prop · G3039 · 1979-12-31 00:00:00 — Ävenom konsumenten inte uttryckligen har avstått från den föreskrivnainformationen, bör information kunna underiåtas, om det finns särskilda hindermot att lämna informationen innan försäkringen tecknas. Jag tänker framför alltpå situationer där det är angeläget för konsumenten att utan omgång kunna få enförsäkring och där det skulle leda till fördröjning om informationskravetskulle uppfyllas. Så är ofta fallet när konsumenten har begärt omedelbarförsäkring genom ett skriftligt meddelande eller på annal sätt utan personligkontakt med bolaget. Det kan också finnas andra fall där särskilda hinder mötermot att delge konsumenten de uppgifter som han behöver för att närmare kunnabedöma avtalets innehåll. Avdet sagda framgår att en konsument kan komma att teckna en försäkring utan atldessförinnan ha fått tillräcklig information om försäkringen. Vissa centralauppgifter får han genom försäkringsbrevet. Det är önskvärt att konsumenten utansärskild begäran också tillställs de fullständiga försäkringsvillkoren. Dettasker numera i stor utsträckning. Villkoren kan emellertid behöva vara ganska detaljerade,främst för att tvekan inte skall behöva uppstå vid skaderegleringen om vadförsäkringen omfattar. Villkorshäftena är därför inte alltid så tjänliga föratt tillgodose det behov av information som konsumenten har i samband med attförsäkringsavtalet ingås. Enligt min mening är det särskilt angeläget attkonsumenten inte missleds att tro att försäkringsskyddet är mera omfattande ändet i verkligheten är. Bolaget bör därför, om det inte har gjorts tidigare,i skriftlig form underrätta honom om sådana viktigare begränsningar iförsäkringens omfattning som han inte utan vidare kan antas räkna med. Somexempel kan nämnas det undanlag från stöldskyddet i hemförsäkringen Prop.1979/80:9 31 mölerenligt kommittén inte samma hinder mol au olycksfalls- och Tillämpningsområdet sjukförsäkring i princip omfattas av den nyalagsliflningen. Somframhållits under remissbehandlingen finns det flera väsentliga skillnadermellan skadeförsäkring å ena sidan och personförsäkring, däri inbegripet sjuk-och olycksfallsförsäkring, å andra sidan. Som exempel kan nämnas alt flertaletpersonförsäkringar tecknas med lång avtalstid, dvs. längre än , och oftavarar fram till pensionsåldern. I dessa fall kan det för försäkringsbolagetfinnas ett större behov än vid de kortvariga försäkringar somskadeförsäkringarna i regel utgör att kunna ändra premien ochandra försäkringsvillkor. Vidare ger kravet på uppgifier om hälsotillståndupphov till särskilda problem vid personförsäkringar. Det kan i fråga om dessaförsäkringar också finnas anledning att utforma påföljderna förförsäkringstagarens underlåtenhet att betala på ett någol annat säu änvid skadeförsäkringarna. Enligt min mening måsle dessa och andra frågor utredasytterligare innan man besiämmer sig för vilka konsumentskyddsregler som börgälla för personförsäkringarna. För att ta undan dessa försäkringar frånkonsumentförsäkringslagen talar även au det i en framlid kan bli aktuellt attbehandla skadeförsäkringar och personförsäkringar var för sig. Jagförordar alltså att både livförsäkringar och andra personförsäkringar f. n.hålls utanför konsumentförsäkringslagen. Detta gäller dock bara personförsäkringarsom meddelas fristående från andra försäkringar. När en personförsäkring ingärsom ett moment i någon av de försäkringar som enligt vad jag förut har sagt böromfattas av lagen, bör de nya reglerna lillämpas också påpersonförsäkringsmomenten. förslag bör ett generelll undantag gälla för försäkringar somgrundar sig på gruppavtal eller kollektivavtal. Detta undantag, som har lämnaisutan erinran under remissbehandlingen, tar framför alll sikte påpersonförsäkringar och har därför i de fiesla fall inte någon självständigbetydelse vid sidan av det undantag för sådana försäkringar som jag harförordat. Kollektiva skadeförsäkringar är f. n. sällsynta i vårt land. Det ärdock inte osannolikt att sådana försäkringar kan komma att bli vanligare. Jagdelar kommitléns och remissinstansernas uppfattning alt man inte nu kanöverblicka de problem som försäkringar av detta slag kan ge upphov till. De bördärför undantas från lagens tillämpningsområde. Kommittéförslagetinnehåller också elt undantag för försäkringar för vilka "grunder"skall upprättas enligt lagen om försäkringsrörelse, dvs. av regeringen ellerförsäkringsinspektionen. Detta undantag avser, förutom livförsäkringar ochvissa slag av sjukförsäkringar, en särskild form av sakförsäkring, nämligenbrandförsäkring . Också sådan försäkring kan varakonsumentförsäkring, t. ex. dä den gäller en villafastighet. Försäkringar avdetta slag torde inte längre meddelas i någon större utsträckning. Däremotfinns det f. n. åtskilljga sädana äldre försäkringar. anserjagatt dessa försäkringar skiljer sig så mycket från Prop.1979/80:9 32 vanligavillaförsäkringar att man inte utan vidare kan tillämpa samma regler Information om för dessa olika slag av försäkringar Ett undanlag bör därförgöras för försäkringsvillkoren försäkringar som avser all framtid. Dettaundantag kan lämpligen tas in i '" m. övergångsbestämmelserna. Sammanfattningsvisförordar jag atl konsumentförsäkringslagen skall tillämpas påkonsumenlförsäkringar som kan hänföras till någon av försäkringsformernahemförsäkring, villaförsäkring, fritidshusförsäkring, reseförsäkring,motorfordonsförsäkring och båtförsäkring, med det undantaget att lagen inteskall gälla försäkringar som grundas på gruppavtal eller kollektivavtal ellersom avser all framtid. Beträffande motorfordonsförsäkring bör vidare göras denreservationen atl lagen inte skall tillämpas på den obligatoriskatrafikförsäkringen, om irafikskadelagen (1975:1410) innehåller andrabestämmelser. Denomständigheten att konsumentförsäkringslagen inte skall tillämpas på andrakonsumentförsäkringar än dem som jag nu harangen innebär inte attförsäkringstagarna vid dessa andra försäkringar blir ulan skydd. Försäkringsavtalslagenkommer sålunda fortfarande att omfatta dessa försäkringar. Till detta kommeratt den villkorsgranskning som jag har berört i avsniti 2.1.3 enligt min meningbör ta sikte på alla slag av konsumentförsäkringar, alltså även sådana somfaller utanför konsumentförsäkringslagen. Om villkoren för sådana försäkringarskulle avvika från lagens bestämmelser på ett sätt som inte låter sig motiverasav de särskilda förhållanden som råder för försäkringsgrenen, kan detta utgöraen anledning för granskningsmyndigheten atl ingripa. Jag återkommer närmaretill denna fråga i avsniu 2.13. 2.3Information om försäkringsvillkoren m. m. Deninformation som försäkringsbolagen lämnar omfattas av bestämmelserna imarknadsföringslagen (1975:1418). Om etl försäkringsbolag underiåter att lämnainformation som har särskild betydelse från konsumentsynpunkt, kan alltsåmarknadsdomstolen enligt 3 § i den lagen ålägga bolaget att lämna sådaninformation. Bestämmelsen avser endasl brister i den information som lämnasvid marknadsföring, dvs. i samband med åtgärder som syftar till alt främjaavsättningen av produkter. Information som ett försäkringsbolag lämnar i annatsyfte än alt förmå en konsument att teckna försäkring berörs alltså inte avnuvarande lagstiftning. Talanvid om åläggande enligt marknadsföringslagen förs i förstahand av konsumentombudsmannen, som också är chef för konsumentverket.Utmärkande för verksamhei i informationsfrågor är att verketförhandlar med näringslivets organisationer om hur informationen bör varautformad. Förhandlingarna kan leda till att verket utarbetar rikllinjer förföretagens information (se prop. 1976/77:123 s. 370). Är parterna oense i enfråga som rör informalionen i samband med marknadsföring, kan frågan föras tillmarknadsdomstolen. 1979/80:9 33 Konsumentombudsmannenträffade vissa överens- Information om kommelser medförsäkringsbranschen angående informationen till försäk- försäkringsvillkoren ringstagarna, bl. a. om ändring i försäkringsvillkoren isamband med '" " förlängning av avtalel. Nyligenhar och försäkringsbolagen kommit överens om att skriftliginformation om möjligheten att få försäkringsärenden prövade av allmännareklamalionsnämnden skall lämnas av bolagen vid marknadsföringen och i sambandmed skaderegleringen. Konsumentverkethar också inrättat ett s. k. kontaktforum för försäkringsfrågor medföreträdare för verket, försäkringsinspektionen och försäkringsbolagen. Idetta forum samarbetar verkel med inspektionen för att tillsammans med bolagenåsladkomma bl. a. en förbättrad konsumentinformation på området. harbeslut fattats om all inrätta en "".Det är fråga om en central rådgivningsbyrå som skall vägleda och hjälpaenskilda konsumenter i försäkringsfrågor. Verksamheten skall ledas av enstiftelse med , försäkringsinspektionen och försäkringsbranschensom huvudmän. är alltså engagerad i arbetet på att förbättraförsäkringsinformationen. Chefen för budget- och ekonomidepariemenien har idirektiven till den lidigare nämnda uiredningen (E 1979:01) omförsäkringsbolagens och försäkringsinspektionens verksamhet gett uttryck förden uppfattningen all inspektionen även i fortsättningen bör utnyttjas i konsumentupplysningsarbelet.Utredningen skall vidare dra upp riktlinjer för hur uppgifterna på områdellämpligen bör fördelas mellan inspektionen och (Dir. 1978:105s. Försäkringsrättskommitténhar föreslagit att de allmänna reglerna i marknadsföringslagen om information,som är av offentiigrältslig natur, kompletteras med en mera preciserad regel avcivilrättslig karaktär i konsumentförsäkringslagen. Enligt den föreslagnaregeln skall etl försäkringsbolag på begäran av en konsument vara skyldigt attbelräffande premiesatser och försäkringsvillkor som bolaget tillämpar lämnasådan uppgift som är av betydelse för bedömningen av kostnaden för ochomfattningen av viss försäkring. Några särskilda bestämmelserom påföljd förunderlåtenhet atl lämna information föresläs inte. Underremissbehandlingen har gjorts gällande att den föreslagna regeln, är alltförbegränsad. a. och LO har vänt sig mol att informationenligt förslaget endast behöver lämnas när en konsument begär det. Det flnnsockså remissinstanser som anser atl förslaget inte ger något ulöver vad somföljer redan av marknadsföringslagen och därför inte tjänar något syfte. Flerainstanser, som anser att det behövs särskilda och mera långtgående reglerominformation på konsumentförsäkringsomrädet, menar att dessa bör samordnas med 3§ marknadsföringslagen och alt samordningen bör ske med 6 och 7 §§konsumenlkreditlagen (1977:981) som förebild. Enkorrekt, fyllig och lättillgänglig information är av slor betydelse för 3 1979/80. 1979/80:9 34 konsumenternapå olika områden. På siki kan en rätt utformad konsument- Information ominformation främja konkurrensen mellan näringsidkarna och på så sätt leda försäkringsvillkoren lill au produkterna blir billigare och bättre. Behovel avinformation iill m. m. konsumenterna framträder inie minsl påförsäkringsområdet. Det är svårt för konsumenterna alt bilda sig en uppfattningom försäkringsprodukien. När en försäkring skall tecknas framstår den erbjudnaprodukten som en samling villkor som ofta är omfattande och krångliga. Men delär inie bara på detla stadium som konsumenterna haren intresse av information.Informationsbehovet står kvar under hela den tid avtalet löper. Det försärskild aktualitet när ett försäkringsfall har inlräffat. Enligtmin mening är den bestämmelse om information som försäkringsräiiskommillén harföreslagit knappasl tillräcklig. Del är visserligen inte möjligt all genomlagregler söria för alt informationsbehovet tillgodoses i alla hänseenden. Pånågra väsentliga punkter bör det dock kunna meddelas bestämmelser som ställerökade eller mer preciserade krav på försäkringsbolagens informationsinsatser. Enreglering av bolagens informationsplikt underlättas om man väljer tekniken allanknyta lill marknadsföringslagens regelsystem. Detta bygger som nämnts på atlresultat i allmänhet kan åstadkommas genom att överenskommelser träffas mellanmyndigheterna och näringsidkarsidan och genom all riktlinjer ulfärdas förinformationen där det behövs. Härigenom uppnår man smidighet vid utformningenav näringsidkarnas ansvar. finns del möjlighet att tvinga framinformation, om frivilliglinjen inte skulle ge önskat resultat. Jag föreslåratt bestämmelserna i konsumentförsäkringslagen får näringsrältslig och intecivilrätlslig karaktär och samordnas med marknadsföringslagen. Metoden gördelmöjligt att underlåta all direkt i lagtexten låsa fasl detaljer ominformationsskyldighetens innebörd. Vadhärefter gäller reglernas innehåll är det enligt min mening klart att ettförsäkringsbolag som erbjuder konsumentförsäkring också bör lämna deninformation som behövs för atl konsumenten skall kunna bedöma kostnaden för ochomfattningen av försäkringen. En grundläggande information av detta slag skallkonsumenten inte behöva göra särskild framställning om, utan den bör i regelingå som en naturlig del i bolagets erbjudande. Frågan om en sådan informationkan i och för sig redan nu tas upp av konsumentmyndigheterna med stöd av 3 Smarknadsföringslagen. Denna beslämmelse är emellertid mycket allmänt hållen ochbör enligt min mening kompletteras med föreskrifter som är inriktade på desärskilda informationsproblem som möter vid marknadsföring av försäkring. Dekompletterande föreskrifterna bör la sikte på den situation som föreligger nären konsument slår i begrepp atl teckna en försäkring. Föreskrifterna böremellertid indirekt också kunna vara till ledning för bolagens annonsering ochmarknadsföring i övrigt. börian bör således föreskrivas atl ett försäkringsbolag innan en försäkringtecknas skall lämna den information om sina och andraförsäkringsvillkor som konsumenten behöver för att kunna bedöma kostna- 1979/80:9 37 somnumera gäller för stöldbegäriig egendom som förvaras i källare eller pä Information om vind. En annal exempel är att ersättning för föriust av pengar och försäkringsvillkoren värdehandlingar ersätts med högst 3 000 kr.varav kontanter med högst 1 000 m. m. kr. Det är viktigt att informationengörs tydlig och lättillgänglig, så aU så många försäkringstagare som möjligtverkligen tar del av den. Jag föreslår alt en bestämmelse om delta tas in ikonsumentförsäkringslagen. Deninformationsplikt som jag har föreslagit tar alltså sikte påinnehållet i det ursprungliga avtalet mellan försäkringsbolaget och konsumenten.Enligt vad jag föreslår i det följande (avsnitt 2.6.3) bör försäkringsbolagetkunna begära ändring av försäkringsvillkoren i samband med att etlförsäkringsavtal förnyas för ytterligare en period. I undanlagsfall bör bolagetkunna driva igenom ändring av villkoren också under löpande försäkringslid(avsnitt 2.7.2). Kommittén har föreslagit civilrättsliga bestämmelser som försådana fall ålägger försäkringsbolaget alt självmant underrätta försäkringstagarenom skälen för villkorsändringen och om dess innebörd. Någon påföljd förunderlåtenhet att följa föreskrifterna har inte föreslagits. Enordning som den föreslagna, vilken innebär att konsumenterna binds vid nya villkorgenom underiåtenhet att reagera, gör det angeläget att korrekt information omvillkorsändringen lämnas konsumenterna i förväg. Jag ansluter mig därför tillkommitténs förslag om informationsskyldighet för bolagen. Beslämmelserna idetta ämne bör emellertid följa övriga bestämmelser om information och liksomdessa ges näringsrättslig karaktär. Härigenom kan de inordnas imarknadsföringslagens sanktionssystem. Kommitténshuvudbestämmelse om informationsskyldigheten innebär att försäkringsbolaget påbegäran av försäkringstagaren även sedan försäkring har tecknats är skyldigtatl lämna uppgifter om premierna och om andra försäkringsvillkor som beröravtalet. Begäran kan t. ex. avse frågan hur premien har beräknats. En särskildföreskrift som berättigar försäkringslaga-ren till sädana upplysningar underförsäkringstiden bör ingå bland de informationsbestämmelser som föreslås. Enligtmin mening finns det ocksä i samband med skaderegleringen behov i etl parhänseenden av föreskrifter om skyldighet för försäkringsbolagen att lämnainformation. Ävenom del alldeles övervägande antalet skadefall regleras utan au några konfiikieruppslår kan del givelvis inte undvikas alt fall ibland uppkommer där denenskilde och försäkringsbolaget inte kan komma överens. I sådana situationerstår ofta flera olika organ lill buds för lösning av konflikten. Inomförsäkringsbranschen finns sålunda etl anlal nämnder av olika slag dit tvistigafrågor kan hänskjutas. En del av dessa nämnder är gemensamma för helabranschen. Konsumenterna kan i regel inte själva påkalla prövning hos dessanämnder. Etl undantag gäller i fråga om trafikförsäkringsansial-ternas nämnd,som har kommil lill som etl led i den statliga kontrollen över bolagens skötselav trafikförsäkringen. Några av de större bolagen har inrättat egna internanämnder. Bland dessa finns både rådgivande och direkt 1979/80:9 38 Till bolagens interna nämnder kan konsumenterna i regel Informationom själva anmäla tvistiga ersättningsfrågor. Tvister i anledning av försäkringkan försäkringsvillkoren också prövas i utomprocessuell ordning av allmännareklamalionsnämnden, '" '" som är ell statligt organ.Beträffande de olika nämndernas sammansättning och verksamhet hänvisas tillkommillébetänkandel s. 65 ff. Tvisteri anledning av försäkring kan naturiigtvis liksom andra tvister i regel ävenbli föremål för rättegäng vid allmän domstol, antingen i ordinär ordning elleri det förenklade förfarande som regleras i lagen (1974:8) om rättegången itvistemål om mindre värden. I allmänna försäkringsvillkor förekommer iblandbestämmelser om alt tvist om värdering av egendom skall hänskjutas lillskiljemän. Intesällan saknar en enskild försäkrad kunskap om atl andra möjligheter ändomstolsvägen slår lill buds när han vill fö till stånd en prövning av omförsäkringsbolagets ställningstagande i ett skadeärende är riktigt. Under allaomständigheter kan han ha svårt att utan hjälp få klart för sig vilket ellervilka organ som han kan vända sig till i det särskilda fallel. Som nämnts haren överenskommelse träffats mellan och försäkringsbolagenom all bolagen bl. a. vid skaderegleringen skall lämna information ommöjligheten att anlita . Enligt min mening bör bolageni samband med skaderegleringen skrifiligen upplysa också om de övriga instanservid vilka en prövning av en tvist kan bli aktuell. Så sker f. ö. ofta redan nu.En föreskrift om en sådan skyldighel bör införlivas medkonsumentförsäkringslagens informationsbestämmelser. Därvid bör dock förbehållgöras för situationer då del är obehövligt all upplysning lämnas. Jag tänkerfrämst på fall där del slår klart all konsumenten för den ersällning han begäreller då skadan blir reparerad genom bolagets försorg. Enligtvad jag föreslär i det följande (avsnitt 2.12) bör anspråk påförsäkringsersättning enligt huvudregeln preskriberas om inte den försäkradeväcker talan mot bolaget från det atl han fick kännedom om attfordringen kunde göras gällande och i varie fall från det anfordringen tidigast hade kunnat göras gällande. I de fall då del föreligger enpraktiskt beaktansvärd risk för att den försäkrade genom att dröja med atlväcka lalan skall få sin fordran preskriberad, bör försäkringsbolagel varaskyldigt an i samband med skaderegleringen fösta den försäkrades uppmärksamhetpå denna risk. Också denna information bör lämnas skriftligen. Somjag lidigare har nämnt innebär mitt förslag att informationsföreskrifternaanknyts till marknadsföringslagens påföljds- och kontrollsystem. Delta gälleräven till den del informationen inte ingår som ett led i bolagensmarknadsföring. Frågan om hur myndighelsövervakningen i olika hänseenden avförsäkringsbolagens informationsskyldighet skall ordnas bör slutligt lösas närresultatet av den tidigare nämnda försäkringsutredningen föreligger. Iavvaktan på detta bör det ankomma på att i nära samarbete medförsäkringsinspektionen förhandla med försäkringsbolagen omden närmare utformningen av informationsskyldigheten och att utfärda behövligariktlinjer. Frågan huruvida uppgiften kräver någon resursförstärkning hoskonsumentverket får prövas i anslutning till de åriiga anslagsfrågorna. 1konsumentköplagen (1973:877) flnns elt par bestämmelser, 7 och 14 §§, enligtvilka vilseledande eller utebliven information om en varas beskaffenhet undervissa förhållanden kan leda till att varan skall anses behäftad med fel.Konsumenten kan i så fall bl. a. rikta köprältsliga anspråk mot säljaren. Dennehar med andra ord en civilrättsligt ansvar för sin reklam. Försäkringsräuskommitiénhar i sitt betänkande tagii upp frågan om en motsvarande reglering avförsäkringsbolagens informationsansvar. Kommittén har emellertid avvisat tankenpå en sådan reglering och hänvisat till att förhållandena vid försäkring ärandra än vid köp. Några remissinstanser har ifrågasatt om inteförsäkringsbolagens civilrätlsliga ansvar likväl borde regleras. Denmarknadsrättsliga reglering som jag har föreslagit innebär altförsäkringsbolagen åläggs etl belydande ansvar för informationen lill konsumenterna.Det är befogat att även i övrigi ställa höga krav på den information somförsäkringsbolagen lämnar, inte minst i sin reklam. Med stöd av de allmännabeslämmelserna i 2 och 3 SS marknadsföringslagen kan konsumentmyndigheternaingripa, om informalionen i marknadsföringen är missvisande eller otillräcklig.Alt härutöver införa regler om civilrättsligt ansvar för brister iinformalionen anserjag inte vara av behovet påkallat. Jag vill liksom kommitténtillägga atl frånvaron av sådana regler inte utesluter alt en domstol somprövar en tvist mellan ett försäkringsbolag och en försäkringstagare kan kommaatt lägga bolaget lill last att det i sin reklam har lämnat missvisandeuppgifterom t. ex. försäkringens omfattning. a. kan delta föranleda all ellvillkor jämkas med stöd av 36 S avtalslagen. anserjag att det inte heller finns tillräckliga skäl att föreslåsärskilda regler för del fallel alt ell försäkringsombud har medverkat vidtillkomsten av ell försäkringsavtal eller senare . Dessafrågor får som avgöras efter allmänna överväganden. Som kommittén harpåpekat lär försäkringsbolagen i de fall då del är utrett atl ett ombud harlämnat missledande information inte kunna undandra sig de ekonomiskakonsekvenserna av detta. 2.4Rätten att teckna försäkring Enkonsument har f. n. inte någon rält atl teckna en försäkring, om försäkringsbolagelav någon anledning inte skulle vilja ha honom som försäkringstagare. Det ärvisseriigen sällsynt att ett försäkringsbolag vägrar att meddela ensakförsäkring som bolaget normalt tillhandahåller allmänheten. Inom vissadistrikt med slor skadefrekvens kan del dock hända alt försäkringstagarensperson prövas mer ingående än som annars är vanligt. 1979/80:9 40 prövningav om en försäkring skall meddelas lorde också ibland förekomma Rätten attteckna vid särskilda försäkringsgrenar, t. ex. vagnskadeförsäkring förmotorfor- försäkring don. Enligtförsäkringsräuskommitién är del inte tillfredsställande atl en konsument somvill teckna en försäkring är helt beroende av försäkringsbolagets ensidigabeslut. Kommittén föreslår därför en bestämmelse som innebär att en konsumenthar rätl all teckna en försäkring som försäkringsbolagel tillhandahållerallmänheten. Undantag skall enligt förslaget gälla endast om det föreliggersärskilda skäl, t. ex. då konsumentens ansökan avser brandförsäkring av ettobjekt som befinner sig i ett speciellt brandfarligt område. Kommitténsförslag har allmänt godtagits eller lämnats utan erinran vidremissbehandlingen. Även jag anser att det är av värde med en lagföslskyldighel för försäkringsbolagen atl meddela sådana försäkringar som fallerunder konsumentförsäkringslagen, om inte speciella förhållanden föreligger. Jagansluter mig därför till detta förslag. Jag återkommer i specialmoliveringentill de undantagsfall då en försäkring bör kunna vägras. Kommitténhar vidare föreslagit att en konsument som har vägrats att teckna en försäkringskall kunna fö försäkringsbolagets beslut prövat vid domstol.