prop · G3039 · 1979-12-31 00:00:00 — DäOämle är lagen lillämpligpå försäkring som meddelas av utländskt försäkringsbolag som inte driverrörelse här men likväl meddelar försäkring till svensk konsument, underförutsättning all svensk rätt är tillämplig. Fråganom vilket lands lag som skall tillämpas får lösas enligt allmännarättsgrundsatser. De principer som annars lillämpas på försäkringsavtal behöveremellertid inte nödvändigtvis gälla även konsumentförsäkringar. Starka skältalar nämligen för alt tvingande regler som avser all skydda konsumentintressenkan lillämpas i fall då svenska konsumenters rätl berörs. Av lagreglernastvingande karaktär torde vidare följa alt ett villkor i försäkringsavtalet omatt ett vissl lands lag skall tillämpas inte i och för sig kan tillmätas någonavgörande betydelse för lagvalsfrågan (jfr prop, 1973:129 s, 229), Konsumentförsäkringslagenstillämpningsområde är begränsat lill vissa uppräknade försäkringsformer.Samtliga dessa - utom trafikförsäkring -utgör kombinerade försäkringar somförenar olika försäkringsmoment, I hem-, villa- och fritidshusförsäkring ingårf n. i regel brand-, vatlenskade-, inbrotts- samt ansvarsförsäkring. Ocksåandra moment, såsom skydd vid stormskador, rättsskydd och överfallsskydd, ärvanliga. Omfönget av försäkringen är delvis fast, delvis beroende avförsäkringstagarens val, Molorfor- Prop.1979/80:9 99 dons-och båtförsäkring samt reseförsäkring kan utformas på olika säll, 1 j KFLSärskilt för motorfordonsförsäkring finns ganska stora möjligheter att väljaetl försäkringsskydd som passar konsumenten individuellt. Försäkring förhusvagn är att hänföra till motorfordonsförsäkring. Reseförsäkring är enförsäkring som tecknas för skydd under resa för resgods och ansvar m, m, ochinnehåller regelmässigt även moment av olycksfalls- och annan personförsäkring.Båtförsäkring är atl hänföra till sjöförsäkring i försäkringsavialslagensbemärkelse (se 59 S i den lagen). Beteckningarnapå de uppräknade försäkringsformerna är allmänt vedertagna och används iAllmänna bestämmelser 1976, Första styckel har emellertid formulerats så att enrent terminologisk förändring inte skall medföra att en viss försäkringslypfaller utanför lagen. Alt en omfattande hemförsäkring kallas"allriskförsäkring för hem" e, d, påverkar alltså inte dess ställningi rättsligt hänseende. Om undanlagsvis en separat försäkring tecknas för brand,inbrott e, d,, bör en sådan försäkring också behandlas på samma sätt som enkomplett hemförsäkring eller annan molsvarande försäkring, Å andra sidanomfattar konsumentförsäkringslagen de berörda standardförsäkringarna oavsettvilka moment som ingår i dem i del särskilda föllel. Detinträffar inte sällan atl t, ex, en byggnad används både för privat ändamål ochför yrkesverksamhet, såsom nären butiksinnehavare har bostad i en del av etthus som även inrymmer butiken. Det kan då finnas möjlighet atl teckna enförsäkring för huset i dess helhet antingen som villaförsäkring eller somaffärsförsäkring. Om försäkringen i dess helhet behandlas som affärsförsäkring,blir konsumentförsäkringslagen inte tillämplig. Skäl att behandla försäkringenpå detta sätl är framför alll alt värdel av den del som belöper sig på rörelsenär större än den del som belöper sig på privatmomentet. På motsvarande sällfaller en lantbruksförsäkring utanför lagen, även om den ocksä omfattarlantbrukarens privategendom. Skulle emellertid sädana "blandade"försäkringar i större utsträckning än som är sakligt motiverat konstrueras somförsäkringar som faller utanför lagen, kan försäkringsinspektionen ha anledningatl ingripa. Föraltlagen skall bli tillämplig räcker det inte alten aktuell försäkring är aUhänföra lill någon av de uppräknade försäkringstyperna. Försäkringen måste varatecknad av en konsument, dvs. en fysisk person, för huvudsakligen enskiltändamål. Försäkringstagaren skall med andra ord uppträda som privatperson. Dettavillkor är i fräga om hemförsäkring, villaförsäkring, fritidshusförsäkring ochreseförsäkring uppfyllt. Moiorfordonsförsäkring och bätförsäkringtecknas emellertid också av personer i deras egenskap av näringsidkare. 1 ettsådant fall gäller inte lagen. Vid moiorfordonsförsäkring kan man vanligen utgåfrån att försäkring av en personbil är en konsument- Prop.1979/80:9 100 försäkring,om inte försäkringstagaren är ell företag, medan försäkring av en 1 § KFLlastbil så gott som alllid torde falla utanför lagen. Som kommittén harframhållit är det vid tvekan huruvida försäkringstagaren är enskild konsumenteller ej en förutsättning för att konsumentförsäkringslagen skall kunnaåberopas att försäkringsbolaget redan när försäkringen tecknades i varje fallhade anledning att räkna med att ett konsumentförhållande förelåg. Skallen bil eller en bål användas både för prival bruk och i en rörelse, kommerförsäkringen att i sin helhel falla innanför eller utanför lagens tillämpningberoende på det huvudsakliga användningssättet. Det saknar däremot betydelse omt, ex, den skada, vars rättsliga konsekvenser skall bedömas, har inträffat iyrkesutövningen eller inte. Frågan om del huvudsakliga användningssättet - ochdärmed försäkringens ändamål - för bedömas med ledning av vad man kunde fömtsenär försäkringen först tecknades. Degränsdragningsproblem som har berörts kan, som har angetts i den allmännamotiveringen (avsniti 2,2), avsevärt begränsas, om försäkringsbolagentillämpar konsumenlförsäkringsreglerna också på åtminstone vissa kategorier avde motorfordons- och båtförsäkringar som i och för sig faller vid sidan avlagen. Trafikförsäkring aren form av moiorfordonsförsäkring och kombinerasvanligen med andra moment i en sådan försäkring. Trafikförsäkringen ärobligatorisk och följer i första hand regleringen i irafikskadelagen(1975:1410). Har en trafikförsäkring tecknats av en enskild konsument bliremellertid även konsumentförsäkringslagen lillämplig i den måntrafikska-delagen ger utrymme för det, F. n, tillämpas i ställetförsäkringsavialslagen subsidiärt. Förhållandet mellan irafikskadelagen ochkonsumentförsäkringslagen behandlas närmare i specialmoliveringen lilländringarna i irafikskadelagen (avsnitt 4,3). Avgörande för frågan huruvida en försäkring skall anses grundad på etlgruppavial pä sådanl sätt att den faller utanför lagens tillämpningsområde är ivilken utsträckning gruppledningen företräder sina medlemmar i förhällande tillförsäkringsbolagel. Del räcker inte att grupp-företrädaren träffar avtal omvillkoren, om sedan anmälningarom deltagande i försäkringen och premiebetalningm, m, sköts självständigt av gruppens medlemmar. Det skulle i sä fall ställasig lätt all eliminera konsumentförsäkringslagens regler genom avvikandeförsäkringsvillkor, Föratt undantaget i tredje stycket skall bli tillämpligtär det emellertid varken i fråga om gmppavtal eller kollektivavtal nödvändiglatt försäkringen är obligatorisk för medlem av en organisation eller en grupp. Somhar nämnts i den allmänna motiveringen torde kollektiva försäkringar av delslag som anges i första styckel f n, vara sällsynta i vårt land. Prop.1979/80:9 101 2 §Med försäkringstagare förslås i denna lag den som har tecknat försäkring 2och 3 §§ KFL hos ett försäkringsbolag. Försäkrad kallas den vars intresse har försäkrats mot skadaeller på vars person en försäkring har tecknats. (Jfr3 S i kommittéförslaget) Bestämningenav "försäkringstagare" är i sak densamma som i 2 Sförsäkringsavtalslagen. Enligt2 S försäkringsavtalslagen kallas den vars intresse är försäkrat mot inträffadskada för"försäkringshavare". Hänvisningen till begreppei intresseinnebär alt termen bara syftar på skadeförsäkringar, efiersom endast sådanaförsäkringar anses läcka ett "inlresse" i teknisk mening (35 Sförsäkringsavialslagen), I Allmänna bestämmelser 1976 har emellertid termen"försäk-ringshavare" bytts ul mot beteckningen "försäkrad".Denna beteckning för anses mera lättförståelig och används också idepartementsförslaget till konsumenlförsäkringslag, Idet vanliga fallet alt en försäkring avser försäkringstagarens eget intresse ärsåledes försäkringstagare och försäkrad identiska, I den mån försäkringen avserannans intresse än försäkringstagarens betecknar termen försäkrad denna andraperson. Vid ansvarsförsäkring som gäller till förmån för annan änförsäkringstagaren, t, ex, vid en hemförsäkring som täcker skadeståndsskyldighetenäven för försäkringstagarens hemmavarande familjemedlemmar, är de försäkradede olika personer vilkas skadeståndsskyldighel är täckt, Däremol är inteskadelidande iredje man "försäkrad" vid ansvarsförsäkring, trots althan i realiteten har förmån av försäkringen. Vid trafikförsäkring, som ärkonstruerad som en försäkring lill förmån för de skadelidande, inbegripsemellertid dessa bland de försäkrade. Termenförsäkrad betecknar i konsumentförsäkringslagen också den på vars personförsäkring har tecknats. Denna definition har betydelse för depersonförsäkringsmomeni som kan ingå i en konsumentförsäkring enligt I S, r n.olycksfallsförsäkring och läkekostnadsförsäkring. Bestämningen stämmer i saköverens med terminologin i försäkringsavtalslagen, faslän termen där endaslförekommer med syftning pä livförsäkring (116 S), fiesta fall lorde en personförsäkring som utgör ett moment i enkonsumentförsäkring avse försäkringstagarens egen person. Det förekommeremellertid au personförsäkringen täcker ocksä försäkringstagarensfamiljemedlemmar. Den som är förmånstagare till ett belopp som utfaller från enolycksfallsförsäkring när den försäkrade dör hänförs inte till begreppeiförsäkrad, 3 §Försäkringsvillkor som i jämförelse med beslämmelserna i denna lag är lill nackdel för försäkringstagaren, den försäkrade eller annan ersättningsbe rältigad är ulan verkan mot denne, om inte annat anges, (Jfr2 S försia siycket i kommittéförslaget) Prop.1979/80:9 102 Paragrafenger uttryck för att konsumentförsäkringslagens bestämmelser i 4 § KFL allmänhetär tvingande till förmån för försäkringstagarna samt de försäkrade och andrasom kan vara ersättningsberättigade. Varken villkor som inskränkerkonsumenternas rättigheter enligt lagen eller villkor som lägger större skyldigheterpå dem än lagen medger har rättslig verkan. Däremot finns del inte något hindermot att i försäkringsvillkoren ta upp föreskrifter som är förmånligare förkonsumenterna än som följer av lagens regler. 1vissa fall finns otvivelaktigt etl behov av att anpassa regleringen tillskiftande förhållanden som inte direkt kan anges i lagen. Detta behovtillgodoses dels genom att en del tvingande regler är utformade så, att demöjliggör en skälighetsbedömning och därmed också en precisering av dessa reglersnärmare innebörd genom försäkringsvillkoren, dels genom att elt anlal av lagensbestämmelser medger avvikande avtalsföreskrifter och alltså inte är tvingande. Förhållandetmellan tvingande regler, som delvis har karaktär av rambestämmelser, ochförsäkringsvillkoren har redan behandlats i den allmänna motiveringen, främst iavsnitt 2.9.1, och kommenteras ytteriigare i den följande specialmotiveringen.Utrymme för avtalsfrihet i vissa hänseenden ges i 11,13,14,21,24,31 och 32 SS-Det kan tilläggasatl förevarande paragraf endast lar sikte på lagenscivilrätlsliga regler och alltså inte berör de bestämmelser av näringsrättsligkaraktär som är upptagna i 5-7 SS- I likhet med vad som gäller iandra motsvarande sammanhang tar paragrafen sikte endast på villkor varigenomkonsumenten i förväg godtar atl rättigheter inskränks. Avsikten är inte atthindra godvillig uppgörelse sedan en inlressekonfiikt har uppstått, t. ex. isamband med regleringen av ett försäkringsföll (jfr prop. 1976/77:123 s, 348och 369 0. 4§ I förhållande till annan än försäkringstagaren lillämpas 25, 54-58, 86-88, 95och 96 samt 122 och 123 SS lagen (l927:77)om försäkringsavtal även i fråga omförsäkringar som avses i denna lag. Vid tillämpningen av dessa bestämmelsergäller även 3 S första siycket lagen om försäkringsavtal. Omlillsyn över att försäkringsvillkor är skäliga finns bestämmelser i lagen(1948:433) om försäkringsrörelse. (Jfr2 S andra och tredje styckena i kommittéförslaget) Bestämmelserna innehålleren hänvisning till de föreskrifter iförsäkringsavtalslagen som särskilt gäller förhållandet till annan änförsäkringstagaren, dvs. lill tredje man. Som jag har sagi i den allmännamotiveringen (avsnitt 2.15.1) saknas f.n. anledning att härvidlag göra skillnadmellan konsumentförsäkringar och andra försäkringar; en generell översyn avregleringen för anstå till en senare etapp i lagstiftningsarbetet. Genomhänvisningen till 25 S försäkringsavialslagen regleras försäkringsbolagensregressrätt gentemot den som är skadeståndsskyldig i förhållande lill denförsäkrade. Den bestämmelsen är dock dispositiv och inget hindrar Prop.1979/80:9 103 därföratl försäkringsbolagen avtalar om andra regressregler. Försäkrings- 4 § har, utan att lägga fram något lagförslag, framhållit att enbetydande lucka finns i konsumentskyddet så länge nuvarande regressreglergäller och förordat all dessa ersätts med en relativt snäv reglering avtvingande natur, vilken gäller alla försäkringar och alla ansvarsformer.Departementsförslagel upptar emellertid inte något förslag till ändring avregressreglerna. Frågan härom kommer att behandlas vid överiäggningar mellan denordiska juslitiedepartementen på grundval av utredningsbelän-kanden i ämnetfrån resp, land, försvensk del betänkandet (SOU 1975:103) Skadestånd VI Försäkringsgivaresregressrätt m. m. Det kan tilläggas att försäkringsbolagen underremissbehandlingen har upplyst att försäkringsvillkoren inom både konsument-och företagsområdena numera i de flesta fall innehåller bestämmelser somkodifierar försäkringsbolagens restriktiva regresspraxis. Avövriga bestämmelser i försäkringsavtalslagen till vilka hänvisning görs handlar54-58 och 86-88 SS om försäkring av tredje mans intresse. Av särskild betydelseär de besiämmelser som rör en försäkrings giltighet till förmån förkreditgivare med panträtt eller annan säkerhelsrält. Uppsägning avbrandförsäkring får sålunda inte verkan mol borgenär, som har panträtt i enfastighet, i större utsträckning än som följer av 87 S första stycket. Detlagäller alltså även uppsägning på grund av dröjsmål med premiebetalningen.Bestämmelsen i 87 S andra stycket om vilken inverkan ett sådant dröjsmål harnär del gäller försäkringsbolagets ansvarighet gentemot borgenären torde medhänsyn till konsumentförsäkringslagens påföljdsregler sakna självständigbetydelse. Enligt 87 S tredje stycket är borgenären vid en brandförsäkringskyddad också mol försäkringstagarens försummelse av sin upplysningsplikt. Ävenandra lagar än försäkringsavtalslagen innehåller regler om försäkring vilkaberör försäkring av iredje mans intresse. Som exempel kan nämnas att enligt 257S försia stycket sjölagen sjöpanträtt inte omfattar ersättning som pä grund avförsäkring eller annars utgår för skada på fartyg eller last. Denna beslämmelseblir tillämplig även på båtförsäkring som är konsumeniförsäk-ring. 195och 96 SS försäkringsavtalslagen ges regler som skadelidandes rätt vidansvarsförsäkring. Reglerna avser atl trygga atl ersättning som utgår ur enansvarsförsäkring kommer den skadelidande till godo, inte den försäkrade. 1 122S hänvisas i fråga om olycksfalls- och sjukförsäkring - som kan utgöra moment ien konsumeniförsäkring enligt konsumentförsäkringslagen - till ett antalbestämmelserom förmånstagarförordnande vid livförsäkring. 123 S föreskriver attfordran som står inne hos ett försäkringsbolag på grund av olycksfalls- ellersjukförsäkring inte för tas i mät för gäld. Vissaav de bestämmelser i försäkringsavtalslagen till vilka hänvisninggörs ärtvingande, medan andra är disposiliva. Till den senare gruppen hör som Prop.1979/80:9 IO4 nämnts25 S om regressrätt. Också 55 §, som rör giltigheten av försäkring på 5 § KFLpersonlig lösegendom lill förmån för försäkringstagarens familj m. fl., ärdispositiv och ersätts i praktiken numera av bestämmelser som är bättreanpassade efler moderna förhållanden. Av hänvisningen till 3 S första stycketförsäkringsavialslagen följeratt regler som enligt den lagen är dispositivainte förlorar denna karaktär därför att de gäller en konsumentförsäkring. Detkan tilläggas atl konsumentförsäkringslagen innehåller flera bestämmelser somrör annan än försäkringstagaren. Bestämmelser som gäller den försäkrade larsålunda sikte också på tredje man vars intresse skyddas genom försäkringen (se2 §). 1 elt par bestämmelser åsyftas också annan ersättnings-berättigad än denförsäkrade (.se 7 och 34 samt 37-39 SS)- De nu nämnda bestämmelserna är enligt3 S tvingande gentemot försäkringsbolaget även såvitt angår annan änförsäkringstagaren och oavsett om tredje man är en privatperson eller inte. Förhållandeti övrigt mellan konsumentförsäkringslagen och försäkrings-avtalslagen behandlasi specialmotiveringen till lagen om ändring i sistnämnda lag (avsnitt 4.2). Här åsyftas i första hand den nya föreskriften i 282 S 3 mom. lagen omförsäkringsrörelse. I begreppet försäkringsvillkor innefattas här som på andraställen i lagen även premien. Angående den närmare innebörden avvillkorsgranskningen hänvisas till specialmotiveringen lill lagen om ändring ilagen om försäkringsrörelse (avsniti 4.4). 5§ Innan en försäkring tecknas skall försäkringsbolaget lämna den informationom sina premieroch andra försäkringsvillkorsom konsumenten behöver för attkunna bedöma kostnaden för och omfauningen av försäkringen. Informationen skallutformas sä alt den underiättar valet av försäkringsform. Informationbehöver inte lämnas om konsumenten förklarar au han avstår från den eller omdet möter särskill hinder. (Jft4 S i kommittéförslaget) Paragrafenhandlar om den grundläggande information som försäkringsbolaget skall lämnainnan en försäkring tecknas. Beslämmelserna har behandlats ganska ingående iden allmänna motiveringen (avsnitt 2.3). Mottagare av informationen är den konsument med vilken bolaget står ibegrepp atl ingå ett försäkringsavtal. Tanken är i försia hand attinformationen skall lämnas i samband med att avtalet ingås. Har konsumentenredan lidigare erhållit erforderiig information som är aktuell förhonom vid avtalslillfället, behöver dock inte informationen upprepas. Utgångspunktenför informationen bör vara den genomsnittliga konsumentens behov avbeslutsunderiag vid försäkring av den typ del rör sig om. 1979/80:9 105 Bestämmelsenger emellertid utrymme för cn anpassning av informations- 5 § KFL insatsen tillden enskilde konsumentens speciella förutsättningar. I en del fall kan det varatillräckligt att lämna mindre omfattande information än vad som vanligenbehövs. I andra fall. främst när konsumenten har särskilda önskemål, kan detfinnas behov av mera långtgående informationsåtgärder. Detär i allmänhet inte tillräckligt att bolaget låter konsumenten ta del av dethäfte med de fullständiga försäkringsvillkoren som f n. ofta överlämnastillsammans med försäkringsbrevet. De fullständiga villkoren är ofta säomfattande och krångliga att konsumenten har svårt att bilda sig en uppfattningom avtalsinnehållet. Som har angetts i den allmänna motiveringen åsyftas istället en information som utgör en sammanfattning i förenklad och klargörandeform av de punkter i avtalel som kan anlas vara av särskild betydelse förkonsumenten. På begäran skall konsumenten naturligtvis alltid få del av defullständiga avtalsvillkoren. Paragrafenanger inte i vilken form informationen skall lämnas. Av 8 S följer emellertidatl bolaget kan åläggas atl ge upplysningarna skriftlig form. Det ligger ocksånärmast lill hands att den mera generellt betonade informalionen kommer tillstånd genom att konsumenten får del av standardiserade broschyrer och liknande.Även när konsumenten tar kontakt med försäkringsbolaget per telefon börutgångspunkten vara att han erbjuds skriftlig information. 1 denna situationkan det dock ofta vara tillräckligt med en muntlig orientering; frågan skallstrax beröras ytterligare. atl informalionen skall utformas så att den underiättar valet avförsäkringsform följer att konsumenten skall få upplysning om de alternativ föratt tillgodose elt visst försäkringsbehov som bolaget erbjuder och kunna görajämförelser mellan dem. Däremol är ell bolag inte skyldigt all redovisa andrabolags försäkringsvillkor. En annan sak är alt del, som nämndes i den allmännamotiveringen, är önskvärt att bolagen använder en sådan standardiserad terminologim. m. atl konsumentens egna jämförelser mellan olika bolags utbud underlättas.Strävandena efter en "marknadsirans-pareni" information för ett visslstöd genom beslämmelsen i 6 S första stycket. Beslämmelsernai förevarande paragraf reglerar inte uttömmande bolagens informationsskyldighetvid marknadsföring av försäkring. Med stöd av de allmänna bestämmelserna i 2och 3 SS marknadsföringslagen har konsument-myndigheterna möjlighel alt drivaigenom även andra krav rörande informationen än dem som har lagils upp ikonsumentförsäkringslagen. Kraven kan t. ex. gälla reklamålgärder som har enmera allmän inriktning. Information enligt första styckel behöver inte lämnas, om konsumentenförklarar att han avstår från den. Konsumentens medgivande måste varauitryckligt. Det räcker Inte att bolagets representant tolkar konsumentensbeteende pä det sättet alt han skulle vara ointresserad av 1979/80:9 106 informationen.Konsumenten bör naturiigtvis inte rutinmässigt tillfrågas om 6 § KFL han ärberedd all avstå från informationen; syftet med informationsbestämmelsen kandå gå förlorat. Informationbehöver inte heller lämnas om del skulle slöla på särskilt hinder. Här kräverspeciellt den situationen uppmärksamhet att konsumenten begär eller kan antasha inlresse av att försäkringen iräder i kraft med anledning av atlhans egendom redan är utsatt för risk. Delta intresse bör ha försteg framförönskemålet om information om försäkringsvillkoren i förväg. I flertalet fallkan visserligen informationsbehovet tillgodoses ulan alt något dröjsmål behöveruppkomma. Träffar konsumenten personligen en representant förförsäkringsbolagel, torde sälunda i allmänhet även skriftlig informationobehindrat kunna lämnas före avtalsslutet. Och i de vanliga fall dåkonsumenten begär omedelbar försäkring genom telefonkontakt med bolaget, kanupplysning om försäkringen lämnas muntligt utan försening som följd. Harkonsumenten ulan förmedling av företrädare för bolaget begärt försäkring skriftligen,kan det emellertid bli nödvändigl alt avstå från särskilda informationsåtgärderföratt de inte skall leda till alt försäkringsskyddet begränsas i liden. a. när försäkringstagarens anbud innebär att försäkringen, omanbudet accepteras av bolaget, skall gälla för lid innan accept har lämnats Ofr11 S andra siycket). Situationen är nära besläktad med den då konsumenten harförklarat att han avslår från information. Ocksåi andra fall kan hinder mot att lämna information i förväg tänkas föreligga.Som framgår av 6 S första stycket är bolaget skyldigt att i efterhand lämnaskriftlig information om viktigare begränsningar i försäkringens omfattning, omdet inte har gjorts lidigare. 6§ Sedan försäkringen har tecknats skall försäkringsbolaget, om det inte harsketl lidigare, i skriftlig form lämna försäkringstagaren tydliginformaiion om sådana försäkringsvillkor som innebär viktigare begränsning avförsäkringens omfallning i förhållande till vad konsumenter i allmänhet haranledning all räkna med. Omförsäkringsbolaget enligt 17 S andra stycket eller 19 S första siycket begärändring av försäkringsvillkoren i avtalet, skall bolaget skriftligenange skälen för detta och lämna uppgift om de nya villkoren. Omförsäkringstagaren begär det är försäkringsbolaget under försäkringstidenockså i övrigt skyldigt att lämna information om premien och andra villkor somrör försäkringen. (Jfr4 och 30 SS i kommittéförslaget) Bestämmelsen tar sikte på villkor som bestämmer försäkringsbolagetsansvarighet. Syftet är att konsumenten skall få klart för sig viktigareinskränkningar i försäkringsskyddet. Vilka uppgifter som skall redovisas fårbedömas utifrån antaganden om vad en inte närmare initierad konsument medledning av försäkringens beteckning och andra omständig-