prop · G303114 · 1979-12-31 00:00:00 — NärARN prövar en tvist, på vilken konsumentljänsilagen år lillämplig, bör ARNsåledes fullt ut tillämpa lagen, även dess pris- och skadeståndsregler. Enannan sak är att nämnden med hänsyn till sina arbelsformer bör ha möjlighel atlavvisa vissa lyper av tvister. Del nära sakliga sambandetmellan införandet av en konsumenttjänsllag och en utvidgning av till konsumenttjänster på fast egendom gör all åtskilligt talar fören tidsmässig samordning mellan dessa båda reformer. Ulredningen vill särskiltpeka på två omständigheter. Den försia knyter sig till den oklarhet som idagens läge i många fall råder om innebörden av gällande rätt på området.Räknar man med alt förslaget till konsumenttjänstlag i det väsentliga kommerall genomföras framstår det som mindre lillfredsställande att under ettkortare skede skulle vara hänvisad till att bygga upp en praxisgrundad på del nuvarande oklara rälisläget. Å andra sidan ter del sig inlenöjaktigt om frän början grundarsin rättstillämpning på ett ännu ickegenomfört lagförslag. Det andra skälel är av konsumentupplysande karaktär.Konsumentljänstutredningen räknar nied au relativt belydandeinformationsinsatser är nödvändiga från konsumentorganens sida i anslulningtill införandet av konsumentljänsilagen. Till denna informalion måste underalla förhållanden knylas upplysningar om vart konsumenterna kan vända sig ihändelse av tvist. Lämpligheten av att kunna samordna informalionen omkonsumenlljånsllagen och de utvidgade reklamaiionsmöjligheterna är uppenbar. Uividgningav ARN:s verksamhel till fastighetsköp Reklamationsutredningenföreslår som redan nämnts att ARN:s verksam-8 1979/80. 1979/80:114 114 het i rorisäiiningen också skall omfatta avtal omfastighetsköp som ingås mellan näringsidkare och konsumeni. Sådana uviul germånga gånger upphov lill tvister som rör högsl belydande värden. Det iir, bl.a.på grundval av erfarenheterna frän den lidigare försöksverksamheten, belagt attdet i stor utsträckning förekommer tvister mellan konsumenteroch näringsidkaresom rör inle minsi fel i nybyggda hus som ingår i serieproduktion. Frånkonsumentsynpunkt är del en fördel au ha tillgång till ellreklamaiions-nämndsförfarande på delia område. villdiirför tillstyrka förslagel också i denna del. Del bör dock påpekas att en uividgning av ARN:s verksamheliill fastighetsköp måste bedömas såsom en betydligt mer resurs- och kostnadskrävandereform än vad fallet är med den ovan behandlade utvidgningen lillkonsumennjänsier på fast egendom (som förutsätts icke innefatta uppförande avbyggnad för bostadsändamål). Det kan av resursskäl visa sig nödvändigl allbygga upp ARN:s verksamhet successivt. Det kan vidare ifrågasättas om tvisterrörande fastighetsköp son-i rör sårskilt stora värden eller väsentligen avsertypiskt rättsliga frågor passar särskilt viil för handläggning i reklamalionsnämnden.Ulredningen länker bl.a. pä tvister rörande fastighetsköps ogillighel, t. ex.under åberopande av ogiltigheisgrunder enligt 3 kap. avtalslagen, tvister somrör en fastighets areal eller gränser och tvister som rör omfattningen avrättigheter som belastar en köpt fastighet eller som tillhör denna, t. ex.rörande paniförhållanden, servitul eller vågrätt. Tvister av nu nämnd an måsieanses höra hemma i de allmänna domstolarna. I den fortsatta beredningen bör enligtkonsumenttjänstuiredningens mening övervägas att klarare än som sken ibetänkandet avgränsa ARN:s verksamhetsområde när det gäller konsumenttvister omfastighetsköp. Kärnområdet bör vara tvister som rör fel i nyuppförda byggnaderför bostadsändamål och närliggande frågor, t. ex. tvister rörande dröjsmål ochgaranlier i samband med nybyggnalion. Den s. k. småmålslagen (lagen om rättegången i tvistemålom mindre värden)är i dagens läge lillämplig även när tvisten rör högre värdeän en halvt basbelopp, såvida tvisten rör fråga varöver utlåtande avgelts avARN. föreslår ingen ändring härvidlag.Ståndpunkista-gandet framslod som nalurligl så länge det rör sig om ivisierrörande mera begränsade värden, som kan jämslällas med de tvister som normaltförekommerangåendelössak. Närdel gäller ivisierom fastighetsköp som rör storavärden kan det däremoi ifrågasättas om handläggningen i är sådan atl den kanläggas till grund för en obligalorisk användning av förfarandel enligtsmåmålslagen. Detsamma gäller ivisier som rör ombyggnadsarbeten o. d. av störreomfattning. har övervägt lämpligheten av en övrevärdegräns för tillämpning av småmålslagen, men en 1979/80:114 115 sådanregel leder uppenbarligen lill belydande stelhet. Problemet ligger vadutredningen kan se däri alt del ofta inle finns någol bestämt samband mellantvisteföremålels värde och rättegångsordningens lämpliga utformning. Mål omSlora värden kan vara enkla och lämpade för en enkel process, medan mål ommindre värden kan vara komplicerade och kriiva en omständligare rättegång.Hithörande problem torde komma all uppmärksammas av den pågående råttegångsutredningen. Konsumenltjänstutredningenförordar i dagens läge endast den ändringen i reklamalionsutredningens förslag,att tingsrätt ges möjlighel atl i det särskilda fallet förordna atl elltvistemål skall handläggas i ordinär rättegångsordning i stället för såsomsmåmål trots all ärendet tidigare behandlals i . Så bör ske dels närparterna är ense därom, dels när mälet enligt tingsrättens bedömning krävertillämpning av den ordinära rättegångsordningen med hänsyn särskilt tilltvisteföremålels värde och tvistens beskaffenhel. Med det sisinämnda avsesfall där tvisten rör svårbedömda rätts-eller bevisfrågor. Kommittén,som inte lar ställning lill resursfrågan, antar i likhei med utredningen, altdet föreligger ell behov av att nämnden får möjlighel atl pröva även ärendensom angår köp av och arbele på fast egendom. Liksom i övrigl bör nämnden ävennär del gäller fastighetslvister endast pröva tvister mellan näringsidkare ochkonsument. Detta medför, att reklamationsnämnden inte blir behörig atl prövatvister mellan privatpersoner eller mellan näringsidkare. Innanför desskompeiensområde kommer då - såvitt avser fastighetsköp - all företrädesvisfalla tvister om nyproducerade hus men också rörande äldre hus, som t. ex. enbyggmästare inköpt, rustat upp och försålt till konsument. Särskilt i denförslnämnda situationen kan konsumenten ha en svag och utsatt ställning. mening kräver emellerlid besiklningsfrågan särskild uppmärksamhel.En uividgning av nämndens verksamhetsområde till all omfalla även frägorrörande fast egendom innebär ju ett ökal behuv av kunniga besiktningsmän. Föranulredningens förslag i denna del skall kunna realiseras, bör man därför se lillatl elt erfurderligi antal kompetenta besiktningsmän finns alt tillgå. förslag om en ulökning av verksamhetsområdet till att omfatta ävenfrågorom fast egendom kommer vidare i enlighet med 2 S försia stycket I. lagenom rällegången i tvistemål om mindre värden (småmålslagen) också sädana fasiigheistvister,där värdet överstiger ell halvt basbelopp, au falla under lagens lillämpning,under förutsättning all nämnden avgett utlåtande däröver. Enligt kommillénsmening torde det emellertid - med hänsyn främst lill de stora värden som kanstå på spel i en sådan tvist och lill de komplicerade tekniska frågor som detofta kan röra sig 1979/80:114 116 om - inle vara lämpligl all sädana tvister prövas i ell förenklal domsiolsförfarande enligt småmålslagens mönsier. Med hänsyn härtilloch till de räiiegångskostnadsregler som gäller enligt småmålslagenifrågasätter kommillén, om inie sädana tvister bör undanlas från denna lagstillämpningsområde. Närdel gäller fasiighelsförmedling lorde enligi utredningens mening nämnden kunnapröva en anmälan mol mäklare under i princip samma förulsältningar som gällervid förmedling av varor och ijänsler, nämligen endasl om förmedlaren pä egenhand har lämnat utfästelser beiräffande objektet som gått längre än dem somlämnats av säljaren eller om han underlåtit atl lämna information som han bortlämna. I anslutning härtill kan påpekas, alt kommiuén i enlighet med direklivenf n. överväger att ålägga fastighetsmäklaren etl i viss ulslräckningsjälvständigt ansvar gentemot köparen för fel i den förmedlade fastigheten. Somett resultat av kommitténs arbete kan således tillkomma ytterligareförutsättningar för nämnden all pröva anmälningar mot fastighetsmäklare. Detbör slutligen framhållas att frågor rörande fast egendom redan f n. kan kommaunder reklamalionsnämndens prövning, t. ex. genom handläggningen av tvisterangående mäklarnas överlåtelseförsäkring (dolda fel-försäkring). Åveni fråga om fastighetsärenden kan man ha anledning överväga var samhällets resurserlämpligen bör sättas in. Eftersom reklamalionsnämndsförfarandet i så storutsträckning skall bygga på Inkala besiktningar kan man fräga sig nm inleärendena passar väl så bra för dumslul. Bedömningen av de utfördabesiktningarna kan i så fall ske på det lokala planet. Har besiktning utförtslorde värdet av sakkunniginslaget i nämndförfarandet vara mindre än annars.Fastighetsköp torde i vissa fall också ha en något annan karaklär än fiertaletav de övriga ärenden nämnden prövar. Erfarenheterna av den hillills bedrivnaförsöksverksamheten rörande sådana tvister synes emellertid ha varit i huvudsakposiliva. Utredningen vill dock framhålla att en mycket betydande andel avfastigheisivisterna även i fortsättningen lorde passa bättre för endomstolsprövning. Enannan fråga är om allmän rättshjälp i fortsättningen skall kunna ulgå ifastighetstvister, om betänkandets förslag genomförs. Sådan rättshjälp brukarinte beviljas i sådana fall där del är normalt atl vända sig tillreklamationsnämnden. Utredningen efterlyser närmare överväganden i den fråganliksom i fråga om de mera övergripande samhällsekonomiska konsekvenserna avförslaget. 1979/80:114 117 Förbundsstyrelsenvill vitsorda det av ulredningen påtalade behovel av elt biillre konsumentskyddpå fastighelsområdel. Del synes dock lämpligl atl denna fråga kopplas sammanmed övervägandena i en sådan ulredning som föreslagits ovan. Reklamalionsutredningenstankegång all kommunernas byggnadsinspektörer skulle kunna användas sombesiktningsmän vill slyrelsen avvisa. Dels är denna personalkategori hårtansträngd framöver, bl. a. i anledning av energisparverksamhelen för befinlligbebyggelse, dels kan del diskuleras om inte en inspektör som svarar förbyggnadskonirollen åt byggnadsnämnd och förmedlingsorgan kommer i en någolbesvärlig situation som besiktningsman vid en reklamation. Frågormed anknylning till reklamationsmöjlighet vad avser fast egendom tillstyrkesockså, dock atl man måhända bör vara observant på risken för omfattandeärendeiillsirömning; kanske bör viss ytteriigare avgränsning av möjligareklamalionsobjekt göras till dess man fätl erfarenhet av verksamhet med fastegendom. Reklamationsnämndför fasi egendom, som komplement lill en förebyggande arbeie inomfasiigheisomrädet, förordas. Aubehovet av ett reklamalionsorgan för ärenden rörande fast egendom är stortframgår bl. a. av ulredningens redovisning från den försöksverksamhel medfastighetsreklamationsnämnd som bedrev i och Gävleboigslän 1975/76 samt av det stora anlal förfrågningar i faslighetsärenden somenligt ulredningens redogörelse forllöpande riktas lill och . Köpel av den egna villan är intesällan den största ekonomiska salsning som en enskild person gör under sinlivstid, och för konsumenterna är det ofta mycket stora värden som står pä spelvid fastighetslvister. LO finner det därför viktigt all samhället vid sidan avdomslolsalternativei erbjuder konsumenterna etl lättillgängligt, snabbt ochenkelt förfarande alt lösa tvister som rör fast egendom. LO vill från dessautgångspunkter tillstyrka förslagel all reklamationsnämnden skall kunna prövasåväl ärenden rörande köp av faslighel som ärenden rörande arbete på fastegendom. 1979/80:114 118 TCOlillslyrker förslaget om all reklamalionsnämndsförfarandet utökas lill altgälla fast egendom. Fastighetsköp är för Hertalet konsumenler del största köpetunder hela livstiden. Den ekonomiska skada som en konsumeni kan åsamkas isamband med fastighetsköp är dårför myckel stor. 4.1.24 /SR: Detföreligger visseriigen svårigheter att ge hell konsekventa motiveringar, varfören viss verksamhel skall ligga inom ARN:s kompetens men en annan hällasulanför. I huvudsak har dock sysslat med ärenden av begränsadomfattning och där dyrbara externa besiktningar inte behöver företas i någonslörre utsträckning. I beiänkandei föreslås nu att även tvister rörande fastegendom skall hänföras till ARN:s verksamhet. Kostnaderna härför uppskallastill 3,1 milj. kr., varav ca 1,5 milj. kr. /SRanser det rimligt att den som gjort etl så slort ålagande, som ettfastighetsköp innebär, eller som anlitar en byggnadsentreprenör för störreombyggnader av sin faslighel, är hänvisad till vägen över domstol rörandetvister med näringsidkaren som säll eller reparerat huset. Däremot bör mindrearbeten på fast egendom, jämförbara med annan reparaiionsverk-samhet som fallerunder ARN:s kompetens och snm med en förändrad hyreslagstiftning i framtidenofta kummer atl beställas även av hyresgäster, kunna prövas av ARN.Avgränsningen blir visserligen svår att göra skarp, men nämnden har ju även iandra sammanhang tämligen diskreiionära befogenheter atl avgöra, om den skallpröva elt ärende. Motbakgrunden av de erfarenheler av försöksverksamheien beträffandefastighetsreklamationer som utredningen redovisar ter det sig motiverat atlutvidga ARN:s kompetensområde lill atl omfatta sådana konsumenttvister underförutsätlning alt den härav berörda delen av näringslivel är beredd aumedverka. Såsompåvisas i ledamolen reservation skulle ett reklamaiionsförfarandei fråga om fast egendom komma att dra synnerligen höga kosinader - ungeiar likamycket som motsvarar allmänna reklamalionsnämndens nuvarande budget. Inemothälften av delta belopp beräknas hänföra sig till besiktningskosinader. Ekströmhar påvisat etl anlal omständigheter bl. a. av processrältslig nalur somföranleder all lämplighelen av ell sådant förfarande måste starki ifrågasättas.Domareförbundet ansluter sig lill synpunkter och avstyrker förslagel idenna del. 1979/80:114 119 4.1.27 industrijörbiind och Sverigesgrosslsljörbiind: Vi iir generelll posiliva till förslaget att utvidganämndens verksamhetsområde att även omfalta tvistersom giiller fast egendom. Dådet gäller ulredningens förslag om den prakliska hanteringen av denna nyaverksamhel hiinvisar vi till yttrandet avgivet av SvenskaByggnadsenirepre-nörfö reningen. har föreslagil en väsenlligutbyggnad av nämndens verksamhelsområde genom att föreslå atl nämnden skallkunna pröva ärenden rörande köp av faslighel samt ärenden rörande arbeie påfast egendom. Då denna fråga är av stor vikl för många av de tillSHIO-Familjeförelagen anslulna branschförbunden skall den behandlas mer ingåendehär. Bland fördelarna med atl låta reklamalionsnämnden ävenbefatta sig med frågor som rör fast egendom är att en sådan nämnd skullebesitta större sakkunskap inom byggnadsindustriområdet än de allmännadomstolarna. Förutsättningarna är självfallel atl byggnadsindustrin blirrepresenterad i en eventuell fastighetsreklamationsnämnd. Likaså skulle den snabbhet med vilket reklamationsnämndenarbetar uigöra en posiliv faktor för bäde företag och konsumeni. Många gångerkan snabba avgöranden innebära avsevärda kostnadsminskningar och besparingarför bägge parter. Den prejudikatskapande effekl som den tilltänktafastighetsreklamations-nämnden skall medverka till kommerockså att skapaklarhet och vägledning i en mängd tvistsituationer. På sä sätt kan mängaivisler lösas pä ell lidigl Sladium och därmed bespara adminisiraliva kosinaderoch förhindra fördröjningar av nödvändiga och brådskande reparaiinner. Eu väsenlligl faklum som lalar för inrältandet av enfastighetsreklamationsnämnd är erfarenhelerna av den försöksverksamhel somägde rum i och län. a. har representanternaför byggnadsindustrin lill hell övervägande del varit posiliva till försöksverksamheten.Delta grundar sig pä alt de fiesta ärendena i nämnden avgjordes i enighel ochalt byggnadsindustrins representanter oftast fick med sig majoriteten avnämndens ledamöier när delade meningar fanns. Byggarna/ entreprenörerna har iförekommande fall gelt konsumenterna den rättelse nämnden föreslagil. Förmodligen skulle en fastigheisreklamationsnåmnd dessulommedföra en viss upprensning i den oseriösa och illojala delen avbyggnadsverksamheten. Förelag inom denna kalegori skulle oftare än de seriösaföretagen drabbas av nämndens kriiik och förmodligen ofta"svartlistas", då de ej torde ha för avsikl alt i större ulslräckninghörsamma nämndens rekommendationer. 1979/80:114 120 Redannu finns etl anlal självsländiga reklamalionsnämnder, oftast kopplade med engaranii att berörda förelag uppfyller nämndens rekommendalioner. Dessa slårunder huvudmannaskap av branschorganisationer, som på detta sätt vill värna omen seriös verksamhet i branschen. Bland nämndens ledamöier finns normaltrepresenlanler för samhällel och konsumenterna (genom ).Erfarenheterna från dessa reklamalionsnämnder har varit mycket goda och rönthög uppskattning hos konsumenterna. , ell avSHIO-Familjeföretagens branschförbund, har exempelvis en sådan organisation(ej omnämnd i utredningen). Föreningen inkommer med ett separat yttrande tilldepartementet, till vilkel vi önskar anslula oss. Blandnackdelarna med en i lag stadgad fastigheisreklamationsnåmnd år, att avgörandendär definitionsmässigt blir relativt summariska, Detla är ju ocksä delvisfördelen med nämndförfarandet, vilket bygger på snabba och obyräkraiiskabeslul. Rättssäkerheten kan dock bli lidande. Viktigt är därför, speciellt vidtvister om större värden, alt en missnöjd part alltid kan gå till allmändomstol för att la ärendel prövai, med de möjligheier lill överklaganden somfinns där, 1 dessa fall bör den s, k, småmålslagen ej tillämpas, dårältegångsförfarandet enligt denna är minst lika summariskt som hosreklamationsnämnden, utan att rätten besitter den tekniska expertis som nämndentrols alll har. Denallvarligaste invändningen mol alt låta befatta sig med tvister rörandefast egendom är dock de höga kostnader som detta lorde komma att medföra.Ulredningen har kalkylerat dessa för slatens del till 3,1 miljoner ,varav besiklningskostnaderna utgör 1,5 miljoner. ARN:s kosinader skulle därmednäslan fördubblas. Delkan också ifrågasättas om ulredningens kalkyler kommeralt hålla. När del välspritts bland konsumenterna atl reklamationsnämnden även behandlar ärendenrörande låst egendom, kommer nämnden att fa ett belydande tillskolt avanmälningar. Många konsumenter, och kanske en del producenter, kommer attvända sig lill hellre än alt söka göra upp tvisten i godo. Likaså är deliroligl att de flesta ivisier, som förs till allmän domstol, i ställetskulle föras lill . Mot denna trend verkar den prejudikatbildning somreklamationsnämndens avgöranden varlefterskapar. Förutsättningen är dock attdessa "prejudikat" vinner tillräcklig anslulning och blir allmänlspridda, både hus konsumenter och producenter. Detkan av fördelningspolitiska skäl i och för sig ifrågasättas omsmåhuskonsumenterna ulan kostnad skall kunna lillgodogöra sig del bekväma ochbilliga system som etl av samhällel reglerat och bekostatreklamationsförfarande erbjuder. Det kan finnas anledning att låta dem somutnyttjar systemet vara med och betala åtminstone en del av kostnaden. Härtillåterkommer vi nedan (i denna sammanställning under avsnitt 8). Iulredningens kostnadsberäkning har hänsyn ej heller tagits till byggföretagenskosinader vid reklamationer, föranledda av ulformning av "svaro- 1979/80:114 121 mål",medverkan vid besiktning och eventuellt anlitande av konsuller. För byggföretagensvidkommande, men även av samhällsekonomiska skäl, år del därför av vikl atlreklamationerna ej blir onödigl många. Det har exempelvis hävdats i samband medden ovan berörda försöksverksamheten, alt en hel del"okynnesanmälningar" gjordes. I vissa fall gjordes anmälningar som t.o. m. anmälaren själv bort inse ej skulle föranleda nänmden alt rekommenderarättelse enligt anmälarens yrkande. 1 andra fall gjordes anmälan innangarantibesiktning verkställts, och t.o. m, trots atl bägge parter islutbesikiningsprotokollet enats om att avvakla garantitiden. Reklamationer och tvisteruppstår ofta pga osäkerhel och oklarhet om vad som överenskommits mellankonsumeni och producent. Avtalen är ofta muntliga och opreciseradc, vilkelinbjuderiill fellolkningaroch missförstånd. Konsumenien underlåter ofta anfölja upp beordrat arbele och missar där möjlighelen att pä ett tidigt sladiumråtta lill evenluella misstag. Vid besiktningen i samband med husköp ellerreparationer, inträffar också all konsumenien ej tillräckligt noggrantuppmärksammar evenluella fel och brisier. Del är oftast vid dessa tillfällensom parterna enklast kan reglera sådana problem, aniingen i form avprisreduktionereller tilläggsarbeten (mot faslställd ersättning). En reklamationsnämnd påfastighelsområdel skulle knappt lösa de problem som uppstår av ovan relateradeskäl. Tvärtom kan t. o. m. skrupelfria konsumenter medvetet eftersträva oklaraavtal med producenter med hånsyn till möjlighelen alt kostnadsfritt gå tillreklamationsnämnden om han inie får igenom sina tidigare icke preciserade kravhos producenten när arbelet väl är utfört. Enav ulredningen delvis obeaktat faktum är, all de fiesta tvister avseendereparationer, underhäll och förbättringar på fast egendom rör prisei påreparationen. framgår av slalisiik (även denna organisatiunansluten till SHIO-Familjeföretagen) tagit fram från förbundets . Över 70 96 av alla yrkanden lill nämnden gäller nedsättningav fakturabeloppet beroende på exempelvis tvist om arbetet utförts på löpanderäkning eller inte, om antalet nedlagda limmar är skäligl eller om takpriserrespeklive ungefärliga priser varii akluella. Åven för dessa reklamaiionsfalltorde besiktningar bli nödvändiga. Dä kan den samhällsekonomiskt tvivelaktigasiluationen uppstå att uired-ningskosinaderna med stor sannolikhet överskriderdet disputerade beloppet. Vid en samfälld bedömningav ovan beskrivna fördelar och nackdelar med en fastighetsreklamationsnämnd,finner SHIO-Familjeförelagen att övervägande skäl ändock talar för atlorganisalionen kan tillstyrka utredningens förslag på denna punkl. Förb>ggindusirin kiimmeren fasiighcisrcklamalionsnämnd all innebära all fasiareregler skapas och alt en mängd oklarheter undanröjs exempelvis gällandeskälighet av debiteringen, kvalitet på utförda arbeten,och god praxis 1979/80:114 122 inom verksamhetsområdet och visavi konsumenler iallmänhel. För konsumenterna kommer otvivelaktigt nämnden alt fyllaett slort och värdefullt behov. Tvister om fast egendom rijr i allmiinhelbetydligt större belopp än ivisierom konsumeniariiklar av dagligvurukuraktursamtidigt som oklarheten är större här om rälisläget. På dagligvaruområdei hardessutom det senasle decenniets konsumentpolitik inneburit en kraftigförsiiirkning av konsumenternas ställning i förhållande till producenten. För förelagens vidkommande giillerail koslnaden förnämndens verksam het till största delen kommer an ligga på samhiillei och enbari i mindre utsträckning skall belasta fijreiagen (och diirmed i förliingningen konsumen terna).... Vad giiller ikrafttriidandei av detla system hiinvisarorganisalionen lill konsumenujänsiutredningens yttrande i detta tivseende.Demia utredning kommer an framlägga en omfallande förslag tillkonsumenttjänsllag, som skall gälla avtal mellan näringsidkare och konsument omyrkesmässiga tjänster. En sådan lag kommeralt bringa klarhet om innebörden avgällande räll på områdel. Av detla skäl bör utvidgningen av ARN:s verksamhetsamordnas med införandet av denna konsumenttjänsllag. Den praxis och prejudikatbildningsom fastighetsreklamationsnämndens verksamhel kommer att åstadkomma, bör avnaturliga skäl bygga på det klarlagda riillslägei. Ytterligare ettskäl till en sådan samordning är de omfattande informationsinsatser sominförandet av både en konsumenttjänsllag och en fastighetsreklamationsnämndnödvändiggör.