prop · G303109 · 1979-12-31 00:00:00 — Om manalltså vidtar ifrågavarande åtgärd endast i frågaom dessa bränslen åstadkommer man beträffande levnadskostnaderna i stort icke en utjämning utan en skärpningorterna emellan. Det har - enligt vårmening med full rätt - icke blivit ifrågasatt att ävenåstadkomma en utjämning av priset påeldningsolja. I fråga om denna produkt tillkommer nämligen, att man måstetaga hänsyn till konkurrensen mellan dennaoch de fasta brä.".slena. Det kan ej vara önskvärt, att man oenomen subve.ntion eller clearing uppehållereldning med olja på platser, där det ärmera ekonomiskt att elda med fasta bränslen. Ser man frågan omprisutjämning i sitt större sanynan-hang, framstår det föross riktigare att angripa problemet med utgångspunktfrån varor, som är av störrevikt för levnadskostnaderna än vad motorbränslenakan anses vara. Man kan göra gällande, att det är att allmänt intresse, att kostnaderna för transporter i Norr-lanaoch andra trakter med stora avstånd kan hållas nere. Genom de stora avstånden har befolknincen i sädana trakter en börda,som är avsevärt större än den befolkningen i de mera tättbebyggda delarna av landet har att bära. Detta äremellertid i stort sett ett norrlandsproblem, som bör behandlas i sitt särskilda sammanhang. Vi har ocksåtidigare uttalat, att en utjämning avpriserna kan motiveras ur sociala och näringspolitiskasynpunkter.Vi anser emellertid att det ej tillkommer oss att ur dessasynpunkter bedöma, huruvida den ifrågasatta utjämningenbör komma till stånd. Vad däremot beträffar de tekniska möjligheterna att genomföra en utjämning av priserna och lämpligheteii av åtgärden ur denna synpunkt, anser vi oss böra fra.iihållaföljande. Om nuvarande organisationav oljehandeln bibehålles, torde införandet av enhetliga priser förutsätta antingenen clearing i statlig eller enskild regi eller statssubvention. .Med hänsyn till den administrativa apparat, som då skulle erfordras,anser vi oss böra avstyrka, att åtgärden vidtages. Om handeln koncentreras till ett företag, exempelvis ett monopolföretag, Prop.1979/80:109 ' som kan utjämna detotala fraktkostnaderna P fj/ ningen överhela landet anser vi oss kunna tillstyrka en utjämning. Utredningen ledde inte till någon åtgärd. Vid 19 riksdag väcktes inom bådakamrarna ånyo motioner (nr 1:124, 1:278,1:279, 1:350, 11:146, 11:330, 11:335 11:337 och 11:410) med yrkanden omutredning av frågan om ett enhetligt pris inom helalandet på flytande motorbränslen. De båda kamrarnas allmänna beredningsutskott inhämtade yttrande övermotionerna från priskontrollnämnden, bränslekommissionen,samt Brännoljecentralen, representerande åtta bolag. tillstyrkte utredning såvitt den avsågen partiell utjämning av priserna på flytande drivmedel. Nämnden ansågdet inte uteslutet att ett antal 0-zoner skulle kunna inrättas i . förordade utredning medan bränslekommissionen och oljeföretagen avstyrkte motionerna. Första kammarens allmänna beredningsutskott (utlåtande nr 30J framhöll att det kunde anses önskvärt att likvärdigaekonomiska villkor gällde för näringsliv ochinvånare inom olika delar av landet menatt det beträffande de flesta varuslag rådde prisskillnader vilka betingades bl. a.avskiljaktigheter i fraktkostnaderna och det kunde ifrågasättas om enprisutjämning speciellt på motorbränslenskulle vara mera motiverad än enliknande utjämning beträffande priset påandra förnödenheter. Härtill kom att betydande praktiskasvårigheter skulle inställa sig förett genomförande av den i motionerna yrkade åtgäraen. Allmänna beredningsutskottet i andrakammaren (utlåtande nr 42) fann visserligen attproblemet alltjämt var av stor betyaelse för de delar av landet där dryga transportkostnader medfördeett högre pris på flytande motorbränslenän i de mera välbelägna delarnamen kunde å andra sidan inte finna att några nya omständighetertillkommit se- Prop.1979/80:109 74 dan cljeucredningens betänkande framlades, vilka kunde göraproblemet mera lättlöst. Utskottet ansåg sig inte kunna förorda en sådanvidlyftia administrativ apparat som behövdesför att klara den clearing i statligeller enskild regi som en prisutjämningförutsatte. Frågan återkom vid riksdag, då man i motionerna 1:14 och 11:19 hemställde om en skyndsam utredning av frågan om möjlighetenatt åstadkomma en prisutjämning inom landet i fråga om flytande drivmedel genom ett clearingförfärande istatlig regi, dock så anordnat, att några kostnader förstaten ej skulle uppkomm.a. Liksom inhämtades av vederbörandeutskott yttranden över motionerna från priskontrollnämnden,bränslekommissionen, samt Brännoljecentralen, representerande åtta oljebolag. och oljebolagen avstyrkte motionerna meuan riksfurbunaettillstyrkte. ställde sig vid bådatillfällena förstående tilltanken på en partiell utjämning av drivmedelspriserna I sitt utlåtande år1951 anförde nämnden att det i motionerna ifrågasattaclearingförfärandet måste förutsätta en noggrann kontroll över oljeföretagensförsäljning, vilken skulle bli besvärligatt upprätthålla. Förfarandet skulle också medföra ickeobetydliga kostnader för administration och kontroll. Första kammarens allmänna beredningsutskott (utlåtande nr 6) ansågatt även om en jämkning av zonindelningen kunde upptas utan särskild utredning skulle det kunna vara ändamålsenligt attgöra en närmare undersökningangående lämpligheten av och möjligheterna för införande av ett enhetligt pris påflytande drivmedel i 1979/80:109 73 Därvid borde prövas även andra möjligheter till frågans lösning än den somföreslagits i moticnen. Utskottet hemställde därför attriksdagen hos Kungl !>4aj : t skulle anhålla om en skyndsam utredningför att åstadkomma ett enhetligt pris på flytandedrivmedel i hela landet. Sex reservanter i utskottet avstyrkte motionen unaer åberopandeav att de betänkligheter mot en utjämning somredovisats tidigare kvarstod och att det även svntes som om den föreslagnautjämningen inte skulle få nämnvärd praktisk betydelse för näringslivet.Första kammaren biföll reservationen. Isitt utlåtande, nr 12, anförde andra kammarens allmännaberedningsutskott bl.a, följande. I motionen hade föreslagits,att en utjämning av priserna skulle ske genom en clearing istatlig regi så anordnad, att kostnaden skulle helt drabbakonsumenterna. En dylik clearing skulle enligt utskottet emellertid nödvändiggöra en rätt omständligkontrollapparat och följaktligen dra icke obetydliga kostnader, vilketskulle medföra ett extra pristill-lägg på allaflytande drivmedel, oavsett var de slutligen konsumerades. Hur stora dessakostnader kunde tänkas bli undandrog sig visserligen utskottets bedömande,men det föreföll sannolikt, att de icke skulle stå i rimligproportion till den jämförelsevis ringa prislindring, som kunde erhälllas ide dyrare zonerna. Utskottet ansåg sig därför icke kunna tillstyrka motionen. Utskottet underströkemellertid, att en jäm.kning av zonindelningen var möjlig,varigenom priserna i nägon mån skulle kunna utjämnas. För en jämkning avzonindelningen syntes särskild utredning dock ej vara erforderlig utanutskottet förutsatte, att vederbörande prisreglerandemyndighet ägnade frågan uppmärksamhet och vidtog de åtgärder somkunde befinnas lämpliga. Yrkandenom utredning i syfte att nå en utjämning av priserna på flytande drivmedel i olikadelar av landet framfördes ånyo i motioner vid 1952 och riks- Prop.1979/80; 109 76 Båda åren avslog de framställda yrkandena med hänvisning till att resultatet av en utedning inom priskontrollnämnden angåendefrågan om förändringar avden gällande zonindelningen borde avvaktas. Vid riksdag väcktes motioner (nr 1:250 och 11:319) om utredning avfrågan om avståndskostnadernas inverkan på levnads- och produktionskostnaderna i . I första kammaren framställdes en interpella-tion (nr 8) om en partiell utjämning av priserna på drivmedel och eldningsolja genom införandet av ett antal O-zoner i Norriand. övermotionerna avlämnade allmänna beredningsutskottet utlåtande (nr 15/1958), där utskottet hänvisade till den översyn av olöstanorrlandsfråaor. som då pågick och somförutsattes kom.ma att beakta imotionerna upp-tacrna spörsmål. beslöt i enlighet med utskottets förslag att i skrivelse till Kungl.Maj:t ge till känna vad utskottet anfört. I svar på interpellationenframhöll handelsministern att prisfrågor enligt 1953 årslag om motverkande i vissa fall av konkurrensbegränsning inom näringslivetkan bli föremål för förhandling inför näringsfrihetsrådet i sådana fall, dåofullständighet i konkurrensen på ett fränallmän synpunkt otillbörligt sättpåverkat prisbildningen En förutsättning för statligt ingripande i det förevarande fallet var således, att den prissättning oliebolagentillämpade inte var motiverad från kostnadssynpunkt samt att prissättningen berodde på en konkurrensbegränsning. Enstickprovsundersökning hade e.mellertid visat, attden genomsnittliga frakt-kostnadsökni.nge.növersteg zon- respektivefrankotill-läggen, varför zonprissystemet innebar en utjämning av prisnivåntill förmån för konsumenterna i . Utredningen inom priskontrollnäm.nden hade inte lett till någon förändring av zonindelningen Prop.1979/80:109 77 Någon konkurrensbegränsande överenskommelsevar inte känd. Ingripande i prissättningen påflytande bränslen var därför intemotiverat. Vid riksdag väcktes motioner (nr 1:81 och 11:101) angående bl a enhetligt bensinpris för hela landet. I sitt utlåtande (nr 8/1960) över dessa motioner hemställdeallmänna beredningsutskottet attmotionerna måtte överlämnas till den pågåendeutredningen rörande den samhälleliga lokaliseringsverksamheten, vilket blevriksdagens beslut. Yrkanden om skyndsam prövningoch förslag rörande differentiering av bensinskatten i syfte atterhålla ett enhetligt bensinpris ihela landet framställdes motionsvis vid 1961 och riksdagar. I sitt betänkande nr 27 år1962 avstyrkte bevillningsutskottet liksom år1961 en sådan åtgärd. Man hänvisade bl.a. till att motioner vid 1960 ärs riksdag om enhetligt bensinpris överlämnats tillkommittén för näringslivets lokalisering som inteslutfört sitt arbete. Utskottet anförde dessutom följande. Vid fråganstidigare behandling i har tvåoli ka utvägar anvisats för att åstadkommaett enhetliqt bensinpris i hela landet. A ena sidan har förordrats en differentiering av bensinskatten och å andra sidan ett prisutjämningsförfärande, som eliminerar de av fraktkostnadernabetingade pristillägg, vilka uttasinom vissa från importhamnarna mera avlägsna delar av landet. , vilket haft att behandla skattefrågorna, som allmännaberedningsutskottet, dit frågorna omprissättningen hänvisats, har uttalat sin förståelse för den betydelse, som ifrågavarande spörsmål har fördärav berörda landsdelar. har emellertidför sin del framhållit, att en sådanskattedifferentiering, som motionärernaföreslagit, skulle strida mot deninom beskattningsrätten tillämpade principen, att statlig skatt skall uttasefter en för hela riket enhetlig skattesats.Utskottet har vidare påpekat, att det inte är praktiskt genomförbart att tillämpa olika skattesatser inom skildadelar av landet. Det i motionerna behandlade problemet är enligt utskottets uppfattning av sådan social och e.konomisk räckvidd, att det läm.olicenbör lösas i ett annat och 1979/80: 109 78 Utskottet biträder därför den av 1961 årsbevillninasutskott uttalade meningen, att det i motionerna behandlade spörsmålet bör bedömas såsom en fränbeskattningen fristående fråga. I betänkandet Aktiv Lokaliseringspolitik (SOU1963:58) tog komm.ittén för näringslivets lokalisering upp frågan om utjämningav priset på bensin och olja (s 386-390) Från lokaliseringssynpunkt var detenligt kommitténs mening angeläget att priset påbensin och olja sänktes i ce delar av landet som varmest missgynnade från prissynpunkt, dvs. inlandoch nordvästra delarna av . Detta önskemål kundeenligt kommittén tillgodoses om pristillägget förzonerna 3, 4 och 5 borttogs förmotordrivmedlen och en motsvarande prisreduk-tion genomfördes föreldningsolja genom utjämning av ortstillägaen. Den kostnad som den föreslagna pris-utjämningenför motordrivmedel skulle medföra och som skulle belasta den totala försäljningen, översteg enligt kommittén inte 0,2 öreper liter. För att hindra en snedvridning avkonkurrensen mellan företagen måste därvid en särskila clearingkassa inrättas, till vilken varje företag inbetalar ett fraktutjämningsbidrag, baserat på deras totala försäljning. Föreldningsoljan skulle dock en fraktkostnadsutjäraning bli betydliqt svårare attgenomföra än för motordrivraedlen beroende på de speciella distributionsförhållandena på eldnings-oljeomrädet. Kommittén föreslog att Kungl. Maj:t och det centrala lokaliseringsorganet tog upp förhandlingar med oljebranschen för att fåtill stånd e.n överenskommelse om en utjämning av fraktkostnaderna enligt angivna riktlinjer.Skulle denna väg ej vara framkomlig, borde möjligheterna att införa en clearing i statlig regi övervägas. Vid remissbehandlingen tillstyrktes kommitténs förslag om utjämning av priset päbensin och olja av länsstyrel- Prop.1979/80:109 79 sernai och samt av andra remissmyndigheter med norrländskanknytning ävensom av svenska lasttrafikbilägareförbundetoch svenska företagares riksförbund. Sverigeshantverks- och industriorqanisation förordade att frågan skulle prövas ytterligare. ,som avstyrkte bidrag av subventionskaraktär, föreslog en utjämning genom energiskatten, om prissubventioner på flytandebränsle skulle genomföras. Förslagetavstyrktes av bl.a. kommerskollegium, ochsvensk industriförening. Svenska Arbetsgivareföreningenoch , som också avstyrkte förslaget,menade att åtgärden i relativt ringa grad skulle påverkalokaliseringsförutsättningarna och dessutom måste ansesinnebära en fortlöpande subvention till vissa regioner pä andrakonsumenters bekostnad. Samma uppfattning hade statskontoret. () framhöll att priset på olja och bensin borde återspeglaskillnader i framställnings- och distributionskostnaderna som råder iolika delar av landet. LO kunde därför inte tillstyrka ett enhetligt pris på olja ochbensin. SPIifrågasatte principiellt om statsmakterna borde medverka för att åstadkommabättre ekonomiska betingelser inom begränsade områden avlandet på övriga delars bekostnad. Om statsmakterna skullefinna att en nedsättning av priserna på flytande drivmedel och bränslen ivissa delar av landet skulle från allmän lokaliseringssynpunkt vara synnerligen angelägen,ville institutet understryka det orimliga i att en dylik nedsättningskulle ske genom enskilda företags försorg. Kommittén hade, påpekade petroleuminstitutet, avvisat en utjämning avpriserna via energiskatten under åberopande av bevillningsutskottets utlåtande attstatsskatt skall tas ut efter en för riket enhetlig skatteskala. Institutet hävdadedock för sin del, att en prisutjämning via energiskatten - om utjämning över huvudtaget skulle genomföras 1979/80:109 80 skullevara en möjlig lösning även om det administrativa arbetet skulle bliomfattande. Institutet ställde sig kritiskt mot kommitténs beräkningaroch ansåg, att effekten av kommitténs förslag skulle bli mycket obetydlig. Vidare framhölls attmot en utjämning talade det omfattande administrativa arbetetmed clearingförfarandet. Vissa oljeföretaghade på institutets förfrågan t. o. m. ifrågasatt om utjämningen över huvudtaget gick att genomföra på ett praktiskt godtagbart sätt. Attgenom en frivillig överenskommelse binda samtliga försäljningsföretagsyntes vara en omöjlig uppgift, menade institutet. I prop1964:185 uttalade sig departementschefen mot den föreslaanautjämningen och anförde bl.a.följande. Jagfinner att en allmän prisutjämning skulle komma att innehållainslag av permanent driftsubvention som icke bör ifrågakomma.Kan däremot i särskilda fall påvisas företagsekonomiska skäl för en utjämning avdrivmedelspriserna torde initiativ härtill komma att tagas av berördaintressenter. Några statliga initiativ på området tordetills vidare inte böra övervägas. 1964årsriksdag anslöt sig till departementschefens uttalande ochavslog motioner om bensinprisutjämning genom differentiering av bensinskatten. Vid1965 års riksdag avstyrkte bankoutskottet (utlåtande nr 6) under åberopandeav nyssnämnda departementschef suttalande motioner (nr1:485 och 11:576) med förslag att KunglMaj:t skulle anmodas uppta förhandlingarmed oljebranschen för att erhålla en utjämning av bensin- och oljepriserna. Sammaåravstyrkte bevillningsutskottet (betänkande nr 16) en motion (nr 11:745) angåendedifferentiering av drivmedelsbes.kattnincen i ut jämningssyfte. Utskottet fann det vara praktiskt ogörligt att nå det i motionen åsyftade resultatet genom endifferentiering av driv-meaelsskatterna. Den första förutsättningenför försia- Prop.1979/80:109 81 getsgenomförande var att oljebolagen sinserellan tillämpadeenhetliga priser inom de olika försäljningszonerna, vilket ingalunda var fallet. Endylik åtgärd skulle inte heller vara möjlig utanatt drivmedelspriserna låstes och den fria konkurrensen såledessattes ur spel. Imotioner (nr 1:213 och II:280Jvid 1966 ärs riksdag hemställdes att hos Kungl.Maj:t skulle anhålla att den utredning beträffande penslnhandelnsframtida organisation och utform.ning, som riksdag begärt,skulle få sädana direktiv att den även kundeta upp frågan om en för inlandet och glesbygden fördelaktigaredifferentiering av drivmedelspriserna. (utlåtande nr12) förmodade att material av betydelse för en bedömning av prisutjä.-nningsfråcranskulle komma att framläggas av bensinhandelsutredningen och fann inte skäl förriksdagen att rikta någon skrivelse till Kungl. Maj:t rörandedirektiven för denna utredning. På en fråga avherr i vid riksdag meddelade finansministern att några förslagtill åtgärder för att utjämna bensin- och oljekostnaderna för de inreoch nordligare delarna av landet inte var under övervägande. Isitt betänkande Rationell bensinhandel (SOU 1970:24)behandlade bensinhandelsutredni.ngen prissättningen påbensin och dieselolja. Utredningenbeskrev därvid zontilläggssystemet men lade inte fram något utjämningsförslag.Beträffande normalkonsumentens drivmedelskostnad påpekadeutredningen att den enligt motororganisationernas kalkyler utgjorde ungefär enfemtedel av den totala bilkostnaden och således inte var så betydande som man vanligenföreställer sig. 1979/80:109 82 riksdag avslog motionerna 1:105och 11:118. Motionärerna yrkade bl. a,utredning och förslag om prissättningav eldningsolja och drivmedel i i likhet med vad som tillämpades i övrigadelar av . (BaU 1970:80) konstaterade att det högsta zontilläggetför drivmedel hade reducerats från fem till tvåöre och fann liksom tidigare attett initiativ av berörda intressenter var den endaframkomliga vägen att uppnå en utjämning. Vid riksdagarna år1971, 1972 och 1973 väcktes motioner med yrkanden om attriksdagen hos Kungl. Maj:t skulle anhållaom förslag om differentierad beskattningav eldningsolja och drivmedel i syfte att motverka olika priser på bränsle i olikadelar av landet. Motionerna behandlades i skatteutskottet tillsammans medandra motioner som rörde användning av skattesvstemet som regionalpolitisktinstrument (SkU 1971:53, 1972:47 och 1973:29). Utskottet avstyrkte .motionsyrkandena och framhöll att en differentiering klart skulle strida motdet berättigade kravet på att skattebestämmelsernaså långt möjligt bör vara konkurrensneutrala. Dessutom skulle endifferentiering vara ägnad att göra vår redankomplicerade skattelagstiftning änmer svårtillämpad. Enligt utskottets menincr fick det ocksä anses svårbedömbart i vilken utsträckning regionalpolitiska fördelarskulle uppkomma genom en skattedifferentiering och därför fick a.ndraåtgärder vidtas för att åstadkomma de av motionärerna åsyftaderegionalpolitiska effekterna. Prisutjämningskravettogs vid riksdaq även upp i motionen 1973:184. (NU 1973:6) pekade på att prisskillnaderna betingades av skillnaden ifraktkostnader mellan olika regioner - en del av ett större problem som beaktats i de senaste årens regionalpoiitiska ref ormver,ksamhet. Utskottetförutsatte att Kungl. Maj:t skullekomma att tillse att frågan om en regional utjämning av priserna på bensin och olja på lämpliat sättaktualiserades i det fortsatta 1979/80:109 83 arbetet med regionalpolitisk planering inom t-ransport-sektorn.Riksdagen biföll utskottets hemställan att ge Kungl.Maj:t tillkänna vad utskottet anfört (rskr 1973:38) I motionen 1974:180 förordadesbl. a. en utjämning av drivmedelspriserna genomavskaffande av zonindelningen. (NU 1974:30) hänvisade till beslut och uppgav vidare att man erfarit att handelsdepartementetägnade uppmärksamhet ätfrågan. Enligt utskottets meningsaknades därför anledning för att vidta nägon ytterligare åtgärd i saken och motionen avstyrktes. uppdrog Kungl.Maj:t åt SPK att utreda förutsättningarna för ett slopande av gällande orts- och zontilläggmen även vid riksdag väcktesmotioner (1975:906 och 1975:1683) med yrkanden om åtgärder för att åstadkommaen utjämning av drivmedels- och oljeprisernai olika delar av landet. (NU 1975:10)erinrade om SPK:s uppdrag att utreda fråganom ett slopande av orts- och zontilläggen.Eftersom frågan således var föremål för uppmärksamhet i enlighet med motionärernas intentioner avstyrktes motionerna ochriksdagen biföll utskottets hemställan. I prop 1975:92 om sänkningav den statliga inkomstskatten, m.m.berördesfrågan om orts- och zontilläggen i samband med ett förslag om höjninaav den särskilda beredskapsavgiften för oljeprodukter. Efter samråd med chefen förhandelsdepartementet framhöll chefen för bl. a, föl jande. En enhetlig prissättningpå petroleumprodukter för landet i dess helhet förutsätter någon form av clearing, som ger oljebolagen kompensationför merkostnader vid distributiontill länqre bort belägna orter. SPK kommer att utarbeta förslag till ett sådantclearingför-färande. Utgångspunkten är därvid attadministrationen 1979/80:109 84 iförsta hand skall handhas av oljebolagen eller ett av dem bildat organ.Resultatet av SPK:s utredning kan beräknas föreligga under vären och därmed räknar jagmed att en för hela riket gemensam prisnivå förpetroleumprodukter skall förverkligas fr.o.m.den 1 januari 1976. 4.3 SPK:s förslag och remissutfallet Somnämnts i föregående avsnitt uppdrog Kungl.Maj:t åt SPK attutreda förutsättningarna för ett slopande av gällande orts- och zontillägg isyfte att erhålla en för hela landet enhetlig prisnivå för olikaoljeprodukter. SPKavlämnade ett förslag till teknisk lösning av pris-utjämningsfrågan ijuli 1975. SPKföreslog ett system som innebar att en enhetlig transportutjämningsavgiftskulle tas ut vid försäljning av oljeprodukter. skulleoljebolagen erhålla ett transportbidrag som var så beräknat attdet för varje ort gav ersättning för en del av transportkostnaderna, bestämda på ettspeciellt sätt. Systemetföreslogs omfatta leveranser till såväl enskilda hushåll som till industrier,energi- och kraftverk samt värmekraftverk. Möjlighet skulle finnas attundanta enskild förbrukare eller viss grupp av förbrukare. Utjämningsförfarandetskulle i princip omfatta all försäljning av bensin för motordrift, dieselbrännoljaoch eldningsolja. De enda undantagen var flyg- och reabensin samt eldningsoljaavsedd för utrikes sjöfart. Systemet skulle omfatta samma produkter somden allmänna energiskatten. Samtliga företag somverkar på marknaden borde omfattas av utjämningengenom ett i lag föreskrivet obligatorium. Om systemet inte omfattade Prop.1979/80:109 85 samtliga företag ansågs lokalt verkande säl-are kunna erbjuda produkter till lägre pris än sådana med riksomfattande verksamhet. Eftersom utjämningsförfarandetgjordes obligatoriskt borde administrationen handhas under myndighetsansvar. SPK föreslog ett administrerande organ,benämnt transportkostnadsnämnden (TKN) . Denna kunde antingen knytas till enredan existerande myndighet eller organiseras fristående. TKN skulle ta fram underlag för att fastställadels transporttilläqgen, dels transportbidragen.Besluten i dessa frågor borde dock åvila regeringen. Detsamma borde gälla fråganom dispens från deltagande i systemet. Uppbörden och utbetalningen av avgifteroch bidrag skulle baseras pä ettdeklarationsförfarande.