prop · G303111 · 1979-12-31 00:00:00 — 3.15 : LRF menar att enskildamarkägare med stöd av nuvarande erfarenheter har myckel begränsade möjligheter atl med jaktliga eller skogsvårdsålgärder undvika lokall svåra skador av klövvili.------- LRF anser emellertid att det redan nu också i skogsbruketbör lillskapas en reell möjlighel att få ersättning för nu förekommande skador. Gäss, grävling, bäver och säi tillhör de djurslag somligger ulanför ersättningssystemet. Skadorna kan lokalt ha stor omfallning. Detbör enligt LRF:s uppfattning föranleda länsvisa insalser för ell smidigt ersättningssystem.1 de län där dessa skador har en slörre omfattning bördarför en skadereglerandegrupp tillsättas, som får till uppgift atl både administreraersättningsanspråken och ersättningarnas utbetalande. Beredningens förslag omen utredning som grund för regeringens ställningstaganden finner LRF alltför tungroitmed hänsyn lill den omfattande skada som lokalt kan förekomma. 3.16 : SSRanser emellertid atl del redan nu nckså i skogsbrukel bör tillskapas generella beslämmelser om ersäitning för viliskador på skog. Framställning om ersättning för klövviltskador på skogborde liksom i fråga om jordbruksgrödor kunna göras till . Skogsvårdsslyrelseni länel skulle som expertorgan få ansvaret för den, i jämförelse medjordbrukssidan, mer krävande skadevärderingen. Prop.1979/80:111 40 3.17 : - - - sälstammarna - - -.Med hän syn till risken för en belungande adminislraliun och de svårigheler som föreligger att korrekt bedöma inträffade skadur delar Svenska jägareför bundet beredningens uppfattning att någun särskild sälskadefnnd ej bör inrättas. Däremoi bör i särskilda fall de yrkesfiskare sum åsamkats så betydande ekonomiska förluster genom sälskador. all del är uppenbar! oskäligt utt de själva skall svara för kustnaden, kunnu få ersättning efter framställning lill regeringen.-- finner det lämpligl införa en beslämmelseav mera allmänl innehåll, sum innebär att ersättning eller bidrag lill skadeförebyggandeåtgärder kan lämnas um det är uppenbart uskäligl att den skadelidande självsvarar för hela den kuslnad skadan eller de förebyggande ålgärderna ursakar. 3.18 : Den slörsia skadanpå fiskbestånd uch redskap åstadknmmer salen. Särskilt på har problemen fåll en ökad nmfatlning i takt med de kraftigt ökande sälbestånden. anser att en decimering uch nnggrannknntrull av sälslammen är nödvändig. Dessa åtgärder är duck icke tillräckliga,utan de bör kumpletteras med en sälskadefnnd. 3.19 : - - - sälskadefnnd- SOC ansluter sig principiellt till den senasleskisserade mudellen men ifrågasätter um inle berörda medel (sälskadefnnden) burdeställas till fiskerislyrelsens förfugande uch utbetalas på förslag avfiskenämnderna i berörda län. Därvid kan uppkommande skador värderas av resp. fiskerikonsulenler. 3.20 : - - -Utan Ivekan skulle en decimering av sälslammen vara nödvändig med tanke på de skadnr salen förorsakar del kustnära fiskel. Om detla i dagslägel ej går att gennmföra är det ytterst angeläget att en sälskadefnnd inrättas, ur vilken skadelidande fiskare kan få ersättning av statsmedel för förlnrad fångst nch förstörda redskap. 4 Administration, kostnader och finansiering m. m. Frågan nm älgskadefondernas framlida ställning har väcktstort intresse. Remissutfallet pekar på elt brett önskemål nm alt fonderna fåren mer decenlraliserad ställning än och att älgavgifterna mer kommer deegna länen till godn. 4.1 Kammarrätten i : Kammarrätienanser del böra övervägas all låla frågnr om ersäUning och bidrag enligt 21 § iförsta hand prövas av , varvid besvär över verkels beslutsjälvfallet skall kunna anföras hos regeringen. En sådan kompetensfördelning ärenligt kammarrättens mening förenad med belydande fördelar. 4.2 Kammarkollegiet:------ jaktvårdsfonden---- .Från de utgångspunkter kammarkollegiet närmast har att beakta föreligger därtorinte Prop.1979/80:111 41 någon erinran mnt beredningens förslag i denna del. Vadhärefter gäller älgskaderegleringsfnnden finner kollegiet beredningens förslaginte innebära någon nctloförsämring för älgskadefnnderna. Detsamma bör dugälla den av kollegiel förvaltade älgskaderegleringsfnnden. Kammarknllegiet hardärför inte heller i den delen någun invändning mot beredningens förslag. 4.3 Lantbruksstyrelsen: I fråga omsjälvrisknivån har tre olika självrisknivåer diskuterats. Enligt lantbruksslyrelsensmening måsle den självrisknivå snm fastställs i hög grad bli beroende av vilkaåtgärder som vidtas för anpassning av älgslammen med hänsyn till växtodlingenoch hur denna anpassning lyckas. Erhålls en lillfredsställande anpassningvilket innebär att älgstammen i skadekänsliga umråden reduceras så alt den genumsnitlli-gaskadenivån blir acceptabel bör den föreslagna högsia nivån kunna accepleras.Del synes härvid nödvändigl alt länsstyrelserna sum har ansvaret för nchreglerar avskjutningen även får fastställa älgavgiflerna nch därvid även får laansvarei för finansieringen av kustnaderna för skadorna i länet. Några andraåtgärder som i någon högre grad kan förväntas medverka till en bättreanpassning av älgstammen har enligt styrelsens mening inle presenterats. Fördet fall tillräckliga åtgärder för älgslammens anpassning med hänsyn till växtudlingeni nlika delar av landet ej vidlas bör en lägre självrisknivå väljas. Nuvarandeförhållanden i vissa delar av landet turde därvid mutivera den lägsla av de trepresenterade nivåerna. Om nuvarande syslem bibehålls eller um det skapas en förhela landel gemensam älgskadefnnd är risken slor atl anpassningen avälgstammen blir dålig och atl alll fier brukningsenheler kommer att drabbas avskador samlidigt som skadorna i varje skadefall blir mer omfattande. 4.4 : Verket harej någnl att erinra mul en uppgifl att meddela föreskrifter snm föreslås (30 §)men är medvetet nm det grannlaga i denna uppgift mul bakgrund av del vaga underiagsum ges för många frågors bedömning. 4.5 : bilräderuppfattningen atl del från praklisk synpunki är lämpligl alt det för ett länfinns en gemensam fond för atl reglera sädana skördeskador som inom länetorsakats av älg, kronvilt eller dovvill. Vad gäller regleringsfonden vill dockdomänverket framhålla atl länsvisa överföringar av medel från älgskadefonderskall slå i viss proportion lill resp. jaktbarhet inom ett län. 4.6 :-- älgskadefondensframtida uppbyggnad - - -. vill dock redan nu förordadel alternativ snm innebär länsanknutna, självbärande . 4.7 i län:Beslut av i ersättningsfrågor skall enligt beredningen kunnaöverklagas i kammarrälten. Med hänsyn till att beslut i frågor umersättning för skadnr av klövvilt i vissa fall också kan kumma atl innefattaskälighetsbedömningar förordar regeringen som besvärsinstans idessa ärenden. 4.8 i län:Beredningen föreslår alt genom regionala kurser skall bibringavärderingsmännen erforderliga kunskaper om värderingsarbelets genomförande.Länsstyrelsen föreslår, i lik- 1979/80:111 42 het med lantbruksnämnden i Kalm-.ir län. att denföreslagna utbildningen i sin helhet ålägges lantbruksnämnden, som både harpersonal och erfarenhet av dylika frågeställningar. 4.9 i : Beredningen föreslåratt älgskadnr på jordbruksgrödor och trädgårdsodlingar, som hitlills, handläggs av länssly relserna medan ersällningar för skador av annat vill prövas av regeringen. Länsstyrelserna föreslås dock vara regionalt ansvariga för villskadevär- deringarna och alt ulse värderingsmän. förutsätter att visst ansvar för planering i förebyggande syfle kommer att åvila länsslyrelserna. Denna ulökning av arbetsområdet torde kräva viss resursförstärkning. Vidare bör utredas förutsättningarna för en central utbildning av värde ringsmännen. 4.10 i län:Länsstyrelsen anser skäl f. n. inle föreligga atl ändra nuvarande org-anisation.Införandet av en cenlral älgskadefond synes medföra onödigl merarbete. Inteheller synes det lämpligt att själv fastställer älgavgiftens sturlekmed hänsyn till upp-kumna ersättningsanspråk i länet. 4.11 i län:Enligt förslaget skall länsslyrelserna med hjälp av länsälgnämnderna nchutsedda gude män handlägga ersätt-ningsfrågnr i samband med bl. a. älgskadnr påjurdbruksgrödnr. föreslås få uppdraget atl efter samrådmed lantbruks-styrelsen utarbeta värderingsanvisningar, medan länsslyrelsernaåläggs utbildningsansvaret på regiunal nivå. framhåller vikten av att nämnda värderingsinslruklinnerutarbetas och görs entydiga och lättfattliga. Härigennm underlättasvärderingsmännens arbete uch risken minskar för umntiverade skillnader mellanlänen, vad gäller älgskadnrnas uch ersättningarnas slurlek. 4.12 i län: Värdering av skadurnaskall ulföras av värderingsmän utsedda av . Det är angeläget att lättfattliga uch entydiga tillämpningsanvisningar utfärdas som underlag för denna värdering. Likaså är det angeläget att värderingsmännen ges en ändamåls enlig utbildning. 4.13 i : Avgifiertill älgskadefnnd bör slanna innm resp. län. Regler snm ger möjlighet attinföra nlika älgavgifier innm delar av län med avsevärda skillnader iälgtillgången bör ulfärdas. 4.14 i Västernorrlandslän: Frågan um överföringen av medel från älgskadefnnden lill regleringsfondenhar påtalats av länsjakl-vårdsföreningen. Enligt föreningens uppfattning, harnuvarande system inneburil en systematisk avtappning av medel frånnorrlandslänen till älgskadereglering i Syd- nch . Liksom i frågaom ersättning för skördeskadnr/skngsskadur i Nurrland, instämmer länsstyrelseni läns-jaktvårdsföreningens åsikt atl nnrrlandsmedel från älgskadefnnden börfinna en nurrlandsanknuten användning. Sum skäl för delta kan från jaktligsynpunkt anföras nurrlandslänens kärva "jaktklimal" med bl.a. lägre villbuniteter,ufta långa resavstånd uch övriga förhållanden sum höjer kringkostnaderna förjägarna. Det kan även nämnas atl kostnaderna för anläggning och nyttjande avälgbanor med de långa resavstånden skulle Prop.1979/80:111 43 motivera gud användning för medel snm nu överföres försydligare ändamål. Här bör i stället de län, snm ständigt rednvisar underskutti sina länsälgskadefunder, uttaga maximal älgavgift till dess ekunumin i resp. älgskadefnndär stabil. Medel från regleringsfunden bör anvisas endasl till för hela landelgemensamma fursknings- uch infnrmatiunsåtgärder. Skall möjligheten kvarstå attfrån regleringsfonden överföra medel till länsälgskadefunder med underskntt,bör enligt mening avsättningen från länen till regleringsfundenmaximeras till av influtna avgifter. 4.15 i län:Beredningen har diskuterat ulika alternativ för älgskadefnndernas urganisation uchförvallning. Förslag avses läggas fram i huvudbetänkandel. Enligtlänsstyrelsens mening är nuvarande urganisatiun av älgskadefnnderna utillfredsställandeeftersnm den del av influtna älgavgifier sum överförs till den cenirala fundeni slur utsträckning används för att täcka underskntt hus länsälgskadefunder iandra delar av landel. förordar därför en nmurganisaliun av fnndernaså atl hela älgavgifien tillförs länsälgskadefunden. 1 samband därmed börrätlen att besluta um älgavgifternas sturiek decentraliseras tilllänsstyrelserna. Fördelen med detta är dels all älgavgifiens sturlek lättarekan anpassas lill länsvisa förhållanden och dels att ökade möjligheter ges förlänsstyrelsen att använda fnndmedlen i enlighet med uppställda mål för älgvården i länel. 4.16 i län:Beredningen förordar alt nuvarande ordning beträffande älgskadefnnderna,avgifter m.m. lills vidare behålls nförändrade. anser alt nuvarande urdning bör ändras såsnart snm möjligt. Älgskadefnnderna bör användas för atl kumma lill rätta medlänets prnblem. Avgifterna bör därför differentieras så atl varje lån heltsvarar för skadeersättningarna inum länet. Därutöver skall länsfundernasjälvfallet slå för viss del av kustnaderna för fnrskning, försöksverksamhet uchinformation. 4.17 i län:Beredningen diskulerar älgskadefonderna, dess organisatiun, avgifter m.m. nchredovisar därvidlag två handlingsvägar som kan bli aktuella i beredningens kummandeslutbetänkande. Av dessa två alternativ får i likhet medlantbruksnämnden, skugsvårdsstyrelsen och länsjaklvårdsföreningen den decentralisering av ansvar nch beslutanderätt snm b-alternativet förutsätierkan i samråd med älgnämnden nch övriga berörda regionala organplanera älgstammen i länet och de kosinader denna för med sig. Avgiften tillcentrala älgfonden bör med hänsyn till fondens syfle som en uljämningsfaktormellan länen fastställas av regeringen. 4.18 :--- Avstor vikt är att skadevärderingen blir enheilig i hela landel nch därför bör, snmföreslås i utredningen, utfärda instruktiuner förvärderingsmännen. 4.19 : Den urdningsum råder har skapat en situation där älgskademedel via den centralaregleringsfonden överförs Prop.1979/80: 111 44 från län med ringa älgskador, företrädesvis i ,till län i Syd- och , vars fonder inte är tillräckliga för alt ersätta uppkommen skada. Av länsjaktvårdsföreningarna i Nurrland, men uckså av föreningar i andra delar av landel, har förhållandena ansetts nacceptabla. vill därför fästa all uppmärksamhel på problemet, så att delta blir föremål för en grundlig översyn när beredningen avger sitt huvudbetänkande. Tills vidare anser jägareförbundet att nu gällande av sättning till regleringsfunden skall utgöra en definitivt högsta gräns för cenlral utdebitering ur länsälgskadefnnderna. an ser del nödvändigt atl en decentralisering sker av ansvar nch beslutanderätt beiräffande älgskadefnnderna. Föreslagen uppdelning av ersällningsgilla viltskadnr tillfyra nlika finan-sieringsfnrmer med hänsyn till de skadevållande arterna -allmänna medel, medel från jaktvårdsfunden, medel från älgskadefnnderna nch älgskaderegleringsfnndensamt bidrag från berörda företag uch urganisalinner - anser i princip vara riktig.