prop · G3031 · 1979-12-31 00:00:00 — Begreppet narkolika bör definierasenligl beslämmelserna i narkolikaförordningen (1962:704). Därmed faller bl. a.thinnersniffning och sådana vanebildande läkemedel som av inlehar (hunnit) klassats som narkolika uianför. Av paragrafens ordalydelse följeratt det skall föreligga kausalitet mellan missbruket och vårdbehovel. Del ärnödvändigl all noggrant avgränsa de situationer då vård med slöd av lagen fårkomma i fråga. En sådan avgränsning sker genom all del i lagrummet anges alldel skall föreligga ell Irängande behov av avgiftning och psykiatrisk vård isamband med denna för alt patienten inle skall skadas allvarligt till sin hälsaeller annars ulsällas för fara lill livel. Vård med slöd av 2 S kan såledeskomma i fråga först vid ett sådanl missbruk som medför en klarl ullalad riskför missbrukaren. Det kan här vara fråga om sådana av missbrukel förorsakadeorganiska skador som kräver omedelbar vård. Den silualionen kan också föreliggaatt missbrukel har lell lill alt den vårdbehövande är i stånd allsjälv tillgodose sådana elementära behov som är nödvändiga för alt upprätthållalivsfunktionerna. Vård med slöd av 2 S kan inleberedas patienten på den grund all han är farlig för annan. Del innebär altbehovet av värd i sådant fall fär prövas från de förulsällningar som anges i I§. Den som är intagen för vård medslöd av 2 S får i enlighel med beslämmelserna i 13 S hindras atl lämnasjukhusel och i övrigl underkastas del tvång som är nödvändigt med hänsyn lilländamålet med vården eller för all skydda honom själv eller omgivningen. 1 13 Smedges således ivång vid fariighei mol annan även i 2 S-fallen. Irots atl deltainle ulgör inlagningsgmnd. Patienten kan däremol inle I.ex. vägras uiskrivningpå den grund all han är farlig för annan. Bestämmelserna i denna nya paragrafhar delvis förts över från I S iredje och fjärde slyckena och från 2 S. Vi har inle funnillillräcklig anledning all som LSPV-gruppen föreslår ändra den uppräkning som nufinns i 1 § iredje slyckel om vid vilka sjukhus vård med slöd av lagen fårbedrivas. Däremol anser vi i 1979/80:1 ,88 likhel med LSPV-gruppen och fiera remissinsianser all LSPVäven bör kunna tillämpas vid vissa andra vårdinstitutioner. Del börda varafråga om institutioner som i fråga om verksamhetens innehåll, organisation ochslandard har sådan karaklär atl de kan jämställas med verksamhelen vid sjukhus.En bestämmelse har lillagls om all värd i den mån regeringen förordnar fårbedrivas även vid annan vårdinstilution. Tanken är att till de psykiatriskaklinikerna kunna knyla vårdinstitutioner, där patienter som inte har behov avklinikens alla resurser kan beredas fortsatt vård. Som har framhållits i denallmänna motiveringen blir del möjligi all patienter som bereds värd med stödav 2 S efler avgiftning på sjukhusel kan föras över lill dl behandlingshem förforlsall rehabilitering. Det bör tilläggas att avsikten med atl knyla envårdinstitution lill psykialrisk klinik inle är all inslilulionen därmed skalltillföras kliniken som en särskild avdelning. Del är ell allmänl önskemål alt denvård som ges patient med slöd av LSPV skall knyias lill patientens lillslåndoch inle lill kliniken eller sjukhusel. Palienlens lillslånd kan således krävaall han bereds värd på annan klinik än psykialrisk. De nuvarande beslämmelsernaförsvårar emellertid en sådan tillämpning. Som har framgäll av den allmännamotiveringen är överiäkare ansvarig för vård enligt LSPV. Av beslämmelserna iSjvL följer alt vård med slöd av lagen skall beredas paiienlen på klinik därdel finns en överläkare i psykiatri. I syfte att skapa bättre förutsätlningarför all kunna bereda patient vård vid somatisk klinik eller annanvårdinslilulion har i undru styckel öppnats möjlighet för regeringen ellermyndighet som regeringen beslämmer att uppdra åt annan läkare atl svara förtillämpningen av LSPV vid klinik eller institution, där det inle finns enöverläkare i psyki-alri. Efler regeringens beslämmande kan säledes enpsykialrisk konsull svara för tillämpningen av lagen på samma säll som en sådankonsult svarar för annan psykialrisk vård uianför sjukhusel. Enligt förslag skullesjukvårdsstyrelse kunna uppdra at läkare all svara för tillämpningen av lagen.Psykiatriska nämnden uttalade i sitl remissvar belräfftinde detla förslag bl.a.alt det inle kan komma i fråga atl överlämna åt sjukvårdshuvudmannen allbeslämma vem som skall förda de för rättssäkerheten utomordentligt viktigaprövningarna enligt LSPV, vare sig del gäller somatisk klinik eller sjukhem förpsykiskl sjuka. Dessa prövningar släller krav på specialislkompelens avseendepsykiska sjukdomar, I kravet på all den beslulande läkaren i princip skall varaöverläkare i psykiatri ligger enligl psykiairiska nämndens mening en av de:viktigaste rällssäkerhelsgaranlierna. Vi ansluler oss med vårl förslag lillpsykiairiska nämndens bedömning. Vi anser all regeringen bör gesocialstyrelsen bemyndigande att fatta beslut i dessa frågor. Bemyndigandet börulformas så all del blir möjligt för styrelsen all ge förordnande som ärgenerelll för läkare inom ell vissl sjukvårdsområde. 1979/80:1 189 Beslämmelserna har sin molsvarigheli nuvarande 3 S. Ändringarna i förhållande lill 3 S i dess gällande lydelseföranleds av alt vi föreslår all ansökningsförfarandel skall avskaffas som enförutsältning för inlagning för värd med slöd av lagen. 1 de nuvarande bestämmelserna omansökan har vilka myndigheter och enskilda som fär påkallaläkarundersökning. Vi har övervägt om man inle i lagen borde ta in bestämmelsersom pä motsvarande säll anger vilka som får påkalla undersökning hos läkare ochnär läkaren skall vara skyldig all genomföra undersökningen. Sådanabesiämmelser har emellertid inte ansetts nödvändiga. Frågan om undersökningskall genomföras i del konkreta ärendet prövas av läkaren. Del kan såledesförulsällas all läkaren inte påbörjar undersökning om det inle finnslillräckliga skäl för della. Läkaren bör även själv och således ulan särskildbegäran kunna undersöka en palienl, om han finner grundad anledning anla allpaiienlen måsle beredas vård med slöd av lagen. Det blir således yiierslläkaren som bedömer behovel av undersökning. skall enligt SU:sförslag ha elt lagsladgal yllersla ansvar för all den enskilde får den vård somhan behöver. Härmed följer ocksä en skyldighel för nämnden att ta inilialivlill en läkarundersökning enligl LSPV när t.ex. en missbmkare vägrar att sökavärd för sitt missbruk. Även polisen är för övrigt skyldig atl göra läkareuppmärksam pä all det kan finnas behov av vård med stöd av lagen (2 Spolisinslruklionen). Det finns f.n. inga bestämmelsersom klarl reglerar läkares skyldighel alt ulföra undersökning enligl lagen. Delbör som LSPV-gmppen har föreslagit övervägas all ta in bestämmelser om sådanskyldighel för läkare i allmän tjänst, t.ex. distriktsläkare, isjukvårdskungörelsen (1972:676). 1 del nya andra slyckel gesbestämmelser om vad värdinlyg skall innehålla i fall som avses i 2 S. Avbestämmelsen, som till sin ulformning svarar mot första stycket, framgår attintyget skall innehålla dels uiialande all det föreligger sannolika skal föralt förhållandena är sådana som anges i 2 S. dels en redogörelse för deomsländigheier i övrigl som föranleder vårdbehovel, I iredje stycket har i enlighet medLSPV-gruppens förslag tagits in en beslämmelse om all del av vårdintyg skallframgå vem som har lagil initiativet till undersökningen. I lagrummet harvidare angetts all intyget skall vara avfattat enligt fastställt formulär.Uppdraget atl fastställa formulär bör ges ät . Motsvarandebeslämmelse finns nu i lillämpningskungörelsen. Vi har ansett att den bör ingåi lagen. Enligt förslu slyckel i dess nya lydelse skall behörighetatt utfärda Prop.1979/80:1 ,0 vårdintyg i fortsäUningen endast tillkomma legitimeradläkare. Läkare under utbildning skall således inle vidare kunna ulfärdavärdinlyg. Skärpningen av kompelenskravet, som har föreslagits avLSPV-gruppen. bör ses mot bakgrund av bl.a. att ansökningsförfarandel avskaffasoch alt i vissa fall (Ijärde slyckel) läkare som har ulfärdal vårdintyg ocksåskall kunna besluta om inlagning, LSPV-gruppen har föreslagil allavsleg från kompelenskravet skall få göras endasi om synnerliga skälföreligger, Socialslyrelsen har i siu remissyttrande ifiägasatt om inte densom har avlagt läkarexamen och innehar förordnande som läkare bör vara behörigall utfärda vårdintyg. Begränsas behörigheten till all avse enfasl legitimeradläkare, bör enligt styrelsens mening undanlag kunna göras om särskilda skälföreligger. Vi har inle lillräckliganledning föreligga att nu begränsa slyrelsens möjligheter atl medge undanlag.Någon ändring av beslämmelserna i den delen föreslås säledes inle. Dispensmöjlighelerna avses i förstahand gälla utländska läkare som tjänstgör i och som kan ansesmedicinskl kompetenta atl ulfärda värdintyg. Därutöver kan i vissavakanssituationer dispens medges för t. ex. AT-läkare. som skall gälla bör utfärdas av socialslyrelsen. Socialstyrelsensdispens behöver inte avse viss läkare. Paragrafens lydelse ger möjlighet tillgenerell dispens. Som har framgått av den allmännamotiveringen (avsnill 3.3) har vi inte velat föreslå undanlag fråntvåläkarförfarandet annal än i de s.k. konverteringsfallen. 1 Iredje styckelföreslås emellertid ett par smärre ändringar i bestämmelsen om förbud mot atlgodla värdinlyg för intagning när intyget har utfärdals av läkare vidsjukhusel. Bestämmelsen har således omformulerats sä atl den läcker också annanläkare än den som Ijänslgör inom den psykiairiska vården. Enligl vårl förslagskall ju möjlighelerna vidgas atl bereda värd även vid somatisk klinik ochsjukhem (se kommenlaren lill 3 S). Vi föreslär också all värdinlyg skall fågodlas för inlagning på annan klinik än den där läkaren ijänslgör. Kravel påatl del skall föreligga belydande olägenhel för att inlagning i dessa fallskall få ske på del sjukhus där läkaren har alltså lagils borl. Av nuvarande bestämmelser ansesfölja atl en patient som vårdas frivilligt enligl SjvL:s besiämmelser inte kanföras över till vård enligt LSPV utan atl patienten försl har skrivits ut ochlämnal sjukhusel. Detta har medfört allvarliga negativa konsekvenser förvården. Som framgår av den allmänna motiveringen har vi därför i enlighel medLSPV-gruppens förslag ansett atl dl smidigare förfarande bör göras möjligt idessa s.k. konverteringsfall. En särskild beslämmelse har lagits in i fiärdeslyckel. Enligt denna får undanlag göras från iredje styckets förbud molinlagning vid samma klinik där den läkare som har utfärdat intyget är verksam.Skulle del uppslå betydande olägenhel alt anlila annan läkare för atl utfärdavårdintyg beträffande patient som bereds psykiatrisk vård utan stöd av 1979/80:1 191 lagen - och alliså har lagl in sig fiivilligl enligtSjvL:s besiämmelser - kan den läkare som vårdar patienten själv utfärda intyg.I så fall skall emellertid psykiatriska nämnden pröva behovet av fortsatt vård- se 9 S andra styckel, I delta sammanhang boren annanfråga uppmärksammas. Som närmare framgår av 16 S andra styckel skall patientsom bereds vård enligt 2 S skrivas ut senasl efter dagen förinlagningsbeslulel. Visar del sig vid utgången av denna lid eller annars altpatienten behöver beredas vård med stöd av IS, skall de bestämmelser som iövrigl gäller vid beredande av vård med stöd av denna lag iakttas. att sedan nytt vårdintyg har utfärdats av läkare på den klinik där patientenvårdas skall behovet av fortsatt värd med stöd av lagen prövas av psykiatriskanämnden i enlighet med bestämmelserna i 9 S andra slyckel. Enligt 6 S sislu stycket i den nugällande lydelsen skall bestämmelserna i 4 och 5 SS förvaltningslagen (FL), somgäller jäv, inte äga tillämpning i ärende om utfärdande av vårdintyg.Anledningen härtill är atl strängare regler i detta sammanhang inte har anseUsböra gälla för läkare i allmän Ijänsl än för andra läkare. I förarbelena lillFL (prop. 1971: 30 s. 629-630) uttalades atl med denna lösning inle var saglalt del är lämpligl alt en läkare utfärdar värdinlyg belräffande en näraanhörig. En läkare borde över huvud laget helst avstå från att utfärdavårdintyg om förhållandena var sådana atl han kunde misslänkas för brislandeobjektivitel. Detta gällde i lika män läkare i allmän Ijänsl och annan läkare.Lämpligast lorde vara atl läkaren frill fick la slällning i denna fräga underbeaklande av omständigheterna i del enskilda fallet och ulan atl vara bunden avFL:s regler. Som framgäll av vad som tidigaresagis kommer vårdinlygel i och med all beslämmelserna om ansökan ulgär ur lagenatl få en annan rättslig betydelse. Del föreligger främst med hänsyn härtillinle längre lillräckliga skäl alt undanla läkare i allmän tjänst fränbeslämmelserna i 4 S FL. Givetvis bör inte heller läkare i enskild ijänsl varaundaniagen från jävs-bestämmelserna. Som framgår av 5 S FL innebär della ingelhinder mot alt läkaren, även om jäv emol honom föreligger och annan läkare intekan uppbringas, i akula fall utfärdar vårdintyg. 1 sista slyckel av förevarandeparagraf har föreskrivils atl vad som enligl gäller förläkare i allmän tjänst även skall gälla läkare som utövar yrket enskilt. Beslämmelserna i förevarande paragrafavser polismyndighets rätt atl under vissa förutsättningar omhänderta den somsannolikl lider av psykisk sjukdom. Ändringarna i andra-fjärde styckena är avredaktionell arl. Femle styckel anger i sin nuvarandelydelse all patient, som redan är intagen på sjukhus med stöd av denna lag ochsom inle har skriviis ul därifrån, genast skall föras till sjukhusel, ompatienten i sådanl fall inle Prop.1979/80:1 ,92 I mänga fall kan patientens tillståndvara sådant att han omedelbarl behöver beredas somatisk eller annan värd. Detkan vara nödvändigt all polismyndigheien för patienten lill etl närbelägetsjukhus i avvaktan på alt patienten kan föras till det sjukhus, där denforlsalla vården skall ges. 1 den föreslagna nya lydelsen har föreskrivits attdel ankommer på polismyndighet att föranslalla om alt den vårdbehövande fårbehövlig vård. I klargörande syfte bör ianslulning lill beslämmelserna i förevarande paragraf framhållas att denomständigheten atl vårdintyg har utfärdats utan att det däri har altfariighei för annans personliga säkerhet eller patientens eget liv föreliggerinte innebär atl polisen saknar möjlighel all kvarhålla paiienlen. Föromhändertagande enligt denna paragraf fordras inte atl farligheten skall varaen följd av sjukdomen. Del är således tillräckligt atl patienten pä angivetsätt är farlig och atl dessulom finns sannolika skäl för alt värd kan beredasmed slöd av lagen. Om patienten däremot inte blir inlagen för värd. får haninte längre kvarhållas med slöd av bestämmelsema i7 S. Som framgår av sista stycket årparagrafen inte tillämplig på missbrukare av alkohol eller narkotika sombehöver las om hand för vård med stöd av 2 §. Vi har ansett alt bestämmelsernai lagen (1976: 511) omomhändertagande av berusade personer m. m. (LOB) är lillräckliga för alt ta omhand den som till följd av bemsning är ur slånd alt la vård om sig eller annarsulgör en fara för sig själv eller annan. Enligl LOB skall den omhändertagnegenomgå läkarundersökning om det behövs. Vi vill också hänvisa tillmöjlighelerna enligl 35 S LSPV all på begäran av läkare få till ståndpolishandräckning. Psykiska sjukdomstillstånd kan varaav snabbt föränderlig karaktär. Endast sådana vårdintyg som speglar patientensaktuella tillstånd bör därt'ör givetvis få användas som underlag förinlagningsbeslul. Enligl nuvarande bestämmelse i 5 S första slyckel fårvårdinlygel inle vara äldre än en månad, när ansökan görs om intagning. 1 delnya första stycket av förevarande lagmm har i enlighet med LSPV-gruppensförslag tiden för intygets giltighet begränsats före beslutet ominlagning. Intagningsbeslutet är också avgörande för beräkningen avtidsfristen i 9 §. Normall bör inlagningsbeslul och intagning sammanfalla itiden. Kan intagningen inte verkställas i direkt anslutning tillintagningsbeslutet, bör beslut om inlagning inle meddelas, utan patienten istället sättas upp på väntelista enligt de principer som anges i 37 § SjvK. Väntetidenkan då bli , eftersom vårdintyget annars förfaller. 9§ Första stycket. Som har framgåttav den allmänna motiveringen (avsniu Prop.1979/80:1 193 3.3) föreslår vi atl överläkarens prövning av behovet avvård skall ske inom åtta i slällel för som . Vidare skalllidsfrislen räknas för inlagningsbeslulel och inte som ärfallet dagen för intagningen. Vi har vidare inle del finnas skäl allbehålla den möjlighel som finns i 9 S alt förlänga liden för prövning lill15 dagar i de fall paiienlen har bedömts som farlig för annans personligasäkerhel. Det fär från rällssäkerhelssynpunkl anses angelägel att vårdbehoveläven i dessa fall prövas . Den längre prövningstiden gäller förövrigt inte i de fall där ansökningen bygger på farlighdsintyg enligt 7 § andrastyckel. En slor del av de palienler som belecknas som farliga kommer lillsjukhus med slöd av den beslämmelsen. När undanlag hargjorts från ivåläkarförfarandd i konverteringsfallen skall psykiairiskanämnden inom samma lid som annars överläkaren, dvs. efler dagen förinlagningsbeslulel, pröva om patienten kan beredas forlsall vård med slöd avlagen. Nämndens prövning ersäller alliså den prövning som annars ankommer påöverläkaren. Vad i andra slycket sägs om klinik avser även sjukhem. Jävsreglerna i FL gäller såväl förden läkare som utfärdar vårdintyg som den som beslular om inlagning. Enligl 5 SFL kan läkare, även om han är jävig, vidla ålgärd som inle ulan olägligtuppskov kan ombesörjas av annan. Därmed avses alla åtgärder som hör lillärendels handläggning. Om läkare som var jävig har ulfärdal vårdintyg ellerbeslulal om inlagning belräffande en patient som var i ell akul behov av värdskall som framgår av andra slyckel nämnden i slällel för överläkaren pröva ombehov av värd med slöd av lagen föreligger. För alt nämnden skall kunna fallabeslul med den skyndsamhel som kravel på prövning innebär behövernämnden genasi underrättas när omständighet som här avses har förelegal vidutfärdande av vårdintyg eller vid beslul om intagning enligt 8 §. om underrällelseskyldighel kan las in i tillämpningsförfallning. 1 konsekvens med vad förut harsagts skall nämnden i slällel för läkaren göra den prövning som avses i försiaslyckel, om överläkaren själv har ulfärdal vårdinlygel eller om jäv föreliggermol honom. Besiämmelser om della har lagits in i iredje slycket. Fjärde styckel i förevarandeparagraf svarar mot nuvarande andra stycket. Enligt den nya lydelsen skallpatienten skrivas ut frän vård enligl denna lug, om del inle fallas beslulenligl försia, andra eller tredje slyckel. Delta hindrar inte alt vården kanfortsätta i frivilliga former med stöd av SjvL:s bestämmelser. Undantag från tvåläkarprövningenkommer i fortsättningen atl gälla i de s.k. konverteringsfallen, jfrkommenlaren lill 6 § fjärde slyckel. 13 1979(80. Prop.1979/80:1 ,94 Vård med slöd av LSPV av personersom missbrukar alkohol eller narkolika kommer som regel all vara endasi underen inledande värdfas. behöver patienten en fortsalt behandling somär inriktad på social rehabililering. Del är angelägel alt insatserna samordnaspå sådant sätl alt sä snart som möjligt i samråd med patientenkan planera den sociala eftervården. Som har framgått av den allmännamotiveringen (avsnitt 3,7) föreslår vi all samverkan mellan sjukvården ochsocialljänslen skall göras till en obligalorisk skyldighel. 1 förevarandelagrum föreskrivs sålunda all överläkaren eller den han har bemyndigat skallunderrätta socialnämnden om patienten har behov av sociala slöd- och hjälpinsatser.Sådan underrällelse skall med hänsyn lill den relativt korla vårdtiden enligtLSPV lämnas ulan dröjsmål. Det har inte nödvändigl allkräva atl patienten skall lämna sill medgivande. Ofla befinner sig för övriglpatienten i del inledande avgiftningsskedet i etl sådant lillslånd atl hanssamtycke inle kan inhämlas. En underrättelse till socialnämnden kan likväl varanödvändig för atl forlsalla insatser inom socialljänslen skall kunna förberedasi god tid. En annan sak är atl sedan LSPV-vården upphört den socialaeftervården endasi kan ske i samförslånd med paiienlen. Det ankommer på överläkaren allavgöra behovet av sociala eftervårds-insatser. Han kan emellertid överlåtauppgiften på annan. Del kan t.ex. vara lämpligt atl den för vården direklansvarige läkaren prövar behovel av kontakter med socialljänslen. Uppgiften kanäven läggas pä psykolog eller kuralor vid sjukhusel. Sedan socialnämnden pä sä sålt harfäll kännedom om patientens behov av slöd och hjälp, skall nämnden enligl bestämmelsernai förevarande lagrum efter atl ha hört läkaren tillsammans med patientenupprälla en plan för den sociala eftervården. Detla bör med tanke som patienten kan vårdas med slöd av LPV ske snarasl möjligi. 1förslagel har angelts alt planen skall upprällas inom . Beslämmel-sensbakgrund framgår av den allmänna motiveringen (avsniu 3.7). bör kunna delegerauppgiften att planera eftervården på tjänsteman vid socialförvaltningen. Bestämmelserna i nuvarande undraslycket om vem som får besluta om lillslånd för patienten atl vislas på egenhand uianför sjukhusområdel har utgått. I ställd har i enlighet medLSPV-gruppens förslag lagits in en hänvisning lill motsvarande bestämmelser omuiskrivning i 17 S. 1 samband härmed har vissaändringar gjorls. Enligl vad som gäller får överläkaren, om särskilda skälföreligger, belräffande viss patient överlåta på annan läkare vid sjukhuselalt beslula om tillstånd. 1979/80:1 195 befogenheler härvidlag har ulvidgals och i fiärde styckelföreskrivs nu att överiäkaren, ulan inskränkning till viss palienl, fåröveriåta sin beslutanderätt pä annan läkare. Frågan om permission kan såledesaktualiseras med så kort varsel atl överläkaren inle kan konlaktas, I.ex. vidhasligl sjukdomsfall i patientens familj. Del har därför letl sig rimligl attläkare, som i övrigl under överläkaren svarar för patientens vård, avöverläkaren skall kunna erhålla en generell rätl all beslula om permission. Omdet belräffande viss palienl finns anledning att begränsa delegationen kanöverläkaren göra nödvändiga förbehåll. Enligt en beslämmelse i del nyaandru slyckel, som svarar mol vad nu gäller, kan nämnden belräffande visspalienl överlåta på överläkaren atl besluta om lillslånd. Överläkaren haryiiersl ansvarel för vården. Överläkaren bör ha möjlighel all om särskildaskäl föreligger i sin tur delegera beslutanderätten på den läkare som har detdirekta ansvaret för patientens vård. framgår av fiärde styckel. Jourhavande läkare har räu attbeslula om intagning enligl 8 S. Han bör ha en molsvarande räll när del gällerden mindre ingripande åigärden all ålerkalla permission. Även för dessa fallbör del således finnas en möjlighel för överiäkaren all generelll delegera sinbeslulanderäll på annan läkare vid sjukhusel. Även delta följer av fjärdeslyckel. Denna beslämmelse, som i huvudsak överensstämmer med förslag avLSPV-gruppen, öppnar således möjlighet för överiäkaren alt delegera sinbeslutanderätt i alla ärenden som avser rätl för patienten all på egen handvislas utom sjukhusområdel. Del får ankomma på vederbörande sjukvärdsmyndighelalt bestämma vad som skall omfattas av sjukhusområdel. Del har iveksaml omförevarande paragraf i den nu gällande lydelsen ger överläkaren räll attöverlåla på annan atl svara för granskning av brev m. m. Dä överläkaren pågrund av lidsbrisl och av andra skäl ofla inle själv kan svara för granskningen,har genom ell tillägg i bestämmelsen gjorls klarl atl överläkaren får bemyndigaannan all sörja för den behövliga granskningen. Detla innebär emellertid inleall överiäkaren kan överlåla på annan all beslula om granskning av palienlensbrev alls skall ske. Rälten all uppdra ål annan all svara för granskningenavser enbarl den verkställighet som följer av överläkarens beslut omgranskning. Sådant bemyndigande kan ges annan läkare, psykolog, kuralor ellerannan lämplig person som är anställd vid sjukhuset. Enligl undru styckel skall handlingslälld lill vissa myndigheler vidarebefordras ulan granskning.