prop · G303150 · 1979-12-31 00:00:00 — Trots att vi befann oss ien expansiv fas av konjunkturcykeln och trots att många företag hade svårl altrekrytera folk låg arbetslöshetstalen och antalet personer som var föremål förolika arbelsmarknadspolitiska åtgärder pä en lika hög nivå som underkonjunktursvackan 1971-1972, Tillde ogynnsamma dragen hörde också att kommunema expanderade mer än vad somöverenskommits mellan regeringen och kommunförbunden, vilket bidrog till altförsvåra industrins rekryleringsansträngningar. Underskotten i statsbudgetenoch i bytesbalansen ökade. Industrins vinster steg, men nådde inte upp tillmer än den nivå som varit normal vid tidigare lågkonjunkturer. Mednågon förenkling kan man sammanfatta den ekonomiska politiken under senare årgenom att säga att vi gripit oss an de problem som sammanhänger med att den s.k. överbryggningspolitiken medförde en starkt försämradkonkurrenskraft. I detta avseende har en betydande återhämtning skell. Destrukturella problemen, som har sina rötter långt tillbaka i tiden, återståremellertid i stor utsträckning alt lösa. Prop.1979/80:150 Bilaga 1 11 De balansbrister som på tröskeln till 1980-taletkännetecknar den svenska ekonomin hänger samman och förstärker varandra. Dehotar på olika sätt vår ekonomiska handlingsfrihet och om de lilläls beståkommer de alt göra det omöjligt för oss alt uppnå de grundläggande målen förden ekonomiska politiken. En första balansbrist och den som människorna oflasl ochmesl direkt kommer i kontakt med utgörs av den snabba inflationen. Dennadrabbar hushållen och underminerar pä flera sätt basen för välfärden. En höginflation skapar osäkerhet om den ekonomiska framtiden. I ett sådant klimat gynnasspekulativa placeringar medan de produktiva investeringar som är nödvändiga föratt bygga ut den utlandskonkurrerande sektorn hålls tillbaka. Inflationen harocksä starkt negativa fördelningsmässiga effekter och omfördelar stora beloppfrån dem som sparar till förmån för dem som har belånade tillgångar.Inflationen undergräver samhällssolidariteten och förstärker många av deproblem som vårt skattesystem ger upphov till. För det andra har vi ett storl underskott i vårbytesbalans som kan uppskattas till närmare 17 miljarder eller ca 3,4%av BNP. Underskottet i våra löpande affärer med utlandet försvårar för oss attföra en aktiv växelkurspolitik och begränsar därmed möjligheterna att dämpautifrån kommande prisstegringar. Etl stort bytesbalansunderskott beskär vårhandlingsfrihet också genom att det blir svårare alt vid en inlernalionellkonjunkturnedgång molverka en vikande utländsk efterfrågan genom inhemskstimulans. Skulle underskottet i bytesbalansen bli bestående hotas såledessysselsättningen. Omvärlden bär många vittnesbörd om hur länder med storaunderskott i bytesbalansen också tvingats att acceptera betydandearbetslöshet. Därtill kommer, alt även om vår kreditvärdighet är god,blir kostnaderna för utlandsupplåningen vid nuvarande höga ränteläge mycketstora. Räntebördan bara upplåning kan uppskattas till drygt 3miljarder kr. Till den del utlandsupplåningen inte motsvaras av ökadeinvesteringar lägger vi en tung förränlningsbörda på framtida generationer, F.n. ivingas vi låna lill realräntor som är högre än tillväxten i den svenskaekonomin. Om inte denna utveckling kan brytas mäste vi avsätta en ständigtväxande andel av nationalinkomsten till atl förränta utlandslånen. För det tredje har vi ett slort underskott i statensbudget. Detta har till en del uppstått på grund av de betydandearbetsmarknadspolitiska och industripoliliska insatserna under senare år.Budgetunderskottet är således delvis etl resultat av ambitionen att hålla uppeden fulla sysselsättningen även i en konjunktur som präglals både avkostnadskris och av stora strukturella omvälvningar i världshandeln. Till största delen är budgetunderskottet dock ett uttryckför en hög underliggande tillväxttakt hos utgifterna. Denna avspeglar i sin turlångsiktiga beslul och reformåtaganden, framför allt i fråga om ökadeinkomst-överföringar, som fattades när man räknade med enväsent- 1979/80:150 Bilaga 1 12 ligtsnabbare tillväxt i den svenska ekonomin än vad som senare visal sig blifallet. Underskollen i statsbudgeten är ett uttryck för att vi inte anpassattillväxten i den del av vär standard som finansieras via statens budgel till deändrade förutsättningarna för den svenska ekonomin. Samtidigthar det inte varit möjligt eller önskvärt att täcka de ökade utgifterna medelstökade skatter. Högre skatter, exempelvis i form av ökade arbetsgivaravgifter,skulle ha medfört högre inflationstakt och sämre konkurrenskraft. Därigenomhade bytesbalansunderskottet förvärrats, tillväxten i ekonomin ochskalteunderiaget blivit lägre och de arbetsmarknadspolitiska utgifterna högre.Någon påtaglig förbättring av budgetsaldot hade inte uppkommit. Destora budgetunderskotten utgör ett hot mot såväl prisstabiliteten ochbytesbalansen som den fulla sysselsätlningen. De medför en likvidisering avekonomin som kan ta sig uttryck i en snabb importökning eller i eninflationsdrivande efterfrågan. Hög likviditet medför också att motståndet motprisstegringar och löneglidning minskar. Redanpå kort sikt medför budgetunderskottet dessutom att vi inte än en gäng i någonstörre utsträckning kan motverka en utländsk konjunkturnedgång genom att viastatsbudgeten stimulera den inhemska efterfrågan. Underskottet ger också upphovtill obalans på kreditmarknaden och tenderar alt driva upp ränteläget. Statenmåste täcka en stor del av sitt upplåningsbehov genom att låna frånallmänheten, om inle penningmängden skall tillåtas öka orimligt snabbt. Högaränlor tenderar i sin tur att minska investeringsbenägenheten, vilket hotargrundvalen för framlida välfärd och sysselsättning. Delär mol denna bakgrund etl allvarligt memento atl den framlagdalångtidsbudgeten visar att underskottet, om inga åtgärder vidtas, fortsätteratt öka frän ca , /81 till ca ,1984/85, Situationens allvar understryks av att beräkningstekniken förutsätterdels att inga nya reformåtaganden görs, dels alt vissa tidsbegränsade programt, ex, inom industripolitiken ej förnyas. Den dämpning av utgifternasökningstakt som detta leder till räcker dock inte för att balansera ökaderäntor på den stigande statsskulden. Enfiärde balansbrist i ekonomin återfinns i den kommunala sektorns snabbaexpansion. har den totala produktionen växtmed . i fasta priser. Härav har nästan 10 miljarder ellerungefär två tredjedelar lagits i anspråk av den kommunala sektorn. En alltförsnabb konsumtionsökning hotar på flera sätl den samhällsekonomiskabalansen. Den försvårar för den utlandskonkurrerande sektorn att rekrytera denarbetskraft som behövs för att öka produktionen tillräckligt för att återställaen rimlig balans i våra utrikes affärer. Vidaremedför en snabb offentlig utgiftsökning, i vilken den kommunala sektorn utgörett väsentligt inslag, atl det utrymme för reallöneökningar 1979/80:150 Bilaga 1 13 somparterna på arbetsmarknaden har att förhandla om drastiskt minskar eller heltförsvinner. Delta komplicerar avtalsförhandlingarna och medför betydandebrister för konflikler eller för att inflationsdrivande avtal träffas. Detär mot denna bakgrund klart att vi inte kommer att kunna återvinnasamhällsekonomisk balans med mindre än att den kommunala expansionslaktenpåtagligt bromsas upp. Fördet Jémte är den ullandskonkurterande sektorn för liten för att kunna betaladen importstandard och den energiförbrukning vi vant oss vid.Investeringsverksamheten ligger dessutom på en alltför låg nivå för att tryggaden trendmässiga tillväxt på som man tidigare räknat med, senast i1978 års långtidsutredning. En lägre lillväxl minskar utrymmet för inhemskkonsumlionsökning, såväl privat som offentlig, och ställer fördelningsfrågornapå sin spets. En låg tillväxt försvårar också möjligheterna att uppnå etllägre budgetunderskott. Ettpositivt inslag i bilden utgörs av vår växande tjänsteexport. Betalningsbalansdelegationensundersökningar har visat att den s. k. restposten i vår bytesbalans tillstörsta delen beror på att vi underskattat tillväxten iexporten av vissa tjänster som försäkringar, byggentreprenader, licenser m, m,1 restposten ligger också en ökad avkastning på våra direktinvesteringar iutlandet. Tjänsteexporten utgör etl viktigt inslag i den utlandskonkurrerandesektorn. Likväl är det uppenbart att våra traditionella produkter säsomskogsindustriprodukier och verkstadsprodukter under överskådlig framtid kommeratl dominera vår export. Kan vi inte framgångsrikt hävda oss på dessa områdentorde vi inte heller kunna mer påtagligt nedbringa underskottet i vår utrikesbalans. Fördel sjätte föreligger en belydande obalans i vår energiförsöijning framför alltgenom vårt stora oljeberoende, importerar mer olja per capita än någotannat land i västvärlden. Vi är dessutom mer beroende än de flesta andra länderav spotmarknaden. Del stora oljeberoendet medför att vi drabbas hårdare änmånga andra länder av oljeprisslegringar. En slående illustration härtill äratt vår oljenota, med avdrag för reexport, som redan sagts, beräknas öka frän13 miljarder kr. 1978 till ca 27-28 miljarder , De kraftiga prissvängningarsom karakteriserar spotmarknaden skapar dessutom särskilda problem, Sedanlång tid lillbaka råder i vårl land enighet om de grundläggande målen för denekonomiska politiken: god lillväxl, full sysselsällning, låg inflation, rättvisinkomstfördelning och regional balans. Skall vi kunna nå dessa mål måste de idet föregående diskuterade balansbrislerna hävas. Då dessa hänger samman kan deinle lösas var för sig ulan måsle angripas på bred font. Det är nödvändigt altvi så effektivt som möjligt använder den respit som vår än så länge godainlernationella krediivärdighet ger oss. 1979/80:150 Bilaga 1 14 Jagvill särskilt understryka att i den situation vi befinner oss måste åtgärderför atl bekämpa inflalionen ges högsta prioritet. Inflationen är inte endastell ont i sig själv; den hindrar oss också effektivi från atl nåsamhällsekonomisk balans i andra avseenden. Lyckas vi inte dämpa inflationenkommer vi heller inte att fä igång en exportledd tillväxt i den svenskaekonomin. Det skulle i sin tur innebära att vi skulle komma att tvingas in påen ålstramningspolitik, som genom att hålla nere den totala efterfråganvisserligen kan minska importen, men som med nödvändighet också kommer all ledatill ökad arbetslöshet. Samtidigtsom vi står inför uppgiften att återvinna balans i den svenska ekonomin har vianledning att räkna med en allmänt sett tämligen svag internationell konjunkturunder 1980 och 1981. Visserligen har västvärldens ekonomier visat sig ha högretillväxt under inledningen av 1980 än man tidigare ansett sannolikt, meninflationsbekämpningen ges nu högsta prioritet i de tongivande länderna och detsynes mot denna bakgrund Iroligl - med reservation för den osäkerhet som alltidvidlåder prognoser av detta slag - att den internationella konjunkturensuccessivt mattas av. Den höga räntenivån samt det förhållandet attefterfrågebortfallet lill följd av oljeprisslegringarna inte kompenseras genomfinanspolitiska åtgärder torde inte undgå att få effekt, 1denna situation kommer konkurrensen med andra länder att bli intensiv. Jagvill i detla sammanhang peka på den roll som ochJapan spelar. förutses dessa båda länder få betydande underskott isina respektive bytesbalanser, men finns det många tecken som tyderpå att man kommer att göra stora anslrängningar för att vända denna för dessaländer ovanliga utveckling. Åtgärderför att minska infiationen 1början av 1979 hade den svenska inflationstakten sjunkit titl 5 ä6%ochmöjligheterna att framgenl uppnå en låg inflation föreföll tämligen ljusa.Utvecklingen bröts av oljechocken och del därmed sammanhängande skeendet bl,a. Under årels två första månader sleg priserna med ,var prisstegringstakten väsentligt lägre eller ca 0,, Bakomden snabba uppgången låg faktorer som delvis var av tillfälligkaraktär (genomslag av oljeprishöjningar i samband med OPEC:s Caracasmöle,höjda guldpriser, diskontohöjning m,m.) och det finns mot denna bakgrundanledning aU räkna med en stark uppbromsning i prissiegringstakten under loppetav 1980, Enfömtsättning för en lugn prisutveckling är givetvis också att lönerna ökar imåttlig takt, I syfte alt underlätta för arbetsmarknadens parter att träffa ettrimligt avtal beslöl regering och riksdag alt vidtaga fleraåtgärder. Således sänktes marginalskatterna i de inkomstskikt där de stora 1979/80:150 Bilaga 1 15 Skatteutjämningsbidragen till kommunerna höjdes kraftigt,vilket bidrog till alt göra det möjligt för dessa att undvika skattehöjningar.Den statliga skatteskalan förblev indexskyddad, vilket förhindrar en avinflationen framdriven skärpning av progressiviietcn. 1syfte att underlätta den pågående avtalsrörelsen har regeringen den 27 marsbeslutat att införa allmänt prisstopp t. o. m. . Regeringenhar dessutom förklarat sig beredd vidta följande åtgärder för tiden intillårets slut, nämligen 2. föreslå att införa allmänt hyres- ocharrendestopp 3. föreslå att höja den särskildaskattereduktionen i inkomstskikten ca 40 000-ca , med högst , 4, föreslåriksdagen all införa skyldighet för förelagen alt avsätta av vinsterna över en viss nivå lill särskild investeringsfond 5. hindrahöjning av slatliga taxor. Samlidigt förutsätts all kommunerna inte höjer de taxor som inte omfattas av allmänt prisstopp 6, hindraersättning enligt jordbruksavtalet fram till prisstoppets infö rande att slå igenom på konsumentpriserna. Någon kompensation till jord bruket utgår inte som prisstoppet gäller. Regeringenhar genom detta program skapat förutsättningar för en uppgörelse påarbeismarknaden. Avgörandeför atl programmet skall kunna genomföras är att arbetsmarknadens parterträffar avtal på i stort sett oförändrade villkor. Genomåtgärderna begränsas enligt konjunkturinstitutels beräkningar inflationstaktentill under loppet av 1980, Mätt mellan årsgenomsnitten blir inflationenca . Utan de tillkännagivna åtgärderna skulle motsvarande tal bli ca 9,5resp. Dessaberäkningar bygger på finansplanens antagande att lönerna 1980 höjs med 7,5%jämfört med , Till allra största delen är denna ökning, som således avserårsgenomsnitt, redan intecknad av löneglidning och av helårseffekter på 1980 avunder 1979 inträffade förändringar. Depositiva effekter som skulle följa av ett ungefär oförändrat avtal kan knappastöverskattas, Förslärkt konkurrenskraft skulle innebära ett viktigt steg påvägen mot bättre balans i utrikeshandeln. En förutsättning härför är dock attföretagen konsekvent nyttjar de möjligheter till relativprissänkningar som ettmåttfullt avtal skapar. En på della sätt förbättrad handelsbalans skulle ocksåmedföra större tillväxt, vilket skulle minska budgetunderskottet och ävenmedge högre privat och offentlig konsumlion än som annars vore möjligt.Sysselsättningen skulle bli högre. Inflationstrycket skulle dämpas. Denreala inkomstförsämring som oljeprishöjningarna medför för folkhushållet kaninle övervältras på omvärlden. För löntagarna som kollekliv innebär regeringensprogram alt den reala inkomsten efter skatt blir bättre än utan dessaåtgärder. 1979/80:150 Bilaga 1 16 Isyfte alt bibehålla en rättvis balans mellan löntagare, företagare ochjordbrukare ingår i också alt annan kompensation till jordbruketinte skall utgå för den tid efter som prisstoppet gäller än vad somföljer av reglerna för prisstoppet. Den återhållsamhet som krävs bör ocksåses i ljuset av utvecklingen . Hushållenstotala disponibla inkomster efter skatt och rensade för prisstegringar harsedan 1973 då den förra oljekrisen inleddes och stigit med17-18%. Av denna ökning faller på . Huvuddelen av detutrymme som stått till förfogande för privat slandardökning under perioden1973-1979 togs således ut under det år då den s, k, överbryggningspolitikenbedrevs. Denna politik byggde på tanken att den inhemska efterfrågan skullehållas uppe genom att den standardökning som på fanns utrymme förskulle tas ut i förväg. 1 gengäld tänkte man sig att i motsvarande män hållaigen konsumtionstillväxten . Dentotala lönesumman efter skatt och rensad för prisstegringar steg under perioden1973-1976 med , medan den var i stort settoförändrad. Till följd av ett stigande antal pensionärer och förbättradepensionsförmåner ökade de reala pensionerna efter skatt däremoi kraftigt underbåda treårsperioderna. Totalt uppgick ökningen 1973-1979för pensionärskollektivet till , Konjunkturinstitutethar i nationalbudgeten analyserat effekterna av en högre nominell löneökning.Man har därvid utgått från en löneökning på att jämföra med de somligger i finansplanens beräkningar. En sådan högre nominell löneökning medförunder 1980 obetydligt bättre real inkomstutveckling än man får med regeringensprogram i kombination med den lägre lönehöjningen. Däremot blir inflationenhögre, konkurrenskraften lägre och arbetslösheten större än vid den mindrenominella löneökningen. Detta innebär alt möjligheterna till framtidareallöneökningar och till förbättring av ekonomiska läge under denärmaste åren blir avsevärt sämre vid det högre lönekostnadsalternativet. Detförutskickade pris- och hyresstoppet blir självfallet heller inte möjligt altupprätthålla om inte arbelsmarknadens parter träffar avtal på i stort setloförändrade villkor. Ett tidsbegränsat allmänt prisstopp är ett användbartvapen när det gäller att kyla ner inflationsförväntningarna. Eftersom självaförväntningarna om fortsatt inflation spelar en pådrivande roll iinflationsprocessen kan prisstoppet bidra till att skapa förutsättningar för enlugnare prisutveckling. Jag vill dock betona att eftersom prisstopp enbartangriper symptom på underliggande balansbrister och inle de egentligaorsakerna till inflationen, kan prisslopp aldrig bli effekiivt under mer än enbegränsad tidsperiod. Det kan heller inte användas som ett självständigtekonomiskt-politiskt medel utan är för sin effektivitet beroende av att ocksåde underliggande balansbristerna angrips. Prop.1979/80:150 Bilaga 1 17 Det ligger vidare i sakens natur atl man inte annat äntemporärt kan förhindra atl prishöjningar på varor i internationell handel slårigenom pä den inhemska prisnivån, Eftersoni drygt en tredjedel av den privalakonsumtionen i består av imporl har detta förhållande slor betydelseför prisutvecklingen. Prisslopp över leder dessutom tillsnedvridningar och effektivitetsförluster i ekonomin och blir med tiden alllsvårare att upprätthålla, 1 regeringsprogrammet ingår atl företagen skall avsätta av de vinster som intjänas till särskilda räntdösainvesteringsfondkonton i . Avsikten är atl samma vinstbegrepp skallanvändas som vid de avsättningar till särskilda investeringsfonder som beslöts1974, dvs. vinslen före skall och före avsällningar till investeringsfonder menefler skallemässigl tillåtna avskrivningar och avsättning lill lagerreserv. Företagens vinster har legat på farligt låganivåer, Soliditeten har kraftigl försämrats. Därigenom hotas sysselsältningenpå både korl och läng sikt. I ett kortare perspektiv därför attmotståndskraften vid en ny konjunkturnedgång är allvariigl försvagad. I detnågot längre perspektivet genom att både företagens förmåga och vilja attinvestera för framtiden påverkas negativt. Satsningar på långsiktigtbetydelsefull forskning och utveckling hålls tillbaka till förmån förkoslnadsbesparande rationaliseringar av produktionen. ökade vinsterna något, men enligtkonjunkturinstitutets beräkningar nådde vinstmarginalerna likväl inle upp tillmer än vad som varit normalt vid tidigare lågkonjunkturer. förutses enoförändrad eller något stigande vinstnivå under förutsättning attavtalsrörelsens utfall håller sig inom den samhällsekonomiska ramen. Genom att25% av vinsten avsätts på särskilda investeringsfondkonton i uppnåsflera fördelaktiga effekter: dels säkerställs alt företagens invesleringar gärtill produktiva investeringar i den ordinarie rörelsen snarare än tillfinansiella placeringar, dels minskas likviditeten på kreditmarknaden under1981 med uppskattningsvis 2 å . När del gäller den fördelningsmässiga effekten av ökadevinsler och utdelningar vill jag understryka att det inte är möjligt atlmärkbart öka lönerna genom alt minska utdelningarnas andel av förelagensförädlingsvärde. Detta illustreras av att utdelningarna kan beräknas uppgålill mindre än I % av lönesumman (i bägge fallen beräknade efter skatt), Isjälva verket torde alltför låga utdelningar i stället få en negativ inverkanpå möjligheterna att höja reallönerna genom att företagens förmåga att dra tillsig riskvilligt kapital - och därmed deras investeringsförmåga - minskar. Åtgärder för att dämpa utgiftsökningen i statens budget Avskäl som utvecklats i det föregäende är det nödvändigl att förhindra attstatens budgetsaido ytteriigare försämras. Chefen för budgetdeparlementetkommer senare denna dag alt föreslå att det mål som måste uppställas 2 1979180. Prop.1979/80:150 Bilaga 1 18 pä korl sikt är all i 1981/budgel nedbringa saldolmed ca . i jämförelse med den i långtidsbudgeten angivna nivån.Detta skulle möjliggöra oförändrat nominellt saldo och mätt som andel av BNPskulle budgetsaldot minska med närmare en procenlenhel. En förbättring av statens finanser måste emellertid ocksåses i ett mer långsiktigt perspektiv. Det mål som bör uppställas förbudgetsaidols långsiktiga utveckling är atl dess andel av BNP skall minska medca en procentenhet . Förbättringen i budgetsaldot jämfört med de i långtidsbudgetenangivna nivåerna måsle väsentligen åstadkommas genom besparingar päulgiftssidan. Överväganden om var besparingar ska ske måste utgå från enanalys av statsutgifternas struktur. Som framgår av långtidsbudgeten utgörtransfereringarna 2/3 av de totala statsutgiflema och beräknas dessulom fortsättaatt öka snabbt. Skall automatiken på budgetens utgiftssida kunna dämpas måstedärför de tunga transfereringsposterna till förelag, kommuner och enskilda bliberörda. Besparingarna bör inle bara avse statsbudgetens utan ocksåsocialförsäkringssektorns transfereringar. Besparingsansträngningarna bör givetvis omfalta ocksä denIredjedel av statsutgifterna som inte beslår av transfereringar av olika slag,således konsumtion, investeringar och finansiella transaktioner. De besparingar som blir nödvändiga bör göras undernoggrannt beaktande av de fördelningspolitiska följderna. Besparingsarbeletmåsle bedrivas i ljuset av insikten att ulan en reducering avbudgelunderskottet av den storleksordning som angivits ovan kommer resultatetmed all sannolikhet att bli en kraftigt ökad inflation. Denna skulle i sin lurleda till en sysselsättningskris. Fördelningsmässigt skulle en sådanutveckling komma alt drabba de mest utsatta grupperna i samhället hårdast. Åtgärder för att dämpa den kommunala utgiftsökningen Denkommunala sektom log 1979 i anspråk nära en fjärdedel av den totalabruttonationalprodukten. Den har därmed en sådan lyngd atl den på ett avgörandesätt påverkar den samhällsekonomiska balansen och jag har tidigare angivitskälen för alt kommunernas utgiftsökning nu mäste begränsas. I syfte alt dämpa den kommunala expansionstakten harstaten träffat överenskommelse med kommunförbunden i vilket de senare förbunditsig att uppmana sina medlemmar att hålla sin sammanlagda expansion inom enöverenskommen ram om i volym räknal . Avtalet har godkäntsav samtliga riksdagspartier med undantag av VPK och det föreligger således enbred parlamentarisk enighet härom. Takten i den kommunala konsumtionsökningenligger emellertid för såväl 1979 som 1980 väsentligt högre, eller på 4 å 4,, Som närmare utvecklas i treårskalkylen är del knappastmöjligt att låta 1979/80:150 Bilaga 1 19 den kommunala konsumtionen växa med mer än ca 2,per årom ett rimligl utrymme skall kunna beredas för andra aktiviteter i samhället.Härvid är att märka all dessa beräkningar ulgär från en privat konsumtionsökningpä 0,5 lill I % och en ökning av den statliga konsumtionen på ca 0,3%per år. Kalkylen bygger dessulom på antaganden om den möjliga tillväxttaktensom inte kan betraklas som pessimistiska.