prop · G303100 · 1979-12-31 00:00:00 — Härtill ^bidrarockså att ur den enskilde spararens synpunkt är skattereglerna för sparande iaktier avsevärt mer oförmånliga än för alternativa, men samhällsekonomisktimproduktiva investeringar. kommer regeringen att tillsätta en utredning för att låta se övermöjligheterna att lindra dubbelbeskattningen av utdelade vinster efter mönstersom tillämpas i en rad andra länder. Utredningen kommer också att fä i uppdragatt med förtur utarbeta ett provisorisk^t, mer begränsat förslag till sådanalättnader. Regeringen räknar med att 1980 kunna lägga fram förslag härom.Vidare avser jag föreslå alt det avdrag på skatten som får göras omman långsiktigt och i regelbundna former sparar i aktier (skattefond-sparande)höjs från 20 till 30 ^%. Höjd soliditet ochförbättrad räntabilitet i förelagen är nödvändiga förutsättningar för allnäringslivet skall utvecklas positivt.En sådan utveckling 1979/80: 100 Bilaga1 20 skulle medföra att ^anslällningslrygghcten ökar ochbidra ^lill att nya arbetstillfällenskapas. En hög ^sysselsältningsnivå har också stor betydelse för en jämnareinkomstfördelning. Ökad kapitalbildningleder även till högre ^tillviixt. vilket för framtiden ger ett större produktionsresultat all delapå. Också de regionala problemen skulle underlättas av en allmänt högrelönsamhetsnivå i näringslivet. Flera ^föret^tig ges därmed möjlighet attöverleva och expandera i regioner med sämre allmänna produktionsbetingelser. utgöraktieutdelningar mindre än I % av hushållens disponibla inkomster samtfonderade vinstmedel i företagen därav. Löneinkomsternas dominans göratt en ^skatlelälinad för mindre utdelningsinkomster endast i ringautsträckning påverkar inkomstfördelningen mellan hushållen. Genom att ^inle såhårt som ^f.n. sker diskrimineraaktiesparande ger man emellertid hushållen ett ^moliv att i ökad utsträckninginvestera i näringslivet på bekostnad av ur samhällets synpunkt ointressantaplaceringar. De föreslagna åtgärdernaseffekter på inkomst- och ^förmögenhctsfördel-^ningen bör också bedömas motbakgrund av all den reala avkastningen på aktiesparande varit negativ ^t.o.m.före skatt sedan 1973^-1974.Detta har bidragit till att hushållen successivtminskat sitt ^akliesparande och att ägandet ^lill den svenskaaktiestocken i ökande utsträckning koncentrerats ^lill fonder,försäkringsbolag, etc. I den mån åtgärderna leder^inle endast till en ^kanalisering av befintligt sparande till riskvilligt kapital i näringslivet utanockså till ett totalt sett ökat sparande är detta att hälsa med tillfredsställelse. Ett högt och helstförbättrat hushållssparande år en viktigkomponent i en ^uiveckling där allt större resurser måste överföras ^lill den^utlandskonkurrerande ^scklorn. Den nödvändiga utbyggnadenav den ^utlandskonkurrerande sektorn, i första hand industrin, ställerockså bestämda krav på industripolitiken och arbetsmarknadspolitiken. Dennödvändiga strukturomvandlingen ^måsle underlättas som mansäkerställer att processen äger rum i socialt godtagbara former så alt^enskild^ti människor eller regioner inte utsätts för oacceptablapåfrestningar. Jag återkommer härtilli det följande. Det senaste årets händelserpå ^oljemarknaden medför, som jag tidigare berört, alt utsikterna förvärldsekonomin inte framstår som ljusa. Men ^avcn siktutgör förhållandena på oljemarknaden en restriktion för de internationellatillväxtmöjligheterna. I de ledande ^indii-^striländerna menar man nu attmöjligheterna att genom höjda priser få fram ett ^ökal utbud frånproducentländerna är väsentligt mer ^begränsiide än vad man tidigare ansåg. Ensnabb ekonomisk tillväxt iindustriländerna riskerar därför alt medföra kraftiga prisstegringar på oljautan några mer 1979/80:100 Bilagal 21 påtagliga positivaeffekter på utbudet. På många håll anses del därför nödvändigt all från början ^anp^tissa ^tillväxttaklen till del tak^sohi man anser sätts av oljeutbudet. Därigenom vill man söka undvikaytterligare kraftiga ^re^alprisslegringar på olja. Om länderna genom en aktiv ener^gipolitik kan begränsaoljeförbrukningen per producerad enhet kan tillväxtentillåtas bli högre. Mot denna bakgrundhar industriländerna enats om att vidta åtgärder för att sänka oljeimporteneller för all frysa den nivå. Som ett led i denna politik ingår en strävan att hindra att detreala oljepris som ^förbruk^tirna får betala faller. Man vill inte upprepamisslagen efter oljeprischocken 1973 då en restriktiv ekonomisk politik ledde till alt realpriset på olja föll. vilket dampade^besparingsanslrängningarna och minskade förväntningarna om ^forlsall stigandeoljepriser. Det är ännu för tidigt att uttala sig om vilken effekt de vidtagna åtgärderna kommer att få. Om^OECD-liindernas energipolitik ^inle blir ^framgångsiik riskerar man alt blihänvisad till att minska oljeåtgången genom alt föra en starkt restriktiv ekonomisk politik. De ekonomiska ochsociala konsekvenserna i industriländerna i form av uteblivenproduktion och ökad arbetslöshet skulle i så fall bli allvarliga. är mer beroende avimporterad olja än något annat industriland. Vi är dessutom mer än de flestaandra länder beroende av ^spolmarknadcn för vår oljeförsörjning. Dennakarakteriseras bl.a. av myckel kraftiga prissvängningar. Vårt stora oljeberoendesammanhänger med vår höga levnadsstandard, med det kalla klimatet, de långaavstånden och det förhållandel alt vikliga delar av vår industri är starktenergiberoende. Vårt konsumtionsmönster och vår teknologi baseras i storutsträckning historiskt sett låga relativpriser på olja. Jag har tidigare beskrivithur de prisökningar som hittillsgenomförts slår på den svenska ekonomin. Oljeprishöjningarna motsvarar en^terms-of-^trade-försämring om inte mindre än II miljarder kr,, vilket innebåren motsvarande minskning av de resurser som står till folkhushålletsförfogande. Denna extra belastning på bytesbalansen har kraftigt skärpt kr^avetpå att öka e^xporten och att bygga ut den ^utlandskonkurrerande sektornsk^ap^aci^tet. Den o^klara situationsom ^f.n. råder på oljem^arknaden gör de^t^ ^utomordentligt svårt ^tittförutsäga prisutvecklingen . Den prisutveckling som ligger i^nationalbudgeten har därför måst ^bygg^tis på schablonmässiga ^antagiinden.Enligt dessa kommer råoljepriserna att vara realt i stort sett oförändradeunder loppet ^;iv året. medan ^spoimarknadspiiserna ^ant^tis falla något. Detta antagande måste betraktas somrelativt optimistiskt. Man kanvisserligen peka på faktorer som skulle kunna dra ned oljepriserna. En sådan faktor år den svaga tillväxt som förutses i industriländerna, vilken kommer all minska ^eftei^frågan påolja. Vidare har en betydande 1979/80: 100 Bilaga1 22 lageruppbyggnad av olja ocholjeprodukter skett . Dessa faktorer i förening med ett beslutsamtsparande i industriländerna kan verka dämpande på oljepriserna. Möjligheterna för en sådannedgång far dock sägas var^a^ väsentligt mindre an riskerna för en uppgång avde reala priserna utöver vad som antagits av . En sådanuppgång kan komma till stånd genom en medveten utbudsbegränsning från^OPEC-karlellen, som ^k^tin finna del mera förmånligt all öka sina ^int^tikter genom prisökningar än genomvolymökningar. Utvecklingen understryker risken för en sådan utveckling. En annan riskligger i möjligheten för nya politiska störningar inom de ^oljeproducerandeländerna, vilket kan begränsa derasoljeleveranser och driva upp priserna. En sådan utveckling skulle leda till enytterligare neddragning av västvärldens ^BNP-tillväxt och en ökning av den^inlernalionella ^inflalionen. För del skulledetta medföra att ^exporttillvåxten dämpades som vi skulle få en^merbelastning på bytesbalansen av de höjda oljepriserna och ^elt ökatinflationstryck. Problembilden skulle alltså för del skärpas kraftigt.Under dessa omständigheter skärps kraven på återhållsamhet och förbättradkonkurrenskraft. Självfallet är det mot dennabakgrund utomordentligt angeläget att vi ^minskar vårt oljeberoende. Åtgärderför att spara energi och för alt utveckl^a^ säkra inhemska energikällor måsteges högsta prioritet. För varje procentenhet med vilken vi kan minskaoljeimporten förbättras bytesbalansen med ca 250 milj. kr. En begränsning avoljeimporten ligger också i linje med våra internationella åtaganden. För att minska sårbarhetenpå ^oljeområdel är det också angeläget alt ^diversi^f^iera vår tillförse) frånolika länder och områden. Som framgår av regeringsförklaringen har regeringenockså en positiv inställning tillimport av ^rörbunden naturgas, som i vissa avseenden kan ersätta oljeimporten. Även beskattningen avenergi måste utformas för att premiera sparande och hushållning. Regeringen harett särskiltansvar når det gäller all styra de långsiktiga ^prisförvänlningarna. Genom altföra en politik som medför successivtstegrade realpriser för konsumenter och företag ges dessa ett starkt ekonomisktincitament all ^vidia^energibesparande åtgärder. Det är mot denna bakgrund de genomfördaskattehöjningarna på olja, bensin och el skall ses. Regeringen har också under1979 tillsatt en utredning med uppgiftatt se över hur energibeskattningen i högre grad kan ^användas som^energipolitiskt styrmedel. Förutsättningarna föratt lösa de långsiktiga problemen i den svenska ekonomin kommer i hög grad attpåverkas av utgången av folkomröstningen om kärnkraften. Statsmakternas arbetepå dessa områden kan ^inle ges en målmedveten inriktningförrän de ^encrgipolitiska ramarna har ^bestämls. Jag vill också framhålla altom företag och konsumenter skall kunna hushålla rationellt och genomför^a^^energibesparande inves^teringar krävs 1979/80: 100 Bilaga1 23 klara riktlinjer angående den framtida energipolitiken.^Däiior kommer inriktningen av energipolitiken efter ^folkomrösningen all^fasll^iiggas utan dröjsmål. 3.1.3 Begränsat ^iilr^vmme för privat konsumtionsökningoch för ökade ^offenlligu utgifter Behovet att skapa realtutrymme för en ökande export, för den nödvändiga strukturomvandlingen och för^kapaciieisulbyggandet av den ^utlands^konkurrerande sektorn medför attutrymmet för inhemsk konsumtionsökning, såväl offentlig som privat, blir ytterst begränsat under de närmasteåren. Underskottet i våra^utrikesaffårer är ett uttryck för alt vi som nation förbrukar mer än viproducerar. Mellanskillnaden täcks genom utländska krediter. I detta perspektivfinns del egentligen inget utrymme alls för vare sig privat eller offentligkonsumtionsökning. Av olika skäl är det emellertid varken realistiskt ellerönskvärt alt sikta till att så drastiskt dra ner den inhemska konsumtionen.Alla diskussioner om utrymmet för inhemsk ^konsumlionsökning ^måsle dock förasi ljuset av behovet alt så snabbt som möjligt uppnå balans i utrikeshandeln. Den offentliga sektornmåste åläggas stor ^restriktivitet . är tillväxten i de offentliga utgifternamyckel hög. Detta medför att del samhällsekonomiska utrymmet för reallöneökningarblir utomordentligt begränsat vilket i sin tur försvårar möjligheterna alt nåavtalsuppgörelser som är förenliga med samhällsekonomisk balans. Den snabba utgiftsökningeni statsbudgeten medför också att det blir svårt att nedbringabudgetunderskottet. Alltför stora budgetunderskott riskerar i sin tur attmedföra en ^likvidisering av kreditmarknaden som pä flera sätt kan hota densamhällsekonomiska balansen. ar möjligheterna alt minskabudgetunderskottet genom skattehöjningar starkt begränsade. ^Skalteskärpningarriskerar att leda ^lill ökad inflation, som underminerar konkurrenskraften.Därmed minskar tillväxten i ekonominvilket medför alt de reala skatteinkomsterna sjunker. Takten iutgiftsökningen i statsbudgeten och socialförsäkringssektorn måste^därl"ör nedbringas väsentligt jämfört medhittillsvarande trend. I budgetförslaget /81 förutses, sombudget-ministern kommer att ^nårm^tire utveckla, en dämpning i dentotala utgiftsökningen pä ^slalsbudgeten ^lill ca 1,alt jämföras meden trend om . Till betydande del förklarasdämpningen av minskade insatser för industri- och arbetsmarknadspolitik. Dettainnebär att de statliga utgifterna ^uttryckta som andel av BNP sjunker. Ettförsta steg i riktning mot en mer ^b^tilanserad samhällsekonomi har därmedtagits. Under tidigare är hardel ofta förekommi^t^ att det slutligau^tfallet av statsutgifternaväsentligt överstigit den budgeterade nivån. 1979/80: 100 Bilaga1 24 även skulle den positiva effekt som budgeten^ann^tirs kan ha på samhällsekonomin gå förlorad. Det är därför av ^störsl^tivikt alt statsmakterna tar sitt ansvar och inte genom olika ^påslag äventyrarden inledda utvecklingen. Jag återkommer i delföljande ^lill de frågor somsammanhänger med statsbudgetens och budgetunderskottets utveckling och de kravsom ställs på finanspolitiken och ^kredilpoliliken. Kravet på en dämpadökningstakt gäller inte minst den kommunala konsumtionen. har denna ökat med 4 ^ä^ . En ^forlsall ökningstakt avdenna storleksordning vore inte förenlig med svensk samhällsekonomisk^b^tilans. Den skulle bl.a. innebära alt sysselsättningen i den kommunalasektorn ökade med mer ån ca 50000 personer . En så kraftig efterfrågan påarbetskr^aft från kommunerna är ägnad att försvåra för bl. a. industri ochbyggnadsverksamhet alt rekrytera arbetskraft utan att tendenser ^lill löneglidning uppstår. Jag vill ocksåunderstryka att en ökning av den kommunala sysselsättningen under enlågkonjunktur ofta medför låsningar i den meningen alt denna arbetskraft ^inlestår ^lill förfogande för rekrytering ^lill den ^utlandskonkurrerande sektornvid en följande konjunkturuppgång. En fortsatt mycket snabbökning av den kommunala konsumtionen medför också med nödvändighet myckelsnabba kommunala skallehöjningar. Via olika former av kompensationskrav gerdessa i sin tur upphov till ^elt ökat inflationstryck som riskerar attundergräva ^internalio-^nellii konkurrenskraft. Det är bl. a. mot dennabakgrund som regeringen och ^kommunförbunden överenskommit alt rekommenderakommunerna att inte öka sin konsumtion med mer än 3%^-^ i volym räknatunder 1979 och 1980. Överenskommelserna har godkänts av de fyra störstapartierna och har således ett brett parlament^ariskt stöd. 1 detta sammanhangvill jag nämna alt i budgetförslaget aviseras att uppräkningen av de generella^bidr^tigen ^lill kommunerna ^måsle ske i en långsammare takt än vadvårriksdagens beslut skulle innebära. Budgetförslaget innebär också att vissa^specialdestinerade ^hi-^drtig ^lill kommunerna från staten bortfaller.Åtgärderna medför en jämnare utveckling av den kommunala likviditeten och torde bidra ^lill attdämpa den kommunala ^expansionstiiklen. När det gäller attavgöra vad som är ett rimligt mål för den ^priv^tila ^konsumlionsutvecklingen^måsle flera förhållanden beaktas. Ett grundläggande sådant är att enförbättrad standard för pensionärerna, liksom del ökade antalet pensionärer,medför att av det för privatkonsumtionsökning tillgängliga utrymmet redan är intecknat. Läggs härtill ökade transfereringar till bl. a.barnfamiljer begränsas del samhalls-ekonomiska utrymme som står till buds för reallöneökningarytterlig^are. Självfallet ^måsle fördelningspolitiken utformas så all desvagaste grupperna skyddas. Utrymmet för reallöneökningar får dock enligt minuppfäll- 1979/80: 100 Bilaga1 25 ning ^inle bli negativt.Skulle så bli fallet finns detuppenbara risker för att parterna på arbetsmarknaden träffar avtal somleder till in^f^lation och därmed försvårar eller omintetgör möjligheterna altnå de långsiktiga målen för den ekonomiska politiken. En ytterligare faktorsom måste beaktas år att den strukturomvandling som behövs kommeratt kräv^a^ betydande rörlighet på arbetsmarknaden. Det torde vara svårt altuppnå erforderlig ^stimtiliins för ensådan utveckling om reallönen efter skatt sjunker. långtidsutredningräknades med all en privat ^konsumlionsök^ning om 1,under vissa förutsättningar vore förenlig med samhällsekonomiskbalans. har emellertid betingelserna för den svenska ekonominförsämrats och utrymmet för både ^oftentlig och privat ^konsum^lionsökning harkrympt. I försörjningsbala^nse^n^ räknar jag med en privatkonsumtionsökning om ca 1,5%^'. Detta är något lägre än vad^konjunklurinstilutet anger. Skillnaden beror bl.a. på att jag räknar med någothögre spark vol. Nödvändiga åtgärder^måsle utformas så att de svagaste grupperna skyddas. En sådan profil präglarockså regeringens, totalt sett återhållsamma, budgetförslag /81. Också under åren 1976- 1979har den ekonomiska politiken varit ägnad att motverka uppkomsten av ökadeinkomstskillnader i samhället. Inte minst viktigt ^h;ir i detta ^sammanh^tingvarit att uppläggningen av den ekonomiska politiken i stor utsträckning styrtsav behovet att klara sysselsättningen. På lång sikt genom att skapa^förutsållningar för ett konkurrenskraftigt näringsliv. På kort sikt genom^arbelsmarknadspolitiska och industripolitiskaåtgärder av ^slörre omfattning än . Full sysselsättning harett värde inte endast i sig självt ulan även därför att en sådan är viktigareån någonting annat om en jämnare inkomstfördelning skall kunna åstadkommas. Statistiken rörandeinkomstfördelningen i samhället är visserligen bristfällig men de ^siftVor somfinns ger inget stöd för påståendet att inkomstklyftorna skulle ökat undersenare år. Tillgänglig statistik visar att pensionärerna fått ökad ^real standardunder perioden 1976- 1979 och att också realvärdet av sociala förmåner ökatpåtagligt . har lönlagarnas ^realinkomster pålimbasis varit ungefär oförändrade med^an en standardökning ^utlagits i form av kortare ^tirbelslid. Statistiken visar också alt företagens^driftöverskoll och k^apit^alinkomsterna ^sj^unkilväsentligt realt sett. Vid utformningen avden ekonomiska politiken bör ocksåbeaktas att de svaga grupperna ar de som skulle drabbas hårdast, om politikentvingades in på en väg som innebär att ^m^tin försök^te uppnå balans iutrikeshandeln genom en inhemsk åtstramning i ställetför att skapa förutsättningar loren 1979/80: 100 Bilaga1 26 ^Eltåtstramningsalternativ skulle med stor sannolikhet leda till ökad arbetslöshetoch låg resurstillväxt. Det skulle i forsla hand drabba de svagaste gruppernapå arbetsmarknaden såsom ungdomar, ^nylillträdande kvinnor och handikappade. Enlåg tillväxt innebär också mindreresurser för socialt motiverade insatser gentemot behövande ^man-^niskcir ellerför ^ulsalla regioner. 1 en sådan situation skulleockså risker uppkomma för ökad inflation. En kombination av ett pressatsysselsättningsläge, låg tillväxt ochhög inflationstakt skulle i sin tur leda till en väsentligt ^ojåmnareinkomstfördelning än vad som är möjligt all realisera vid en balanserad expansion. Jag har i detföregående förordat en ekonomisk politiksom skapar förutsättningar för en ^exportledd ^lillväxtprocess och därmedtryggar sysselsättning och välfärd. En sådan politikställer stora krav på vår ekonomis anpassningsförmåga. Den innebär att vi måstevara beredda att godta betydande förändringar som både den privataoch den offentliga ^konsumiionsökningen ^måsle bli blygsam. De krav en sådan politik ställermåste vägas mot följderna av en annan uppläggning av den ekonomiska politiken.Det är möjligt all även vid en svag exportutveckling uppnå balans iutrikeshandeln genom att ytterligare dämpa den inhemska efterfrågan ochdärigenom minska importen. Som ett räkneexempel kan nämnas att för varjeprocent som den privata konsumtionen minskar förbättras bytesbalansen medungefår I miljard kr. En sådan politik skulle emellertid medförasvårigheter all upprätthålla den fulla sysselsättningen eftersom de svenskaförelagen skulle fä dålig avsättning både på exportmarknaden och på^hemmamarkn^tiden. Åtstramningen skulle också leda till låg tillväxt och därmed sämre förutsättningarför den framtida välfärdsutvecklingen. Del blir svårt att hälla uppe industriinvesteringarnai en miljö som allmänt sett präglas av låg ^efteifrågan. Industris^exportförmäga försämras därmed, vilket i sin tur leder till nya^bytesbalansunderskoll, som reser krav på ytterligare åtstramning osv. Viskulle således riskera att hamna i en ond cirkel. En sådan utveckling börgivetvis undvikas. Men man måste inse all om ^den ekonomiska poli^tiken inteförs med ^tillräcklig fasthe^t^ och konsekvens och om inte alla parter leverupp til! sitt ansvar, kan Sverigetvingas in på en sådan ^åtstramningslinje. ^Efler den förraoljechocken valde att söka motverka försvagningen i den^inlernalionella konjunkturen genom att stimulera den interna efterfrågan. En,jämfört med föregående alternativ, rakt motsatt politik vore att på delta sättan en gång försöka överbrygga den internationella konjunktursvackan. Dyrköptaerfarenheter har emellertid lärt oss all vår ^inlernationella konkurrenskraftgår förlorad, om vi försöker all i upprätthålla ett väsentligt högreinhemskt ^efleifrågetryck ån vad man gör i omvärlden. 1979/80: 100 Bilaga 1 27 Statens utgifter harsedan lång tid tillbaka ökat sn^abbt ireal^a^ termer. har volymökningen uppgått till 6 ^å^ per år.Under den senaste treårsperioden har ökningen delvisberott på att del krävts mycket omfattande industri- och^arbelsmarknadspolitiska åtgärder för all dämpa verkningarna av kostnadskriseni industrin och för att genomföra den strukturella anpassningen under socialtgodtagbara former. Också övriga delar av denoffentliga sektorn, såväl socialförsäkringssektorn som kommunerna, harexpanderat kraftigt. De ^oflentlig^ti ^utgiftern^ti har som andel av BNPsammanlaget ökat från . Av ökningen på perioden 1976- 1979. St^illens inkomster växteunder ^l97()-talets första år ungefär i takt med u^tgifterna. 1973 och 1974ökade ^emellerlid inkomsterna långsamt vilketberodde på den svaga utvecklingen av skatteunderlaget, vilket till heltövervägande del utgörs av löner och privat konsumtion. Budgetunderskottet 1974uppgick ^lill ca . Den snabba ^reallönesiegringen 1975 och 1976på i genomsnitt gjorde att statens inkomster dessa år ökadesnabbi och budgetunderskottet minskade 1976 till ca . Under dessaår steg också den privata konsumtionen snabbt, ^vilkel gav högre moms-intäkter.De snabba reallöneökningarna 1975 och 1976 skall ses mot bakgrund av^överbryggningspolitiken som bl. a. gick ut på att la ut en del av de kommandeårens ökningar av reallön och privat ^konsumlion i förskott. De faktorer somutlöste kostnadskrisen och ^bytes-^balansunderskoltet medförde ^däri'ör samtidigten osedvanligt stark uppgång i statsinkomsterna. När sedan^reallöncutvccklingen och den privata konsumtionen måste bromsas upp slog^detl^ti också tillbaka på statens^inkomsler. Den låga reala tillväxten i skalleunderlaget har, i förening med de betydande ^industripoliliska och^arbelsmark^nadspolitiska satsningarna, lett till stora budgetunderskott. Dethade inte varit lämpligt att försöka begränsa dessa genom alt höjaskallesatserna. Sådana höjningar skulle förvärrat kostnadskrisen och medfört enlägre ^aktiviteisnivå i den svenska ekonomin. Den negativautvecklingen av det offentliga sparandel har delvis balanserats av en uppgång ihushållens sparande. Bakom denna utvecklingligger bl. a. en ^sUirk ökning av delprivata försäkringssparandet. Då företagens investeringar varit lågahar också dessa, trots den svaga vinstutvecklingen ökat sitt finansiellasparande. Det står emellertidklart att en fortsall ^ulgiftsexpansion inte kan finansieras genom en snabbökning ^iiv upplåningen. Istället ären neddragning av de statliga underskotlen nödvändig. Utvecklingen under desenaste åren har medfört alt skatternas andel av BNP, trots utgiftsexpansionenvarit tämligen . 1979/80: 100 Bilaga I Tabell 4, ^.Statens ^inkomsler och ^ut^sifter ^1978-1980 Utlåning och andra finan- världens högsta skattetryck. Det tordevara myckel svårt alt finansiera en fortsalt ökning av de statliga utgifternasandel av BNP, eller åstadkomma en neddragning av budgetunderskottet genom en nyökning av det totala skattetrycket. En sådan medför via olika former av kompensationskrav lätt alt inflationstrycketökar och konkurrenskraften försvagas. Därmed växer också skatteunderlagetlångsammare i reala termer ^vilkel medför all statens reala inkomster ^inlenämnvärt torde kunna ökas på detta sätt.