80:68 198 Om den anställde blir långvarigt sjuk upphör som regellöneutbetalningen och något underiag för premieavdrag föreligger inte Det vorei ett sådant fall önskvärt om den anställdes ersättning från allmän försäkringfick åberopas. Exemplet gäller sådana fall där rätt till premiebefrielse vidsjukdom inte finns. 11Allmänna synpunkter på utformningen av avdragsreglerna för pensionsförsäkringspremieroch andra kostnader för tryggande av pensionering Länsstyrelsenvill inledningsvis framhålla, att lagstiftning om avdrag förpensioneringskostnader med ändringar 1976 och 1978 -och med tillämpning vidtaxeringen i vissa delar retroaktivt - har gett ett regelsystem som lill storadelar är mycket sväriäst. Till detta kommer atl förarbetena på vissa punkter äralltför kortfattade och svårtolkade. Lagstiftningen har härigenom lett till ytleriiglbesväriiga tillämpningsproblem för såväl de skattskyldiga som taxeringsmyndighetema. 1betänkandet läggs fram förslag som i huvudsak innebär modifieringar av 1975 årslagstiftning på pensionsfbrsäkringsområdet. regler tillämpades förstagången vid taxering. På grundval av delbelänkanden från utredningenhar lagstiftningen senare ändrats vid ett par tillföllen med verkan fr. o. m.taxeringarna 1977 resp. 1978. Genom riksdagsbeslut antogs nya reglerom avdrag för pensionsförsäkringspremier och arbetsgivares avdrag för koslnaderför atl trygga anställdas pensionering att lillämpas försia gängen vid 1979 årstaxering. Länsslyrelsen vill här peka på de betydande problem som dessaständiga ändringar och lillägg till en i övrigt mycket komplicerad lagsliflningutgör för taxeringsmyndigheterna. En omfattande övergångsreglering skapardessutom betydande problem i det prakliska taxeringsarbetel. Förhållandettorde vara sådant alt inom de regionala skatteförvaltningarna ytterst föhandläggare är i delalj insalta i dessa frågor. För taxeringsnämnderna är helt naturiigtsvårigheterna ännu större att på egen hand söka klara av en nöjaktig granskningoch konlroll av aktuella frågor på delta område av beskattningen. Länsstyrelsenmenar därför atl fortsatta ändringar i regelsystemet inte för innebära attlagstiftningen kompliceras ytteriigare. Det är i stället nödvändigt att snarainsatser görs enbarl i syfte att systematisera och förenkla befintligalagregler så att dessa blir möjliga att överblicka för såväl allmänhet somtillämpande myndigheter och naturiigtvis också skattedomstolarna. Med densakkunskap på detta beskaltningsavsnitt som finns företrädd inom utredningenför denna anses särdeles lämpad att ta itu med denna angelägna uppgift.Länsstyrelsen vill därför uttrycka en förhoppning att utredningen i sittfortsatta arbele bereds tillfälle härtill. Delegationenhar i flera tidigare sammanhang uttalat sig starkt kriliskl mot 1975 årspensionsförsäkringslagstiftning. Bestämmelserna har ändrats varje Prop.1979/80:68 199 åroch är så krångliga att knappastens försäkringsspecialisterna behärskar alladetaljer. Behovet av en allmän översyn i syfte att förenkla bestämmelserna ärdärför uppenbari. Emellertid härden nu förevarande utredningen inte haft tilluppgift alt göra en sådan allmän översyn. Näringslivetsska ttedelega tion: Denår 1975 genomförda lagstiftningen om pensionsförsäkringar m. m. blev beklagligtvisbåde onyanserad och ofullständig. De nya reglerna har därför krävtkompletterande utredningar och flera förslag till ändrade regler har lagtsfram. Vissa av dem har redan genomförts medan andra är föremål för övervägande.Nämnda ulredning har i den nu remitterade promemorian behandlat ytteriigarefrågor. Meningen är alt den skall fortsätta sitt arbete. Då1975 ärs ändringar genomfördes slopades som nämnts de dispensmöjligheter somförelegat att fö pensionsförsäkringar i utländsk försäkringsanstallbehandlade på samma sätt som svenska pensionsförsäkringar. På åtskilliga andraområden tvingades lagstiftaren att tillgripa dispensregler för att inte verkningamaav de införda reglerna skulle bli helt orimliga. Dessa dispensregler infördesutan att man i lagtext eller motiv närmare angav förutsättningarna för dispens.Utredningen har föreslagit flera påbyggnader pä delta dispenssystem,alltjämt utan att mer än antydningsvis motivera varför dispenser bör ges. Vihar tidigare vänt oss mot det alllmer tilltagande oskicket att iskattelagstiftningen hänskjula frågor om skatteplikt eller avdragsrält i detenskilda fallel till en dispensprövning. Sädana dispenser bör enligt vår meningendast fö ifrågakomma i situationer som lagstiftaren rimligen inte kunnalförutse. Från rättssäkerhetssynpunkt är det otillfredsställande att meragenerellt i lagstiftningen falla tillbaka på ett dispensförfarande. Det kanifrågasättas om en sådan lagstiftningsmetod slär i samklang med grundlagens utgångspunktatl det är som har att besluta om beskattning. Depraktiska erfarenheterna av det nuvarande regelsystemet med betydande inslagav dispensförfarande är inte heller tillfredsställande. Del blir lätt enanhopning av dispensärenden och f. n. är den så stor att väntetiden uppgår eller mer. Så länga väntetider medför betydande olägenheter närdet är fråga om affärstransaktioner. Vivill därför redan här uttrycka vår tvekan inför att ytteriigare utbyggadispensinstituten. Enligt vår åsikt bör utredningen undersitt fortsatta arbetegöra en genomgång av lagstiftningen. 1 första hand bör övervägas om inle sådanaundanlagsregler kan införas som gör dispensprövning överflödig. 1 de delar manalltjämt måste lila till dispenser bör övervägas, om inte förutsättningarnakan bättre anges i lagen än vad som är fallet.