prop · G3036 · 1979-12-31 00:00:00 — finner det vararationellt med den decentralisering av beslutsprocessen som inrättandet av ettläkemedelsverk innebär. Härutöver kan framhållas atl, eftersom läkemedelsavdelningenhandlägger och fattar beslut i frågor som rör läkemedel såväl för humanmedicinsktsom veterinärmedicinskt bruk, det synes riktigare med etl självständigt verk äninordning i endera av de administrativa fackmyndigheterna. Anstalten finnerdock att utredningen har glömt bort det ansvar för inte minst de mikrobiologiskapreparaten som resp. lanlbruksslyrelsen har i samband medepidemi-resp. epizootiberedskapen i fred och krig. Detla ansvar kan inteöverflyttas på ell läkemedelsverk på grund av det intima sambandet mellan dennaspeciella läkemedelsförsörining och andra ålgärder i kampen mot de smittsammasjukdomarna - epidemiologiska/epizootologiska utredningar, diagnostik m. m.Det övergripande ansvaret för denna beredskap måste kvarligga påsocialstyrelsen resp. lanlbruksslyrelsen. Anstalten finner det över huvud lagettveksamt om läkemedelsverket skall ha totalansvaret förläkemedelsförsörjningen. Sammanfattningsvis tillstyrker anstalten sålunda iprincip ett fristående organ för läkemedelskontrollen men anser atl innanomorganisationen genomförs ytterligare överväganden bör göras beträffandeansvarsfördelningen mellan det nya verkel å ena sidan samt främstsocialstyrelsen. Av deremissinstanser som inte tar ställning till förslagel anser Landslingsförbundetall det är angelägel att effektiviteten i registrerings-arbetet ökas samtidigtsom samordningen mellan de organ som sysslar med för sjukvården väsentligafrågor inte får eftersättas. I betänkandet påpekas särskilt, att de nuvarandekontakterna mellan läkemedelsavdelningen och övriga enheter inomsocialstyrelsen huvudsakligen omfattar administrativa ärenden och frågor isamband med utarbetande av författningar, tillämpningsföreskrifter samt råd och anvisningar. 1979/80:6 210 beröringspunkt i detta sammanhang ärläkemedelsförsörjningen och läkemedelshanteringen på sjukvårdsinrättningar ochålderdomshem. Dessa frågor, liksom läkemedelsfrågornas betydelse i anslutningtill underlag för vårdprogram, utgör exempel pä frågor som är av väsentligbetydelse för sjukvårdshuvudmännen och där etl belydande mått av samordning -antingen mellan två självständiga verk eller inom krävs.Enligt Landstingsförbundets uppfattning måste dessa och andra aspekterytterligare vägas mot varandra vid övervägandena om den framtidaläkemedelskontrollens organisation. Frågan om huruvida socialstyrelsensläkemedelsavdelning skall organiseras som ett självständigt ämbetsverk börbedömas av statsmakterna utifrån såväl här redovisade samband mellanläkemedelsfrågorna och sjukvården i stort som mer begränsade administrativaeffektivitetsskäl. föreliggande utredning ger inga klara belägg för att ettfristående läkemedelsverk skulle medföra några mer betydande fördelarhärvidlag. Av de remissinstanser som är negativa till att ettfrislående läkemedelsverk inrättas kommenterar särskilt socialstyrelsenutredningens förslag på denna punkt. 1 en mycket lång och ingående redogörelseför sin syn på förslagel anför styrelsen bl. a. atl den vid en generellbedömning av utredningens betänkande har funnit, alt medan förslagen avseendeden framlida inriktningen och effektiveringen av läkemedelskontrollen är välmotiverade och utformade och uppenbart ändamålsenliga, så är förslaget avseendeläkemedelsavdelningens framtida organisation dåligt underbyggt. Någon analysav de skäl, som enligt uiredningen talar för atl läkemedelsavdelningenframdeles bör utgöra en självständig myndighet har inte presenterats ibetänkandet. I och för sig kan den knappa tid utredningen har fått till sittförfogande för att penetrera denna viktiga organisationsfråga utgöra enförklaring till detta förhållande. Oavsett hur det förhåller sig härmed kanenligt styrelsens uppfattning utredningens förslag inte läggas till grund för etlbeslut om atl organisationsmässigt avskilja läkemedelsavdelningen frånstyrelsen. Det förhållandet att läkemedelsavdelningen av olika skälhar kommit alt föra elt självständigt liv inom kan enligtstyrelsens bedömning knappast tas till intäkt för att läkemedelsavdelningen börombildas lill en självständig myndighei, lika lite som den omständigheten atlläkemedelsavdelningen har i förhållande till övriga välavgränsade uppgifter. För att ytterligare markera läkemedelsavdelningens självständigaställning inom organisation, har uiredningen påpekat, attstörre delen av arbetet och beslutsfunktionerna med avseende på frågor inom detpersonal- och ekonomiadministrativa området har delegerats till läkemedelsavdelningeni samband med dess utflyttning till . Styrelsen bestrider inteuppgifterna om läkemedelsavdelningens självständiga ställning i dessahänseenden. Delegeringen lill läkemedelsavdelningen av dessa uppgifter är ettuttryck för en klar utvecklingstendens inom verket. Det förhållandet allläkemedelsavdelningen har givits självständighet i ekonomiskt hänseende harför styrelsens vidkommande inte inneburit några nackdelar. Prop.1979/80:6 211 påstående all kontaktytorna i det dagliga arbetet mellanläkemedelsavdelningen och även i övrigt är mycket få, ärenligt styrelsens förmenande en överdrift. Redan den av utredningen gjordauppräkningen av kontaktpunkter tyder snarare pä motsatsen. Det är dessutom oftafråga om arbetsuppgifter av principiellt viktig natur, som läkemedelsavdelningenhar alt bestrida i samarbete med andra enheter inom . Somexempel på en sådan arbetsuppgift kan nämnas avdelningens insatser i arbetetmed utformning av föreskrifter rörande den försöksverksamhet som böriade den 1januari 1978 med rätt för barnmorskor att föreskriva läkemedel i födelsekontrollerandesyfte. Om de förslag till effektivcrad och utvidgad kontrollverksamhet, somutredningen har förordat, genomförs, kommer kontaktytorna mellansocialstyrelsen och övriga närmast berörda enheter inom styrelsen väsentligenatt öka. Styrelsen vill här främsl erinra om vad som har framhållits belräffandeden föreslagna kontrollverksamheten avseende läkemedel i användning och rörandemedicinska utensilier. En angelägen uppgift för läkemedelsavdelningen ochsocialstyrelsen - och ytterst med tanke på allmänhelens intresse - bör därförvara att - i stället för all acceptera strävandena att uppnå separation - sökafinna bättre och välfungerande samarbelsformer i de väsentliga frågor rörandeläkemedel, som berör läkemedelsavdelningen och gemensamt. Styrelsen betvivlar också att rekryteringsmöjlighelernatill läkemedelsavdelningen skulle komma atl öka nämnvärl, om avdelningen blir etlsjälvständigt verk. Såsom har framhållits har avdelningen redan nu en mycketsjälvständig stäUning i personalfrågorna. Problem av typen låg lönesättning,obalans i lönestrukturen och bristande meriteringsmöjlig-heler - som utredningenhar påtalat - kommer knappasl närmare sin lösning genom allläkemedelsavdelningen förlänas ställning som självständig myndighet. Dettagäller i all synnerhet som utredningens tilläggsdirektiv anger en oförändradresursram som en förutsättning för denna konstruktion. Som skäl för elt bibehållande av den befintligaorganisationen anför följande: "har funnit del"väsentligt att konstatera att läkemedelsförsörjningen utgör en del avden totala hälso- och sjukvården. Läkemedel är ett av de mest betydelsefullaterapeutiska redskapen i sjukvården. Det är således viktigt atl läkemedel inteses isolerat ulan i ett större medicinskt sammanhang. Såsom högstatillsynsmyndighet över hälso- och sjukvården i landet har ettsjälvklart intresse av att säkra och effektiva läkemedels finns tillgängliga. Läkemedelskonlrollensmål och inriktning är därigenom för såväl hälso- och sjukvården som försocialstyrelsen av stor betydelse", (betänkandet, s. 105). Socialstyrelseninstämmer hell i denna bedömning. Styrelsen anser alt de fundamentala skälenför ett bibehållande av den nuvarande ramorganisationen medläkemedelsavdelningen som en del av knappast kan formulerasbättre. SärskUl programområdet "Läkemedel i användning" samtmedicinska säkerhetsfrågor i anslutning till användning av medicinskautensilier är arbetsuppgifter, där elt flertal enheter inom vidsidan av läkemedelsavdelningen har att Prop.1979/80:6 212 svara för atl effektiva och säkra förhållanden råder. arbetar med den socialahelhetssynen som övergripande princip. Detta innebär att en människas vårdbehovinte skall bedömas isolerat medicinskt eller isolerat socialt utan i elt vidareperspektiv med hänsynstagande till samtliga i del enskilda fällt relevantamedicinska och sociala faktorer. Självfallet utgör samhällets förmåga alt svaraför att säkra och effektiva läkemedel kan tillhandahållas en sådan faktor. Meddenna utgängspunkt är det inte alls säkert att läkemedelskontrollensinriktning och relationer till intressenterna - varmed också förstås denvårdsökande allmänheten - inte påverkas av om läkemedels-kontrollen ingär somen del i eller utgör en självständig organisation." "Som exempel på tillämpningen av helhetssynen på detorganisatoriska planet kan framhållas, att kontrollverksamheten inom detalkoholpolitiska området har överförts till . Sålundaingår den byrå vid , som där har svarat för denna verksamhet,fr. o. m. i styrelsens organisation. Enligt regeringensproposition /77:108 ansågs denna åtgärd komma att innebära "viktigafördelar genom att samordning, uppföljning och tillsyn på det alkoholpolitiskaområdet handläggs i samma myndighet". Det finns enligt socialstyrelsensuppfattning lika starka skäl till ett sammanhållet arbete enligt helhetssyneninom läkemedelsområdet som inom det aikoholpoli-tiska fältet. Med utgångspunkt från alt hälso- och sjukvårdsarbetetliksom arbetet inom tandvården inrymmer en mångfald komponenter - av vilkaläkemedel är en - måste stora krav ställas på samordning av verksamheten på myndighetsplanel.En splittring av ansvaret för denna stora och belydelsefulla samhällssektor kaninte befrämja denna samordning. Åtminstone kan befaras att besvärligagränsdragningsproblem uppkommer. Det måste för sjukvårdshuvudmännen, medicinalpersonalenoch ytterst allmänheten vara angeläget att bestämt veta. till vilken myndighetman skall vända sig i frågor som rör verksamheten. Samma fråga får intebehandlas av olika myndigheter med olika resultat. För att undvika olägenheterav sädan art, finns det enligt styrelsens mening endast elt alternativ: alt detyttersta ansvaret för hälso-, sjuk-och tandvård vilar på en endamyndighet." "Med vad styrelsen i det föregående från merprincipiella och övergripande utgångspunkter har anföri, har styrelsen velatframhålla, atl styrelsens verksamhetsområde visserligen kan indelas i ett anlaltill synes självständiga och från varandra skilda områden - av vilkaläkemedelsområdet är ett, socialvårdsområdel etl annat, tandvårdsområdet etltredje, hälsovårdsområdet ett fjärde osv. -~ men att dessa områden i realitetenär så nära förbundna med varandra, atl inget av dem kan brytas loss ulan allvariigarisker för effektförluster i det totala perspektivet. Styrelsen vill bestämtvarna för den hämmande inverkan på det samordnade arbetet för hela vårdsektorn,som etl genomförande av utredningens förslag kan befaras medföra i form av ökadbyråkrati, tidsförluster, dubbelarbete och resursslöseri. Del framstår därförsom betydelsefullt att organisationen av den övergripande verksamheten avseendesamtliga områden - inklusive läkemedelsområdet - inom blir såenhetlig och sammanhållen som möjligt. Det är också väsentligt att styrelsensom högsla tillsynsmyndighet och ytterst ansvarig för hälso-, sjuk- ochsocialvården har etl inflytande på verksamheten inom alla dessa områden." Prop.1979/80:6 213 Slaiskontorel finner det förklarligt alt utredningen underden lid som har stått till buds inte har hunnit ulreda de två organisationsalternalivsom angavs i tilläggsdirektiven. Följden är emellertid enligt statskontoretsmening, att utredningen därmed inte har kunnat påvisa tillräckliga skäl för en ombildningav till ett frislående verk. På grund avde oklarheter som vidlåler utredningens förslag när del gäller gränsdragningenmellan läkemedelskonlrollens framlida uppgifter och övrigaverksamhet, måste dessutom de inbördes ansvarsförhållandena utredasytterligare, innan beslut fattas om elt fristående läkemedelsverk. Det finnsannars risk för två centrala myndigheter inom hälso- och sjukvårdsområdet meddelvis konkurrerande uppgifter. Statskontoret finner det mot denna bakgrundinte möjligt :ilt tillstyrka inrättandet av ett frislående läkemedelsverk. 1979/80:6 214 Sammanställning av remissyttranden överdecentraliseringsutredningens delbetänkande (Ds Kn 1977:6) Decentralisering avbeslut om hälso- och sjukvärdens byggnadsinvesteringar Yttranden har avgetts av , (), statskontoret, , , om-sorgskommiltén,landslingsförbundel, Svenska kommunförbundel, samtliga sjukvårdshuvudmän utomKristianstads läns landsting och , sjukvårdens- och socialvårdensplanerings- och ralionaliseringsinstitui (Spri), LO, TCO och /SR genomSveriges läkarförbund. I det följande sammanfattas remissynpunkterna endast i dedelar som rör utredningens förslag om prioriteringsförfarandet förbyggnadsinvesteringar inom hälso-och sjukvården. En majoritet av remissinstanserna ansluler sig tillutredningens förslag och anser alt dessa ligger i linje med de senaste årensutveckling mol minskad statlig kontroll av landstingens och kommunernasverksamhet. De som tillstyrker förslaget från denna utgångspunkt ärstatskontoret, , omsorgskommittén, landstingsförbundet,kommunförbundet. , TCO, /SR, landstingen iStockholms, , , , , , Göteborgsoch , , , , , , ,och . Landstingen i och anser attutredningens förslag är så angelägna atl de bör behandlas med förtur och såledesgenomföras möjligt. Landslingsförbundel anför att de förslag somdecentraliseringsutredningen nu framlägger överensstämmer med de synpunkter somanförts av sjukvårdshuvudmännen. anser att utredningens förslag i principöverensstämmer med vad kommunalekonomiska utredning anfört i fråga omsamverkan mellan stat och kommun för styrning och dimensionering av denkommunala verksamheten utifrån samhällsekonomiska förhållanden, /SR understryker vikten av att det föreslagna systemetredan från början och fortlöpande följs upp och utvärderas. Liknande synpunkterframförs av TCO, som anser det viktigt att avskaffandet av den Ivångsvisaregleringen kombineras med alt rikllinjer utarbetas som gör att hälso- ochsjukvården inte kommer att uppvisa stora regionala skillnader ikvalitetsavseende. TCO anser atl landstingens ökade kompetens vad gäller hälso-och sjukvårdens byggnadsinvesteringar kräver alt landstingen lar ökade sysselsättningspoliliskahänsyn i sin planering. Vidare anser TCO liksom även i Västerbottenslän del viktigt att länsarbetsnämndernas centrala roll i byggplaneringenbibehålls. () anför liknande synpunkter,då man finner det angeläget all sysselsättningsaspekterna med större konsekvens 1979/80:6 215 än förs in i den offenlliga sektornsverksamhetsplanering. Styrelsen anser vidare del synnerligen viktigt atl kunnapåverka ulföran-deliderna för olika projekt med hänsyn till utvecklingen på byggarbetsmarknaden. i redogör för i länetförekommande överläggningar mellan länsarbetsnämnd (), och kommunernaom önskade byggnadsprojekt. Enligt uppfattning torde dettaförfarande ge ett gott underlag för bedömning av byggnadsprojekten liksom förLAN :s precisering av lämplig tidpunkt för igångsättning. ansermot denna bakgrund det ej vara rationellt atl landslingens byggnadsverksamhetskall vara beroende av tillståndsgivning från både och . anser att de nya formerna förturordningen och utformningen av byggnadsobjekt inom hälso- och sjukvården ävenskall omfatta byggnader för omsorgerna om de psykiskt utvecklingsstörda.Liknande synpunkter framförs bl. a. av landstingsförbundet och landstingen iGöteborgs och , . i anser atl del bör prövas ominte regionsjukvårdsnämnderna skulle kunna fungera som det forum i vilket sjukvårdshuvudmännenskulle kunna diskutera fördelningen av investeringsramarna på både kortare ochlängre sikt. framhåller atllandstingskommunerna kan ha olika förutsättningar all göra sig gällande vidöverenskommelser mellan sjukvårdshuvudmännen inbördes och tillstyrker därförförslaget alt regeringen eller av denna utsett organ skall besluta ominvesteringsvolymen och fördelningen därav, när enighet därom ej kunnat nås. kommun uppmärksammar belräffande gällande mentalsjukvårdsavtalatt anläggnings-, upprustnings- och utruslningsbidrag utgår under förutsättningatt projektet prioriterats av för igångsättning. Om nuvaranderegler om prioritering slopas anser kommun att konsekvenserna härav för mentalsjukvårdsavlalelbör uppmärksammas och förhandlingar tas upp rörande justering av avtalstexten. i anser alt för alt LKELP skallbli elt meningsfullt instrument för dialog mellan landstingen och staten bör enöversyn av detaljeringsgraden i LKELP göras. Flera remissinstanser kritiserar eller efterlyser enförenklad handläggningsgång för det föreslagna samrådet avseendeinvesteringsverksamheten mellan sjukvårdsdelegation,, landstingsförbundet, sjukvårdshuvudmännen ochlänsarbetsnämnderna. i anser att del tilltänktasamrådsförfarandet är hållet i så allmänna ordalag alt förslagets praktiskakonsekvenser inte kan bedömas på etl meningsfullt sätt. Landstingen i ,och framför liknande synpunkter och finner denföreslagna handläggningsgången omständig och innefatlande risker för en ökadarbetsbelastning, administrativa problem och tidsförseningar. 1979/80:6 216 och i viss män uttrycker önskemål om enmer konkret uiformning av utredningens förslag över huvud taget och förordaralt mänga frågor ytterligare bör klarläggas och preciseras innan elt genomförandeäger rum. Slaiskontorel anser att utredningen ytterligare borde hadiskuterat, preciserat och klargjort formerna för socialstyrelsensmyndighetsroll belrältande byggnadsverksamheten inom hälso- och sjukvårdsoinrädetvid ett införande av ett rådgivningsförfarande som föreslås ersätta nuvarande handläggningav prioriteringsfrågorna. Statskontoret utgår vidare ifrån att socialstyrelsenstillsynsansvar inom hälso- och sjukvården kommer att återfinnas i den kommanderamlagen på hälso- och sjukvårdsområdet. Statskontoret betonar att det ärviktigt att man i det nya systemet bygger in reella möjligheter försocialstyrelsen att utöva den för tillsynen nödvändiga cenlrala uppföljningen. framhåller att om det skulle uppstå enbetydande diskrepans mellan huvudmännens byggande och de rikspolitiska inten-lionerna,bör hos regeringen aktualisera en återgång lill ett sysleni medtvingande styrning även i de fall delta inte är motiverat av samhällsekonomiskaskäl. betonar att oberoende av ominvesteringsbegränsning skall finnas kvar eller ej föreligger etl statligtansvar för riksplanering m.m. av hälso- och sjukvården som mäste tillgodosesgenom som högsta ansvariga myndighet. Vidare anser styrelsendet av uiredningen framlagda förslagel medföra en omständlighandläggningsordning, som kan komma att kräva förstärkta resurser hos dehandläggande centrala organen. 1 detla sammanhang betonar styrelsen vikten av atlklarhet skapas om rollfördelningen mellan olika centrala organ. Socialstyrelsendiskuterar också kritiskt utredningens förslag om atl ett centralt organ vidbegränsad investeringsvolym skall besluta om den totala investeringsvolymen samläven inbördes mellan huvudmännen om olika byggnadsobjekt. "Något tillspetsat uttryckt skulle det kunna sägas atlutredningens "normalfall" (lurordningssystem baserat påsamrådsförfarande) kan bli mindre aktuellt i nuvarande ekonomiska läge änutredningens "undantagsfaU" (fördelning av ramar genom centraltorgan) som reellt kan komma alt bli ett normalfall. Om man utgår från en sådanförutsättning - att en ceniral tordelning sålunda kan visa sig ofrånkomlig - mästedet enligt uppfattning kunna ifrågasättas om det icke - motbakgrund bl. a. av erforderliga resursinsatser - är alltför ambitiöst altparallellt med etl priorileringssyslem av hittillsvarande modell bygga upp ell samrådsförfarandeenligt utredningens förslag." i bedömer liksomsocialstyrelsen att situationen för överskådlig lid kommer alt vara det avutredningen skisserade "undanlagsfallet" och kan därför inte se altförslaget innebär någon förändring i förhållande lill del syslem som gäller.Liknande synpunkter framförs av landstingen i , ,saml . i anknyter till dessasynpunkter men anser att bör, även i lägen då Prop.1979/80:6 217 statsmakterna bedömer del nödvändigt att starkt begränsaramarna för byggande, vara suveränt atl självt bestämma om fördelningen avtilldelat investeringsulrymme pä olika objekt inom länel. Liknande synpunkterframförs av i . Landstingeti anser atl frivilliga förhandlingsöverenskommelser mellanstaten och huvudmännen bör gälla även vid en diskussion när densamhällsekonomiska situationen kräver investeringsbegränsningar. I denna delanser alt förslagel bör utformas på sätt som kommunalekonomiska uiredningenföreslagit, när del gäller samarbetet mellan stat och kommun inom delekonomiska området. Liknande synpunkter anförs av landstingen i län. LOifrågasätter om tiden är inne alt avskaffa den nuvarande statligaprioriteringen av byggnadsobjekl. LO anser att de styrmedel som stått lillstatsmakternas förfogande inte har varit tillräckliga och anser därför allfrågan om en avveckling av den statliga byggnadspriorileringen bör avvakta tilldess hälso- och sjukvårdsutredningen avslutat sitl arbete. 1979/80:6 218 Propositionen ................................................................. .......................................................................................... 1 Propositionens huvudsakliga innehåll ............................ ......................................................................................... 1 Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde................ 3 2 3 4 5 6 7 Inledning .................................................................. ....... 3 Den nuvarande ................................... ....... 6 tillkomst............................................ ....... 7 Socialvården samt hälso- och sjukvärden 1 968 9 samt hälso-och sjukvården 15 roll och uppgifter i framliden ........... 17 7.1 Socialstyrelsensroll............................................. ..... 17 7.2 Socialstyrelsenstillsyn........................................ ..... 21 7.3 Socialstyrelsensplaneringsuppgifler................... ..... 30 7.4 Socialstyrelsensuppgifter inom forskning och utveckling 46 7.4.1 Socialforskning......................................... 46 7.4.2 Forskning inom hälso-ochsjukvården ... ..... 54 7.4.3 Forsknings-ochförsöksverksamheten i .. 59 7.5 övriga uppgifter ..................... 61 7.5.1 Huvudmannaskapför olika inslilutioner m. m. . . 61 7.5.2 Beredskapsfrågor .................................. 64 7.5.3 Externkursverksamhet .......................... 65 7.5.4 Externinformation.................................... 66 7.5.5 Statistik ................................................. 67 7.5.6 Socialstyrelsenoch hälsoupplysningen .. 73 7.5.7 verksamhet för flyktingar och andra invandrare 79 7.5.8 Glesbygdsfrågor....................................... 83 7.5.10................................................................. Vissaslatsbidragsfrågor 84 7.5.1 1 Vissa ärenden rörande hälso- och sjukvårdsperso nalen ...................................................... 85 , arbetsformer och resurser 87 8.1 ÖSoS förslag....................................................... 87 8.2 Socialstyrelsensledningsfunktioner ................. 88 8.3 Den nyaorganisationen...................................... 92 8.4 Socialstyrelsensnämnder m. m........................... 99 8.5 Resurser............................................................. 111 Denregionala organisationen ................................. 118 9.1 Socialkonsulenlorganisalionen ......................... 118 Vissasärskilda frågor.................................................. .. 137 psykosociala frågor............ .. 137