prop · G30383 · 1979-12-31 00:00:00 — Om förvaltaren finner att gälde- Om förvaltaren finner all gälde- nären kan misstänkas för att ha nären kan misstänkas föratl ha gjort sig skyldig till gäldenärsbrott, gjort sig skyldig till gäldenärsbrott, skall han undertätta all- skall han undertätta all män åklagare därom och därvid an- män åklagare därom och därvid an giva grunden för misstanken. giva grunden för misstanken. anledning all meddela förbud enligt 199 b §, skallförvaltaren omedelbarl underrätta tillsynsmyndigheten och angiva grunden föranledningen. 199 a 8 Gäldenären må icke under kon- Gäldenärenfår icke under kon- kursen driva rörelse, med vars ul- kursen drivanäringsverksamhet, övande följer bokföringsskyldighet. enligl bokföringslagen (1976:125). År gäldenären näringsidkare och har han förfarit grovtotillbörligt mot borgenärerna eller på annat sätt grovt åsidosatt vad somålegat honom såsom näringsidkare eller har han genom upprepade konkursereljest visal sig uppenbari olämplig all driva näringsverksamhet, kan ulövervad som följer av 199 a § förbud all idka näring meddelas honomför en lid avhögst . Den som meddelats sådant förbud.får ej driva näringsverksamhet,varmed följer bokföringsskyldighet enligt bokföringslagen (1976:125), ellersåsom styrelseledamot eller i annan egenskap vara ställföreträdare föraktiebolag, handelsbolag eller ekonomisk förening eller för ideell föreningeller stiftelse, som driver näringsverksamhet av angivet slag, eller faktiskthandha ledningen eller förvaltningen av sådan juridisk persons angelägenheter. Om gäldenären är sådan juridisk person som avses i förstaslycket, kan förbud som sägs där meddelas även den som är eller senare än ettår innan konkursansökningen kom in varil ställföreträdare för den jitri- = Senaste lydelse 1968:559. Prop.1979/80:83 67 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse diska personen eller som fakliskl handhar eller undernämnda lid handhaft ledningen eller förvaltningen av dess angelägenheler. Fråga om förhud enligl 199 b prövas av marknadsdomstolenefter ansökan av näringsfrihetsoni-budsmaiuien. Sådan ansökan får göras efleranmälan av lillsyiis-niyndigheten. anmälan skall göras såsnarl del kan ske och senast ell år före konkursbeslulet..Nä-ringsfrihetsomhudsmannens ansökan skall göras senast från delanmälningen kom in till ombudsmannen. I beslul om förhud kan fastställas viss senare dag frånvilken beslutel skall gälla. Beslut om förhud kan efter ansökan av den som förbudeiavser hävas, när ändrade förhållanden eller annal särskill skäl föranlederdet. 212 S'' Gäldenär som bryter mot 199 a S straffes meddagsböter. Den som bryler i?iol förbud enligt 199 b § dömes lillfängelse i högsl ivå år eller, om brottet är ringa, lill böler eller fängelse ihögsl . Denna lag Iräder i kraft den Äldre bestämmelser gäller fortfarande i fråga omkonkurs, i vilken konkursbeslutet meddelats före nämnda dag. < Senaste lydelse 1968: 559. Prop.1979/80:83 68 Lag om ändring i lagen (1970:417) om marknadsdomstol m. m. Härigenom föreskrives i fråga om lagen (1970:417) ommarknadsdomstol m.m. alt 1, 3, 4, 9. 11, 13, 14 och 20 SS saml rubriken närmaslföre 13 8 skall ha nedan angivna lydelse. handlägger ärenden enligl lagen (1953:603) om motverkande i vissa fall av konkurrensbegränsning inom näringslivet, marknadsföringslagen (1975:1418) och lagen (1971:112) om förbud mot oskäliga avtalsvillkor. Marknadsdomstolenhandlägger ärenden enligt lagen (1953:603) om motverkande i vissa fall avkonkurrensbegränsning inom näringslivet, marknadsföringslagen (1975:1418) ochlagen (1971:112) om förbud mol oskäliga avtalsvillkor iam/ ärenden om förbudenligt 199 b S konkurslagen (1921:225). Marknadsdomstolenbeslår av ordförande och vice ordförande samt åtta andra ledamöter, av vilkatvå är särskilda ledamöter, en för ärenden om konkurrensbegränsning och en förärenden om marknadsföring och ärenden om oskäliga avtalsvillkor. Marknadsdomstolenbestår av ordförande och vice ordförande samt åtta andra ledamöter, av vilkatvå är särskilda ledamöter, en för ärenden om konkurrensbegränsning ochärenden om förbud enligt 199 b § konkurslagen (1921:225) och en för ärenden ommarknadsföring och ärenden om oskäliga avtalsvillkor. Ordförandenoch vice ordföranden skall vara lagkunniga och erfarna i domarvärv. Ledamotenför ärenden om konkurrensbegränsning skall ha särskild insiki i näringslivetsförhållanden och ledamoten för ärenden om marknadsföring och oskäligaavtalsvillkor särskild insiki i konsumentfrågor. Ordföranden, viceordföranden och de särskilda ledamöterna får ej utses bland personer som kananses företräda företagarintressen eller konsument- och löntagarintressen. Ordförandenoch vice ordföranden skall vara lagkunniga och erfarna i domarvärv. Ledamotenför ärenden om konkurrensbegränsning och orn förbud enligl 199 b §konkurslagen (1921:225) skall ha särskild insikt i näringslivets förhållandenoch ledamolen för ärenden om marknadsföring och oskäliga avtalsvillkor särskildinsikt i konsumentfrågor. Ordföranden, vice ordföranden och de särskildaledamötema får ej utses bland personer som ftan anses företräda företagarintresseneller konsument- och löntagarintressen. ' Senasle lydelse 1976:37. «Senaste lydelse 1976:37.»Senaste lydelse 1976:37. För vice ordföranden och var och en av de särskilda ledamöternafinns en eller flera ersättare. Beslämmelserna om vice ordförande och särskildledamot gäller även ersättare. är beslutför, möter är närvarande. I beslut skall företagarintressen samt konsument-Av de särskilda ledamöterna deltager vid handläggning av ärende om konkurrensbegränsning endasi den som ulsells för sådana ärenden och vid handläggning av ärende om marknadsföring eller oskäliga avtalsvillkor endast den som utsetts för sådana ärenden. när ordföranden och fyra andra ledalika antal ledamötersom förelräder och löntagarintressen deltaga. Av de särskilda ledamöterna deltager vid handläggning avärende om konkurrensbegränsning eller ärende om förbud enligt 199 b §konkurslagen (1921:225) endasi den som utsetts för sådana ärenden och vidhandläggning av ärende om marknadsföring elle oskäliga avtalsvillkor endastden som utsetts för sådana ärenden. Ordförandenkan ensam på domstolens vägnar företaga förberedande åtgärd och pröva fråga omavskrivning av ärende. För konkurrensbegränsningsfrågorfinns en näringsfrihetsombudsman och för frågor om marknadsföring och frågorom oskäliga avtalsvillkor en konsumentombudsman. Förkonkurrensbegränsningsfrågor och frågor om förbud enligt 199 b § konkurslagen(1921:225) finns en näringsfrihetsombudsman och för frågor om marknadsföringoch frågor om oskäliga avtalsvillkor en konsumentombudsman. Ombudsmanutses av regering och skall vara lagkunnig. Förfarandeli ärenden om marknadsföring och oskäliga avtalsvillkor Förfarandeti ärenden om marknadsföring och oskäliga avtalsvillkor saml om förbud eidigt199 b § konkurslagen (1921:225) Ansökan omförbud eller åläggande enligt 2-4 88 marknadsföringslagen (1975:1418) eller 1§ lagen (1971:112) om förbud mot oskäliga avtalsvillkor göres skriftligen. Avansökningen skall framgå de skäl på vilka ansökningen grundas och den utredningsökanden åberopar. Ansökan omförbud eller åläggande enligt 2-4 88 marknadsföringslagen (1975:1418) eller 18 lagen (1971:112) om förbud mot oskäliga avtalsvillkor eller om förbudenligt 199 b § konkurslagen (1921:225) göres skriftligen. Av ansökningen skallframgå de skäl på vilka ansökningen gmndas och den utredning sökanden åberopar. * Senaste lydelse 1976:37. » Senaste lydelse 1976:37.«Senaste lydelse 1976:37. Prop.1979/80: 83 Sökanden och hans motpart skall beredas tillfälle atl vid sammanlräde inför lägga fram sina synpunkler och förebringa den utredning de vill åberopa. Till sådanl sammanlräde skall konsumentombudsmannen kallas. även om han ej är sökande. Sökanden och hans niotpail skall beredas tillfälle att vidsammanträde inför lägga fram sina synpunkter och förebringaden utredning de vill åberopa. / ärende om marknadsföring och om oskäligaavtalsvillkor skall konsumentombudsmannen kallas lill sådant sammanlräde, ävenom han ej är sökande. Före sammanträde kan muntlig eller skriftlig förberedelseäga rtim i den ulsträckning domstolen bestämmer. Skallinlaga, kallelse, föreläggande, part eller annan, sker del genom delgi Delgivning av beslul av , vilketinnefaltar vitesföreläggande enligl lagen (1953:603) om motverkande i vissafall av konkurtensbegränsning inom näringslivet, marknadsföringslagen(1975:1418) eller lagen (1971:112) om förbud mot oskäliga avtalsvillkor, får ejske enligt 12 8 delgivningslagen (1970:428), med mindre anledning förekommerall den sökte avvikit eller eljest håller sig undan. besluteller annan handling tillställas vning. Delgivning av ansökan om förbud enligt 199 b §konkiirslagen (1921:225) eller av beslut av , vilkelinnefatlar vitesföreläggande enligt lagen (1953:603) om motverkande i vissafall av konkurrensbegränsning inom näringslivel, marknadsföringslagen(1975:1418) eller lagen (1971:112) om förbud mol oskäliga avtalsvillkor, fär ejske enligt 12 S delgivningslagen (1970:428), med mindre anledning förekommeratt den sökte avvikit eller eljesl håller sig undan. Denna lag iräder i kraft den ' Senaste lydelse 1972:732. ' Senaste lydelse 1976:37. Prop.1979/80:83 71 1 Allmänt om förslaget hat enligl tilläggsdirektiv haft attövervåga hur man från konkursrältsliga utgångspunkter kan stävja missbruk avkonkursinslitutet. Kommittén har enligt min mening väl skilt sig frånuppdraget. Från de synpunkter jag har att beakla finns ingen erinran motförslagen i betänkandet. Del alllmer utbredda missbruket av konkursinslitutetåsamkar både del allmänna och enskilda avsevärda förluster och olägenheter.Sålunda undandras härigenom betydande belopp hänförliga till skatter och andraoffentliga avgifter. Likaså drabbas ofta enskilda borgenärer av föriuster.Genom den slalliga lönegarantin är det i huvudsak sörjt för att arbetstagareinte blir ekonomiskt drabbade vid en konkurs. 1 de fall företagelupphör med sin verksamhel innebär givetvis en konkurs etl avsevärl avbräck ävenför arbetslagarna. Den nuvarande ordningen innebär en betydande arbetsotrygghetför denna grupp. Ett systematiskt utnyttjande av konkursinslitutet ingår ocksåofta som ett led i brottsligt förtärande. Det är alltså frän skilda synpunkterangeläget att samhället vidlar åtgärder som kan stävja det ifrågavarandemissbruket. Del av konkurslagskommittén anvisade näringsförbudet bör kunnatjäna som elt medel mol osund affärsverksamhet. Jag anser alt förslaget börkunna läggas till grund för lagstiftning. Enligt de erfarenheler som vunnits inom åklagarmyndigheteni samband med utredning av brott i anslulning till konkurs är kommitténsförslag om etl utvidgal näringsförbud ett välbehövligt instrument i kampen motden ekonomiska brottsligheten. 1.2.2 Överåklagaren i Göieborgs åklagardisiriki uppdrag innefattar att inom ett avgränsat områ de bidraga lill en lösning av de problem, som missbruk av konkursinstitutet innebär. Med hänsyn bl.a. lill del nära sambandet mellan detta missbruk och den organiserade ekonomiska brottsligheten är del av vikt atl man utnyttjar det instrument som lagstiftningen utgör. Det nu avgivna förslagel om utvidgat näringsförbud bygger på de i lagrådsremissen den 28 septem ber 1978 föreslagna ändringarna i konkursiagen. påpe kat torde dessa föreslagna ändringar i sig innebära en begränsning av möjlighelerna att missbruka konkursinstitutet. Jag biträder dock kommit téns uppfattning atl etl utvidgat näringsförbud kan komma att fylla en icke oviktig funktion såsom komplement till de övriga lagändringarna. Prop.1979/80:83 72 1.2.3 Överåklagaren i åklagardistrikt Förslaget att införa ett tidsbegränsat näringsförbud förpersoner, som i samband med konkurs befinnes ha grovt åsidosatt allmänna ellerenskilda inlressen. De föreslagna reglerna och slraflbestämmelserna föranlederfrån åkla-garsynpunkl inte någon erinran i sak. Kommittén har enligt direktiven haft alt närmare övervägahur man från konkursrätlsliga utgångspunkter kan slävja missbruk avkonkursinslitutet. Såsom den framhållit i betänkandet ulgör emellertidkonkurslagstiftningen endasi en del av del regelsystem som möjliggör deförtaranden som kan sägas ligga bakom beteckningen missbruk avkonkursinslitutet. Det är framför allt fräga om överträdelser och kringgåendenav regler inom associations-, närings- och skatterätten samt utnylljanden avbrisier och ofullsländigheler i denna lagstiftning för att nå ekonomiskafördelar. Jag anser det viktigt alt understryka delta förhällande, enärdirektiven synes mig alltför mycket ha begränsal kommitténs möjligheler allkomma med konstruktiva förslag som effektivt och pä ett tidigare stadiumbegränsar missbruk av konkursinstitutet. Ulredningen innehåller ingen fullständigare kartläggningoch analys av de upprepade konkurserna. Jag har handlagt ett flerlalmål angående gäldenärsbrott i och kan inte erinra mig attupprepade konkurser i numera förekommande omfattning inträffade och1960-talen. I början av 1970-talel förekom upprepade konkurser inom vissapersonaliniensiva branscher. Verksamheten kunde drivas genomalt innehållna men inte inbetalade källskatter fick ingå såsom rörelsekapital.Det var i flera fall en förutsätlning för att rörelsen skulle kunna hållasigång alt uppbörds- och skattebrott förövades. framhållit i de sammanfattandesynpunklerna utvisar de slumpvis utvalda exemplen, som troligen är ganskarepresentativa, att dessa oftast rör aktiebolag med elt obetydligtaktiekapital. Det förefaller därior vara lika befogat alt lala om missbruk avassociationslagstiftningen. De redovisade fallen uppvisar en provkarta på olikabrott. En kombination av fördomsfrihet och uppfinningsrikedom hos en del avföretagarna ger anledning till misströstan om vederbörandes mottaglighet förlagföring, slraff och administrativa påbud. Det finns tydligen inom affärsliveten troligen stor seklor som kännetecknas av obefintlig, ofullständig och falskbokföring. Särskild uppmärksamhel förtjänar de aktiebolag som aldrig haft någotaktiekapital eller fortsätter verksamheten sedan aniingen aktiekapitalet heltförbrukats eller förbrukats i sådan omfattning att bolaget skulle ha trätt ilikvidation. omfattande missbruk av "tomma'" bolag har förekommiloch förekommer alltjämt, pel finns också anledning att ofta räkna med fusk isamband med alt aktiekapitalet inbetalas genom apportbildning. I några fall iKopparbergs län har på så sätt tillgångar överförts från förelag som därigenomförsalls på obestånd eller vars redan inträffade obestånd därigenom förvärrats.Den frikostiga kredit- och långivningen utan kontroll av förelagarnas personereller säkerheter också i några fall då stat och kommun varit borgenärer harlett sig minsl sagt anmärkningsvärd och varit föga ägnad att stärkaansvarskänslan hos gäldenärerna. Med det ovan anförda harjag velat yppa tveksamhet rörandeeffekten av Prop.1979/80: 83 73 ett näringsförbud när det gäller att komma till rätta medden ekonomiska bioltslighelen. Skadan är redan skedd då lottitsättningarna förett sådant förbud föreligger. Elt näringsförbud kan möjligen i förening medandra åtgärder bidra till att någol minska den ekonomiska brottsligheten. Då ett näringsförbud hänger samman med den näringsfrihetsom i princip råder i hade det varil av värde med en närmare analys avnäringsfrihetens reella innebörd. Denna frihet torde, vilket också kommitténnoterat, vara begränsad. Krav pä elableringskontroll framförs med jämnamellanrum, bl.a. från fackföreningar, t.ex. inom byggnads- ochrestaurangbranschen. Dessa krav torde inte komma att tystna. Med de skyldigheter,som samhället genom olika lagar och förordningar lägger på företagarna synesvissa minimikrav i fråga om kompetens och oförvitlighet befogade. Jag harliksom de flesta åklagare i flera fall i samband med åtal för gäldenärs- ochskallebrott kommit i konlakl med personer, som särskilt beträftande bokföringoch deklarationer varit häpnadsväckande inkompetenta. Vad ovan anförls motiverar enligt min mening den översynsom efterlyst 1975 och som också aktualiserat iskrivelse lill regeringen med hänsyn till konsumentintresset. Frågan omelableringskontroll är inlimi knulen till hur regleringen av etl näringsförbudsker. Med den betydelse som ulredningen lagt i termen elableringskontroll ärdet befogat att ta upp lill diskussion frågan om institutet näringsförbud skallbehöva användas när del gäller tillståndspliktiga näringar. Om en näringsidkareexempelvis icke inlevererar för sina anställda innehallen källskatl elleranvänder "grå" arbetskraft borde detta åtminstone i flagranta fallvara etl tillräckligl skäl för atl diskvalificera honom. Att låta ennäringsidkare, som driver en lillståndspliktig rörelse med grå arbelskraflfortsätta med sin verksamhet framstår såsom ren flathet från samhällets sidaoch undergräver moralen hos dem som försöker atl iakttaga lagar ochförordningar. Det av konkurslagskommittén framlagda förslaget ominförande av möjlighelen att efler särskild prövning meddela etl""näringsförbud"' för näringsidkare, som i samband med konkursanses ha förfarit grovt otillbörligt mol borgenärer eller på liknande sätlvisal sin olämplighet, är en nyhet inom svensk lagstiftning. Del kan emellertidknappast råda tvivel om atl etl reelll behov av ett sådant stadgande föreligger.För detta talar också den redogörelse, som lämnas över ulländsk rätl påområdet, därvid särskilt lagstiftning förefaller vara avintresse. Hovrätten delar kommitténs uppfattning att det ärangeläget att ingripa mot dem som på olika sätl missbrukar konkursinstitutel.En skärpning av lagstiftningen i syfle att hindra sådant missbruk måste ansesvara i hög grad påkallad. Kommittén har valt atl i sitt förslag genomföra enskärpning av lagstiftningen genom regler om näringsförbud. En sådan ordninghar på skilda sätt genomförts i utländsk lagstiftning. Hovrätten anser ocksåatt regler om näringsförbud kan vara etl lämpligl sätt att angripamissförhållandena. När det gäller den närmare utformningen av ett sådant systemfinns det emellertid skäl att slälla sig mera tveksam till den av kommitténvalda utformningen. Prop.1979/80:83 74 1.4 Hovrätten över oeh Betänkandet förtjänar enligt hovräitens mening ell högtbelyg. Kommitténs förslag är väl avvägda och belyses på ett förtjänstfulltsätl genom den grundliga och skickligt genoinförda analysen av aktuellaproblem. Hovrällen tillstyrker atl förslaget lägges lill grund förlagsliflning. har alltmer uppmärksamhel riklatsmot vad sorn fått benämningen ekonomisk brottslighet, etl något oklart begreppsom fått stå för skilda företeelser. En lyp av transaktioner som kan räknas ditär när näringsidkare genom strafflielagda handlingar skaffar sig ekonomiska fördelarpå samhällels och borgenärernas bekoslnad. Det har emellertid visat sig atlmolsvarande fördelar ibland kan uppnås ulan att handlandet är straflbelagl ochatt därvid ibland konkurs ingår som en del i förtärandet. De lillkonkurslagskommittén givna tilläggsdirektiven är ett led i det arbele som pågåri form av ulredningar och översyn av lagstiftning mot ekono misk brottslighet.I tilläggsdirektiven påpekas behovet av atl motverka "missbruk avkonkursinstitutet från gäldenärens sida genom upprepade konkurser". erhöll var alltså atl närmare överväga hur man frånkonkursiättsliga utgångspunkter kan stävja missbruk av konkursinslitutet. Vadsom därvid främst sades komma i blickfältet våren ulvidgning av förbudei i 199a S konkurslagen. Som en länkbar lösning angavs att elt sådant förbud skullekunna meddelas också efter konkursens upphörande. Tingsrälten vill till en början kraftigl understryka vadkommittén inledningsvis påpekar, nämligen att det som har betecknats sommissbruk av konkursinslitutet inle utgör ett fristående konkursrättsliglproblem, utan att konkurs endast är ett inslag i ett handlingsmönster sommindre nogräknade personer kan begagna sig av för atl skaffa sig ekonomiskafördelar på samhällels och borgenärernas bekostnad. Däremol förhäller del sigmånga gånger så atl verkningarna av gäldenärens tidigare handlande kommer idagen försl i och med att konkurs inträffar. Det är enligl tingsrättens meningangeläget atl man ingriper avsevärt lidigare än nu sker och innan betydandeekonomiska skador uppstått för det allmänna och för andra borgenärer motpersoner som driver näringsverksamhet i sådan form atl de inle har personligtbetalningsansvar för i rörelsen uppkomna förbindelser och som inle följergällande regler inom associations-, närings- och skatterätt. Dettaåsidosättande av på olika områden gällande regler är ej sällan tecken på enpågående ekonomisk brottslighet. Syftet med upprepade konkurser är ibland atl ägaren sökerundkomma skatter och allmänna avgifter. Som ell moment i detta förfarande kaningå byten av firma och säte för att vilseleda myndighelerna. För atl förhindradella kan del vara lämpligt alt - som också BRÅ i en ulredning föreslagil -låtapatentverket pröva om ändring av firma och säte är påkallat av marknadsmässiga,organisatoriska eller andra godiagbara skäl. Tingsrätten anser att ingripanden bör göras tidigare änför närvarande mot juridiska personer som inte inom föreskriven tid inkommermed redovisningshandlingar. - Åsidosättande av bokföringsskyldighet ochskyldighet att bevara räkenskaper, underlåtenhet alt i rält lid elleröverhuvudlagel Prop.1979/80:83 75 inge deklarationer, anmälningar lill regisler o.dyl. kanytligt sett framstå som oidningsfrågoi. Ofta är emellertid sådana brisier teckenpå att verksamhelen inte sköts och atl risk för skador för del allmänna ochandra borgenåier föreligger. - Staten som boigenät förlorar ej sällan slora beloppi konkurser. Hvroi, vissa leveranlörsskulder och liknande måste belalas för attrörelsen skall kunna fortsätta, men staten får vänta, och väntar också. Enbättie samordning mellan olika myndigheter bör kunnu leda lill alt uteblivnainbetalningar av skatter och allmänna avgifler snabbt blir kända i hela sinomfattning. ges ofta anstånd med inbetalning av källskatter för en ellerflera uppbördsterminer, eventuellt görs en mer eller mindre realistiskavbetalningsplan upp. Under liden förfaller ytteriigare skatter till belalningoch även för små företag med bara några anställda kan del snarl bli avsevärdaskulder särskill om dessa sätts i relation till verksamhetens omfallning ochekononiiska burkraft. Del förefaller ibland som om sluten som indrivare, iförhoppning om ull kunna få någon del av skulden betald, vuntur väl länge medansökan om konkurs och undertiden stiger skulderna i en tukt som gör enfortsatt verksamhel omöjlig. Det förhållandet atl skatter och allmänna avgifterär skyddade mot återvinning kan leda till att staten avvaktar medkonkursansökan i hopp om någon betalning iu i det sisla. Andta borgenäter kanvara ovetande om gäldenärens ekonomiska slällning och under den lid som gårkan de lida betydande förluster. Efler lönegaranlilagens tillkomst är inteheller löneborgenärer så angelägna om att få konkurs till slånd på ett så tidigtstadium som . Enligt tingsrättens erfarenhel förekommer i inte så fåfall att förvaltaren i sin berättelse enligl 55 S konkurslagen anger allmisslanke om brolt finns. Knappasi i några fall leder den vidare utiedningentill åtal. En del av förklaringen till delta måste vara alt polis- ochåklagarmyndigheter - i vart fall hitintills - saknat såväl personella somekonomiska resurser för att utföra den typ av utiedningai som krävs vid sådanabrott som det här är fråga om. I och med att det blivit alltmer uppenbart vadden ekonomiska bioltslighelen innebär bl.a. rent samhällsekonomiskt har enförbättring sketl i form av ökad personal och bättie utbildning. Än bällreresurser och säkerligen specialutbildad personal krävs emellertid både hospolis och åklagare samt inom domaikåren. Enligt tingsrättens mening är alltså det väsentliga altingripa mol otillåtna förfaranden i näringsverksamhet på elt tidigt stadium,främst för utt förhindra ekonomiska skador för det allmänna och andraborgenärer.