prop · G30366 · 1979-12-31 00:00:00 — Den föreslagna bestämmelsen skiljer sig till såväl utformningsom innehåll högst väsentligt från gällande regler om häleri ochhäleriförseelse. Detta förhållande talar för atl den förordade bestämmelsentas upp som ett särskilt brott. Sammanställningen av "grov" och"förseelse" är enligt JK:s mening stötande. Benämningen förseelsebör som förbehållas mera bagatellarlade broll. "Vårdslösthäleri" eller liknande uttryck är att föredraga som brotisbenämning. Enligt RÅ:s mening ler det sig lämpligare alt skilja utden sektor som avses med förslaget lill ell särskill brott, förslagsvisbenämnt näringshäleri. Det karakteristiska för det förfarande som avses medförslaget är inte atl godset hänför sig lill visst förbrott utan att befattningtas med gods av visst slag eller under utövande av viss verksamhet och atldetta sker under vissa särskilda omständigheter. Det är alltså inte fråga om enpå grund av bevisläget modifierad form av häleriförseelse utan om en iförhållande lill häleriförseelsen artskild gärning. Allmänt sett är del frågaom elt förbud att om-sälla gods när vissa yttre omständigheter råder. Brott avdenna innebörd bör ges en särskild brotisbenämning och las in i särskiltlagrum. För ett sådant brott bör straffsatsen bestämmas i enlighet medförslaget. För grovt brott skall alltså kunna ådömas fängelse i högst två år.Med denna lösning saknas anledning införa särskilda bestämmelser om grovt brottnär det gäller häleriförseelse, vilket f. ö. framstår som en inadvertens. Liknande synpunkter framförs av Föreningen . När det gäller förslagets detaljer önskar föreningen vidare göra eltpar påpekanden. Uttrycket "särskilt värdefull egendom" anses varaväl obestämt. Del kommer i alllför stor utsträckning atl kräva förklaring imotivuttalanden. Svårigheten att exemplifiera uttrycket framgår redan av delanförda exemplet - förvärvet av en fabriksny färg-TV på . Det fårnog enligt föreningen anses tveksamt om sådan egendom numera allmänt anses somsärskill värdefull. En precisare formulering efteriyses därför. tveksam inför arbetsgruppens sätt att betrakta flera gärningar, somskett vanemässigl eller i större omfattning, som ett enda brott. Det står istrid med vederlagen metod att räkna anlal brott när det gäller nuvarandehäleri och häleriförseelse. Prop.1979/80:66 85 Överåklagaren i påpekar attändringen främst tar sikte på yrkes- och vanehälaren. Följaktligen kan enyrkes- eller vanehälare fällas till ansvar för omfattande försäljning avstöldgods och kanske dömas till ell kännbart fängelsestraff. I sådana fall ärdel ur språklig och pedagogisk synpunkt otillfredsställande altbrottsrubriceringen blir häleriförseelse. I och med alt ordet"förseelse" ingår i brottsrubriceringen kan allmänheten få denuppfauningen att del rör sig om bagatellartad brottslighet, vilket Ju inte allsär fallet. Alternativen är alt antingen konstruera ell hell nyttbrottsbalksbroll eller inordna ändringen under häleriparagrafen. Överåklagaren i anför alt delvid utvidgningen av bestämmelsen om straff för häleriförseelse uppkommerlaglekniska svårigheter. Lagrummet blir omfångsrikt och språkligt sett mindretillfredsslällande. Del stöter dessutom all etl grovt broll kallas förförseelse. 1 vart fall bör någon form av redigering ske. Straffbestämmelsen förgrovt brott kan t. ex. med fördel sällas sist i paragrafen med hänvisning lillbrott som avses i första siycket. Härutöver bör enligt överåklagaren påpekasatl om man jämför med andra ullryck för ekonomiska värden exempelvis i 8 kap.4§ BrB är det föreslagna ullrycket "särskill värdefull egendom" svårbestämt.Lagtexten bör ej i allt för stor utsträckning kräva förklaring i motiven.Arbetsgruppen har tänkt sig att exempelvis en fabriksny färgtelevisionsapparatskulle omfattas av slraffsladgandet. Denna uppfattning förefaller riktig. Dådet emellertid är tveksamt om sådan egendom numera allmänt anses som särskiltvärdefull föreslås en tydligare och mindre restriktiv formulering. Hovrätten över och ifrågasätter om delbehövs en särskild slraffskala för grova brott. Vidare förefaller del enligthovrätten språkligt något märkligt all tala om grov häleriförseelse, då ordelförseelse knappast för tanken lill grovt brott. Del bör enligt hovrätten räckamed en slraffskala som förslagsvis kan omfalla böler eller fängelse i högsl tvåår. Om särskild reglering av grovt brott anses nödvändig bör detta i överensstämmelsemed gängse systematik i BrB upptagas i en särskild mening. För all ytlerligareunderstryka att det föreslagna tillägget i häleriförseelsepa-ragrafen avser atlstraffbelägga gärning som innebär alt man - oberoende av om det faktisktföreligger förbrott - lar befattning med egendom under omständigheter som gerskälig anledning antaga atl egendomen frånhänts. annan genom brott, börtillägget upplagas i ett särskilt stycke. Hovrätten ifrågasätter om inte syftetmed lagförslaget att kriminalisera "vårdslös handel" skulle framgåännu klarare, om straffbestämmelsen infördes under en särskild paragraf ochbrottet erhöll en särskild rubrik. Hovrätten föreslår som brottsbeteckningvårdslöshet vid åtkomst av gods. För atl en person skall dömas för häleri är uppsåt ettnödvändigt rekvisit, vilket skiljer detta brott från häleriförseelse, pkpekarkommerskoUegium. Om den brottsliga verksamheten emellertid sker i en sådanomfattning 1979/80:66 86 som här förutsätts och är alt betrakta som yrkes- ellervanemässig, måste del enligt kollegiet anses troligt att uppsåt föreligger.Arbetsgruppen har också framhållit att bestämmelsen främst tar sikte påyrkeshälare och vanehälare .vilket enligt kollegiet talar för atl denföreslagna beslämmelsen ej bör inordnas under begreppei häleriförseelse.Kollegiet vill därför istället förorda den av arbetsgruppen antydda möjlighetenalt konstruera etl nytt brotlsbalksbrott. KoUegiet vill i detta sammanhanghänvisa till de brottsrubriceringar som förekommer på andra ställen ibrottsbalken, till exempel när del gäller bedrägeribrott eller tillgreppsbrott. Den föreslagna lagtextens uttryck "i annal fall"är enliglförmögenhels-broilsutredningen mångtydigt och kan utgå. Uttrycketinnebär dessulom alt stadgandet i 9 kap. 7§ I st. andra punkten enligtförslaget blir subsidiärt till stadgandet om häleriförseelse enligt försiapunklen, något som inte torde vara arbetsgruppens mening. Uttrycken"vanemässigl" och "i större omfattning" förutsätterbrottsflerhet. vilket måste föranleda en omredigering, eftersom uttryckenanvänds för att karaktärisera en enstaka gäming. Uttryckssätten synessammanhänga med arbetsgruppens syn på frågan när en handling skall utgöra elteller flera brott. Arbetsgruppens sätt att betrakta flera gärningar, som skettvanemässigl eller i större omfattning, som etl enda broll slår emellertid islrid med vedertagen metod atl räkna antal brott när det gäller nuvarandehäleri och häleriförseelse. Över huvud tagel kan sägas alt arbetsgruppensspecialmolivering lill ändringsförslaget innehåller en del uttalanden som kanifrågasättas. - I fråga om den föreslagna straffskalan synes del enligtutredningen helt omotiverat, att för nuvarande häleriförseelse skapa möjlighetatt döma till fängelse. Såvitt gäller den föreslagna nya typen avhäleriförseelse vill uiredningen endasl uttala, all del med hänsyn lillslraffmaximum inte bör komma i fråga att beteckna brottet som förseelse. har ingenting atl erinra mot att ensärskild straffskala införs beträffande grovt brott. Det kan emellertid enligttingsrätten ifrågasättas om inte brollsbenämningen "häleriförseelse"i så fall bör bytas ut, eftersom begreppet förseelse i allmänt språkbruk lordeuppfattas som en bagatellartad handling. En annan möjlighet skulle vara att tain den föreslagna bestämmelsen i en a-paragraf under ny brottsbenämning, exempelvisvårdslös befaUning med stöldgods. Denna lösning synes vara all föredra från lagieknisksynpunkt, efiersom den vedertagna häleriförseelsen och den nya brottstypenskiljer sig från varandra i fråga om kravet på styrkt förbrott. - Tingsrättenlar även upp en annan fråga som har nämnts i förbigående av arbetsgruppen.Tingsrätten erinrar om atl arbetsgruppen genom alt skärpa lagsliflningen sä attavsättningsmöjligheterna för stöldgods försvåras vill "hos aUmänhel enunderstryka vikten av försiktighet i handel och vandel så atl man inte tarbefattning med egendom som kan misstänkas vara stöldgods". På så vis avserman alt uppnå en minskning av tillgreppsbrollen. Mol denna bakgrund är detenligt tingsrätten svårt atl Prop.1979/80:66 87 förstå arbetsgruppens övervägande all skärpa det nugällande oaktsamhetskravet vid häleriförseelse lill etl krav på grovoaktsamhet. Tingsrätten vill bestämt avvisa tanken på en sådan skärpning. Avarbetsgruppens förslag framgår knappasl med önskvärd tydlighet, anför Göteborgstingsrätt, den skillnad som avses mellan rekvisiten för nuvarande häleriförseelseoch den nya gäming som för straffbarhel inte kräver aU förbroU styrks.TUlägget till 9 kap. 7§ BrB skulle enligt tingsrätten kunna få följandelydelse: "Delsamma gäller om del ej är styrkt au broU förelåg menförvärvandet eller mottagandet skell under omständigheter som gav skäliganledning antaga alt godset frånhänts annan genom broll, såframt gämingen sketti utövning av näringsverksamhet, vanemässigl eller eljesl i siörre omfallningeller avsett särskilt värdefull egendom. Brottslig gäming föreligger dock ejom den som överlät eller överlämnade egendom var behörig all förfoga överdenna." Tingsrätten vill även ifrågasätta om del är lämpligl alt anknytaden nya gärningen till brottet häleriförseelse. Den gäming som föreslåskriminaliserad synes inte vara av typen vårdslöshet. Objektivt sett skallsådana omständigheter föreligga, alt det finns skälig anledning antaga altnågot frånhänts annan genom broll, vilket egentligen är en utvidgning avhälerirekvisilen. Inser gämingsmannen att omständigheterna är sådana, bör handömas för häleri. Hade han endasl bort inse atl så var fallet, är fråga om etlculpöst beteende, nämligen häleriförseelse, men delta kan rimligen inteföranleda så strängt straff som arbetsgruppen har föreslagit. Tingsrätten anserdet därför rikligare all hu-vudbrollet häleri utvidgas lill all omfatta ävengämingar där förbrott inte kan styrkas men rimligen måste antas föreligga.Någon slraffskärpning i fråga om häleriförseelse behövs då inte. Om ävenrekvisiten för häleriförseelse behöver utvidgas på motsvarande sätt som förhäleri, fär anknytningen mellan de båda brotten ändras. har inte någol all erinra mol enförändring av sirafflalituderna vid allvarligare häleriförseelser. Renlprincipiellt förefaller dock brottsrubriceringen grov häleriförseelse intesärskilt välvald. Samfundet förordar därför all man söker finna annan lämpligbeteckning för brottsrubriceringen. Förslagel lill ändring i lagen om visst stöldgods m. m.tillstyrks eller lämnas ulan erinran av det slora flertalet remissinstanser. Enligt kommerskollegiet kan det inte ansestillfredsställande atl en person som förvärvat egendom under sådanaomständigheter atl godtrosförvärv inte kan göras gällande, skall betraktas somrättmätig innehavare enbart på grund av det faktum att rätte målsägaren inteär känd. Även framhåller atl den utvidgning av lagen omvisst stöldgods m.m. som föreslagits är välmotiverad. 1979/80:66 88 undviker man enligt tingsrätten det inte önskvärdaförhållandel all behöva återlämna gods, som med all sannolikhet är stöldgods,lill den hos vilken förvarslagande sketl. RÅ anser att ändringsförslaget inte går tillräckligtlångl. Enligt RÅ:s mening torde det inte vara nödvändigt alt begränsatillämpningen av stöldgodslagen lill fall då det är fråga om förvärv ellermottagande som sker i utövning av näringsverksamhet, vanemässigl eller eljesti siörre omfattning eller avser särskilt värdefull egendom. Det bör varatillräckligt all transaktionen sker under omständigheter som ger skäliganledning anta alt egendomen frånhänts annan genom brott. Rättssäkerheten fårhärvidlag anses tillgodosedd genom möjligheten att i efterhand visa all den somöverlåtit eller överlämnat godset var behörig atl förfoga över delta. Härtillkommer enligt RÅ den säkerhetsventil sora finns , nämligen atlegendomen inte skall tas i förvar när del är uppenbart obilligt. Hovrätten över och anför att förslagetställer ett alltför strängt beviskrav på egendomens innehavare. Hovrättentillstyrker atl stöldgodslagen ändras så atl del blir möjligt atl taga i förvaregendom som förvärvats eller mottagits under sådana omständigheter att detfinns skälig anledning antaga att egendomen frånhänts annan genom brott. Enligtförslaget kan dock innehavaren av egendomen undgå atl denna las i förvar, omhan kan visa atl den som överlåtit eller överlämnat egendomen var behörig atlförfoga över denna. Hovrätten menar att det här ställs alltför strängabeviskrav på egendomens innehavare i det enskilda fallet. I många lägen kan detför innehavaren vara svårt att förebringa full bevisning i nämnda hänseende.Del bör därför enligt hovrättens mening vara tillräckligt om innehavaren avegendomen kan göra sannolikt alt överlätaren ägde rätt förfoga över godset. Två remissinstanser, förmögenhetsbrotlsutredningen ochkonsumentverket. De betänkligheter som anförts mot frånfallandel av kravetpå förbrott vid häleriförseelse i vissa fall kan enXigtförmögenhetsbrottsutredningen även andragas mot förslagel om ändring islöldgodslagen. De uppställda kraven för att egendomen skall tas i förvar ärinte lillräckliga för all utesluta rättsförlust. Ändringsförslaget bryterenligt uiredningen ramen för slöldgodslagen. Grundförutsättning förlillämpning av lagen är all det inte kan faslslällas vem som enligtcivilrättsliga regler är ägare till egendomen. I de fall där del kan rådatveksamhet om huruvida den hos vilken godset anträffats åtkommit delta påärligt säll blir lagens tillämplighet beroende av om det kan bevisas att denneåtkommit egendomen genom något brott, t.ex. häleri (prop. 1974: 124 s. 52).Enligt det föreslagna liUägget i 1 § stöldgodslagen kommer lagen att omfattaäven egendom, belräffande vilken det är ovisst hur del förhåller sig medäganderätten. Det är, anför utredningen, anmärkningsvärt atl innehavaren avegendom, varom är fråga i tillägget, för fredande av sin påstådda äganderättåläggs atl prestera en bevisning 1979/80:66 89 angåenderätlen godset som kan vara svårare alt åstadkomma än vad som enligt gängsecivilprocessuella regler skulle krävas av honom. Konsekvenserna avlagändringen från civilrätlslig synpunkl är svåra atl överblicka. Frågan omändring av slöldgodslagen, som varit gällande endast tre och ell halvt år, fårenligt utredningen ses mot bakgrund av en hittills stundom myckel försiktiglagtillämpning av åklagare och domstolar. Nuvarande lag lorde räcka lill för allmyndighelema skall komma till rätta med sådana fall som då en person inneharbilradioapparater med avklippta anslul-ningssladdar eller etl flertalklädesplagg med kvarsittande prislappar etc. Del är tillrådligt all avvakta medändring i lagen, särskill om vid brottsbekämpningen häleribrottslighetenframdeles i högre grad än prioriteras. På anförda skäl avstyrkerförmögenhetsbrottsulredningen även förslagel om ändring i stöldgodslagen.Förmögenhetsbrotlsutredningen är emellertid på det klara med att del ärotillfredsställande all egendom, som med fog kan anlas vara åtkommen genombrott, ibland i brist på bevisning måste återiämnas till den misstänkte. Delsynes inte otänkbart att det är möjligt att komma tiUrätta med detta problemgenom någon form av ändring i stöldgodslagen, av mindre långtgående karaktär änenligt arbetsgruppens förslag. Möjlighetema härtill synes böra utredas närmare. 5 Godtrosförvärv av lösöre Arbetsgruppenhar uttalat atl från de synpunkter den har all beakia en skärpning avbestämmelserna om godtrosförvärv av lösöre är angelägen och aU liden nu kanvara mogen för statsmakterna atl förutsäUningslöst pröva om den nuvaranderegleringen bör ändras bl.a. för att bättre tillgodose kriminalpolitikensönskemål. Flertalet remissinstanser är positiva lill en sådan omprövning. Hithör RÅ, överåklagarna i och , länsäklagarnai och , hovrätten över och ,rikspoUsstyrdsen, kommerskoUegium, handelskammaren för och Västmanlandslän, konsumeniverkei, , polisstyrelserna i ochGöteborgs polisdistrikt, i , polisstyrelsen iNorrköpings poUsdistrikt, , Föreningen . FöreningenSveriges åklagare, , och . EndastJK, överåklagaren i åklagardistrikt, förmögenhetsbrottsutredningen,och är kritiska. Blandde positiva remissinstansema delar RÅ arbetsgruppens uppfattning om enförsiktig nedtoning av exstinktionsprincipen i vissa fall. Det torde enligthonom visseriigen förhålla sig så att risken för upptäckt och Prop.1979/80:66 90 straff är en betydligt starkare brottsförebyggande faktorän risken för att hälaren skall tvingas återlämna godset till den bestulne. Medhänsyn lill häleribrotlslighetens omfattning och förgrening bör man docköverväga om inte särskilda bestämmelser om godtrosförvärv av egendom som har frånhäntsägaren genom slöld, rån eller under utövande av grovt tvång bör införas som ettkomplement till en allmän godtrosregel som bygger på exstinktion. Frågan börenligtRÅ ytterligare utredas i lämpligt sammanhang. Även överåklagaren i Slockholms åklagardistrikttillstyrker arbetsgruppens rekommendation atl slalsmaklerna ånyo prövar fråganom en inskränkning av möjligheterna lill godlrosförvärv beträffande stöldgods.Hä-larens möjligheter atl få avsättning för sitt stöldgods skulle enligt honomsäkerligen minska om köparen av stöldgods ålades visa, all den som överlåtiteller överlämnat egendomen förvärvat denna på etl legalt sätt. En sådan regelskulle med stor sannolikhet medföra att presumtiva kunder skulle bli mindreangelägna att köpa egendom under misstänkta omständigheter, om de riskerar allfråntas egendomen. En lagsliftning i överensstämmelse med den nya norska exstinktsjonslovenbör övervägas, enligt överåklagaren i . Detta skulleenligt honom även möjliggöra samnordisk lagstiftning inom området. Hovrätten över och framhåller attinförandet av ett slraffstadgande som kriminaliserar förvärv eller mottagandeav gods under omständigheter som ger anledning lill antagandet att brottföreligger på nytt aktualiserar frågan om en Justering av reglerna för godtrosförvärvav lösöre till förmån för den som frånhänts egendom genom brott. Om avsteg görsfrån exstinktionsprincipen i vissa fall kan man räkna med alt den allmänpreventivaeffekten av den föreslagna straffbestämmelsen blir siörre. Hovrättentillstyrker därför atl frågan om godtrosförvärv av lösöre blir föremål för nyprövning. Den fortsatta behandlingen av förslagel rörande reglernaom godlrosförvärv synes enligt tveksam med hänsyn lill altriksdagen 1977 avvisade frågan. Emellertid synes Jusliiiedepartemenlets utkast lilllagrådsremiss i ärendet gå i den riktning som arbetsgruppens promemoria handlarom, nämligen åtgärder som försvårar handel med stöldgods. Mot dessa intentionerhar intet all erinra. Liksom arbetsgruppen fmner kommerskollegiet del angelägelalt diskussionen om en revidering av vissa exstinktiva godlrosförvärv avlösöre återupptas i syfte att lillgodose aktuella kriminalpolitiska behov. har ingen erinran emot all rättslägetbeträffande godtrosförvärv av lösöre klarläggs genom lagreglering. En sådanlag bör enligt verkets mening bygga på exstinktionsprincipen. Verket delar denuppfattning, som framförts i utkastet till lagrådsremiss i ämnet, alträtte ägaren skall ha lösningsrätt beträffande egendom som frånhänts honom genomstöld eller annal tillgreppsbroll. I dessa fall kan lösenbeloppet be- Prop.1979/80:66 91 stämmas enligt vederiagsprincipen på säll som förordals iutkastet till lagrådsremiss. I ljusetav en starkt tilllagande tillgrepps- och hälerikriminalilel kan det enligtStockholms tingsrätt inte längre sägas all godtrosreglema saknar belydelse förhäleribroltsligheten. Ålades köparen av stöldgods atl visa atl den som överiålileller överiämnat egendomen förvärvat denna på etl legalt sätt skulle säkeriigenhälarens möjligheter all få avsättning för sitt stöldgods minska och tänkbarakunder skulle sannolikt bli mindre intresserade av alt köpa egendom undermisstänkta omständigheter om de riskerade alt fråntas egendomen. En regel avdenna innebörd synes enligt tingsrätten inte behöva medföra några nackdelarför rätlslivel i övrigi om man från dess tillämpningsområde undantar förvärvfrån yrkesmässig försäljare med fasl försäljningsställe eller under därmedlikartade förhållanden. De inskränkningar i exstinktionsprincipens tillämpningsom föreligger redan enligt gällande lagstiftning - exempelvis återvinning ikonkurs och återgång av avtal som ingåtts med underårig eller omyndigförklarad- har inte, såvitt är bekant, förorsakat större olägenheter. Polisstyrelsen i anser atl enskärpning av bestämmelsema om godtrosförvärv av lösöre till förmån för den somfrånhänts egendomen genom broll borde leda till minskad handel med stöldgods,inte minst om lösenbeloppet skall beräknas enligt vederlagsprincipen.Anledning finns alt, såsom arbetsgruppen föreslagit, ta upp i vart fall dettaavsnitt av godtrosförvärven lill omprövning. a. rikspolisstyrelsenanfört atl en strikt tillämpning av vindikationsprincipen möjligen skulleförsvåra avsättningen av stöldgods och bidra lill all hämma hälaresverksamhet, men alt risken för uppläckt och straff sannolikt är en betydligtstarkare brottsförebyggande faktor. Mol denna uppfattning finns i och för siginget atl erinra. Utvecklingen har dock visat atl upptäcktsriskenär försvinnande liten och knappasl kan påräknas öka. Nya överväganden tordedärför böra ske. Arbetsgruppens synpunkter på en skärpning av beslämmelsernaom godtrosförvärv av lösöre är beaktansvärda, anför polisstyrelsen i Göteborgspolisdistrikt. Även om exslinklionsreglerna sedan mitten av 1800-lalettillämpats beträffande stöldgods, hardock enligt polisstyrelsen sedan dessskett en utveckling i olika avseenden i samhället innebärande atl del ej längreförefaller lika säkert atl exslinklionsreglerna skall ha företräde framför vindikationsreglerna.Brottsligheten har särskill ökat väsentligt och en slor del avökningen ligger på slöldbrollen. Som starka argument för all bibehålla exstinktionsprincipenhar hänvisats till den allmänna omsättningens intresse samt möjligheterna förägaren att i mycket stor utsträckning kunna trygga sig genom försäkring. Moldessa argument talar betydelsen av atl kunna minska möjligheterna förbrottslingarna atl finna avsättning för del stulna godset genom all tvinga förvärvareav lösöre lill större försiktighet och noggrannhet som exempelvis atl ej köpagods på Prop.1979/80:66 92 sådana platser eller i sådana affärslokaler, där normallsett sådant gods ej saluföres. Möjligheterna att skydda sig genom försäkringhar försämrats genom att försäkringsbolagen höjt självriskerna ochförsäkringspremierna siigit alltmera, vilket medfört att den enskilde börjatöverväga huruvida han kan bibehålla sitt försäkringsskydd. Polisstyrelsen tillstyrkeratl frågan om en inskränkning av möjligheterna lill godtrosförvärv beträffandestöldgods på nytt prövas av statsmakterna. Det kan ifrågasättas om ej samtidigtbör övervägas om inskränkningarna även bör gälla gods som åtkommils genom annalbrott än slöld och rån. i finner arbetsgruppensönskemål alt frågan på nytt tages upp motiveral med hänsyn lill tillgreppsbrottslighelensutveckling. Med beaktande av de alll tyngre vägande kriminalpolitiska synpunkternaoch det starka intresset av nordisk rättslikhet i frågan anser länsstyrelsenall en uppmjukning av nu gällande exstinktionsprincip bör övervägas. När del gäller rällen för den som förvärvat stöldgods igöd tro att få behålla det intar en särställning, konstaterar våra nordiska grannländer lillerkännesinte en godtrosförvärvare någon sådan rält och detla oaktat om länderna kansägas hylla exstinklions- eller vindikationsprincipen. Del slår enligt Folksamklart alt del starka godlrosskydd som den svenska ståndpunkten medfört i eninte obetydlig grad bidragit lill all göra tillgrepp lönande. bör delockså ha ökat riskerna för en inströmning av stöldgods över gränserna.