prop · G30377 · 1979-12-31 00:00:00 — Om en skattefrihetsregel för dessa fall ansespåkallad, kan man komma till rätta med problemet genom att efter andra meningeni momentet skjuta in "Skatten får inte bli lägre än om ingen försäkringhade funnits". 1979/80:77 120 I sammanhanget må dock framhållas att den föreslagnaändringen inte löser något påtagligt problem. förordar kommitténs lösning endast om det interedan nu går att ändra de civilrättsliga bodelningsreglerna: När det gäller 11 S 3 mom. och 16 § AGL syftar kommitténsförslag till att efterlevande make vid andra makens frånfälle utanarvsskattekonsekvenser skall kunna på sin lott la egen pensionsförsäkring. Vifinner detta vara i och för sig riktigt men ifrågasätter om problemet fått enbra lösning i betänkandet. Det synes oss som om arvsskattefrihet enligt förslaget ivissa fall förutsätter dels atl arvsskifieshandling företes vid beskattningen,dels att den avlidne maken gjort testamente med avseende på försäkringen. Dennaegendomliga ordning beror på att frågan ännu inte fått sin civilrättsligalösning på ett tillfredsställande sätt. Då det kan förmodas attförsäkringstagarna i gemen knappast kommer att tänka på att göra testamente avdet innehåll som krävs, att det är svårt att få ut information i frågan tillkunderna samt att arvsskifteshandling mycket sällan förebringas iskatteärendet, kunde övervägas om inte lagändringen borde anstå till dess decivilrättsliga reglerna ändrats. Familjelagssakkunniga har gjorts uppmärksammapå problemaliken, varför man kan hoppas att frågan löses efter de riktlinjersom kommittén anför. vill emellertid väcka frågan om det inte redan nuvore möjligt att göra sådan ändring i bodelningsreglerna, att efterlevande makeur sitt giftorättsgods kunde få undanta egen pensionsförsäkring vid den andremakens frånfälle. De av kommittén föreslagna reglerna kunde då förenklasbetydligt så att varken arvsskifteshandhng eller testamente vore nödvändiga föratt åstadkomma arvsskallefrihet för make för makes egen pensionsförsäkring. Omdetta ej går att genomföra förordar att de av kommittén föreslagnareglerna ändock genomförs. Flertalet remissinstanser avstyrker förslaget och uttalaratt den civilrättsliga behandlingen av rätt till pension först bör lösas. Den förordade lösningen är dock, som kommittén självuttalat, att betrakta som endast provisorisk. Vidare kan förslaget sägas görade redan nu komplicerade arvsskattereglerna än mer besvärliga att tillämpa ipraktiken. Med hänsyn anförda omständigheter måste enligl hovrättensmening skäl av särskild tyngd vara för handen för att de nu föreslagnaändringarna skall genomföras. Kommittén synes icke ha undersökt i vilkenutsträckning fall förekommit där nuvarande ordning lett till förhöjd skatt förefterlevande make. Experten har emellertid i sitt särskilda yttrandeuttalat att -utifrån hans mångåriga erfarenheter - problemet saknar praktiskbetydelse. Enligt hovrättens mening synes frågan inte vara av sådanangelägenhetsgrad att den bör lösas provisoriskt. På grund härav vill hovrättenifrågasätta om inte det kan anstå med lösningen av detta problem till dessfrågan kan upptagas i civilrättsligt sammanhang. 1979/80:77 121 Lika med kommittén finner alt det framstårsom slötande att efterlevande make kan nödgas betala arvsskatt för egen P-försäkring.Länsstyrelsen anser sig dock inte kunna acceptera den av kommittén framlagdalösningen. Vid tillämpning av det föreslagna tredje momentet i 11 § AGL skullenämligen efterlevande make normalt komma att påföras lägre skatt än om P-försäkringeni stället genom äktenskapsförord gjorts lill enskild egendom eller om det varitfråga om exempelvis SPP-pension. Detta illustreras bäsl med följande två exempel: Dör hustrun, efterlämnande änkling, och bestårgiftorättsgodset av en änklingen tillhörig P-försäkring, värd , ochbankmedel om , blir efterlevande makes giftorällsandel, enligt detföreslagna tredje momentet i 11 § AGL, . utgörande bankmedel.Arvslotten blir likaledes . Då denna utgörs av den honom tillhöriga P-försäkringenkommer, enligt nämnda momenl, ingen arvsskatt att utgå. Samma förutsättningar som i exempel 1 men med den ändringenatt P-försäkringen inte ingår i giftorättsgodset. Efterlevande makesgiftorättsandel blir nu . Båda utgörs avbankmedel. Han kommer således i detta fall att arvsbeskattas för . (Från grundavdrag bortses.) Rätt till pension borde enligt uppfattningha samma status oavsett om rätten grundar sig på en P-försäkring eller utgår pågrund av offentlig eller enskild anslällning. Detta torde bäst kunna uppnåsgenom en ändring i GB. Enligt betänkandet har som särskill stötande framstått detfall att en efterlevande make såsom ende rättsägare nödgats att erlägga högrearvsskatt i det fall han haft rätt till pension enligt egen försäkring än omhan haft rätt till tjänstepension eller försäkringen varit hans enskildaegendom. Även tingsrätten finner detta förhållande otillfredsställande. I likhelmed kapitalskatteberedningen förordar tingsrätten emellertid att frågan börlösas genom en ändring i (GB). Intill dess familjelagssakkunnigatagit ställning till frågan, bör någon ändring av AGL ej ifrågakomma. Det synesnämligen tingsrätten tveksamt om man inom ramen för skatlelagstiftningen skallupptaga en bodelningsregel som avviker från den civilrättsliga regleringen avinstitutet. - I vart fall bör påpekas att flera och mer komplicerade fall kanförekomma än dem som kommittén anfört på s. 142 i betänkandet. Frågan är i första hand av civilrättslig beskaffenhet, ochfamiljerättskommittén föreslog en regel härom i sitt betänkande Äktenskapsrätt(SOU 1979/80:77 122 1964:3413 kap. 18 §). Ämnet har också behandlats i en inom justitiedepartementetupprättad promemoria (Ds Ju 1970:18). Delsynes mindre lämpligl att nu ta upp ämnet till behandling uteslutande frånskatterättslig synpunkt. Den diskrepans mellan den civilrättsliga och denskatterättsliga bedömningen som därigenom uppstår kan befaras medföra olämpligakonsekvenser genom att framkalla dispositioner i avsikt att undgå eller minskaarvsskatt, vilka står i strid med de civilrättsliga syftena. Detkan vidare ifrågasättas om LSK:s förslag ens från rent skatterättsligautgångspunkter är tillräckhgt väl övervägt. Frågan ingår i den större frågan,huruvida efterlevande makes fång genom arv eller testamente alls skall beskaUas.En lösning av denna fråga torde kräva en djupgående principiell översyn avarvsskattesystemet, något som LSK inte ansett ingå i dess uppdrag (s. 131 ibetänkandet). Mankan f. ö. också fråga sig, om det finns sakliga skäl att anknyta denarvsskatterättsliga bedömningen till om försäkringen inkomstskatterättsligt äratt betrakta som P-försäkring. Det är nämligen svårt att påvisa något sambandmellan den inkomstskatterättsliga klassificeringen och den arvsskatterättsligabehandlingen. Däremot synes det vara skäl att, såsom familjerättskommitténföreslog, fästa avseende vid om pension eller livränta "med hänsyn tillmakarnas villkor och omständigheterna i övrigt prövas skälig" (se a. st.). Sedanlång tid tillbaka har det ansetts otillfredsställande att en försäkringstagaresP-försäkring, om den utgör giftorättsgods, blir arvsbeskattad till halva sittvärde vid hans makes död. (Situationen brukar inom branschen kallas "feldödsfall".) Såvitt avser senare tid kan bl. a. hänvisas tillFamiljerättskommittén (SOU 1964:35 s. 295 f), Kapitalskatteberedningen (SOU1969:54 s. 148 f) samt överväganden inom (Ds Ju 1970:18). Fleraförslag till lösning av förevarande fråga har tidigare framförts. Senastföreslogs i den ovan nämnda departementspromemorian att efterlevande makeskulle från bodelning i anledning av andra makens död av sitt giftorättsgods fåundanta livränteförsäkring på årsbelopp. Promemorianhar av departementet överlämnats till Familjelagssakkunniga för övervägande. LSK:sförslag innebär i princip att efterlevande makes P-försäkring skall varaarvsskattefri vid "fel dödsfaU" under förutsättning att den behållsav den efterlevande maken. I vissa fall kräver skattefriheten enligt förslagetdels ett testamente av den avlidne maken angående försäkringen och dels att enskifteshandling företes i skatteärendet utvisande att efterlevande make fått försäkringenpå sin lott. Förden situationen att försäkringstagaren och hans make saknar bröstarvingarföreslås ett 3 mom. i 11 § AGL av innebörd, att efterlevande makes rätt tillarv är skattefri till den del arvet avser rätt till pension enligt honom tillhörigP-försäkring. Det fall att makar, som saknar bröstarvingar, har inbördestestamente som tillförsäkrar efterlevande make all kvarlåtenskap omfattas dockinte formellt av denna regel. Detkan finnas fog för LSK:s uppfattning att en P-försäkring som ingår igiftorättsgodset inte bör vara skattefri vid "fel dödsfall" om dentillskiftas annan än efterlevande make. Det bör dock i detta sammanhang erinrasom Prop.1979/80:77 123 att laglottskrav från bröstarvingar i många fall kanframtvinga delning av P-försäkring mellan dem och den efterlevande maken. hälsar i och för sig med tillfredsställelse LSK:sambition att finna åtminstone en provisorisk och partiell lösning avförevarande problem. Den föreslagna lösningen är dock inte invändningsfri.Främst gäller detta kravet på skifteshandling i vissa situationer. Om förslagetinnebär att en fullständig arvskifteshandling måste företes i skatteärendet -vilket det föreslagna tillägget till 16 § närmast ger anledning förmoda - kandet befaras att lösningen knappast får någon större praktisk effekt. Det tordeav flera skäl varken vara vanligt eller eftersträvansvärt attarvskifteshandling åberopas i arvsskatteärenden. Det kan antas att deskattskyldiga inte i någon större utsträckning kommer att anlita denna metodför ernående av skattefrihet för P-försäkring. Metodens tillämpning fordrarkännedom om denna speciella regel hos de skattskyldiga och deras medhjälparevid boutredningen samt komplicerar förfarandet vid skattläggningen. En annan invändning gäller det krav på testamente tillförmån för efterlevande make rörande försäkringen, som i vissa fall måsteuppfyllas. Kännedom om detta krav kan förväntas bli svår att sprida. Kritik förbristande information i förevarande hänseende kan i praktiken befaras drabba iförsta hand försäkringsbolagen och deras representanler. Även om informationennår fram kan det ofta bli svårt att få testamente till stånd; testator kan varagammal, sjuk eller av annan anledning förhindrad eller ovillig att göra någotförordnande för dödsfalls skull. Ovan redovisade nackdelar med LSK:s förslag tillprovisorisk och partiell lösning av arvsskatteproblemet vid "feldödsfall" föranleder riksförbundet att efterlysa en slutlig och merafullständig lösning av frågan, förslagsvis efter de linjer som framgår avjustitiedepartementets ovannämnda promemoria, dock utan någon beloppsgräns. Liknande synpunkter framförs även av . Svenska försäkringsmäklares och försäkringskonsultersförening: Från systematisk synpunkt är det inkonsekvent, attarvsskatt inle skall utgå när efterlevande make ärver sin egen egendom ochdenna består av en pensionsförsäkring. Skattekonsekvenserna i jusl dennasituation har emellertid starkt belyst det orimliga i att över huvud tagetbelasta den efterlevande maken med arvsskatt för andel i egendom som både föreoch efter den andra makens död med äganderätt tillhörde den efterlevande maken.Dödsfallet kan inte sägas ha ökat dennes skattekraft. Ofta nog medfördödsfallet i stället ökade kostnader för den efterlevande, som förlorar detstöd och bistånd och den vård som den andra maken lämnat. Bortfallet av dennesgiftorättsanspråk kan inte anses ha berikat den efterlevande, eftersom dettaanspråk inte var aktualiserat före dödsfallet. Det rimliga vore att intillvärdet av den efterlevandes giftorättsgods befria honom från arvsskatt, oavsettarten av egendomen. Bestämmelsen i 39 § c) AGL borde med andra ord görastillämplig även vid arvsbeskattningen. Om andra arvingar än efterlevande make finns, förutsätterenligt förslaget arvsskattefriheten för den avlidnes andel i den efterlevandemakens pensionsförsäkringar att den förre genom testamente givit den andrerätten till dennes försäkring. Denna lösning ställer stora krav på vaksamhet,förtänksamhet och kunskap hos försäkringstagaren och dennes make. 1979/80:77 124 olika anledningar kan det vara känsligt och svårt förförsäkringstagaren alt av den andre utverka ett sådant testamente till sinförmån. Hans make kan f. ö. sakna testationsbehörighet. Att föredra vore enregel som möjliggjorde en ändamålsenlig reglering sedan dödsfallet inträtt ochdå endast med slöd av lagbestämmelser. Förslaget till 11 § 3 mom. AGL anger att endasi sådan rätttill pension som enligt den efterlevande tillhörig pensionsförsäkringtillkommer honom själv får undantas från arvsbeskattning. Därmed torde åsyftasålders- och invalidpension för denne. Innehåller avtalet om pensionsförsäkring rätltill pension både för ägaren själv och för barn efler hans död måste såledesdessa olika slag av förmåner åsättas var sitt värde. Vid beräkningen avgiftorättsandelens värde skall emellertid försäkringens lotala värdemedräknas. Finns bröstarvingar kan i vissa fall efterlevande makes på testamentegrundade rätt till pension enligl egen pensionsförsäkring helt eller delvis fåstå tillbaka för bröstarvingars laglottsanspråk, vilket i motsvarande månskulle begränsa stadgandets tillämplighet. Även om syftet med bestämmelsen är behjärtansvärt visardet sagda att den trohgen kommer att få praktisk tillämpning i ett mycketbegränsat antal fall och att den skulle skapa nya komplikationer vidarvsbeskattningen ulöver de svårigheter som redan besvärar myndigheterna ochallmänheten. Mot kravel i 16 § AGL att skifleshandling skall företesutvisande att efterlevande maka på sin lott fått rätt till pension enligt honomföre bodelningen tillhörig pensionsförsäkring kan invändas, att varkenarvskifte eller bodelning sker i de fall då försäkringstagaren är enda arvingeoch testamente ej föreligger. Då dessa omständigheter framgår av bouppteckningen,bör i sådant fall ingen skifteshandling behövas för att bevilja den föreslagnaarvsskattefriheten. - Det framgår inte av 16 § AGL huruvida i andra fall skifteshandlingenskall utvisa, atl den efterlevande makens giftorätt i första hand tillgodosettsmed annan egendom än hans rätt till pension. Detta är ju enligt förslaget till11 § AGL en ytterligare förutsättning för att denna rätt till pension inteskall inräknas i den efterlevandes arvsskattepliktiga lott. TCO avvisar tanken på en särbehandling av rätt tillpension: TCO kan inte finna några bärande motiv för att på dettasätt undanta en bestämd form av egendom från beskattning. I detta avseende ärrätten till sin egen pension en tillgång helt jämförbar med vilken annantillgång som helst. 4 Bör förmånstagares förvärv beskattas? Bland remissinstanserna råder delade meningar ominnehållet i gällande rält. Både de som delar kommitténs uppfattning och de somhar annan uppfattning om rättsläget ställer sig positiva till ett förtydligandeav lagen. Kommitténs förslag till huvudregel, nämligen att förmånstagarförvärvbeskattas oavsett om vederlag har lämnats, tillstyrks eller lämnas utan erinranav hovräu, , kammarkollegiet samt länsstyrelserna iJönköpings, och . Kammarkollegiet uttalar vidareatt hur högsta domstolens avgörande än tolkas är den av 1979/80:77 125 kommittén föreslagna lösningen ytterst angelägen för atlundvika svårigheter. Negativa till kommitténs förslag är ,länsstyrelserna i , och ,, SACOISR saml försäkringsbranschens organisationer. har en från kommittén avvikande lolkningav högsta domstolens utslag: Kommittén har antagit att högsta domstolens beslul den 17december 1976 (SÖ 2248) skall bli vägledande i rättstillämpningen och att somföljd av detta avgörande endast benefika förmånstagareförvärv skulle ifortsättningen kunna bli föremål för arvs- eller gåvobeskattning. Enligt tingsrättens uppfattning skall beslutet tolkas såatt ett oneröst förmånstagareförvärv ej skall beskattas om rätten tillutfallande försäkringsbelopp gjorls beroende av vederlag i särskilt avtal.Beslutet torde ej bryta mot gällande praxis att alla förmånstagareförvärv iprincip skall beskattas. Emellertid visar redan den debatt som högstadomstolens beslut skapat atl elt förtydligande av lagtexten är nödvändigt. 1 anslutning till vad som uttalats under förarbetena till1931 års lagändring vill kommittén införa en regel enligt vilken alla förmånstagareförvärvskall beskattas, oavsett om de är av benefik eller onerös natur. Häremot hartingsrätten i princip ingen erinran. I motsats till kommittén föreslår emellertid tingsrättenatt i AGL las in en bestämmelse att alla förmånstagareförvärv skall beskattasom den skattskyldige ej i skatteärendet visar att förvärvet tillkommit som vederlagför en i särskilt avtal överenskommen prestation. Länsstyrelserna i , och Göteborgsoch län anser att förslaget får obilliga konsekvenser. Enligt mening bör varje vederlag, som förmånstagarenerlägger, beaktas vid bestämmandet av underlaget för skatteberäkning.Länsstyrelsen anser, att redan nuvarande lagstiftning beaktar detta. Därför bördet föreslagna tillägget i 12 § och 37 § 2 mom. AGL samt förslaget att införaen ny paragraf 12 a AGL, inte läggas till grund för lagstiftning. finner förslaget principiellt felaktigt: Enligt ett avgörande av den 17 december1976 skall onerösa förmånstagarförvärv inte beskattas enhgt AGL. HD hade funnitatt anledning saknades att belägga utbetalning av försäkringsbelopp med arvs-ellergåvoskatt då förordnandet om förmånstagare tillkommit som vederlag för enprestation från förmånstagaren. Inte av principiella utan närmast av bevistekniskaskäl föreslår kommittén som huvudregel att även onerösa förmånstagarförvärvskall beskattas enligt AGL. Samfundet anser detta vara principiellt felaktigtmen har förståelse för de bevisproblem som kan uppkomma för granskningsmyndigheten. Det synes därför samfundet 1979/80:77 126 lämpligare att - som kommittén själv övervägt - införa enregel att från beskattning skall undantas sådana förvärv som förmånstagarensjälv visar är onerösa. Samfundet motsätter sig vidare att lagstiftningen görstillämplig på redan ingångna avtal. ifrågasätter om intekommittén dragit för vittgående slutsatser av Högsta domstolens utslag; Domskälen synes inte ge vid handen att HD skulle hagodtagit varje påstående om vederlag. Domstolen påpekar att del var fråga om hemskillnad och att viss skriftlig utredning förebragts. Vidare antyds att eventuell motbevisning skulle ha beaktats redan om den "gett anledning antaga"att förmånstagarens påståenden varit felaktiga. anser att utgång en i nämnda mål överensstämmer med den allmänna principen atl onerösa förvärv inte skall arvs- eller gåvobeskattas. En sådan beskattning skulle strida mot den grundläggande idén bakom AGL, nämligen att det är det benefika förvärvet som skapar en skattekraft som det allmänna kan utnyttja.--- tolkar - i motsats till LSK - gällande rätlså att skattefriheten vid förmånstagareförvärv åtnjuts endasi om denskattskyldige kan dokumentera att förvärvet är oneröst. Skulle innebörden avgällande rätt på denna punkt anses oklar borde en enkel bevisregel kunnainföras. Liknande synpunkter framförs av Svenskaförsäkringsmäklares och försäkringskonsulters förening. Det förekommer i den praktiska försäkringsverksamheten attborgenär betingar sig säkerhet för en av gäldenären utfäst prestation genom attbli oåterkalleligen insatt som förmånstagare till en på dennes liv tagenlivförsäkring intill beloppet av kvarstående fordran. Vanligtvis är det frågaom penningfordran enligt skuldebrev. Även i andra affärsmässiga avtal där den ena partensekonomiska intresse skulle äventyras genom den andra partens död, kan detemellertid vara ändamålsenligt, eller i varje fall en användbar utväg, att geden förra parten en dödsfallssäkerhet genom ett förmånstagareförordnande, somgörs oåterkalleligt. Förmånstagareförvärvet blir då ett slags på förhandöverenskommen surrogatprestation, som får anses utgöra en del av avtalet ochsåledes vara av onerös karaktär. Del vore orimligt om borgenären skulle arvsbeskattas försitt förvärv i den mån det används till att likvidera försäkringstagarensskuld. Att borgenären på detta sätt inkasserar sin fordran är ju varken arveller gåva från den avlidne. Även ställer sig positivt till en bevisregel.Folksam vill i sammanhanget påpeka att i de flesta fall, där förmånstagaresätts in på grund av en onerös uppgörelse, det lika väl går att presterafullgod säkerhet genom pantsättning av försäkringen. Kommitténs förslag att i en ny 12 a § införa undantag förvederlag vid bodelning avstyrks genomgående av både de remissinstanser somtillstyrkt och av dem som avstyrkt kommitténs förslag i huvudfrågan. 1979/80:77 127 Något speciellt skäl för särbehandling av vissa onerösaförvärv har inte anförts av kommittén och synes icke heller föreligga. Däremottorde en sådan särbehandling komma all medföra stora problem i den praktiskatillämpningen. Del torde i och för sig vara klarl att en regel som den i12 a § AGL föreslagna skulle kunna underlätta för makar att vid bodelning finnarimliga lösningar på sina ekonomiska mellanhavanden. Det finns emellertid riskför att en sådan regel öppnar fältet för icke önskvärda beskattningskonsekvenser.Exempelvis torde möjligheterna öka att via uppvärdering av egendom i sambandmed bodelningen undgå kommande arvsbeskattning. Selt frånbeskattningsmyndigheternas synpunkt torde dessutom den föreslagna regeln kommaatt innebära ökat arbete. Svårigheter kan bl. a. uppkomma i samband medtolkning av bodelningsavtal. Mot förslaget till ny bestämmelse (12 a § AGL) beträffandeavräkning vid förmånstagarförvärv som avtalats vid bodelning på grund avboskillnad eller äktenskapsskillnad kan invändas att bestämmelsen är svårtillämpligoch att förutsättningen för den praktiska tillämpningen av densamma torde blisynnerligen sällsynt. anser därför liksom advokatfiskalenLindberg att det är olämpligt att införa en sådan bestämmelse. Även kammarkollegiet anför att regeln torde komma att avseendast enstaka fall. I paragrafen stadgas att vid tillämpning av 12 § och 37 §2 mom. det belopp, varmed förmånstagaren i bodelningshandling belastats, skallavräknas från förmånstagareförvärvets värde. Denna bestämmelse blir svår alttillämpa. Av lagtexten framgår t. ex. inte hur värderingen skall ske vidgåvobeskattning av periodiskt utfallande försäkringsbelopp. Även vidbodelningen uppstår problem hur man skall beräkna det värde förmånstagaren börbelastas för. I en sådan beräkning måste t. ex. invägas ett uppskattatkapitalvärde av de återstående försäkringstagaren har att erlägga ochdessutom endast till den del premierna avser enbart efterlevandepension(betänkandet s. 147). F. n. torde vid bodelning i här avsedda fall ej görasnågon sådan komphcerad uppskattning av premiernas kapitalvärde. I ställetbeaktas utfästelsen om premiebetalning mer schematiskt, exempelvis i sambandmed överenskommelse om periodiskt understöd till försäkringstagarens make.Sålunda befarade tillämpningssvårigheter torde utgöra ett ytterligare skäl atthelt slopa 12 a §. 1979/80:77 128 Att endast undantaga bodelningsavtalen från beskattning ide fall då vederlag lämnats för förmånstagares förvärv kan icke vara rimligl.Kommittén har ej heller lämnat någon närmare förklaring till sitl slåndpunklslagande.Enligt tingsrättens mening finns åtskilliga fall av andra avtal änbodelningsavtal där elt förmånstagareförvärv gjorts beroende av vederlag ochdär förvärven med lika slor rält borde undantas från beskattning. 5 Utländska försäkringar (4.3.2) Förslagel alt AGL skall göras tillämplig även på vad någonförvärvar på grund av förordnande som avser utländsk försäkring tillstyrkseller lämnas ulan erinran av samtliga remissinsianser. Den i stort sett endafråga som föranlett några ytterligare uttalanden är förslaget att rälten tillavdrag med upp till sex basbelopp skall medges endast för inhemskaförsäkringar. Kammarkollegiet tillstyrker förslagel även i den delen.Kollegiet anför bl.a.: