prop · G3036 · 1979-12-31 00:00:00 — Denallmänna vårdpolitiska inriktningen bör i första hand säkerställas genom ettutvecklat samrådsförfarande i planeringen på såväl (principplaneringen) som (verkställighetsplaneringen). Mol dennabakgrund anser jag alt väsentliga fördelar står att finns i decenlraliseringsulredningensförslag om att bedömningen av investeringsramarna integreras med bedömningenav den totala ekonomin och om en därmed sammanhängande utvecklad samverkan idet långsiktiga planeringsperspektivet med LKELP-materialet som grund för dengemensamma bedömningen av investeringarnas omfattning och inriktning . De årliga överläggningarna om kommunernas ekonomi börsåledes utökas till att omfatta även investeringssidan varigenom ges möjlighelatt även bedöma driftkostnadsutveckling, andra resursanspråk samt effekter påkommunalskatt m. m. Ramöverenskommelsen i fråga om investeringar bör på siktomfatta femårsperioden i sin helhet med successivt avtagande precisering. bör liksom nu gemensamt medlandstingsförbundet svara för den grundläggande bearbetningen av LKELP-materialet.Socialstyrelsen bör översiktligt bedöma och till regeringen avge yttrande ominvesteringsplanerna inför överläggningarna meUan förelrädare för regeringenoch sjukvårdshuvudmännen avseende den ekonomiska utvecklingen. LKELP-materialetmåste anpassas till dessa förändringar. De nuvarande LKELP-undersökningarnabör kompletteras med vissa basuppgifter avseende aktuella byggnadsobjekt,utvisande icke blott årliga investeringskostnader utan även kostnader,starttidpunkter samt verksamhetsförändringar, personalförändringar etc medanledning av resp. byggnadsprojekt. Prop.1979/80:6 148 Den tidsmässiga anpassningen av uppgiftslämnandet börockså prövas. Denna innehålls- och tidsmässiga anpassning av LKELP bör enligtmin mening vara möjlig att åstadkomma inom ramen för det etableradeLKELP-samarbetel mellan och landstingsförbundet. Genom en samlad bedömning av sjukvårdshuvudmännens planerför den närmaste femårsperioden ökar förutsättningarna att belysa desamhällsekonomiska effekterna, som således bör utgöra underlag föröverenskommelsen om såväl drift- som investeringskostandsutrymmel.Bedömningarna och prioriteringarna bör även omfatta byggnader för omsorger ompsykiskt utvecklingsstörda. Enligt min mening har det alltmer utbyggda samrådet i denlångsiktiga planeringen inneburit en allt större samstämmighet mellan sjukvårdshuvudmännensinvesteringsplaner och den av statsmakterna förordade omfattingen ochinriktningen av byggnadsinvesteringarna. Den statliga, på central nivåfastställda priorileringen har fått en minskad betydelse efter hand somplaneringsdialogen mellan de centrala organen och huvudmännen utvecklats. Deekonomiska realiteterna, behovet av starkt ökade insatser inom bl. a.äldrevården samt de stigande personalkostnaderna bidrar vidare till en i storadelar gemensam syn på användningen av hälso- och sjukvårdens resurser. Dessafaktorer, tillsammans med vad jag tidigare anfört om de framtida formerna församråd om omfattning och inriktning av investeringsverksamheten, leder till attjaganser att den nuvarande, på vårdpoliliska grunder utförda centralaprioriteringen av hälso- och sjukvårdens byggnadsinvesteringar kan avvecklas. Del bör även ankomma på regeringen alt beslutaom vilka åtgärder som frän tid tUl annan skall vidtas för att anpassainvesteringsvolymen inom hälso- och sjukvårdssektorn. En fortsattinvesterings-kontroll bör enligt min uppfattning endast motiveras utifrånsamhällsekonomiska bedömningar och inriktas på att begränsainvesteringsvolymen när sjukvårdsbyggandet hotar atl skapa överhettning påbyggarbetsmarknaden och äventyra de stabiliseringspolitiska målen.Överenskommelse om investeringsvolymen bör som jag sagt ske i dekommunalekonomiska överläggningarna mellan staten och kommunerna. Då samhällsekonomin kräver relativt slora inskränkningar ihuvudmännens investeringsönskemål kan behov uppkomma av att göra vissaprioriteringar från bl. a. sjukvårdspolitiska utgångspunkter. Vad gäller det avdecentraliseringsutredningen föreslagna utvecklade samrådet vid störrediskrepanser mellan ramar och planerade investeringar har vid remissbehandlingenbl. a. ifrågasatts om ett sådant förfarande tidsmässigt går att förena medhuvudmännens krav på slutligt besked till den begärda igångsättningen av en investering.Otvivelaktigt finns vissa skäl för denna tveksamhet till förslaget då störreskillnader skall lösas genom ett samrådsförfarande som kan behöva omfatta enrad huvudmän med skUda intressen. Enligt min mening bör en begränsning av hälso-och sjukvårdens utbyggnadstakt i första hand föranleda en total omprövning avplanerna på det sätt som genomförts i LKELP 78, där utgångspunkten 1979/80:6 149 givits i den träffade ekonomiska uppgörelsen mellan statenoch kommunerna om bl. a. kommunalskattens utveckling . 1 sistahand ankommer det på regeringen att i varje sådan situation ta ställning tillhur erforderliga prioriteringar bör förverkligas. Jag har tidigare anfört att det är av särskilt intresseatt få till stånd en samlad bedömning av den specialiserade sjukhusvårdensfunktionella och resursmässiga utbyggnad. Frågor om styrning av lokalisering,dimensionering och organisation av den specialiserade vården hänger närasamman med de förslag som lagts fram av regionssjukvårdsulredningen (SOU1978:70). Utredningen har föreslagit en lagsladgad skyldighel försjukvårdshuvudmännen atl medverka i gemensam planering inom och mellansjukvårdsregionerna. De regionala planerna föreslås bli sammanställda ochanalyserade inom ramen för det redan etablerade plansamarbetet mellan decentrala organen. 10.4 Central samordning av smittskyddsfrågor Uppgifter och befogenheter för att förhindra uppkomst avoch vidare spridning av smittsamma sjukdomar åvilar olika lokala, regionala ochcentrala organ. På lokal nivå är det hälsovårdsnämnden och distriktsläkarensom har ansvaret. Regionall har och länsläkarorganisationenvissa uppgifter och befogenheter. Även landstingen har vissa uppgifter, däremotknappasl befogenheter i egentlig mening. Frågor av betydelse för del regionala smiltskyddsarbetethar jag tidigare behandlat under avsnittet om den regionala organisationen. De centrala organen inom smittskyddet utgörs avsocialstyrelsen och slalens bakteriologiska laboratorium (SBL). har den högsta tillsynen över bekämpandetav smittsamma sjukdomar. Styrelsen skall meddela råd och anvisningar och ivissa fall föreskrifter för hälsovårdsnämnderna och föreskrifter för läkarna.För dessa uppgifter har en särskild smittskyddsfunktion inomhälsovårds- och primärvärdsbyrån (byrå SN 1). Funktionen består av enföredragande läkare () och en halv byrådirektörs-tjänst.Därutöver engageras också vissa andra resurser inom styrelsen i arbete som haranknytning lill smittskyddsfrågor. Läkemedelsavdelningens regislreringsarbelerörande bakteriologiska preparat och analys av anmälda vaccinationsbiverkningarär ett exempel. Hälsoupplysningen kan också nämnas. Det kan emellertidkonstateras atl för den direkta smittskyddsfunklionen har socialstyrelsenytterst blygsamma resurser. har inrättat två särskilda organ tiU stödför sin smittskyddsfunktion, nämligen permanenta vaccinationsgruppen (PVG), somär ett konsultativt organ i vaccinationsfrågor, och samverkansgruppen socialstyrelsen-SBL(SOBL). SBL är det nationella expert- och serviceorganet inomsmittskyddet, som bl. a. skaU ge service till . Del åligger SBLenligt dess instruktion att hålla beredskap mol epidemiska sjukdomar,fortlöpande underrätta om det epidemiska läget ochomedelbart Prop.1979/80:6 ,50 meddela styrelsen om åtgärd från dess sida är nödvändig.Laboratoriet skall ge företräde åt undersökningar som begärs avsocialstyrelsen. Planläggningen av mer omfattande epidemiologiskafältundersökningar samt av arbetet med att följa det epidemiska läget skallulföras efler samråd med . Vid utbruten eller befarad epidemiskall laboratoriet fullgöra vad begär även om andra uppgifteråsidosätts. SBL förfogar inom smittskyddet över resurser fördiagnostik, produktion av vacciner, FoU samt epidemiologisk övervakning. SBL.sverksamhet är indelad i sex program; Service lill utomstående. Samtliga program utom program 6 tjänar smiddskyddetssyften. Det är dock endast program 5 som är specialdeslinerat för smitlskyddsverk-samhet.För programmet ansvarar den epidemiologiska avdelningen som utgör basen för SBL:ssmiltskyddsverksamhet. Avdelningen omfattar 13 tjänster. Avdelningen leds avden s. k. slatsepidemiologen. Den epidemiologiska avdelningen svarar för bevakning avepidemiläget i och utomlands. Detta sker med hjälp av dels denobligatoriska rapporteringen av inträffade faU av smittsam sjukdom, dels enfrivillig rapportering från regionala mikrobiologiska laboratorier. Vidarekommer rapporter om läget i grannländerna samt dagliga rapporter från WHO omdet internationella epidemiläget. Avdelningen håller fortlöpandeunderrättad om epidemiläget och föreslår styrelsen åtgärder när läget påkallardetta. Avdelningen svarar också för information och rådgivning tiU hälso- ochsjukvårdens personal. Vid mer komplicerade och omfattande epidemiutbrotlbiträder den epidemiologiska avdelningen de regionala och lokala myndigheternasamt medverkar i vissa fall direkt i arbetet med att organisera och ledafältundersökningar för att bestämma epidemins utbredning, kartläggasmittvägarna och fastställa smittkällan. Dessutom görs fältundersökningar föralt löpande följa immunitetsläget hos befolkningen, vilket också innebär enuppföljning av effektiviteten av olika vaccinationsålgärder, I avdelningensuppgifter ingår även viss fort- och vidareutbildning av personal med smittskyddsuppgifter, har föreslagit en prövning av färgan omett överförande av SBL:s epidemiologiska avdelning eller del av denna -tillsocialstyrelsen. Som skäl för detta anfördes att det ur principiell synpunkt ärotillfredsställande att den myndighet som har ansvar för epidemiövervakning ochskyddsåtgärder också framställer och försäljer vaccin och immunglobuliner.Vidare skulle det centrala ansvarel för smittskyddsfrågor bli mera samlat ochentydigt. Åtgärderna inom smittskyddet måste sättas in i sitt samlade hälso-och sjukvårdssammanhang. De av SBL insamlade informationerna och rapporterna om Prop.1979/80:6 '51 smittsamma sjukdomar inom och utom ligger bl. a. lillgrund för ålgärder och rekommendationer i smiltskyddsfrågor.Snabba och väl motiverade beslut fram centralt ansvarig myndighet borde underlättasom den epidemiologiska avdelningen på lämpligt sätt integrerades isocialstyrelsen. I sill remissvar över ÖSoS motsätter sig SBL att denepidemiologiska avdelningen överförs till med motiveringen atten klar gräns bör dras mellan den verkställande funktionen och den övergripandeledningsfunktionen då det gäller epidemiberedskap och bekämpningen. TCO anserinte heller att epidemiologiska avdelningen bör överföras till ,i försia hand av skälet att enheten blir så liten att resurserna inte kommeratt räcka till vid en toppbelastning. En samordning av de centrala smitlskyddsfunklionernatill förordas av bl. a. kommunförbundet, ochförsvarels sjukvårdsstyrelse. För egen del kan jag konstatera att de nuvarandeförhållandena när del gäller den centrala smittskyddsorganisationenkännetecknas av bl. a. tre saker. För det första att det är ,som utövar myndighetsfunktionen, dvs. har rätt och skyldighel atl fatta beslutsom är bindande för organ på regional och lokal nivå samt för enskilda Detta får ytterligare eftertryck genom bl. a. läkarinslruktionensbestämmelser om läkares skyldigheler att efterkomma socialstyrelsensföreskrifter, SBL å sin sida saknar egentliga myndighetsbefogenheter. ex. i smittskyddslagstiftningen endast som mottagare av de anmälningar avinträffade fall av smittsam sjukdom som laboratoriet har att sammanställa. SBLkan inte fatta beslut om åtgärder som är bindande för andra myndigheter ellerenskilda. För det andra att har ett omfattandeansvar och betydande befogenheter men små egna resurser inom smittskyddsom-rädet,medan SBL har ett avsevärt ansvar och stora resurser men däremot småbefogenheter. SBL:s epidemiologiska avdelning har i förhållande lillsocialstyrelsen överlägsna resurser för smittskyddsfrågor. Trots detta tycks avdelningen i vissa fall ha svårt attgenomföra de undersökningar som bedömt önskvärda. För det Iredje att det rådet ett hierarkiskt förhållandemellan och . Laboratoriet är på smittskyddsområdet underordnatsocialstyrelsen, vilket också klart framgår av SBL:s instruktion som ger SBLskyldighet atl underrätta om epidemilägel och meddela om åtgärdfrån sida är nödvändig. Laboratoriet skall biträdasocialstyrelsen i frågor av betydelse för den civila och militära beredskapenoch ge företräde åt undersökningar och preparat-beredningar som begärs avstyrelsen. Planläggning av större fältundersökningar och det löpande arbetetmed alt följa epidemiläget skall utföras efter samråd med . Närepidemi har utbrutit eller endast befaras skall SBL fullgöra vadsocialstyrelsen begär även om andra uppgifter åsidosätts. SBL:s roll är såledesav utpräglad servicekaraklär. Även om förhållandet mellan och ur formell Prop.1979/80:6 152 synpunkt är otvetydigt kan del i praktiken uppstå problem atlupprätthålla en klar rollfördelning. har inte varit styrandeöver SBL i den utsträckning som ligger i den formella rolluppdelningen påsmittskyddsområdet. Förklaringen torde ligga i att SBL trots allt utgör ett sjävlständigtstatligt organ. Dessutom har SBL betydligt större resurser än socialstyrelsenför smittskyddsfrågor. Jag kan alltså konstatera att nuläget kännetecknas av attsamhällets centrala smittskyddsfunktion är delad på två organ med åtföljandeoklarheter i ansvars- och rollfördelning. För att komma lill rätta med dettaproblem och uppnå en bättre samordning kan två vägar väljas, nämligen attantingen eller SBL åläggs det fulla och odelade ansvarel försmittskyddet på central nivå. Alternativet med SBL innebär att laboratoriet tilldelasuppgifter att svara även för myndighetsutövningen inom smittskyddsområdet. Mot detlaanser jag dock tala att laboratoriet helt saknar erfarenhet av egentligmyndighetsutövning, vilket kan vara bekymmersamt inom elt område, sominnefattar en hel del av tvingande åtgärder. SBL skulle behöva tillföras denhärför nödvändiga juridiska och administrativa kompetensen. Vidare skulleregionala och lokala organ just när det gäller smittskyddsfrågorna underställasen särskild myndighei, medan man i andra närliggande frågor rörande såvälhälsovård som sjukvård har som huvudmyndighet. talar enligt min mening flera skäl för attsocialstyrelsen bör ha kvar sina uppgifter inom smittskyddet samt också erhållaförutsättningar att utföra dessa uppgifter. är tillsynsyndighetför samtlig medicinalpersonal och således även bl. a. för den personal som haratt utföra de vaccinationer som är en viktig del av smittskyddet. Här kommerockså medicinalansvarsfrågorna in i bUden. En överflyttningavmyndighetsfunktionen inom smittskyddet till SBL skulle när det gäller tillsynenöver medicinalpersonalen skapa mer oreda än klarhet. Vidare utgör vaccinationeren viktig del av verksamheten inom primärvården, framför allt inombarnhälsovården. Vaccinationsverk.samheten är så integrerad med den övrigaverksamheten att den även centralt bör ses i ett sammanhang. Socialstyrelsenbör därför även i fortsättningen svara för inriktningen och samordningen avvaccinationsverksamheten i landet. Sambandet mellan smittskydd och allmänhälsovård, där är huvudtillsynsmyndighet, är också påtagligt. Det är alltså av olika skäl inte särskill lämpligt attlägga totalansvaret på SBL. Genom att lägga totalansvaret på socialstyrelsenanser jag alt man inte bara uppnår ett helt entydigt ansvar och en bättresamordning, utan också alt får större förutsättningar attfullgöra de myndighetsuppgifter, som skall ligga på styrelsen. Socialstyrelsenhar f. n. beträffande smittskyddsfunktionen i huvudsak kompetens i formellmening, men litet av den sakliga och vetenskapliga kompetens som är delavgörande för en effektiv myndighetsutövning. Detla förhållande framstår särskillklart om man jämför med vissa ämbetsverk med närliggande myndighetsuppgifter,t. ex. inom och livsmedelsverket. Prop.1979/80:6 153 vilka båda inom sin organisation har särskildalaboratorier och undersökningsresurser. Genom en överflyttning av denepidemiologiska avdelningen skulle få en mer omedelbartillgång till den expertkunskap som är en direkt förutsättning för styrelsensmyndighetsfunktion inom smittskyddsområdet. Jag vill i sammanhanget ocksåerinra om förslaget i prop. 1978/79:120 om ell miljömedicinskt laboratorium,som innebär att bl. a. får bättre tillgång till undersöknings-ochutredningsresurser inom den fysiska/kemiska miljömedicinen som underlag försinamyndighetsuppgifter inom den allmänna hälsovården. Det samlade ansvarel för samhällets smiltskyddsverksamhetpå central nivå bör alltså enligt min mening läggas på . SBL.sepidemiologiska avdelning bör i konsekvens med detta i sina huvudsakliga delarflyttas lill . Personal inom den epidemiologiska avdelningen böröverföras lill . Det är naturligt alt avdelningen bildar en delav den enhet, som inom skall svara för hälsoskyddsfrågor. Jaghar i förslaget till dimensionering av denna enhet tagit hänsyn till delta ochdärvid räknat med att huvuddelen av den epidemiologiska avdelningens personalöverflyttas lill . Den närmare omfattningen av överföringen bördock prövas av organisationskommittén. Benämningen statsepidemiolog bör isamband därmed avskaffas. Det nuvarande behovet inom styrelsen av en särskilddeltidsföredragande läkare för smittskyddsfrågor bortfaller. Inom förbereds nu enproposition om kontroll av användningen av hybrid-DNA. Chefen förarbetsmarknadsdepartementet kommer där in bl. a. på kontrollen avallmänfarliga patogener i samband med användningen av hybrid-DNA. Enligt vadjag erfarit utgår han därvid från att bör ha* det samladeansvaret för samhällets smittskydd. En nackdel med en överflyttning av den epidemiologiskaavdelningen kan vara att avdelningen förlorar de omedelbara vardagligakontakterna med den mikrobiologiska verksamhelen inom SBL:s övriga enheter ochdärigenom får sämre vetenskaplig miljö. Jag anser att delta bör kunna lösasgenom all den epidemiologiska avdelningen formellt inordnas i socialstyrelsenmen fysiskt behåller sin placering inom . Viss personal inomavdelningen kan dock behöva samlokaliseras med . Som jag anfört i del föregående bör en särskildorganisationskommitté svara för detaljutformningen av socialstyrelsensorganisation samt den framtida regionala organisationen. Kommittén bör utarbetaunderlag för statsmakternas närmare beslul om uppgifter,resurser och inre organisalion. bör bedriva sill arbetemed utgångspunkt i milt förslag om styrelsens roll, uppgifter och organisationsamt vad som framkommer vid behandling av detta. Jag kommer attsenare begära regeringens bemyndigande atl tillkalla ledamöter Prop.1979/80:6 154 m. m. i organisationskommittén samt alt föreslå direktivför denna. Med hänsyn till de omfattande uppgifter som organisationskommitténhar att svara för när det gäller förberedelse och genomförande av omorganisationenär det av vikt att kommitténs arbete kommer igång snabbt. nya organisation föreslås träda i kraftden . En första uppgift för organisationskommittén skall vara atlföre lill regeringen framlägga förslag om erforderligmedelsram för styrelsen, så att förslagom anslag för /81 kanunderställas . Kommittén bör även utarbeta en plan för en årlig,successiv anpassning av resurser, så alt mitt ramförslag i huvudsakkan vara genomfört under /84. Denna plan bör inges tillregeringen före den . Förslag om anslag till inslilutet för psykosocialmiljömedicin läggs fram av regeringen i annat sammanhang. Detta gäller ävenbeträffande förslag till erforderliga författningsändringar. 1 organisationskommitténs uppdrag bör också ingå all avgeförslag om övergångslösningar och andra åtgärder som erfordras för att anpassastyrelsens verksamhei lill de förslag som jag har lagt fram och statsmakternasbeslut med anledning härav samt beräkna medel härför. Det ankommer påregeringen all besluta om tidpunkt när organisationskommittén skall upphöra. Personal som arbetar med uppgifter som avvecklas bör förasöver stat. Jag förutsätter emellertid atl ingen personal vid socialstyrelsenskall behöva friställas på grund av arbetsbrist. Minskningen av styrelsenspersonalstyrka ner lill nivån i mitt ramförslag bör genomföras i takt medomplacering och den naturliga personalavgången. Byte av arbetsuppgifter ochomplacering torde bli aktuellt i flera fall, vilket bl. a. kan ställa krav päsärskilda utbildningsinsatser. Behovet av utbildning för att underlättapersonalens omställning till nya arbetsuppgifter och medel för detta ändamålbör därför särskilt beaktas av organisationskommittén. Med hänsyn tillsocialstyrelsens nuvarande personalstruktur och för atl underlätta nödvändigaomplaceringar bör kommittén därvid särskilt uppmärksamma utbildningsbehovet föradministrativ personal i lägre lönegrader. Den föreslagna omorganisationen ochpersonalminskningen förutsätts genomföras med iakttagande av i första handinternrekrytering och med slor restriktivitet vad gäller nyrekrytering. har alt närmare beräkna delframtida medelsbehovet för och därvid överväga och lägga framförslag om tjänstestruktur och tjänsternas fördelning på styrelsens olikaenheter. Detla skall ske med utgångspunkt från mitt förslag till totalram förverksamheten och den fördelning av denna inom den nya organisationen som blirföljden av statsmakternas beslul med anledning av ramförslaget. beakta vad jag tidigare anfört beträffande behovel avvissa förändringar i tjänstestrukturen. bör i lokalplaneringen samverka medbyggnadsstyrelsen. Målel bör vara all lokalmässigl samla den nya organisationensolika enheter - exkl. läkemedelsavdelningen och SBL:s nuvarandeepidemiologiska avdelning - till ett enda ställe. Ett särskill sekretariat bör utses för kommittén. Prop.1979/80:6 155 uppdras åt att lämna kommitténerforderligt arbetsbiträde. Främst bör viss personal inom styrelsens personal-och ekonomiadministrativa funktioner ställas till kommitléns förfogande. Mina förslag beträffande framtidauppgifter och organisation är i huvudsak av principiell och övergripande natur.De är i stora delar atl uppfatta som en redogörelse som lämnas för riksdagensinformation och som en bakgrund till de framlagda förslagen. De är ocksåavsedda att ge ledning för arbetet i den organisationskommitté som jag föreslårskall tillsättas med uppgift att svara för detaljutformningen avsocialstyrelsens organisation. Med hänvisning lill del anförda hemställer jag attregeringen föreslår all 1. godkänna de riktlinjer försocialstyrelsens uppgifter som jag har föreslagit, 2. godkänna de rikllinjer försocialstyrelsens organisation och personalresurser saml ikraftträdandet av dennya organisationen som jag har angivit, 3. godkänna förslagen om avveckling avde nuvarande socialkonsulent- och länsläkarorganisationerna saml inrättandetav sociala enheter vid länsstyrelserna, 4. godkänna förslaget om inrättande avetl miljömedicin, 5. godkänna förslaget om en centralsamordning av smittskyddsfrågor. Regeringen ansluter sig till föredragandens övervägandenoch beslutar att genom proposition föreslå att antaga de förslag somföredraganden har lagl fram. Prop.1979/80:6 156 Sammanfattning av rapport avgiven av beredningsgruppen försocialstyrelsens framtida uppgifter och organisation En särskild beredningsgrupp (SoS-gruppen) har påregeringens uppdrag utarbetat beslutsunderlag för regeringens och riksdagensställningstagande till framtida roll, uppgifter, organisationoch dimensionering. SoS-gruppen har haft att ta ställning till ett flertalutredningar, som berör , bl. a. styrelsens egen översynsutredning(ÖSoS). Gruppens förslag är av övergripande och principiell nalur.Detaljutformningen av organisation föreslås bli anförtrodd ålen särskild organisationskommitté. SoS-gruppen har lagt stor vikt vid atlbeskriva roll vad gäller centrala funktioner såsom tillsyn ochplanering.