prop · G30383 · 1979-12-31 00:00:00 — Riksskatieverkei skall föra ell regisler övernäringsförbud och tillfälliga näringsjörbud. Det åligger tillsynsmyndigheten all vaka över allnäringsförbud och tillfälliga näringsförbud efterlevs samt att anmäla överträdelserav förbud lill åklagaren. Gäldenärsom bryter mol 199 a 8 straffes med dagsböter. Gäldenär som bryter mot 199 a 8 döms till dagsböler. Den som överträder ett näringsförbud eller ell tillfälliglnäringsförbud döms till fängelse i högst eller, om brottet är ringa,till böler eller fängelse i högsl . Överträds ett näringsförbud, får det förlängas med . Sker flera förlängningar, får den sammanlagda tiden för förlängning inlevara . Talan om förlängning skall väckas innan förbudsliden hargått ut. Denna lag träder i kraft den . Äldre bestämmelser gäller fortfarande i fråga omkonkurser, i vilka konkursbeslul har meddelals före nämnda dag, * Senaste lydelse 1968:559. 13 1979/80. Prop.1979/80:83 1X2 Närvarande: justitierådet , regeringsrådet ,justitierådet . Enligt lagrådel tillhandakommet utdragav prolokoll vid regeringssammanträde den lOjanuari 1980 har regeringen påhemställan av statsrådet beslulal inhämla lagrådets yitrunde överförslag till lag om ändring i konkurslagen (1921:225). Förslaget har inför lagrådet fötedragits avhovrättsassessorn . Förslaget föranleder följande yttranden inom lagrådel: I remissen till lagrådet framläggs förslag som syflar lillalt skapa vidgade möjligheler alt ingripa mol otillbörliga förfaranden isamband med näringsutövning. Angelägenheten av en reform på ifrågavarandeområde synes väl dokumenterad i lagstiftningsärendet. Reformen sägs ulgöra etlled även i kampen mot den ekonomiska brottsligheten. Förslaget tar emellertidsikte inte enbarl på förfuranden som är kriminaliserade eller nära gränsar lillvad som är straffbart. Enligt förslagel skall näringsförbud kunna meddelasnäringsidkare och företrädare för juridiska personer. Lagrådel finner ingenanledning lill erinran mot atl regler om ulvidgat näringsförbud införs förtillgodoseende av reformens syfle. De förfaranden som skall utgöra grund förmeddelande av näringsförbud har angivits i en regel som fått en allmänt hållenutformning. En sådan lösning synes böra godtas. I lagstiftningsärendet har de föri"aranden som skallstävjas ibland betecknats med det samlande Littrycket missbruk avkonkursinstitutet. Denna beteckning förefaller ej helt adekval. Visserligenskall konkurs utgöra en förutsältning för alt förslagets bestämmelser skall varatillämpliga. Åtskilliga av de förfaranden som avses är emellertid sådana som inlegärna kan sägas utgöra missbruk av konkursinstitutel. Såsom framhålles iremissen är här också fråga om överträdelser av regler eller annal missbruk påassociations-, närings- och skatterättens områden och om arbetsrättsligaförhållanden. Uttrycket missbruk av konkursinstitutel kan ge intryck av atlförslagets räckvidd är mera begränsad än som är åsyftat. Frågor om meddelande av näringsförbud skall enligtförslaget prövas av allmän domstol på lalan av allmän åklagare. Denna ordningför prövningen bör godtas. Prop.1979/80: 83 183 1 fråga om innebörden uv ett näringsförbud, såviii det nugällande uuto-mutiska förbudet som del utvidgade förbud förslagel upptar,finner lagrådet såsom närmure ulvecklas i del följunde ull viss begränsning ärpukullad för alt konflikt med stadganden i regeringsformen (RF) ochtryckfrihetsförordningen (TF) skull undvikas. Åven i vissa andra avseenden föreslår lagrådet jämkningari försluget. lillägger för egen del: Det föreslagna näringsförbudet är till sin allmännakaraktär knappast av konkursrältslig art. Anknytningen lill konkurs framslårsom huvudsukligen formell, medan den maleriella grunden för näringsförbudetutgörs av del säll, pä vilket näringsidkaren bedrivit sin verksumhet förekonkursen. Denna har i förslaget gjorts tili den omständighet som kan utlösanäringsförbud, nägol som i och för sig är naturligt eftersomkonkursförfarandet ger tillfälle lill överblick över näringsidkarens uktuellu situutionoch insyn i hans sålt all driva näringsverksamheten före konkursutbrollet.Konkursen föranleder sälunda en undersökning huruvida just sådana förfarandenförekommit i verksamheten som inte kan tolereras och som därför ger anledningatt ingripa med särskilda åtgärder för alt hindra näringsidkaren från attupprepa sill oacceptabla handlingssält. Ingripandet har i fö'slagel fått formenav etl näringsförbud, dvs. ett förbud för näringsidkaren bl.a. att bedriva bokföringspliktigverksamhet. Näringsförbudet utgör såsom understryks iremissprotokollet en inskränkning i näringsfriheten. Del är inte ett slraffeller annan särskild rättsverkan av brotl: de förfaranden som materielltgrundar näringsförbud behöver inte innefatta brolt. Den föreslagnalagstiftningen om näringsförud har med hänsyn härtill i fråga om sina allmännaförutsättningar och silt syfte mycket gemensaml med näringsrätlsliga ellerandra regleringar, där tillståndslvång, legitimation eller auktorisation ellerannan form av kompetensprövning används som medel för alt åstadkomma sundaförhållanden på något vissl område. Handhavandet av sådana regleringar harregelmässigt lagts på förvaltningsmyndighet med möjlighet lill överprövning avförvallningsdomslol. Det kan därför sägas all del nu föreslagna systemet mednäringsförbud allmänt sell skulle bätlre ansluta till de grundläggandeprinciperna i vår rättsordning för uppgiftsfördelningen mellan allmännadomstolar på ena sidan och förvaltningsmyndigheter och förvaltningsdomstolarpå den andra, om handhavandet av förbuden lagts på förvaltningssidan.Härigenom hade också undvikits vissa formaliseringar av hanleringen som följerav anknytningen lill broltmålsprocessen och vilkas värde från rällssäkerhelssynpunklär mera svårbestämt. Emellertid kan del på goda skäl antas att frågan ommeddelande av näringsförbud i del övervägande antalet fall kommer atl aklualiserasi samband med ulredning om gäldenärsbrott eller annal ekonomiskt brotl. F'rop.1979/80:83 184 mäste anlas vara förenade med att utredning ochdomstolsbehandling av brottspåföljd och näringsförbud kun ske i elt sammanhang moliveruren ordning enligt förslaget, även om den innebur etl avsteg frän allmännaprinciper för kompetensfördelningen mellan samhällsorganen. 199 u och 199 c 88 Lagrådel: Förbudet mol näringsverksamhet såväl enligl 199 u 8 som enliglde föreslagna nya beslämmelserna uvser näringsverksamhet, varmed följerbokföringsskyldighet enligt bokföringslugen. Denna skyldighel ur numera mycketlångtgående. Särskild uppmärksamhet måsle därför ägnus frugun om förbuden i denulformning de fått i det remitterade förslaget kan kommu atl iräffa utövningenav fri- och rättigheter som ålnjuler skydd enligl 2 kap. RF eller enligl TF. Det står till en början klart att utövare av verksamhelersom omfattas av tryckfrihelsrätlsligt skydd kan vara underkastadebokföringsskyldighet med uvseende på sådana verksamheler. Så snart etlförfattarskap ulgör en självständigl bedriven yrkesverksamhet är förtattarennäringsidkare i bokföringslagens mening, och med denna egenskap följerbokföringsskyldighet. En reporter som är verksam yrkesmässigt på free-lance-basisär också näringsidkare i angiven mening. Och framställning, saluhållande ochspridning av tryckta skrifter lorde regelmässigt ske i sådana former allverksamheten ulövas av näringsidkare. Men också när del gäller andra sidor av yilrandefrihelenän tryckfriheten förekommer aktiviteter som är atl anse som näringsverksamhet,med vilken följer bokföringsskyldighet vid yrkesmässig självständig utövning.Exempelvis kan nämnas föreläsningsverksamhet, film- eller annan bildproduktion,verksamhel som trubadur etc. allt innebärande atl yrkesutövaren gör bruk avyttrandefriheten sädan den definierats i 2 kap. I 8 RF. Vidare förekommer bokföringspliktignäringsverksamhet som faller inom områdena för grundlagsskyddadinformationsfrihet och mötesfrihet. Näraliggande exempel är yrkesmässignyhetsförmedling resp. teater- eller biografverksamhet, där utövarenyrkesmässigt anordnar sammankomster för framförande av konstnärliga verk. De angivna grundläggande fri- och rättigheternu kan - iden mån fråga inte är om tryckfriheten som en i TF särskilt reglerad sektor avyttrandefriheten - enligt 2 kap. 12 8 RF begränsas genom lag men endasi så långldet är medgivet enligt samma lagrum. Lagrådel kan inle finna annal än all såväl del förbud motnäringsverksamhet som i del remitterade förslaget finns i form av eltautomatiskt verkande förbud enligt 199 a S som det näringsförbud som skallkunna meddelas av domstol i särskilda fall med slöd av de föreslagna nya bestämmelsernakan Iräffa verksamhet vilken är skyddad enligt RF eller TF. Beslämmelserna syflarvisseriigen inte till att hindra annan verksamhel än Prop.1979/80:83 185 sådun som bedrives yrkesmässigl. De reslriklioner del hurär frägu om iir emellertid inte sådana som bestar i atl den enskilde verksumhetsutövarenmåste iakllaga vissu föreskrifter när hun gör bruk uv sina fri- och riutighe-terenligt de uktuellu grundlugsbuden ulan fråga är om direkla, i förväg meddeludeförbud som musle unses innebära hinder för honom utt ulnjutu självu fri- ochrättigheten. Det rör sig ulltså om en verklig konflikt mellun berättigande grundlagsstadgundenoch förbjudunde lugbestämmelser. Remissprotokollel ger inle vid handen atl frågan övervägtsi vad mån den föreslagna lagstiftningens begränsningar uv grundlagsskyddade fri-ochrättigheter häller sig inom rumen för tillätnu begränsningar enligt 2 kap. 12 8RF. Om syftet med restriktionerna på den enskildes frihet alt drivu näringsverksumhelunges vuru att förhindra vissa otillbörliga ekonomiska transaktioner, kan det miijiigenanses atl del är en onödigt långtgående ålgärd att förbjuda den berördeyrkesmässig utövning överhuvudtagel av sådan verksamhel som gör bruk av yiirundefriheteneller informu-lionsfrihelen. Den föreslagna begränsningen i mötesfriheten kanenligt lagrådets mening inte anses tillåten, eftersom syftet därmed inte är sådanlsom enligl 2 kap. 14 8 RF legitimerar begränsningar i dennu frihet. Stöd saknasvidare för de föreslagna förbuden i vad de träffar tryckfrihelsrätlsligtskyddad näringsverksamhet. Åven om möjlighel finns enligt 2 kap. 12 8 RF atl företavissa begränsningar i yttrandefriheten och informationsfriheten för nuaktuellt syfte synes de intressen som lagstiftningen vill lillgodose inlepåkalla atl be-gränsningsmöjlighelerna ulnylljas lill del yttersta.Näringsverksamhet på yttrandefrihetens och informationsfrihetens områden synesdärför kunna behandlas på samma säll som verksamhel på Iryckfrihelens ochmötesfrihetens. I lagstiftningsärendet aktualiseras lill följd av detsagda frågan atl i lagen begränsa förbudsområdel så all konflikl med de grundlagsskyddadefri-och rättigheterna undviks. Alternativet vore att tolerera en konflikt i lagenoch låta konflikien lösas vid tillämpningen. Detta skulle innebära att överträdelseav förbudet enligt 199 a 8 inle föranleder någon påföljd, när överträdelsenhänfört sig lill sådan grundlagsskyddad verksamhel som inle fält förbjudas.Vidare skulle domstolarna inskränka näringsförbud enligt 199 c 8 till vad somär grundlagsenligt eller, om sådan inskränkning inte gjorts, underlåta att dömatill påföljd vid överträdelse av grundlagsstridigt näringsförbud. Det äremellertid tydligt att lagstiftning i slrid mol grundlag i förlitan på atlrättsenlighet skall uppnås genom de rättstillämpande organens lagprövning ärhögst otillfredsställande. Lagens förbud måste därtör så begränsas atl någonkonflikt med gmndlagsstadganden inle uppstår. Lagtekniskt möler här vissa svårigheter. Det måste belecknassom helt ogörligt atl direkl i de aktuella lagparagraferna beskriva gränsernaför de förbud mot näringsverksamhet som är grundlagsenliga. Den enda melod somerbjuder sig torde vara atl förse lagens förbud med en reservation att Prop.1979/80:83 186 de inle den grundlagsskyddade näringsverksamheten. Dellamedför visserligen den olägenheten ull den som drabbas uv ett förbud motnäringsverksamhet fur besked om förbudels räckvidd först genom en lolkning avgrundlagen, men denna konsekvens får uccepteras. Det förtjänar understrykas all den förordude reservutionenför grundlagsskyddade fri- och rättigheter får belydelse endast med avseende punäringsverksamhet som enskild person bedriver. Någon reservation med syfte ull skydduden enskildes möjligheler ull varu ställföreträdare för en juridisk personeller att faktiskt leda ett sådant rättssubjekts verksamhel uktuuliserus inte uvgrundlugsstadgandena. Lagrådet får med hänsyn till vad nu anförts föreslå atl199 a 8 ges det innehållet, alt gäldenären inte får under konkursen drivunäringsverksamhet, varmed följer bokföringsskyldighet enligl bokföringslagen(1976: 125). om verksamhelen inle innebär utövning av rättighet som avses i 2kap. 1 8 regeringsformen eller 1 kap. I 8. 4 kap. I 8, 6 kap. I 8 eller 13 kap.5 8 tryckfrihetsförordningen. I fräga om 199 c 8 föresläs att försia slycket uppdelas i Ivåmeningar. Den första meningen bör innehålla beslämmelsen om förbud för den sommeddelats näringsförbud atl driva näringsverksamhet, varvid innebörden avförbudet anges pä samma sätt som föreslagils belräffande 199 a 8. I den andrameningen upptas beslämmelse om det hinder att vara ställföreträdare förjuridisk person m. m. som del remitterade förslagel innehåller, förslagsvis utformat så: ""Han får ej hellersåsom styrelseledamot dess angelägenheter." 199 b § Lagrådet: Näringsförbud är enligt förslaget inle en brottspåföljdeller särskild rättsverkan av broll. Genom den konstruktion som vallsframträder emellertid etl näringsförbud som en sanktion med anledning av vissaförfaranden. Förulsällning för tillämpningen av stadgandet är attnäringsidkaren har förfarit på visst sätl. Detta förhållande skjuts iförgrunden även i moiiveringen, där också rättviseskäl framhålls som grund föråtgärder. Lagrådet har ingen erinran mot den avfattning stadgandet fåll i dennadel. Åven utan atl det särskilt framhålles i lagtexten torde emellertid vara klarlalt vid prövningen av om förbud skall meddelas en bedömning skall ske avnäringsidkarens lämplighet att driva näring med hänsyn lill risken för framtidaotillbörliga förfaranden. När i olika stadganden i konkurslagen talas om '"gäldenären"'ulan närmare bestämning omfattar uttrycket alla kategorier av konkursgäldenärer,alltså såväl fysiska som juridiska personer i konkurs. Vissa bestämmelser, däruttrycket förekommer, kan emellertid i praktiken få tilllämpning endastbeträffande fysiska personer. Ett sådant sladgande är t. ex. 199 Prop.1979/80:83 187 1 första slycket av den föreslagna 199 b 8 talasockså om "gäldenär" utan annan begränsning än alt det skall varafråga om en näringsidkare. Formellt sett gäller stadgandet därför bäde fysiskuoch juridisku personer som är i konkurs. Emellertid framgår klarl av ullalandeni remissprotokollet att det föreslagna näringsförbudsinslitutet tar sikte enbarlpå fysiska personer. DeUa följer ocksä av den föreslagna lagstiftningensuppläggning. Vad man velat komma åt är personer som allvarligt missbrukarnäringsfriheten antingen som enskilda näringsidkare eller som ställföreträdare- i formell juridisk mening - eller faktiska handhavare av ledningen för juridiskapersoner. För tydlighetens skull bör detta komma till ultryck i första styckelgenom atl ordel "'enskild" skjuts in närmasl före"näringsidkare" i försia raden. Avfattningen av tredje stycket erbjuder vissa svårigheter,eftersom sladgandel skall omfalla flera tämligen olikartade silualioner.Uttrycket "i konkurs"" är inle helt lyckat med tanke på att manmed stadgandet vill komma ål även en tidigare företrädare för en juridiskperson som är konkursgäldenär. Innebörden blir någol vidare om det citeradeuttrycket ersätts med förslagsvis "i samband med konkurs". Orden"företrädare" och "tidigare företrädare"har en något oklarinnebörd mol bakgrund av andra stycket. Avsikten är alt tredje stycket skallsyfta på bäde "ställföreträdare" och den som "faktiskt handhar ...etc." i andra stycket. Enligl lagrådets mening skulle både andra och Iredjestyckel vinna i klarhet om senare delen av andra slycket avfattas på följandesätt: ". .. den som förelräder eller senare än innankonkursansökningen kom in har företrätt den juridiska personen antingen somställföreträdare eller genom att faktiskt handha ledningen eller förvaltningenav dess angelägenheler." I tredje styckel kan då orden "ellertidigare företrädare" utgå. Med den föreslagna omformuleringen åsyftas inte någonändring i sak av det remitterade förslagel. Med anledning av vissa remissutlalanden,som tyder på att stadgandets innebörd på sina håll har misstolkats, bör framhållasatt när det i 199 b 8 liksom i 199 c 8 talas om person som fakliskl handhareller har handhaft ledningen eller förvaltningen av en juridisk personsangelägenheter därmed avses den som, ulan atl vara i formell juridisk meningställföreträdare t.ex. såsom firmatecknare, i realiteten är den bestämmande iföretaget. Ofta har han den ställningen på grund av ell dominerandeaktieinnehav e.d. Men det kan också tänkas alt han styr verksamhelen"bakom kulisserna" utan att ha någon utåt synlig position iföretaget. I de fall någon på detta sätt, med eller utan synlig anknytning tillföretaget, har del fakliska bestämmandel över dess angelägenheter är ofta enbulvan, som saknar verkligt inflytande, den formelle ställföreträdaren. 1 denegenskapen kan ocksä han bli föremål för ett näringsförbud. Prop.1979/80: 83 188 199 d 8 Lagrådel: Beträffande domstolsförtarundet i mål om näringsförbudinnebär det remitterade förslaget utt rätlegungsbulkens regler för broltmålsprocessenskall gällu i tillämpligu delar. Den genomgång av olika processuelki frågor somgörs i specialmotiveringen lill 199 d S bör kunna vara lill god ledning vid denpruktisku tillämpningen uv studgandel. En frågu som emellertid inle berörts imotiveringen ur huruvida rätlegungsbulkens regler om målsägande kan bli lillämpliga.Enligl lagrådels mening kan del i och för sig finnas fog för alt jämställa enborgenär, som direkl drabbats av ett sådanl förfarande som kan grundanäringsförbud, med en målsägande i brottmål (jfr 20 kap. 8 8 sisla slyckel rätlegångsbalken).Det får sålunda anses all om en sådan person skall höras i ell mål omnäringsförbud vad som gäller om kallelse a och förhör med målsägande i brottmålär all tillämpa: han skall alltså inte höras som vittne (jfr 36 kap. I 8 rältegångsbalken).Däremot lorde avfattningen av 199 d 8 utesluta en laleräll för enskilda molsvarandemålsägandens älalsrätl. Av första meningen i paragrafen måste anses följa alttalan om näringsförbud enbart kan föras av åklagare. Den omsländighelen alt skadelidande borgenär i viss utsträckningjämslälls med målsägande i brottmål får inte leda lill slulsalsen atl en sådanborgenär ocksä är skadeständsberätiigad. Frågan om skadeståndsrält är altbedöma oberoende av kopplingen mellan den nya lagen och rältegångsbalken. 199 f 8 Lagrådet: Stadgandet är utformat så all del i och för sig kanomfatta beslut som inte vunnil laga krafl. Under föredragningen av ärendei harupplysts all avsikten ocksä varil all stadgandet skulle ha denna innebörd. Detär emellertid svårt atl se vilka fördelar från handläggnings- eller rättssäkerhetssynpunkteller i övrigt som skulle stå all vinna härigenom. De ändrade förhållandeneller särskilda skäl som enligl stadgandet skulle kunna föranleda omprövningkan lika väl åberopas i högre instans dil talan mol etl beslut i näringsförbudsfräganfullföljts. Eftersom mål om näringsförbud i princip skall följa samma reglersom brottmål finns det inget hinder att i överrätt åberopa nya omständigheteroch bevis. Det kan inte heller utan vidare antas att handläggningen skulle gåsnabbare, om man utnyttjar omprövningsmöjlighelen i stället föratt föra fiam denya omständigheterna i det fullföljda målel; även ett beslul om omprövning kanöverklagas. Och om saken är så uppenbar all ett bifall till sökandens yrkandeär all påräkna ulan större omgång, kan förutsättas att också ett avgörande iöverinstansen sker snabbt. 1979/80: 83 189 Med hänsyn lill vad nu sugis bör omprövning fä ske endasiav beslut som vunnil laga kraft. Lagrådet föreslår därior all ordel ""lagakraftvunnet"skjuts in mellan "'Ett" och "beslut" i första stycket. 212 8 Lagrådel: Utan särskild föreskrift torde del vara klart allbestämmelserna i 8 om lillfälligt näringsförbud kan tillämpas också i eltmål om förlängning av elt näringsförbud. Prop.1979/80:83 190 Närvarande: slalsminislern Fälidin, ordförande, ochstatsråden , . Mundebo, Wikslröm, . Åsling,Söder, Krönmark. , , , , , , ,, Proposition om ändring i konkurslagen (1921: 225) 1 Anmälan av lagrådsyttrande Föredruganden anmäler lagrådets yttrande' över förslagtill lag om ändring i konkurslagen (1921: 225). Föredraganden redogör för lagrådels yttrande och anför. Lagrådet berör inledningsvis innebörden av termen missbrukav konkursinslitutet, vilken i lagrådsremissen ibland har använts som ett samlandeutlryck för de skilda förfaranden som under vissa förutsättningar kan utlösanäringsförbud. Som lagrådel har påpekat är termen ej hell adekval, även omkonkurs utgör en förutsätlning för att bestämmelserna om näringsförbud överhuvud taget skall bli tillämpliga. Enligt min mening kan emellertid uttrycketmissbruk av konkursinslitutet, så som det har använts i remissprotokollet,knappast ge anledning till något missförstånd när det gäller lagstiftningensräckvidd och inriktning. Lagrådet har i anslutning till 199 a och 199 c 88konkurslagen (KL) tagil upp förhållandel mellan reglerna om näringsförbud samtbestämmelserna i regeringsformen (RF) och tryckfrihetsförordningen (TF) omskydd för vissa fri- och rättigheter. Lagrådet menar att förbuden i den ulformningde fått i lagförslaget kan komma att Iräffa utövningen av fri- och rättighetersom åtnjuter skydd enligt RF eller TF. När det gäller RF är det reglerna omyttrandefrihet, informationsfrihet och mötesfrihet (2 kap. 1 8 1-3) som ' Beslut om lagrädsremiss faltal vid regeringssammanträdeden lOjanuari 1980. Prop.1979/80: 83 191 kan komma alt beröras, medan det i TF är bestämmelserna omräll ull yttra sig och lämna uppgift i tryckta skrifter m.m. (I kup. 1 8). rätlatt framslälla tryckalster (4 kap. I 8). rätl atl sprida trycktu skrifter (6 kup.1 8) saml räll att meddela uppgifter m.m. för offentliggörande i utländskskrift (13 kap. 5 8) som är av inlresse. För att konflikter med de angivnagrundlagsbestämmelserna skall undvikas föreslår lagrådet utt det förs in reglerom undantag från näringsförbudet i såväl 199 a som 199 c 8 KL. Enligl min mening är del tveksamt om de föreslagnureglerna om näringsförbud verkligen innebär någon inskränkning av de grundlagsskyddaderättighetema. Tveksamheten gäller främst RF: s rätlighetsregler. Av förarbelenalill 2 kap. RF (prop. 1975/76:209 s. 114 f och 153 f) får nämligen anses framgåall rätlighetsskyddet såviit gäller lagstiftningsåtgärder endasi lar sikte påspecifika angrepp på de olika rättigheterna. Någol sådanl angrepp utgörknappast den nu föreslagna regleringen, som ju syftar till alt göra det möjligtall ingripa mol näringsidkare av alla slag. vilka i sin verksamhet hur gjortsig skyldiga till grovt illojala beteenden -ofla inom områdel för ekonomiskbrottslighet. Vissa skäl lalar emellertid för atl lagrådets förslag bör godlas.Sålunda anses jag det angelägel alt undanröja alla tveksamheter som skullekunna uppstå i rätlslillämpningen. Rimligtvis torde det inle heller få så storpraktisk betydelse om det görs undanlag för de ifrågavarande slagen avnäringsverksamhet. Jag vill på den punkten liksom lagrådel understryka attundantagen får betydelse endast beträffande näringsverksamhet som bedrivs av enenskild person. Åven om undantagen införs blir det således möjligt att hindraen person från atl vara ställföreträdare för en juridisk person eller attfaktiskt leda ett sådanl rättssubjekts verksamhel, oavsett om verksamhetenfaller inom det grundlagsskyddade området eller ej.