prop · G303119 · 1979-12-31 00:00:00 — Om någonmotsvarighet till angivna föreskrifl inte kummer att medtagas i den nya preskriptinnslagenbör enligt kollegiets mening en molsvarighet till propositionsförslaget 3 §införas att gälla även i fall av tioårig preskriptinn. 3.1.3 RSV: RSV ifrågasätter nm det flnns behuv atl kunnaavtala um förlängning av preskriptinnstiden. Samma verkan sum sådant avtal nås enklare genum att gäldenären erkänner skulden eller bnrgenären erinrar honom nm fnrdringen. Det i prup. 1976/77: 5 s. 216 angivna exemplet på si tuatinn där förlängning kunde tänkas kumma till användning turde vara så uvanligt att en sådan möjlighet förefaller umntiverad. Man turde kunna förutsätta att bnrgenär i den situatiunen kan furmulera sin erinran så, att den endast anger alt fordringen enligt hans mening alltjämt består. Sådan erinran synes inte behöva "störa" förlikningsförhandlingar mer änsärskilt avtal nm förlängning av preskriptinnstiden. 12 § andra stycket bör således utgå och preskription skallkunna uppskjutas endast genom avbrytande som sägs i 5 §. 3.1.4 : Förslagets 12§ förefaller in te ha fått en lycklig utformning. Ä ena sidan skall avtal om all fordran ej kan preskriberas vara ogiltigt, men å andra sidan skall frånsett fordringar mot konsument föriängning av preskriptionstiden få ske utan inskränkning (enligt motiven s. 117, av lagtexten framgår inte detta med önskvärd tydlig het). Denna möjlighet till förlängning till ett visst antal år, exempelvis 50 eller 100, urholkar naturligtvis kraftigt ogillighetsregeln i 12 § första styc ket. 3.2 Skadeståndsfordringar m. m. 3.2.1 Kammarkollegiet: Såviu gäller slatens anspråk på arvsskaUoch gåvoskaU kan den föreslagna 3 § i preskriptionslagen tänkas föranleda ensvårighet. Därmed sammanhänger som följer. - anses anspråket på skatt avförevarande slag bli preskriberat efter skattskyldighetens in- 10 1979/80. Prop.1979/80:119 146 trade,och så länge kvarstår följaktligen skyldigheten att deklarera. Men ti- Remissamman-denför preskription av ålal för underlåtenhet alt deklarera börjar inte löpaställning förrän från den tidpunkt då deklarationen skulle ha ingivits, och detkan därför hävdas, atl åtalet kan äga rum efter del skattskyldighetinträtt; och om det då stadgas all furdran på skadestånd i anledning av underlåtandetalt deklarera inte preskriberas före liden för uigång av åtals-preskriplinneller således förrän från skattskyldighetens inträde förflutit , kan detgöras gällande att urakflåtenheten att deklarera givit staten en fordran påskadestånd och att denna fordran inte preskriberas förrän vid tnlvårsfristens uigång.Den uklarhet som härigenom kunde uppkomma bör undanröjas ålminstone genom ett motivutlalande. 3.2.2 handelskammare: Även om den normalapreskriptionstiden för andra fordringar ån konsumenifordringar skall vara tioår kan det undantagsvis finnas speciella situationer där en längrepreskriptionstid erfordras. Framför allt gäller detta vidskadeståndsfordringar som hänför sig till områden med påtaglig risk förfördröjda skador t. ex. produkt- och miljöskador. Enligt kammarens bedömningbör därför, såsom också föreslås i betänkandet, undantagsvis beslämmelse omlängre preskriptionstid kunna införas i särskild författning. 3.2.3 : Utgångspunkten förpreskription av fordran på skadestånd i utomobligatoriska förhållanden kan förnärvarande ge upphov till åtskillig ivekan, framför allt därför atl vidutdragna hän-delseföriopp så många olika tidpunkter kan komma i fråga. Dettatorde vara en av de väsentliga svagheterna i nu gällandepreskriptionslagstiftning. Ämnet har indirekt betydelse förförsäkringsverksamheten, genom att skadeslåndsskyldighel ofta är täckt avansvarsförsäkring eller liknande försäkring och det är av vikt, alt inleförsäkringstagare har elt kvarstående skadeståndsansvar efler del attförsäkringsskyddet upphört. Kommittén anser det därför önskvärt att vidlämpligt tillfälle preskription av skade-ståndsfordringar uppmärksammas vidlagstiftningen. 3.2.4 TCO: Utredningen pekar bl. a. på (sid. 59) att densom är berättigad till ålderspension på grund av en anställning, som han harlämnat tidigare än före pensionsålderns inträde, behöver vidtapreskriptionsavbrytande åtgärd för att bevara rätten till pension, såvida intepensionen är iryggad genom pensionsförsäkring. Då det enligt utredningen intekommit fram några olägenheler med denna ordning, föreslår utredningen intenågra särskilda preskriptionsbestämmelser i fråga om pensioner. TCO delar inteutredningens uppfattning om att preskriptionsbestämmelsema skulle saknabetydelse när det gäller pensionsfordringar. Det finns fortfarande kvar pensionsutfästelsertill äldre personer vilka inte är tryggade genom försäkring. a. inom SlFsverksamhetsområde har det förekommit att arbetsgivare vägrat att utge pensionmed hänvisning till att pensions-kravet var preskriberat, eftersompensionsutfästelsen gjorts nch sedermera inte fömyats.I fråga nm pensioner bör därför - enligt TCOs mening - preskriptinnstiden intebörja löpa förrän den pensiunsberättigade kan lyfta pensinnen. 3.2.5 : Förbundetinstämmer i att det i allmänhet bör accepteras att fordringar snm ej kan görasgällande förrän ändå preskriberas fråntillkomsten. Som framhålles i promemorian vore det emellertid högstotillfredsställande om en pensionsberättigad kunde gå miste om pension, därföratt han intjänat den före pensioneringen och därefler underlåfltall avbryta preskription. Även om risken för att så skall ske inte är så stor,ef- 1979/80:119 C, .. 147 tersom de flesla pensionskrav är försäkrade varvid andra preskriptionsreg- Remissamman-ler gäller, anser Jurist- och Samhällsvetareförbundel atl det ändåbör över- ställning vägas alt införa en speciell tilläggsregel, att pensinnskravej preskriberas förrän exempelvis efter det att kravet första gångenkunnat göras gällande. 3.3 Fordringar på bank o. d. 3.3.1 Bankinspektionen:Beträffande den närmare beräkningen av preskriptinnstiden för furdringar påbank har i prumemnrian uttalats att principen bör vara atl preskriptinn aldrigskall inträda lidigare än tiu år efler det att insättning eller uttag påbankräkning senasl gjnrdes. inspektinnen vill instämma i vad sålunda anförts ncherinra nm sitt uttalande i yttrandet , i vilket inspektionen framhöllmöjligheterna för insättare att när snm helst hns banken begära t. ex. saldnbeskedeller införande av ränla, vilkel i detta sammanhang innebar att banken erkändefurdringen. Elt sådant erkännande får alltså anses ha preskriptionsavbrytandeinnebörd. Någon anledning atl utgå från att bankerna skulle tillämpapreskriptionsreglerna på annat säll och därigenom få möjlighet atl åberopapreskription redan innan lin år förflutit från senaste insättning eller uttagföreligger inle enligt inspektionens mening. 3.3.2 TCO: Som framhållesi ulredningen torde de flesta insättare vara helt okunniga om att derasbankfordringar preskriberas enligt huvudregeln om tioårig preskription. De somhar satt in pengar på bankräkning ser det som närmasl självklart att de skallha en ovillkorlig rätt att få tillbaka de pengar som de har satt in. För altinte insättare - det rör sig kanske här mesl om gamla personer - ska behövalida rättsförlust vill TCO föreslå all bankfnrdringar undantas från de allmännapreskriptinnsbestämmelserna på sätt sum föreslagils i prnp. 1976/77: 5. Dåsamtliga banker utnyttjar datnrer för sin reduvisning kan det knappastmedföra de betydande ulägenheter atl ha kvar gamla knnton som bankernatidigare gjort gällande. Önskar bankerna avveckla outnyttjadekonton finns det enligt propositinnen nckså möjlighel att nedsätta inneståendebelupp hus överexe-kutnr. Inte heller en sådan åtgärd bör vara så betungande,att den inte skulle kunna tillgripas i de fall del finns ell absolut behuv avatt avveckla knn-tun, snm stått nutnyltjade . 4.1.1 Kammarkollegiet:Vad beträffar frågan hur preskription av anspråk på arvsskatt skall kunnaavbrytas, bör den föreslagna 5 § 2 omformuleras lill "gäldenären erhållerskriftligt krav eller skriftlig erinran om fordringen". Den föreslagna avfattningenkan nämligen tänkas föranleda invändningen alt beskattningsmyndigheien inte är"borgenären". 1 övrigt lorde frågor um sättet för preskriptinnsavbrnttfå överlämnas åt praxis. 4.1.2 Bankinspektionen:I sitt lidigare nämnda remissyttrande framhöll bankinspektionen alt den i 1975års promemoria föreslagna förkortade preskriptionstiden och de skärpta kravenpå preskriptionsavbrott inte fick leda till att man försvårade för borgenärenatt göra sill rättmätiga krav gällande eller att man utsatte gäldenären föronödigt obehag i samband med Prop.1979/80:119 148 alt kravet framställdes. Inspektionen framhöll också attde strängare be- Remissamman-stämmelser som i dessa avseenden fanns i särskildlagstiftning inte utan ställning vidare kunde läggas till grund för likartaderegler i alla preskripiionssam-manhang. Bankinspektionen framförde särskiltbetänkligheter mol förslaget att låta preskriptionsavbrott genom rättsligaåtgärder bli tillämpligt även i fråga om fordringar på bank. Mot denna bakgrundhälsar inspektionen med tillfredsställelse att del nu framlagda förslagel inteupptar något krav på att borgenären skall vidta rättsliga ålgärder för attavbryta preskription. Inspektionen har i och för sig ingen erinran mot förslagetatt preskrip-liunsavbrutl skall anses ha skett genum all krav eller erinran um fnrdringengjurts skriftligen. 1 vissa fall burde del dnck kunna vara lillräckligt atl detstyrks att preskripliunsavbrutt skett på annal sätt, t. ex. i vittnens närvaro.Inspektinnen vill uckså erinra um vad snm anförts i fråga um preskriptinnsavbrnttnär det gäller fnrdringar på bank! 1 sistnämnda avseende förutsätter inspeklionenatt det i promemorian upptagna förslaget atl krav eller erinran skall skeskriftligen inle avses gälla preskriptionsavbrytande åtgärder beträffandeinsättning eller uttag på bankräkning. Med hänsyn till det nu anförda bör etttillägg till den föreslagna preskriplionslagen övervägas av innebörd atlpreskription avbrytes genom att - förutom vad som föreslås i 5 § 1-3 i lagförslagel- borgenären i övrigl förebringar godtagbar bevisning om fordringen. 4.1.3 RSV: Frågan om preskriptionsavbrott i samband med gäldenärenskonkurs, när konkursen handläggs enligt 185 § konkurslagen, bör enligt RSVsmening diskuteras närmare. Det lorde i sådana fall vara relativt uftaförekommande alt svårigheler möter all förmå konkursgäldenären atl fullgörasin edgångsskyldighel. Med tanke på silualioner när edgången sker först efteren eller helt uteblir anser RSV därför den i prop. 1976/77:5 s. 159angivna lösningen (preskriptionsavbrott skulle ske först när gäldenärenbeedigar buuppleckningen) inte hell liilfredsslällande. Verkel ifrågasätter nminte ingivande av bnuppteckning lill kunkursduma-ren i fatligkunkurs bör, beträffandede fnrdringar snm upptagits i buuppleckningen, jämställas med sådana åtgärdersom enligt 5 § 3. medför pre-skriplionsavbrutt. Preskriptiunsavbrntl skulle dåinträffa både när kun-kursgäldenären själv inger förteckningen över sina lillgångaroch skulder och när gode mannen gör detta. Konkursgäldenärens beedigande av bouppteckningenskulle ha belydelse endast för frågan om full ny preskriptionslid skulle löpafrån del förfarandel avslulas eller om tilläggsfrist enligt 7 § andra slyckelskulle bli tillämplig. Självfallet kunde beedigandet också jämställas mederkännande av fordringen. Mot här föreslagen ordning kan invändas att preskriptionsavbrottleoretiskl kunde tänkas ske ulan alt varken borgenär eller gäldenär harvetskap därom. Den offentlighet som konkurs innebär och som allmänt anses följaav alt en handling inges till domstol e. d. lorde dock göra det berättigat allbouppteckningen som sådan i denna situation medför i vart fall ett uppskjutandeav preskriptinn. - Hurpreskriplinnsfrågan skall bedömas i samband medinträffad falflgkonkurs torde för övrigt få övervägas på nytt nm konkurslagkummitlénsförslag um mindre knnkurser kummer all genumföras. 4.1.4 i : Vad beträffar preskriptinnsavbrottvore det av värde med mera ingående mntivuttalanden. Särskilt gäller detta preskriptinnsavbrytandeåtgärder i samband med verkställighet hns KFM. Prop, 1979/80:119 I49 4.1.5 i : Utredningensförslagetnm pre- Remissamman- skripliunsavbruti genom skriftlig erinran tillstyrkes av krnnofugdemyndig- ställning heten. Det är påkallat att införa strängare bestämmelser nm de åtgärder bnrgenärermåste vidtaga för att avbryta preskriptinnen. Enligt förslaget kan preskriptinn avbrytas gennm atl bnrgenärenansöker nm verkställighet. Det är av vikt atl i mutiven uttalas huruvida därmedavses en fullständig ansökan snm kan ligga till grund för verkställighet. Enslutlig prövning av verkställbarheten sker först efter en fullständig ansökan.Del är inte uvanligt atl bnrgenär lämnar anstånd med verkställighet uchsedermera återkallar - kanske en ofullständig - ansökan. I denna del ansesförslaget mindre lämpligt, då risk kan föreligga för missförstånd beträffandehuruvida preskriptionstiden förlängs eller inte. 4.1.6 i : Vad beträffarhandläggning en hos kronofogdemyndighet föreligger preskriptionsavbrott när gäldenä ren bevisligen delgivils underrättelse om kravet. Samma sak anses gälla underrättelse per telefon med efterföljande tjänsteanteckning i akten. Vi dare utgör en utmätningsförrättning preskriptionsavbrott men ej etl miss lyckat utmätningsförsök där gäldenären ej bevisligen delgivits kravet. Enligt förslaget skall nu redan ansökan om verkställighetmedföra preskriptinnsavbrott, varvid det saknar betydelse om gäldenären vid utmät-ningsförrätlningenvisar sig ha utmätningsbara lillgångar eller ej. En annan sak härvidlag skullevara att en ansökan om verkställighet inte alltid skulle leda till ny fullpreskriptionstid. Del lalas exempelvis om det fall borgenären återkallaransökningen innan gäldenären fått del av denna. 1 sådant fall skulle inte nypreskriptionslid börja löpa ulan denna skulle beräknas enligt 7 § andrastycket. Alla hos kronofogdemyndigheten förekommande fall äremellertid inte lika entydiga. underrättar normalt ominkomna mål genom all per post tillställa gäldenären en underrättelse. Oftainkommer dock inget skriftligt erkännande från gäldenären. 1 sådana fall söksdenne personligen för delgivning. Är han inte hemma nedlägges en underrättelsei brevlådan. är således gäldenären ej bevisligen delgiven.Därefter utsätts målet flll verkställighet viss dag. Är gäldenären inte hemmabereder sig kronoassistenten tillträde lill våningen, lokalen etc. med hjälp avlåssmed. Sker då utmätning anses preskriptionsavbrott föreligga. Ett bevis omvad som utmätts lämnas kvar på platsen. I de fall däremot då någonutmätningsbar egendom ej anträffas har tidigare ansetts atl preskriptionsavbrottej skett. Humvida någon ändring i denna fråga nu föreslås är tveksamt. Ettklarläggande uttalande på denna punkl erfordras. 1 detta sammanhang kan även pekas på förfarandet vidutmätning i överskjulande skatt. DeUa sker dalamässigt. Även i dessa målsändes en underrättelse med posten till gäldenären. I de fall erkännande ejkommer i retur söks gäldenären för personlig delgivning men han blir som regelej bevisligen underrättad om den begärda verkställigheten. Bevis om utmätningensänds med poslen respektive gäldenär. En hel del av dessa försändelser kummeri retur. Skall preskriptionsavbrott anses föreligga när beviset inte kommer iretur och således ej när del kommer i retur eller skall preskriptinnsavbrottöverhuvudtaget inte kunna grundas på en sådan utmätning om gäldenären ejbevisligen fått del av beviset. Även detta är frågor snm tnrde kunna klarläggasgenum uttalande i samband med eventuell proposition. 4.1.7 handelskammare: Vad härefter angårpreskriptionsavbrott innehåller betänkandet elt förslag om alt enbart munfligerinran om 1979/80:119 150 fordran inte längre skall var tillräckligt för preskriptionsavbrott.Istället Remissamman-skall krävas all borgenären åtminstone tillställer gäldenärenett skriftligt ställning krav eller en skriftlig erinran om fordran. Denföreslagna ändringen kan antas förbättra bevismöjligheterna i sådana fall därfråga uppkommer om preskriptionsavbrott har skell eller inle och kan därförtillstyrkas av handelskammaren. 4.1.8 : F. n. saknas uttryckliga beslämmelserum förhållandet mellan preskriptiun uch kunkurs resp. ackurd. Om en borgenärinleder etl rättsligt förfarande mot gäldenären. medför detla preskriptionsavbrott.Med inledande av rättsligt förfarande lorde bl.a. avses att konkursansökangörs. Vidare anses i praxis och dnktrin t. ex. bevakning i kunkurs hapreskriptionsavbrytande verkan. Genum nu föreslagna regler i 5 § 3 skulle dessaprinciper lagfästas. 1 sitt yltrande över prumemnrian (Ds Ju 1975:11) Preskriptiunuttalade knmmittén all en kunkurs i preskripliunshänseende burde ha verkanförst i och med atl den beslutats och inle redan genom alt ansökan därom gjorls.Detta ställningslagande föranleddes av den promemoria föreslagna 6 Senligt vilken en fnrdran på den snm begärts i kunkurs inte skulle preskriberasföre bevakningslidens utgång eller, um kunkursansökan inle ledde lillbevakningsförfarande eller knnkursen avslutades före bevakningslidens utgång, lidigaslelt år efler det rättsliga förfarandet avslutades. Med den nuföreslagna urdningen gör sig den tidigare framförda ståndpunkten inte längregällande utan konkursansökan bör, som föreslagils, likställas med annan ansökanum rättsligt förfarande mnt gäldenären. 1 förslagel berörs inle frågan um efterbevakning. Som knmmitténanmärkte i sitt tidigare yttrande måsle emellertid förutsättas atl efterbevakningskall ha preskriptiunsavbryiande verkan på samma sätt snm vanlig Promemnrieförslaget ulgår från gällande kunkurslag. Knmmitténhar i betänkandet (SOU 1977: 29) föreslagit en ny ordningför handläggning av mindre konkurser. Det nya förfarandet har beräknats kommatill användning i mer än tre fjärdedelar av alla konkurser. Någotbevakningsförfarande skall inle förekomma i mindre konkurser, vilket innebärall vad som sägs i 5 § 3 om bevakning av fordran inte blir tillämpligt i sådanakonkurser. Om kommitténs förslag genomförs kan del övervägas huruvidaupptagande av en fordran i utdelningsförslag i mindre konkurs skall hapreskriptionsavbrytande verkan på samma sätl som bevakning av fordran i ordinärkonkurs. Det kan också ifrågasättas om inle en borgenär som hosförvaltaren åberopal sin fordran i mindre konkurs skall anses ha avbrutitpreskription på samma sätt som borgenär som bevakat fordran i ordinär konkurs.Bevakningsbestämmelsen skulle med andra ord här tillämpas analogt. Frågan blirav betydelse endast om fordringen inle tagits med i konkursbouppteckningeneller utdelningsförslaget. Om den upptagits i bouppteckningen och dennadärefter beedigats av gäldenären måste detta vara ett sådant erkännande somavses i 5 § 1 i förslaget. Ett motivutlalande på denna punkt är önskvärt. Vadnu sagts angående beedigande av kunkursbuuppteckning gäller även beträffandebeedigande av bnuppteckning vid förhandling om offentligt ackord. När det i 5 § 3 talas om ackordsförfarande avses härmeduppenbarligen endast sådant offentligt förfarande som äger rum enligtackordslagen, alltså ej underhandsackord (jfr motiven s. 110). Möjligen börlagtexten här förtydligas. 1979/80:119 151 Av6 § tredje stycket lagen om statlig lönegaranti vid konkurs jämförd Remissamman-med101 § fjärde stycket konkurslagen framgår att förvaltaren skall för ställninaborgenärens räkning bevaka klar fnrdran sum omfattas av lönegarantin. En sådanav förvaltaren gjord bevakning torde utan särskild föreskrift även i preskripliunshänseendekumma bnrgenären till gudu. 4.1.9 Försäkringsrätlskommittén:Försäkringsavtalslagen innehåller i 15 § en preskriptionsregel för försäkringsgivares fordran på premie i en särskild situation. Denna regel torde inle beröras av lagförsla gel. 1 övrigt regleras preskriptionen av fordran på grund av försäkringsav tal - såväl fordran på premie som fordran på försäkringsersättning - av 29 § försäkringsavtalslagen. Bestämmelsen föreskriver en treårspreskrip tion, som avbryts genom väckande av lalan. Inte heller denna bestämmel se torde påverkas av förslaget. Den praktiska olägenheten av att beträffan de fordran på försäkringspremie mot konsument förutsättningarna för pre skriptionsavbrott skiljer sig något från vad som eljesi gäller för fnrdran mot konsument torde inte vara stor. 1 praktiken lorde preskriptionsavbrott be träffande fordran på premie vara sällsynt. 4.1.10 : För preskriptionsavbrottfrån borgenärens sida genom erinran till gäldenären upptas i promemorian, tillskillnad från gällande rätt, krav på skriftlighet. Förbundet delar, liksomtidigare, uppfattningen att reglema om preskriptionsavbrott bör skärpas. Den nuföreslagna ordningen synes väl avvägd och förbundet - som hyste vissa betänklighetermot fldigare framlagt förslag om krav på inledande av rättsligt förfarande -tillstyrker förslaget. 4.1.11 Föreningen : Föreningen villockså att kraven på formerna för preskriptionsavbrott från borgenärens sidaskärps. Det är oflllfredsställande att del nu framlagda lagiextförslagetutsäger t. ex. endast att preskriptionen avbryts genom att borgenärentillställer gäldenären skriftligt krav. Om inte gäldenären genom avbetalningeller eljest erkänt fordrans existens , bör det rimligenkrävas av borgenären att denne låter verkställa delgivning eller iförekommande fall surro-gatdelgivning inom femårsperioden. 4.1.12 Övre lokalavdelning av FöreningenSveriges kronofogdar: Av 5 § punkt 2 framgår att preskription avbryts genomatt borgenären tillställer gäldenären skriftligt krav eller skriftlig erinranom fordringen. Attdetta bör ske bevisligen torde vara en förutsättning för preskriptionsavbrott.Detta framgår ej av lagtexten. Till undvikande av missförstånd börförtydligande ske. Enligt5 § punkt 3 avbryts preskription bl. a. genom att borgenären åberoparfordringen hos exekutiv myndighet. Det är tillfredsställande att redan ansökanom verkställighet medför preskriptionsavbrott. Härigenom slipperkronofogdemyndighet från speciella bevakningsrutiner och kan även handläggamålen utan iakttagande av särskild förtur. Förslaget medför även atl ny fullsländigpreskriptionslid börjar löpa så snart gäldenären fått del av borgenärensansökan och att det för preskriptionsavbrott är likgiltigt om gäldenär vidutmätningsförrättning har utmätningsbara tillgångar ellerej. 4.1.13 : Om fordran påstås vara preskriberad måste givetvis borgenären visa alt preskriptionsavbrott har skett. Parterna hamnar dock inte i ett bättre bevisläge endast av den anledningen att bor genären gör en skriftlig erinran om fordringen. Alltjämt måste borgenären visa att gäldenären fått del av kravet. Däremot ökar man borgenärens ad ministrativa handläggning, vilket knappast kan vara till gagn för konsu- Prop.1979/80:119 152 Vi får därför föreslå att även en muntlig erinran nmkravet är till- Remissamman- fyllest för att preskriptionsavbrott skall inträda. 4.1.14 LRF: Deföreslagna bestämmelserna om preskriptionsavbrott överensstämmer i huvudsak medvad som är gällande. Den förändring som föreslås, nämligen alt utnmrättsligakrav nch erinringar i preskriptinnsavbrytande syfte skall ske skriftligen är mnliverad.Framställs krav eller erinran i skrift minskar risken för tvister nm huruvida preskripiinns-avbrnllskett ellerej. 4.1.15 Svenska handelskammarförbundet:Beträffande förslagets 5 § vill förbundet ifrågasätta um inte gäldenärserkännandeav furdran gennm knnkludent handlande annat än eriäggande av ränta elleramortering borde medföra preskriptionsavbrott. Av specialmotiveringen framgårinte klart vad som avses gälla i detta hänseende. Lagiextförslaget tycksnärmast peka mul en restriktiv tnlkning vilket kan leda till rättsförlusterför den bnrgenär som inte framställer skriftlig erinran därför att han genum gäldenärenshandlande fått klart för sig att den sistnämnde är medveten om fordran. 4.1.16 Hovrätten för Nedre : Hovrätten finnerordet "annars" i 5 § 3 i detta sammanhang mindre lyckat.