prop · G3031 · 1979-12-31 00:00:00 — Även ltinsslyrelsen i Östergötlunds Itin anser alt ulredningen inlelillräckligl beaktat barns behov och barns rätt samt har åberopat i huvudsaksamma skäl härför som länsslyrelsen i Slockholms län. i Jumtlunds län anserall det inle är hell självklart att bestämmelserna om värd utan samiycke avunderårig skall samlas i en särskild lag. Om man ser på lagens funktion syflarLVU lill all skydda barnet mot sig självt eller mot olämpliga föräldrar. Dellakan ses som en Ijänsl genlemol barnel och borde hänföras tillsocialljänsllagen. Om man ser pä de problemkalegorier som faller inom LVU, stårdel klart alt exakt samma kalegorier kan falla inom socialljänsllagen. Den endaegenlliga 24 1979180. Prop.1979/80:1 370 skillnaden är alt i det försia fallet har samiycke ejliimnats till behövlig vård. (;)m man slulligen ser på LVU-vardens innehall ochutformning, finns bestämmelserna härom redan med socialulredningens förslaginordnade i socialljänsllagen. Med en något mera strikt redaktionelluppdelning av socialljänsllagen skulle del vara möjligi all liiia LVU ulgöraetl särskilt kapitel i den lagen. anför ,med all rält. en restriktiv inslällning till tvång, Frägan ar dock om man intemed LVU har gått (ör längl. Man har tagil stor hänsyn lill föräldrarnas räu.men har därigenom trängi bamels rätt i bakgrunden. Man får inle borise från attföräldrarnas och barnets intressen inte nödvändigtvis behöver sammanfalla.Utredningen värnar om familjen och ser lill helheten men missar all ta ibeaklande irygghel för barnel och barnels fakliska situation i en familj medkanske stora problem. Socialtjänstlagens 1 S skall självfallet vara tillämpligäven beträffande barnet. För att kunna lillgodose barnets sociala trygghet,självbestämmanderätt och integritet, kan det ibland vara nödvändigt alt riktaivång mol föräldrarna. Barnets bäsla mäste alltid komma i försia hand. Enligt får del ansesrikligl au LVU inte behöver användas om behövlig vård kan ges på annal säu.Därmed har utredningen mjukal upp den stela systematik som präglar BvL. Man kandäremot ha slarka belänkligheler mot atl LVU inle får användas om samtyckeföreligger, della oavsell hur grava problemen är. Man kan i.ex. peka på falldär psykiskl slörda föräldrar nära nog har misshandlal spädbarn lill döds. Omföräldrarnas formella samiycke i dylika fall skulle ulgöra hinder molivängsingripande. innebär detta atl det frivilligt omhändertagna bamel inteålnjuler samma rällsskydd som etl barn omhändertaget jämlikt LVU. Barnetsvistelseort får inle hemlighållas, och fosterföräldrarna har inga möjligheteralt förhindra att de biologiska föräldrarna vid ett oaviserat besök hell enkelltar det frivilligt placerade barnd från foslerhemmel. Först måste nämligensocialnämnden konlaktas och ta ställning till ett evenluelll omedelbarlomhändertagande. Innan delta hinner ske kan myckel ha hänt. Samma problem kanuppslå om de biologiska föräldrarna dyker upp vid ett daghem eller skola därbarnet vistas. Rent teoretiskt skulle fosterföräldrarna/personalen kunna vägrabarnets utlämnande med hänvisning lill den s.k. nödvärnsrätten i BrB kap. 24,Del är dock helt orimligi all begära all barnels vårdare skall kunna görasädana avvägningar i det enskilda fallet. Del är, forlsäller ,egentligen inle i lagtexten felet ligger. Med utgångspunkt från den föreslagnalaglexlen skulle man kunna resonera som så, att frivillig vård i vissa fall ärorealistisk, trols formelll samiycke och all behövlig vård säledes inle kan gespä annat säll än genom LVU. Av lagmoliven att döma har emellertid SU avsett attgå dl steg längre. SU säiler således likhelslecken mellan ""ejkan"" och "ej samiycke". Den enda brasklappen som finns iSU:s resonemang finns i specialmoliveringen till 1979/80:1 371 SU behandlar där del fallet all samiycke förstinle ges och socialnämnden gör ansökan om LVU-vard hos länsrätten, (;)mtöräkliarna dä samtycker skall nämnden kunna iuerkalla sin ansökan omsanilyckei befinns vara "allvarligt grundat"". Etl ickeallvarligt grundal sanuyckc skulle således inte hindra att tvångsvård kommeilill sland. Mot bakgrund av de allvarliga situationer som LVU är avsedd atttillämpas p:i. töicfaller det vara synnerligen angelägel atl lagmotiven lar enklarare skrivning. Del måste ytterligare klargöras om LVU-värd i vissasilualioner far tillgripas, trots atl formellt samtycke föreligger. JO framhåller att en central fiågalör tillämpningen av LVU gäller betydelsen av all samiycke lämnas till den avsocialnämnden föreslagna vården. Ehuru laglexlen inle UUryckligen anger della,framgiuav ell flertal uttalanden i belänkandel all man har förulsall au lageninle skall vara tillämplig om samtycke lämnas (s. 877. 423 m, fl.). Lat varaalt man menal att endasi samiycke som är allvarligt grundat skulle tillmätasdenna betydelse (s. 882). Hur nämnderna skall gå till väga för au görabedömningen av samtyckets allvar redovisas dock inte. Enligt JO;s mening ingerdet starka betänkligheter atl socialulredningen har gjort tillämpningen av LVUhell beroende av om samiycke föreligger eller ej. JO ser del också som en brisli belänkandel alt denna fr.åga inie har blivil bällre belysl. Även om detligger ell värde i alt barnavårdande åtgärder kan genomföras i samförstånd medföräldrarna, sa kan man inte avvara möjlighelen för socialnämnden atl gä inmed ålgärder med tvång dä förhållandena är siidana att en underårigs hälsaeller utveckling är i fara. Del räcker emellertid inle med attnämnden skall kunna initiera åtgärder. Den måste också kunna genomföra demunder sä lång lid som behövs för alt hjälpa den unge och garantera honomslabila, tillfredsställande förhållanden. Det planlagda, långsiktigabehandlingsarbetet är mycket viktigi. Det är jusl här som utredningsförslagethar sin svaghet. Man har bortsett frän situationen atl föräldrarna kan tänkasig atl för en korlare tid samtycka lill omhänderlagande av barnel men slällasig avvisande till au omhändertagandel skall pågå sä som är sakligtmotiverat av behandlingskäl. Man har också borlsell från de lalrika fall dåföräldrarna lill en början samlycker men sedan ändrar sig och vill ha tillbakasitt barn. Man har inte heller beaklal de silualioner där föräldrarna vidupprepade tillfällen frivilligt överiämnat ell barn lill foslerhem för allstrax därefter ta del tillbaka. Gemensamt för alla dessa fall är att socialnämndenmed Ulredningens förslag inle kan inleda ell omhänderlagande enligt LVU,Nämnden kan inle heller garantera att barnel får en välplanerad och långsiktigvård. Vidare blir nämnden i stor ulslräckning beroende av föräldrarna vid sinplanering för barnel och delta även i sådana fall där barnel har blivil ulsatlför misshandel eller grov vanvård i hemmet. Del anförda talar enligl JO:smening för alt del skulle vara mycket olyckligl, om man genomförde ell syslemdär lämnat samtycke ovillkorli- Prop.1979/80:1 372 gen skulle få till följd alt vård enligl LVU inte kundekomma till stånd. Föreligger sådana förulsällningar som beskrivs i 1 S LVU börsamhället inte avhända sig möjlighelen och rälien au inskrida med långsiktighjälp för alt skydda en underårig som far illa. Den risken uppstår om manavstår fiän en bestämmelse av innehåll alt vård enligl lagen kan beslutasoberoende av samiycke. Det är enligt om inle socialutredningen har drivii frivillighetslinjenlör långt. Nuvarande lagar ger samhällel en skyldighel all ingripa. Enliglulredningens förslag kan omhändertagande ske endasi när samiycke inleföreligger, kan i vissa fall komma all slä i motsättning till det övergripandemålet om trygghet när det gäller barnet eller den unge. Om nämligen sväramissförhållanden, exempelvis barnmisshandel, föreligger men föräldrarnasamtycker till en placering utom hemmet, aktualiseras vid besluiel om vård överhuvud laget inle åtgärder med stöd av särskilda lagen (s. 422 betänkandel).Föräldrarna kan då i princip när som helst avbryta vården genom att ta hembarnet med de risker della medför bl.a. genom onödiga och påfrestandeomflyllningar. Föräldrarna har ofla i de här aktuella fallen inte denstabilitet och mognad, som krävs för atl de skall kunna hålla träffadeöverenskommelser om barnets vård enligl en av dem frän början accepleradbehandlingsplan. Socialförbundei anser att lagbeslämmelser måsle finnas, sommöjliggör för samhället all effektivt skydda barnel eller den unge frängodtyckliga avbrott innan syfiet med en placering uppnåtts. Samhället får inleacceplera all hänsyn lill föräldrarnas vilja sälls före barnels eller den ungesräll lill skydd och irygghel. Bland de övriga som yttrat sig översocialutredningens förslag i denna del märks Svenska föreningen förbarnpsykialrisku kurutorer, som framhåller atl i vissa grava fall bör möjlighetlill tvångsomhänderlagande föreligga, även om föräldrarna samtycker tillätgärden. Om föräldrarnas samtycke i dessa fall skulle förhindra tvångsmässigvård, innebär detla alt del frivilligt omhändertagna barnel inle ålnjuler sammarällsskydd som del barn som bereds vård med stöd av den särskilda lagen. Några remissinsianser har, ulanerinran mol ulredningens förslag, tagit upp frågan om samtyckels form. JK anseratt i I S i lagen bör framgä all förutsättningen för lagens tillämpning är allsamiycke lill värden inle föreligger. Även länsslyrelsen i länifrågasäller om inle i laglexlen bör införas beslämmelse om pä vilkel säll -skriflligl - sam-lyckesförklaring skall lämnas. vidUppsala universitet släller sig bakom socialulredningens syn på alt vårdenskall baseras på samiycke men underslryker all det då vore angeläget altprecisera de krav som bör slällas på en dylik viljeförklaring i fråga omavgivarens behörighet och fömlsällningar saml beträffande form, innehåll ochmöjlighet till återkallelse. Enligt fakul-lelsnämndens mening kan avsaknaden avdylika bestämningar leda lill 1979/80:1 373 Juridiskafukultelsntiinnden vid Lunds universilel föreslår alt uttryckliga föreskrifterskall ges om vem som är behörig alt lämna samtycke, om samtyckets form, omsamtyckets innehåll och om möjligheterna atl återkalla ett givel samiycke, 2.2 Förutsättningar för vård Flertalet av de remissinstanser somhar yllral sig över förslagel till LVU har tillslyrkl eller lämnal uian erinrande förutsäitningar som ulredningen har angett i I S i lagen för att beredavård. Till dem som inle har haft nägol alt erinra mol förslaget hör sålundaKommunförbundet liksom LO, TCO och /SR. Kummurråiien i Göleborg bilräderden av utredningen redovisade uppfaUningen all samhällsskyddd inle fär ulgöraskäl för ivängsingripande. Del får, anför kammarrällen, inte vara enangelägenhel för socialvården atl lillgodose samhällsskyddet. Kammarrätlen harinle heller någol all erinra mol utformningen av I S i lagförslaget. Denförhållandevis utföriiga specialmotiveringen bör enligt kammarrällens mening ihög grad kunna underiälla lolkningen av paragrafen. Även kummurråiien iSundsvull anser att de förulsällningar som redovisas i 1 S för lagenstillämpning är godiagbara. En förulsällning för all de skall leda till enlikformig och ändamålsenlig tilllämpning är emellertid alt innebörden av sådanabegrepp som "'behövlig vård" och "fara för liv och hälsa"klarläggs. Enligt kammarrättens mening bör sädana klarlägganden görasmoiivvägen under del fortsalla lagstiftningsarbeld. st)cionomers riksförbundinslämmer i utredningens förslag vad gäller förutsällningarna för samhälletsingripanden med tvång och tillstyrker formuleringen av I S i förslagel.Förbundet delar också utredningens uppfattning att samhällsskyddet bör avvisassom skäl för vård utan samtycke. Några länsstyrelser är kriliska till förslagel. Länsslyrelsen i Kulmur lånifrågasätter rikligheten i alt samhällsskyddet helt utgår som grund för ingripande.Länsstyrelsen anser atl man i ärende där Ivängsingripande diskuleras även skallha möjlighel all väga in behovel av exempelvis skydd för familjemedlemmarskroppsliga och andliga hälsa. Länsslyrelsen i länanser atl samhällel - i del fall alt tvångsåtgärder mot vuxna missbrukaresaknas inom socialljänslen - måsle kunna ingripa på ell lidigl sladium molungdom som visar tendenser all skada sig genom siu egel beleende, dvs. redan dåfara föreligger för den unges hälsa och utveckling, Detla bör komma lilluttryck i lagtexten genom att ordel "allvariigl" i 1 S 2 p. ulgår.Inte heller i län anser del tillfredsställande alti lagen använda ivå skilda farore-kvisit. Risk föreligger för all rekvisitet"allvarlig fara'" kan få lill följd att befogade ingripanden fördröjseller underläts. Prop.1979/80:1 374 Den föreslagna lydelsen av I S I p,är enligl ltinsslyrelsen I Malinoliiis län inte lillfredsslällande.Sammanställd med 2 p, synes den ge iniryck av att förutsättningarna föringripande skulle vara lindrigare an i nuvarande 25 S a) BvL. vilkel inie tordeha varil avsell, I vart fall bör i 1 p. liksom i 2 p. anges all faran förbarnel skall vara allvarlig. Det ar viktigt att lagen innehåller en noggrannprecisering av de juridiska betingelserna för ingripande. i länframhåller all del finns risk för all orden ""allvarlig fara"' i1 S 2 p, medför alt den föreslagna bestämmelsen lolkas mer reslriklivl än somhar avsells. framför allt beroende på jämförelsen med 1 p, Länsslyrelsenföreslår alt ordel allvarlig ulgår och ersalls med ell uiialande all lagrummelavses bli tillämpat i samma silualioner som anges i 25 S b) BvL, Slutligen kan nämnas att (övervakurnusrik.sförbund anser atl 1 S 2 "eller annal jämförbart beleende" är förvagt formulerat och lämnar utrymme för godtycke och därmed rättsosäkerhet.Samma mening framförs av ktiininiin. Socialulredningen föreslär en absolulåldersgräns vid 18 är för lagens tillämpning. Del innebär att vård med stöd avlagen inte kan beslutas efter del atl den unge har fyllt och atl värd somhar beslutats skall upphöra senast då den unge når denna ålder. Remissinstanserna har framförtolika meningar i frågan om åldersgränserna. Bland de remissinstanser som hartillslyrkl utredningens förslag eller lämnal detta utan erinran märkskuininurrälten i , några länsstyrelser, däribland iGöteborgs ttch län, några kommuner, däribland Göieborgs och Uppsulukommuner, LO, SACOjSR. som anser att då den unge fyller bör formerna förålgärd omprövas. Sveiiges socionomförbiind,. Svenska Itikuresällskapel, landsförbiind.Svenska nykterhetsvårdsförbundet. ål lukemedelsmissbriikuresaml Övervukarnas riksjörbund. RÅ har frän principiell synpunktingen erinran mot den föreslagna åldersgränsen som överensstämmer med vad somredan gäller i och . Del är, anför RÅ, onekligen konsekvent ochföljdriktigt all möjlighelerna till tvångsingripande belräffande barn ochungdom ansluler lill regler om vårdnad och omyndighet. Ettgenomförande av förslagel kommer dock alt leda till väsenlligl minskademöjligheler för alt bislå unga missbmkare i åldern 18- 19år. sominle själva vill underkasta sig vård. 1 denna åldersgrupp är brollslighden ochäler-fallsfrekvensen stor. Förslagel innebär därt"ör med nödvändighet allen slor del av denna grupp kommer all drabbas av påföljder - ofla av 1979/80:1 375 frihelsberövande nalur - i kriminalvårdens regi. EnliglSvea hovrätt kan förslaget komma all få svåra följder för de ungdomar över 18år som mognar sent och som därför har stort behov av socialljänstens insatser.Utredningens förslag medför belydande risker för alt elt slorl anlal vårdbehövandeungdomar i . som skulle kunna tas om hand inomsocialvården, kommer atl överlämnas lill antingen sluien psykialriskvård eller kriminalvård. Lagen om beredande av sluten psykiatrisk vård gerdessutom möjligheler lill ingripande försl när missbrukel har blivil avanceratoch redan givit svåra skador, vilket är särskilt olyckligl i fråga om ungdomar.Rikspolisstyrelsen anför all lagförslagel kan komma all medföra alt domstolarnaanser sig inle böra döma framför allt personer i åldersskiktet tillvärd inom , eftersom del inte längre finns garantier för attändamålsenliga åtgärder kommer lill slånd forden unges tillrällaförande. Enligtstyrelsens mening innebär detta en allvarlig risk för all personer i dessaåldersgrupper i slällel kan komma alt behandlas inom kriminalvården. Åtskilliga remissinstanser haransett atl som gräns för beslut om värd med stöd av lagen bör gälla enåldersgräns vid , men all möjlighel bör finnas all avslula vård som harpåbörjats . Sålunda ansluter sig lillutredningens förslag att åtgärd enligt den föreslagna lagen inle får besluiasbelräffande den som har fylll . Däremot finner slyrelsen del oacceplabellall behandling, som har beslutats och måhända framgångsrikt påbörjats, automatisktoch utan avseende på behandlingsbehovet mäsle avbrylas den dag den unge fyller18 år. Även sociulstyrelsen anser atl vårdsom har påbörjals skall kunna forlsalla, dock längsl tilldess den unge fyller . Ltinsslyrelsen i , Kolmur, Blekinge.Värmlunds och Väslernorrlands lån anser också all vården bör kunna fortsätlaefler del den unge har fyllt . Det förefaller i princip varariktigt, anför i , att LVU slutar där myndighetsåldernbörjar. Om utredningens förslag träder i kraft mäsle man dock uppmärksammarisken för övervältring på kriminalvården och den psykiatriska vården. Det kanemellertid ifrågasättas om inle vården i vissa fall borde kunna fä fortsättaefter fyllda . Detla skulle emellertid kunna leda till orimligheter.eftersom SU så slarkl hängt upp LVU på samiycke eller ej. Om man har tvåungdomar , båda med samma svåra problem, skulle den som samtyckertill värd kunna undvika LVU och därmed bli "fri" efter fyllda 18 år.Om emellertid LVU görs mera oberoende av samtycket, skulle det kunna innebäravissa fördelar att LVU finge fortsätta efter fyllda . Delta stämmer förövrigt väl överens med den av SU föreslagna kontinuiteten i behandlingen. Mankan inte bortse från au en ungdoms mognad inle alllid motsvaras av dennesfaktiska ålder. Mulmö kommun anser också alt vård som har beslulais ochpåbörjals Prop.1979/80:1 376 före det au den unge har fylll 18 ar skall kunnaforlsalla. Värden skall dock i sådanl fall avslulas senasl sex mänader efleruppnådd . Flera andra kommunei anser också all vården skall kunnaforlsalla efter del den unge har fyllt 18 ar. Ett par kommuner har ansett attdet bör gälla en lidsgriins för den fortsätla vården. JO anför alt han i likhet med flerareservanler i utredningen känner betänkligheter inför förslaget all värdenskall upphöra senasl när den underårige fyller . Man kan visserligenanföra slarka principiella skäl iör alt ingripande med stöd av LVU inte börkunna göras mot myndiga personer. JO anser emellertid att nian bör skilja påfall när frågan om ingripande uppkommer efter del att den unge har fyllt 18 är ochfall när behandling pågår och den unge hlir myndig . Idet senare fallet anser JO att övervägande skäl talar för all den inledda behandlingeneller vården bör få slulföras. Ätgärdssyslemd beträffande de ungalagöverträdarna kommer annars i stor utsträckning att sättas ur spel. Dellagäller inte bara ungdomar som har fyllt 18 är. utan även dem som närmar sig18-årsåldern och som enligl nuvarande regler i allmänhel överlämnas till vårdenligt barnavårdslagen. Åldersgränsen måste även ses i samband med andra avsocialulredningen föreslagna regler om unga lagöverträdare. Till en början kannämnas den maximerade behandlingstiden, vilken beräknas utanhänsyn till avbroll i vården på grund av rymningar o.dyl. Enligl den föreslagnalydelsen av 38 kap. 2S broUsbalken kommer del vidare knappasi all vara möjligiall förändra påföljden av del skälet att vårdtiden går ut under det att denunge är avviken och nytt vårdbeslut därefter inte kan erhållas. Dessa reglerkommer tillsammans troligen atl verka i den riklningen att såväl åklagare somdomslolar kommer alt bli mera tveksamma mot all överlämna äldre lonåringartill värd inom socialljänslen. 7CO har i sitt remissyttrandeförulsall all vården i vissa fall skall kunna forlsalla även efter del alt denunge har fylll , dock längsl lill dess den unge fyller . Även Svenskakominunalijänsleinannuförbundei, och Sverigesfrivårdsljänstemän har redovisai denna uppfattning. Flera remissinstanser har ocksåansett all åldersgränsen för lagens tilllämpning bör vara . Kammarrätten i framhålleratt socialutredningens förslag innebär all det behov av vård ulan samiycke somkan finnas för ungdomar i endast kan tillgodoses medstöd av lagen om beredande av sluien psykialrisk vård i vissa fall (LSPV).Kammarrällen kan inle dela den slåndpunklen och anför bl. a. följande. Som utredningen framhåller i annatsammanhang skall LSPV fortfarande vara en medicinsk vårdlag. Om förulsältningarnaför vård enligt LSPV ej är uppfyllda och den unge ej heller kan beredas vårdinom kriminalvår- Prop.1979/80:1 377 dens ram finns del inie några möjligheler all oberoende avsamiycke bereda den unge vård. maslc som kammarrällen ser del innebäraalt del skapas en reslgmpp av unga. som för all de skall kunna beredas värd.måste ge sitt samiycke lill värden. Eflersom det inle kan anlas all denna gruppär värdmotiverad i högre grad än nägon annan grupp finns anledning förutse altdel med ulredningens förslag kommer atl finnas en grupp 18-20-åringar som hellberövas möjligneien alt la adekval vård. Som kommer all beröras längre framanser kammarrätten atl vård enligt LSPV inte htllerär något godtagbartalternativ Iriin den synpunkten all denna lag inie ger sammarällssäkerhelsgaraniier som en domslolsprövning. Del finns också anledning atlbefara alt en stor del av den akluella gruppen med Ulredningens förslag kankomma atl göras till föremiil för kiiminalvärdande ålgärder i stället försociala åtgärder av annal slag. Kammarrätten vill sålunda förorda attäldersgriinsen lör vård utan samtycke behålls i den här akluellalagstirtningen i varje fall om det inte skapas möjligheter alt utan samtycke taom hand vuxna missbrukare av beroendeframkallande medel. Ulredningen föreslår också att vårdutan samiycke skall upphöra när den unge fyller . Effekten av della lordebli all ansökan om värd ej görs om den unge ligger nära 18-årsgränsen. En värdsom upphör niistan efter beslutet torde komma atl beiraktas sommeningslös och ägnad att motverka möjligheler till elt fortsatt vårdarbete påfrivillighelens gmnd. Kammarrätten föreslår därför att ett vårdbeslut somgrundar sig pa den underåriges beleende skall fa slulföras även omåldersgränsen passerats. BRÅ ansluter sig principiellt tillalt åldersgränsen sätts vid myndighetsåldern. Med denna ulgångspunkt bör docklagen utformas så att vård som beslutas och påbörjas fårslulföras oaktat den unge fyller 18 är. Möjligheten att genom ingripande utansamtycke skapa förutsättningar för fortsatt frivillig värd bör finnas även förde unga som strax uppnår myndigheisåldern. BRÅ framhåller emellertid alt delfinns anledning atl befara all etl genomförande av förslaget kan leda lill enöverströmning till kriminalvården av i försia hand unga vårdbehövande lagöverträdare.På grund av dessa ungas kriminella belastning och med hänsyn lillpåföljdssysiemds begränsning kan flera av dem komma atl ådömas frihetsstraff.Detta är enligt BRÅ:s förmenande ingen önskvärd uiveckling, även om flera avdessa unga är berövade friheten inom barna-och ungdomsvården. BRÅavstyrker därför atl SU:s förslag om en sänkning av åldersgränsen genomförs f.n. En sådan sänkning, som BRÅ i och för sig av principiella skäl släller sigbakom, bör komma till stånd först när påföljdssystemet är så differenlieral atlelt överförande av unga lagöverträdare till kriminalvården inle behöverinnebära, atl de där blir föremål för mer ingripande ålgärder än vad som f. n.sker inom ramen för BvL, i länframhåller att i och med att utredningen inle har föreslagit någon möjlighettill tvångsvård av vuxna inom sociallagsliftningen kommer ingripande med tvångmot ungdomar i att endast kunna ske enligl LSPV och BrB,om förutsättningar Prop.1979/80:1 378 härför föreligger, Ulredningens förslag är klartolillfredsslällande. Del kan enligl länsslyrelsens mening inle ansestillrädligl att slopa nu gällande 20-årsgräns ulan all erbjuda några adekvalavårdformer i slällel.