prop · G3036 · 1979-12-31 00:00:00 — Exempel på sådant utvecklingsarbete är utarbetandet avunderlag för vårdprogram, sektorprogram och läkarfördelningsprogram m. m.,vilket, som tidigare nämnts, ingår i styrelsens planeringsfunktion.Socialstyrelsen bör vidare enligt min mening inom sin ordinarie personaluppsättningha kompetens för egen bedömning av utvecklingen på det sociala området ochresurser att analysera och föra fram problem som kräver uppmärksamhet ochåtgärder, liksom för att ta initiativ till FoU-insatser. Socialstyrelsensplanering fömtsatts utgå från statsmakternas intentioner eller från efterfråganfrån huvudmännen. roll på FoU-området bör anknytas till dettaoch till planeringsfunktionen. Jag vUl också erinra om att socialstyrelsensläkemedelsavdelning har uppgifter som nödvändiggör viss egen forskning ochutveckling. Resurser för FoU ingår i avdelningens organisation. Denna fråga tasupp under avsnittet Forskning inom hälso- och sjukvården. Utöver de resurser som finns nedlagda i den fastatjänsteorganisationen bör enligt min mening för sinmyndighetsutövning - i första hand för planeringsfunktionen - ha tillgång tUlvissa rörliga medel. Dessa medel bör företrädesvis användas för att bekostaerforderiig medverkan av extem expertis och köp av FoU-tjänster. Medlen bör ståtUl verksledningens förfogande och styrelse bör beredasmöjlighet att påverka inriktningen av verksamheten. Den fasta tjänsteorganisationenoch de rörliga medlen bör tUlsammans täcka behoven för den normala, fortlöpandeverksamhelsvolym vid som följer av styrelsensinstruktionsenliga uppgifter. Jag vill i likhet med bl. a. TCO framhåUa attsocialstyrelsens möjligheter att på ett aktivt sätt medverka imetodutvecklingen av den kommande inte är beroende av att vissapersoner inom styrelsen deltar i utvecklingsprojekt. Det kan anmärkas attstyrelsen inte behövt medverka i den medicinska forskningen för attupprätthålla kompelens på området. Samma måste sägas gälla på det socialaområdet. Det kan räcka med atl styrelsen håller sig .1 jour med pågåendeforskning och med utvecklingen ute i kommunerna och stimulerar och spriderkännedom om utveckling av metoder som har allmänt intresse. Etl ständigt återkommande problem är hur resultatet avforsknings-och utvecklingsarbete skall kunna nyttiggöras i praktisk verksamhet.Frågan om spridning av FoU-resultat och information om FoU har helt andradimensioner . Här kan erinras om att beslöt ominrättande av ett centralt organ för informalionsförsörining. I proposition(1978/79:122) anges det nya organets närmare uppgifter inom ventenskaplig ochteknisk information. Volymen av FoU och försöksverksamhet och dess ökade betydelseför samhällets planering gör problemen akuta. Uppgiften att sprida informationom forskning och forskningsresultat inom den sociala sektorn äi omfattande ochtorde knappast kunna åläggas ett enda organ. Ett alternativ är atl fördela ansvaret meUan några 1979/80:6 53 få organ, t. ex. (med ett övergripandeansvar), och ytterligare något eller några organ. Om FOSAM :sförslag genomförs fömtsälts komma att svara för dokumentation ochinformation rörande i första hand den forskning som bedrivs inom ramen förinstitutet i dess tänkta nya utformning. Här kan vidare erinras om attArbetslivscentmm fick regeringens uppdrag att utveckla ett systemför arbetslivsinformation och dokumentation (AID). Systemet kan förväntas täckaäven viss forskning inom del nya :s verksamhetsområde. Spri gör insatserinom dokumentationsområdet. idébank har tidigare nämnts.Arbete pågår också inom delegationen för social forskning beträffande formerför dokumentation av narkomanvårdsforskningen. Enligt min mening är det angeläget att frågan ominformation och dokumentation på FoU-området bringas närmare en praktisk ochrealistisk lösning. Det gäller dels att sprida kunskap om vunna forskningsresultatsom bedöms vara av sådant intresse, att de bör föras ut i praktisk verksamhet.Det gäller också att genom en bred och lättillgänglig dokumentation göra detmöjligt för kommuner, kommunala organ och enskilda att få kännedom om såvälpågående forskning inom det sociala området som resultatet av ett visstforskningsprojekt. bör enligt min mening som central myndighetha ett ansvar för att arbetet med en samlad eller samordnad informations- ochdokumentationsverksamhet förs vidare. Styrelsen bör ha ett särskilt ansvar föratt FoU-resultat av direkt intresse för förs ut till berördaorgan och till olika personalgmpper. Socialdepartementethar genom sin delegation för social forskning och de forskningsmedel somriksdagen anslagit ett särskilt ansvar för social forsknings inriktning, iförsta hand när det gäller verksamhetsanknuten FoU. Delegationen har tUluppgift att initiera forsknings- och utvecklingsarbete av betydelse försocialpolitiken. Delegationen har ett ansvar för användningen av betydandemedel för FoU och försöksverksamhet. Medlen avser såväl av delegationeninitierad FoU som frislående projekt för vUka ansökningar om medel inges. TUIövervägande del har verksamheten gällt den senare typen av forskning. Delegationen bör som jag ser det så långt möjligt håUa sigunderrättad om de behov av forskning, utveckling och försöksverksamhet somfinns inom det sociala området och verka för att FoU-arbetet i första handinriktas på viktiga uppgifter. Detta bör ske i nära samverkan meddepartementets egen planering. Delegationen bör också verka för atl resultatenav verksamheten förs ut och kan nyttiggöras i socialt arbete. Självfallet behöver inte aUa initiativ tUl FoU-insatserkomma från delegationen. De kan komma från , från , frånenskUda forskare, från huvudmän inom vårdområden etc. Det vUctiga är attdelegationen medverkar till atl inrikta FoU-verksamheten mot områden som ärbetydelsefulla för samhället och dess invånare och där vunnen kunskap ocherfarenhet kan bh tUl påtaglig nytta. Prop.1979/80.6 54 7.4.2 Forskning inom hälso- och sjukvården X föregående avsnitt har jag nämnt att jag räknar viss s. k. hälso- ochsjukvårdsforskning till det som jag betecknar som social FoU. Jag vUl härnärmare utveckla mina synpunkter. Utveckling och spridning av kunskaper genom forskning ochutbildning är av avgörande betydelse för den hälso- och sjukvård som kanerbjudas allmänheten och . Ändå kan man konstalera attplaneringen mest handlar om fysisk utbyggnad och i begränsadutsträckning preciserar problemområden för forskning och inriktning avutbUdning. Detta kan göra att kunskapsutveckling och spridning av kunskaper merblir ett resultat av dagens utvecklingsresurser än av de hälsoproblem som finnsoch kan förulses. Resultatet för hälsooch sjukvårdens del kan bl. a. bli enaUtmer markant skUlnad mellan å ena sidan en högspecialiserad ochforskningsintensiv akutvård samt å andra sidan en somatisk och psykiatrisklångtidsvård med växande vårdbehov och personalbekymmer liksom med ökandesvårigheter att hävda sina intressen i konkurrensen om de knappa resurserna. Forskning inom allt "smalare" områden är dåUgtskickad att bedöma och angripa problem, som tenderar att spänna över alltvidare kunskapsområden. Detta innebär att samhället i större utsträckning änhittills måste engagera sig i övergripande forskningsfrågor och skaffa sigkunskaper om forskningens inriktning, förutsättningar och vUlkor för attundvika en vidgad klyfta mellan vårdpolitUc och forskning. Den ömsesidigaövergripande anpassningen mellan forskning, utbildning och vård måste ske påriksplanet och förutsätta ett fortlöpande gemensamt utvecklingsarbete för helariket Forskning inom den sociala sektorn i vid mening, dvs. den samlade socialvårds-samt hälso- och sjukvårdssektorn, domineras starkt av medicinsk forskning. Destörsta FoU-producenterna är här universitet och högskolor samtundervisningssjukhus, vars FoU finansieras genom egna basresurser,forskningsråd och en rad olika stiftelser, företag m.m. Inom den medicinskaforskningen förekommer vidare ett betydande internationeUt samarbete, i vilketvårt land deltar aktivt. Det är svårt att få en överblick över deresurser som tiUförs FoU inom hälso- och sjukvården. Enligt en mycket grovuppskattning skuUe dessa för uppgå tUl i storieksordningen 1,1 miljard,varav staten beräknas bidra med 0,6 miljarder, landstingen med knappt 0,2miljarder saml företag och privata stiftelser med drygt 0,2 mU-jarder. Denökade tUlgången på färdigutbildade läkare ger med nuvarande system en kraftigutökning av den medicinska forskningen såsom den avspeglas i läkarnas egnauppgifter enligt LATT-undersökningarna, Jag finner det för min del angelägetatt ett informationsunderlag utvecklas och tiU-handahåUs,som gör det möjligtatt på ett bättre sätt än f.n. mäta volymen av FoU-insatser inom den socialasektorn - däribland FoU-insatsernas fördelning på bl. a. olikatiUämpningsområden inom hälso- och sjukvården. Från hälso- och sjukvårdensutgångspunkter är problemen inte i första hand av kvantitativ natur utan gällerinriktningen av FoU-insatserna mot eftersatta och angelägna problemområden. Densenare problematiken har behandlats i en rad olika utredningar som främst pekatpå otillräckligt 1979/80:6 55 FoU-arbete vad bl. a. gäller förebyggande insatser iarbetsmiljön och övrig miljö, de äldres vårdbehov, psykiska sjukdomar, missbmk,"grå" folksjukdomar som t. ex. reumatism samt utvärdering avbehandlingsresultat och vårdmetoder, inte minst på omvårdnadssidan. Vidare harframhållits den obalans som råder mellan resurserna för medicinsk forskning ochde förhållandevis knappa re.surserna för FoU rörande sociala problem. 1debatten har också underslmkits behovet av ett bättre samspel mellan planering och FoU-arbete både vad avser initiering av nyaprojekt och återföring av dess resultat. Sammanfattningsviskan konstateras att nuvarande forskningsinriktning inte svarar särskilt välmot vårdpolitiska mål och växande problemområden. harhitintills enbart marginellt och genom vissa utökningar anpassat sig tUlomstmktureringen av hälso-och sjukvården såsom den genomförts och planeras skeunder 80-talet. Skäl talar för att en successiv omprövning måste ske med hänsyninte enbart tUl forskningens egna fömtsättningar och behov utan även med ettökat beaktande av hälso- och sjukvårdsproblemen i samhället och devårdpoli-liska ambitionerna. Forskningoch utvecklingsarbete behövs både för att planera och för att fortlöpandeeffektivisera hälso- och sjukvården. Kraven på gemensamma FoU-insatser förhela riket gäller dels en förändrad inriktning av den traditionella medicinskaforskningen mot bl. a. mer förebyggande insatser, decentraliserade vårdformer,psykiska och långvariga sjukdomar, omvårdnadsproblem m. m., dels en utbyggdhälso- och sjukvårdsforskning (Health service research). De svenska insatsernabör ses som en del av den internalioneUa forskningen, som är och i framlidenkommer att vara det helt dominerande underlaget för utvecklingen även i vårt land. Hälso- ochsjukvårdsforskning kan beskrivas som forskning om hälsooch sjukvården och dessproblem. Den kräver ofta insatser från olika vetenskapliga discipliner beteendevetenskaper, ekonomi, medicin och teknik. Hälso- och sjukvårdsforskningär systematiskt kunskapssamlande som direkt syftar till att underlättaplaneringen av hälso- och sjukvård eller som har omedelbar relevans försjukvårdsorganisatoriska överväganden. Hälso- och sjukvårdsforskning omfattart. ex. frågor om sjukdomsförekomst och värdbehov, fördelningen av sjukvård ibefolkningen och hur hälso- och sjukvårdsorganisationen fungerar. Värdering avhälso- och sjukvärdens resultat i stort räknas hit, ibland även bedömning avenskilda metoders diagnostiska och terapeutiska värde. 1 det senare faUet ärgränsen mot den medicinska forskningen oklar och sådan utvärdering kanalternativt klassas som medicinskt utvecklingsarbete. Epidemiologiska studier,studier om sjukvårdskonsumtion, studier om hushållning och fördelning avresurser för hälso- och sjukvård, ulvärderingsstudier samt studier avmedicinska innovationers spridning är alltsammans aktiviteter som kan räknastill hälso- och sjukvårdsforskning. Enligt min mening är en utvecklad hälso-och sjukvårdsforskning som komplement till en något annorlunda inriktadmedcinsk forskning en viktig del av ett vidgat kunskapsunderlag för framtidavårdpolitiska överväganden och för en Prop.1979/80:6 56 förbättrad planering av hälso- och sjukvården. Hälso- och sjukvårdsforskningen bör särskUt uppmärksammade förebyggande insatserna. Hit hör hälsoupplysningen och metoderna att föra uthälsoupplysning tUl skUda grupper i samhället. Jag vUl också särskilt nämna omvårdnadsforskningensbetydelse. En effektiv vård måste också vara en mänsklig omvårdnad. Kraven påen bättre omvårdnad växer sig allt starkare. För att ge den framtida sjukvårdenett riktigt innehåll krävs inom ramen för en förändrad inriktning av denmedicinska forskningen ett omfattande forsknings- och UlveckUngsarbete medutgångspunkt från patientens omvårdnadskrav. Omvårdnadsforskning tar bl. a. uppfrågor om hjälp i fysiskt, psykiskt och socialt avseende som patienten behöverutöver de rent medicinska åtgärderna i form av diagnos, behandling ochrehabilitering. Vården av döende är elt av de problemområden som uppmärksammatsav omvårdnadsforskningen. Internationellt har begreppet omvårdnadsforskning fått enmycket vid innebörd och omfattar bl. a. även frågor om organisation,administration, personalomsättning, driftkostnader och planläggning av lokaleroch ulmstning. I förevarande sammanhang avses dock med omvårdnadsforskningstudier av själva vårdprocessen för att tUlgodose patienternas fundamentalafysiska, psykologiska och sociala behov samt studier av den situation i vUkendetta sker och av relationerna och samspelet mellan vårdpersonal, patienter ochderas anhöriga. Med denna snävare avgränsning får omvårdnadsforskningen enmycket stark patientanknytning. Enligt vad jag har anfört skall iprincip inte bedriva egen forskning utan i stället initiera forskning samtsammanstäUa och föra ut dess resultat för praktisk användning hosvårdhuvudmännen. Inom hälso- och sjukvården bör ha dessauppgifter i första hand när det gäller den medicinska forskningen ochomvårdnadsforskningen, dvs. den forskning som har sin primära utgångspunkt ipatienternas behov och krav. Här föreligger enligt min mening ett naturligtsamband med tillsynsfunktion och övervakande ansvar förkvalitet och säkerhet i den vård patienterna erhåller. Vidare börsocialstyrelsen ha visst ansvar för epidemiologisk forskning i enlighet med vadjag i fortsättningen förordar beträffande statistik för epidemiologiskaforskningsändamål. Mot bakgmnd av det anförda anser jag att socialstyrelsenskall följa och analysera patienternas krav och behov i olika avseenden samtinitiera FoU-arbete som är relaterat tUl främst medicinska, omvårdnadsmässigasaml epidemiologiska frågor. bör också bidra till attforskningsresultaten på lämpligt sätt förs ut tUl sjukvårdshuvudmännen som stödför genomförandet av beslutad vårdpolitik inom hälso- och sjukvårdssektorn.Underlag för vårdprogram liksom övriga programunderlag som haratt utarbeta som delar i ett övergripande och samordnande planeringsarbete förhälso- och sjukvården bör enligt min mening kunna tjäna som viktig förmedlareav relevanta forskningsresultat 1979/80:6 57 till sjukvårdshuvudmännen och deras genomförandeplanering.I styrelsens ansvar inom FoU-området bör ingå att identifiera, formulera ochsamordna hälso- och sjukvårdssektorns krav på FoU-insatser och framföra dessakrav till forskningsansvariga myndigheter. I detta bör även ingå att bevakabehoven av samordning med mer socialt inriktad FoU-verksamhet. Det framstår emellertid enligt min uppfattning somnaturiigt att i första hand Spri i egenskap av elt för staten ochsjukvårdshuvudmännen gemensamt institut inom sitt kompetensområde har eninriktning mot och etl ansvar för hälso- och sjukvårdsforskning. På samma sättsom har ett ansvar för FoU som gäller medicinska, omvårdnadsmässigaoch epidemiologiska frågeställningar bör Spri ha det inom övrig hälso- ochsjukvårdsforskning. Spris FoU-uppgifter bör liksom institutets övriga uppgifterutformas såsom ett direkt stöd till sjukvårdshuvudmännens konkretaförändringsarbete vad gäller vårdmetoder, vårdorganisation, vårdadministrationoch teknik med särskild tonvikt på utvärdering och erfarenhetsåterföring.Staten - närmast företrädd av och sjukvårdshuvudmännen kanvia gemensamt överenskomma och besluta om den närmareinriktningen och uppläggningen av Spris FoU-arbete. bör utifrånstatsmakternas uttalade vårdpolitiska ambitioner även inom den s. k. hälsoochsjukvårdsforskningens område företräda och samordna statens intressen. Med den avmig angivna rollfördelningen kommer , Spri och.sjukvårdshuvudmännen, närmast företrädda av landstingsförbundet, att vid olikatillfäUen parallellt arbeta med t. ex. primärvårdens utbyggnad, vissaspecialiteter, såsom psykiatrin, eller med samma utredningsteknik, såsomi fråga om vårdprogram, men med olika inriktning, kompetens ochdetaljeringsgrad. Uppenbart är därför att ett effektivt utvecklingsarbetefömtsätter ett fortlöpande nära samarbete mellan organisationerna viduppläggning, inriktning och genomförande av projekten. MeUan de treorganisationerna har också utvecklals ett omfattande sådant samarbete. Olika initiativ beträffande inriktningen av sektoriell FoUhar tagits av en rad organ såsom universitetsinstitutioner, medicinskaforskningsrådet och delegationen för social forskning, vartiU bl. a. kommernärliggande projekt som bedrivs av sekretariatet för framtidsstudier ochsamarbets-kommittén för långsiktsmotiverad forskning. Olika skäl kan motiverasådana kompletterande insatser i särskilda organisatoriska former, men enligtmin mening är det uppenbari alt de inte kan ersätta den fortlöpande bevakningenav hälso- och sjukvårdssektonis intressen i FoU-samman-hang, därsocialstyrelsen och Spri inom sina kompetensområden bör ha etl grundläggandeansvar. Sammanfattningsvis anser jag att framtidauppgifter med anknytning till forsknings- och utvecklingsverksamheten inomhälsooch sjukvården bör ha sin utgångspunkt i patienternas behov och krav ochdärmed ha en direkt anknytning tUl styrelsens tillsynsansvar. Prop,1979/80:6 58 avgränsningar som jag gjort bör styrelsens uppgifteromfatta: att identifiera och formulera hälso- och sjukvårdensproblem samt sammanställa och precisera hälso- och sjukvårdens krav påforskningsorganisationen och dess inritkning, att stimulera och initiera forsknings- ochutvecklingsprojekt av särskUd betydelse för hälso- och sjukvårdens utveckling, att bearbeta och sammanställa främst den medicinska ochomvårdnads-inriktade saml epidemiologiska FoU-verksamhetens resultat ochförmedla dessa tUl praktiskt verksam hälso- och sjukvårdspersonal, utbildnings-och andra sjukvårdshuvudmän, regering och riksdag liksom andra berörda organoch myndigheter m. m., samt att bevaka och verka för en samordning med den socialtinriktade forskningen. De medel som har att använda för atlfullgöra uppgifterna utgörs av kunskapsöversikter, underlag för vårdprogram,sektors- och princip- eller stmkturprogram. Såsom förutsätts i ÖSoS böruppgifterna primärt fullgöras av hela styrelsens organisation vartill kommerinsatser från vetenskapUga råd m. m., vUkas uppgift är atl slå tUl socialstyrelsensförfogande. Det är min uppfattning att vetenskapligarådsorganisation i aktivare utsträckning bör användas för sådana insatser. Jagförutsätter därför att styrelsen genomför den i aviseradeöversynen av rådsorganisationen. Därvid bör särskilt ta hänsyntill behoven av att sammanställa och föra ut såväl medicinskt som socialtkunskapsunderlag, vUket bör avspegla sig i rådsorganisationen. Denna har tydlig övervikt för den medicinska sidan. För att få en effektivrådsorganisation bör vidare antalet rädsledamöter f. n. över 150 - begränsas. Såsom tidigare redovisats krävs en komplettering av denkompetens som forskare och forskningsinstitutioner besitter för att avvägningenav forskningsinsatserna inte bara skaU svara mot den medicinska forskningensintressen och möjligheter utan även ge tiUräcklig vikt åt de sociala problemen.De politiskt ansvariga organen i form av främst riksdag och regering mensjälvfallet också sjukvårdshuvudmännen, måste här spela en aktiv roU. Delframstår enligt min mening som naturligt att svarar för enväsentlig del av underlaget för de politiska ställningstagandena. Med en sådanuppläggning bör kunna uppnås en bättre överensstämmelse mellanforskningens inriktning och prioriterade områden inom hälso-och sjukvården. Med en snabbt växande kunskapsmassa blir det allt svårareför de praktiskt verksamma inom hälso- och sjukvården att på egen hand värderaoch tillgodogöra sig resultaten av forskningen och utvecklingsarbetet. För atthöja säkerheten och kvaliteten i hälso- och sjukvården är det därför av storbetydelse med en effektiv och väl fungerande kunskapsöverföring mellanforskning, utbildning och praktiskt verksam personal inom hälso- ochsjukvården. I dagens läge är Prop.1979/80:6 59 insatser starkt begränsade när det gäller alt aktivtställa samman och föra ut det kunskapsunderiag som utgör grunden för hälso- ochsjukvården. En successiv förändring är här nödvändig. Jag anser att socialstyrelsenpå sikt bör svara för en fortlöpande kunskapsförmedling avseende bl. a.samtliga medicinska specialiteter som underlag för både den praktiskaverksamheten och initieringen av nya forskningsprojekt. Såsom tidigare redovisatsbör underlagen för vårdprogram få stor betydelse i nu nämnda avseende, därsocialstyrelsen främst svarar för del generella medicinska och socialakunskapsunderlaget. Jag vill betona vikten av att ingåendeprövar behoven och prioriterar de mest angelägna ändamålen. AvslulningsvisvUl jag framhålla att inom läkemedelsområdet fullgörFoU-uuppgifter som går utöver vad styrelsen skall utföra på andra områden. Föratl upprätthålla en tillräcklig kompetens och skapa möjlighet att på ettfullgott sätt sköta sina åligganden när det gäller läkemedelskontrollen måstesocialstyrelsens läkemedelsavdelning bedriva ett visst eget forskningsarbete.Denna forskning i egen regi inom läkemedelsavdelningen är enligt min meningäven nödvändig och bör därför inte omfattas av de allmänna principerför FoU-verksamhet som jag har förordat. 7.4.3 Forsknings- och försöksverksamheten i uppmärksammades behovet av en utveckladutbUdnings- och forskningsverksamhet inriktad på vård i öppna former. Dettaledde till beslut om inrättande av en utbildnings- ochforskningsenhet för öppen hälso- och sjukvård vid läkarstationen i Dalby.Förläggningen var betingad av de befolknings- och sjukdomsstudier som bedrivitsi . Vårdcentralen i togs 1968. I avtal medMalmöhus läns landsting påtog sig staten att svara för kostnaderna för denpersonal som uteslutande ägnar sig åt utbildning huvudsakligen i primärvård eller forskning. Staten svarar också för vissa förvaltningskostnader. Statenskostnad för forskning och utbildning vid vårdcentralen har beräknats till ca2,2 milj. kr. för /79. Därtill kommer förvaltningskostnader medca 2 mUj. Forskningsledningen i förfogar över anslaget i samråd meden rådgivande nämnd, där bl. a. är representerad. Sedan år 1976finns en samordningsgrupp i med uppgift att granskaprojektansökningar och lämna förslag till nya projekt. 1 budgetpropositionen 1978, bU. 8, framhöll föredragandestatsrådet att det gått staten engagerade sig iverksamheten vid vårdcentralen i . Det fanns därför anledning att göra ensamlad utvärdering av de resultat som har uppnåtts i den forsknings- ochutbildningsverksamhet som bedrivs vid värdcentralen. 1979/80:6 60 drog regeringen åt att utvärderaforsknings- och utbildningsverksamheten vid vårdcentralen. Socialstyrelsenöverlämnade rapporten , som omfattar styrelsens utvärdering avforsknings- och utbildningsverksamheten vid vårdcentralen. Styrelsen framhåller att det forskningsarbete somgenomförts i spänner över en lång rad medicinska ämnesområden. Inom densamhällsvetenskapliga sektorn har sociologiska och ekonomiska frågor samtsocialvårdsfrågor bearbetats. intiterade en frånstyrelsen fristående utvärdering av forskningsverksamheten.