prop · G303124 · 1979-12-31 00:00:00 — a. ta initiativ till samt bevaka rationaliserings- ochsamnrdningsfrå-gur i samband med nrganisatinnsförändringar, utveckling avADB-system och annal administrativt utveckingsarbete. Statskontoret har ocksålill uppgift att planlägga och i samverkan med vederbörande verk utföra ellermedverka vid rationaliseringsundersökningar. Denna medverkan i myndigheternasrationaliseringsarbete är värdefull på flera sätt både för de av arbetet direktberörda myndigheterna och för statsknntnret. a. tillförs statsknntnretpraktiska erfarenheter sum är till nytta i verkels verksamhel på andra håll. Åandra sidan kan medverkan i kunkreta prujekt i vissa fall medföra att verketsamtidigt är verkställande, samordnande och granskande organ, vilket kanmedföra avvägningsproblem och rollkonflikter för verket. Del förhållandel att statskontoret även aktivt medverkar irationaliseringsoch ADB-projekt hos olika myndigheter kan vidare heltnaturligt medföra atl sådan medverkan prioriteras på bekostnad av förstatsförvaltningen gemensamma och övergripande frågor. Tendensen atl prioriteramedverkan i myndighetsinriklade eller på liknande sätt avgränsade projekt kanförstärkas bl. a. av att tidsramarna för sådana projekt är snäva. Därtillkommer att myndigheterna nfta själva har begränsad tillgång på persnnal medtillräcklig kunskap nch erfarenhei i fråga nm ratinnalisering uch ADB.Statsknntoret kan därigenom tvingas avsätta en slörre del av sina resurser isådana projekt än vad snm från andra synpunkter vure önskvärt. 1979/80:124 12 Nämnda förhållanden motiverar en prövning avstatskontorets uppgifter och roll och därmed av den centrala organisationen förrationalisering, administrativ utveckling och ADB i statsförvaltningen. Somunderlag för prövningen har dessa frågnr utretts i särskild ordning. 4 Utredningen om central rationalisering och ADB istatsförvaltningen Med stöd av regeringens bemyndigande den 25 januari 1979lillkallade jag en särskild utredare' för atl se över organisationen för decentrala myndighetsuppgifterna avseende rationalisering och ADB istatsförvaltningen. Utredningsuppdraget, som bedrevs under benämningenutredningen om cenlral rationalisering och ADB, har redovisats i betänkandet(SOU 1979:72) Rationalisering och ADB i statsförvaltningen. Betånkandet överlämnadesi slutet av uktnber 1979 till mig och har därefter remissbehandlais. I detföljande (avsniu 4.1.3 samt bilaga 2) redovisas huvudpunkterna i betänkandet. 1 direktiven till utredningen anförs i huvudsak fem motivför en översyn av statskontorets uppgifler och roll vad gäller ratinnaliseringnch ADB. Utredningen diskuterar (kap. 4-8) frågor med anknytning till dessa femproblemområden. Jag rednvisar här endast huvudpunkterna. Ulredningens egensammanfatining av prnblemdiskussinnen bör som bilaga (bil. 2, avsnitt 1) fogastill protokollet i detta ärende. Utredningen behandlar de avvägningsproblem ochrollkonflikter som kan uppslå under sex rubriker, nämligen Iniliativ,Samordning, Rationaliserings-utredningar, Anskaffning av dalamaskiner m. m..Metodförbättring och Granskning. Det åligger statskontoret särskilt att tainitiativ till rationaliseringsåtgärder, vilket i praktiken innebär attstatskontoret på eget initiativ bedriver metodförbättringsarbete saml verkarför att regeringen skall lämna direkliv till en ralionaliseringsundersökningvid en viss myndighet. Formella och praktiska skäl begränsar statskontoretsmöjligheter atl fullfölja inilia-livskyldigheten. Av det skälet anses någonverklig rollkonflikt eller något verkligt awägningsproblem inle föreliggamellan initiativskyldigheten nch statskontorets övriga uppgifter. Med samordning avser ulredningen en självständig aktivitetsom riktar sig mot verksamhel vid andra myndigheter. Med denna snävaavgränsning och med den låga ambitionsnivå som slatskonlorel bedriversamordningen bör rollkonflikter inte uppkomma. Sekreterare har varitbyråchefen . 1979/80:124 13 av samordningsinsatserna kan dnck självfallet alltiduppkumma. En av staisknntorets huvudsakliga uppgifter är altgenomföra rationaliseringsutredningar. Skilda tolkningar av utedningarnas måloch inriktning kan medföra kunflikter mellan statsknntnret och sakansvarigamyndigheter. För slatskonlorel uppkommer dessulom avvägningsproblem irationaliseringsarbetet beroende på konflikter mellan rollen som statensrafltionaliseringsor-gan och som konsult. Statskontoret skall samordna anskaffningen avdatamaskiner. Genom atl ADB i stor ulslräckning används snm instrument förralinnalisering leder rationaliseringsutredningar ofta till anskaffning avdatamaskinulrustning. Enligt utredningens mening bör därför en rollkonfliktföreligga mellan statskontorets rationaliseringsutredande uppgift och uppgiftenatt anskaffa datamaskinutrustning. Statsknntnret bedriver viss metodförbättring. Utredningenanser inte atl det råder någnn principiell rullkunflikt mellan metndförbättringnch löpande ratinnaliseringsarbele. Förhållandet anges snarare vara delmntsatta. Däremnt kan avvägningsproblem uppkumma när det gäller atl avgöra hurstur del av resurserna som skall satsas på metodarbete. Både efterfrågestyr-ningennch den resursmässiga styrningen behöver förbättras. Statsknntnret granskar utredningar nchralinnaliseringsförslag. Då statskontoret kan ha medverkat i utformningen avdessa uppstår en jävsituation. Samma förslag kan dessutom granskas vid olikatillfällen på uppdrag av myndighet nch senare av regeringen. Härigennm kanstatsknntnret knmma i en rullkunflikt. Utredningen diskuterar vidare hur lag nch avtal nmmedbestämmande kan påverka nlika faser i en ratinnaliseringsprocess. Detkonstateras att bearbetade erfarenheter av de effekter som ändringarna påarbetsrättens område har medfört saknas. Behovet av en arbelsgivarpolicy irationaliseringsfrågor är enligt utredningen stort. Utredningen bedömer dockatt anspråken från myndigheterna på medverkan från statskontoret knappast blirslörre, att möjligheterna för statskontoret att verka inom myndigheterna kanbegränsas eller försvåras och att kalendertiden för rationaliseringsundersökningarkan öka utan att den totala resursåtgången behöver öka. Uttalanden i propositionen om användningen av ADB istatsförvaltningen bedöms påtagligt påverka innehållet i nch förutsättningarnaför ett centralt ratiunaliseringsnrgans arbete på ADB-umrådet. Del gällerfrämst uppgifter nch riktlinjer för: - Granskning avstörre nch viktigare ADB-invesleringar inför regeringens nch beslul - Medverkan iprojekt avseende utredning av ADB-system - Råd nchvågledning nm användning av smådalnrer och andra hjälpmedel - Initiering,samordning och informaiinnsspridning um insalser på metod-området 1979/80:124 14 - Samordning av ADB-användningen, bl. a. i samband medspridning (decentralisering) av datordrift. De delvis nya ADB-uppgiflerna tillsammans med övrigacentrala rationa-liseringsuppgifter bör enligt ulredningen påverka denorganisatoriska strukturen för hur dessa uppgifter bäst skall lösas. Utredningen lar också upp förvaltningsutredningens förslagom omprövning av statlig verksamhet. Utredningen föreslår att statskontoret påolika sätt skall medverka i översyns- och omprövningsarbetel. Utredningen behandlar även vissa personalfrågor vidstatskontoret. För att de anspråk som riktas mnt verket skall kunna tillgodusesbör kumpelens nch kvalifikatinner förslärkas hns utredare uch projektledare.Bl. a. bör högre tjänstemän la aktivare del i prnjektarbetel saml rörlighetenbland dessa tjästemän ökas. Vidare måste erfarna nch kumpetenta utredare nchprojektledare anställas. 4.2 Centrala myndighetsuppgifter avseende rationaliseringoch ADB Ulredningens egen sammanfattning av sina överväganden ochförslag i denna del bör som bilaga (bil. 2, avsnitt 2) fugas till prntnkollet idetta ärende. I korthet innebär de följande. De statsflnansiella utsikterna medför attralionaliseringsverksamheten bör inriktas mot realiserbara besparingar. Storaförvaltningsmyndigheter kan själva eller med hjälp av knnsulter klara ävenstörre projekt rörande rationalisering och administrativ utveckling. För attgenomföra riktigt stnra rationaliserings- eller ADB-projekt torde de emellertidbehöva kvalificerat stöd utifrån. Små och medelstnra myndigheter har i regelsmå egna resurser för ratinnalisering. Nurmalt kan endast enklare åtgärdergenomföras. Dessa myndigheter behöver avsevärt stöd utifrån för att kunna klaramer omfattande rationaliseringsprojekt. De centrala myndighetsuppgifterna avseende ratinnaliseringnch ADB bör vara följande; En precisering av effektivitetsbegreppet bör ske nchförslag härom lämnas. Statsknntoret bör särskilt verka för effektivitetshöjningari form av kostnadsbesparingar nch i försia hand bevaka statsmakternas inlresse.Det innebär att verket har en särskild myndighetsroll. Uppdrag från myndigheterbör ej utföras. Statskontoret bör upprätthålla en förteckning över aktuellaralinnaliseringsuppdrag nch föreslå regeringen att dessa utförs, Statsknntnretbör vidare medverka vid intensifierad nmprövning av statlig verksamhet ienlighel med förvaltningsutredningens förslag. Statsknntoret bör medverka i projekt på ett sådant sättalt verket kan ta fullt ansvar för arbetet. Arbetsformen bör vara sådan attprojekten kan 1979/80:124 15 genomföras med en så koncenlrerad resursinsats som möjligtoch på så som möjligt. Beredskapen att la nya uppdrag ochförutsättningarna atl kunna medverka i flera projekt ökar därmed. b) Anskaffning av datamaskiner Anskaffningen av ADB-utrustning skall ske centralt,antingen vid slalskontoret eller vid ett fristående organ. Rollkonflikter kanuppstå i båda fallen. Främst praktiska skäl bör avgöra valet av organisatorisklösning. Ett visst mått av arbete med att ta fram och förbättrametoder o. d. är nödvändigt i rationaliseringsarbete och systemutveckling. Förmetodförbättring som syftar lill att lösa problem inom flera projekt i denegna organisalionen bör en resursram på av verkets anslagsmedel avsättas.En plan för metodförbättring av detta slag bör tillställas regeringen. För metodförbättringsarbete avseende stöd till allamyndigheter i statsförvaltningen bör en rådgivande delegation inrättas. Sådanmetodförbättring bör ske i samarbete med andra myndigheter och delfinansierasav samarbeispartnern. För planeringen av sådan metodförbättring bör förslatskonlorels del t. v. gälla en kostnadsram på 5 milj. kr. Statskontoret granskar rationaliseringsförslag genomremiss- och samrådsyttranden. En rollkonflikt eller jävsituation kan uppstå dåstatskontoret tidigare medverkat i ett rationaliseringsuppdrag och verket bör isådana fall avstå från atl avge yttrande. En särskild granskningsfunktion bör flnnas för granskningav viktigare ADB-invesleringar m. m. i statsförvaltningen. e) Övriga uppgifter Behovet av samordning bör beaklas innm ramen furstatskonlnrets huvudsakliga arbetsuppgifter (punkt a-d). Samordning som ensjälvständig uppgift bör åvila statskontoret endasl beträffande vissa frågor,t. ex. informalion för databearbetning, datakommunikation samt standardiseringsfrågorinom ADB-området. Statskontoret bör vidare genom rådgivning inom ADB-områdetöka stödet till myndigheterna. Statskontoret bör starktbegränsa sin verksamhet inom det kontorstekniska området och avveckla kompetenseni fråga om utrustning för flextid, konlnrsuffsel samt blankett- nchdokumentteknik. I Dessauppgifter kan i vissa fall överföras till andra myndigheter med Verket bör dock bevaka utvecklingenav den mest 1979/80:124 16 avancerade konlorslekniska utrustningen framför allt omADB-inslagel i den är betydande. 4.3 Organisation m. m. Utredningens egen sammanfallning av sina överväganden ochförslag rörande organisalions- och personalfrågor bör som bilaga (bil. 2,avsnitt 3) fogas till protokollet i detta ärende. Huvudpunkterna i den ärföljande. Den planerade funktionen för granskning avADB-invesleringar förläggs till etl fristående organ, dvs. etl organ som inledeltar i systemutvecklingsarbete. Utredningen analyserar nlika lösningar vadgäller ett sådant urgans uppgifler nch rull. Utredningen anser atl uppgiflernabör begränsas till i första hand granskning av statliga ADB-investeringar ochföreslår att ett granskningsnrgan benämnt inrättas. ADB-rådetbör bestå av högsl åtta ledamöter, därtill etl kansli med högst 15 tjänstemän.Rådet bör inrätlas för av varefter en utvärdering bör ske. Statsknninret bör enligt ulredningen behålla i huvudsaknuvarande uppgifter uch får dessutnm vissa ulökade uppgifler på ADB-nmrådet.Dukumenlatinnscentralen över statliga ADB-system bör dnck överföras tillADB-rådet. Beträffande organisation och arbetsformer menarutredningen att styrelsen bör la slörre ansvar för enskilda ärenden, bl. a. laställning i viktigare projekt och anskaffningsärenden. Antaletorganisalinnsenheter bör vara litet för att öka flexibiliteten. Förutsättingarbör skapas för atl tjänslemännens professionella kompetens skall kunnautvecklas. Utredningen skisserar två alternativ till urganisatnrisk uppbyggnadav statsknntoret i stort. Den närmare utformningen m,m. bör dock övervägas aven organisatinnsknm-milté. De högre tjänstemännen bör erbjudas möjlighet att övergå till annan verksamhet inom statsförvaltningen. De högre ochhögsta tjänstemännen bör rekryteras externt och inlåning av högt kvaliflceradpersonal bör kunna ske. En ny tjänstetyp benämnd utredningschef bör införas förprojektledare på avdelningschefs nivå. Mycket stora organisations- eller ADB-projekt skall enligtutredningens mening förläggas till kommittéer där eventuellt politisktförtroendevalda kan ingå. Sammanfattningsvis föreslås statskontoret bli etlregeringens ratinnalise-ringsorgan med uppgift att verka föreffektivitetshöjningar i furm av knstnadsbesparingar. Vikten avmetodförbättringar betonas. Verket bör eftersträva att nå en genomsnittligtnågot högre erfarenhels- och kompetensmässig styrka än f. n. Prop, 1979/80:124 17 5 Huvuddragen i remissyttrandena En redovisning av remissinstanserna och deras'yttrandenöver betänkandet (SOU 1979:72) Rationalisering och .ADB i statsförvaltningenbör som bilaga (bil. 3) fogas till prntokollet i delta ärende., I det följanderedogör jag endasl för huvuddragen i remissyllrandena. Flertalet inslanser lämnar inga synpunkter på utredningensomfattning och inriktning. Några efterlyser dock en mer samlad syn på helarationaliserings-verksamheten och anser att utredningen alllför starkibegränsat sig till all enbart behandla statskontorets roll och verksamhel. Frånnäringslivets sida framhålls att man vid statliga rationaliseringsinsatser ävenbör beakta effekterna för företag och enskilda medborgare. Flertalet remissinstanser framhåller att den definition aveffektivitetsbegreppet som staten och arbetstagarnas organisaiioner kommiiöverens om i samband med medbestämmandeavtalet (MBA-S),för det staligaarbetslagar-området bör vara vägledande för statskontorets arbete. De anser attutredningen i alltför hög grad vill inrikla statskontorets verksamhet på främstkostnadssänkningar. Om besparingsmålet eller något annat effektiviietsmål ärhuvudsyfte bör detla framgå i direktiven lill varje enskilt uppdrag. Någraremissinstanser anser alt staten bör utveckla en central arbelsgivarpolicy,särskilt mnt bakgrund av att det medbestämmandeavtal sum ingåtts kan fåvittgående knnsekvenser för rationaliseringsarbeiel. I många yttranden betonas att myndigheterna själva primärtär ansvariga för verksamhetens effektivitet. De centralarationaliseringsnrganen bör ha en vägledande nch stödjande funktinn. Det råder stur enighet bland remissinstanserna um attstatsknnlnrets myndighetsroll bör förstärkas. De anser i likhet med utredningen att ralinnaliseringsuppdrag i första hand skall lämnas av regeringen. Kurtare utredningsuppdrag bör dnck även fnrtsättningsvis kunna utföras av statskon toret på uppdrag av enskilda myndigheter. I flera remissyttranden framhålls att regeringen bör angemer preciserade direktiv för de enskilda uppdragen. Några remissinslanseravråder dock från en generell reglering av insatsernas form nch sturlek nchfrån en detaljstyrning av de uppdrag snm lämnas till statskontoret. Remissinstanserna är tveksamma till myndigheternas förmågaatt själva klara sin rationalisering. Stöd utifrån behövs för att kunnaförverkliga de ökande kraven på effektivitetsförbättringar. I: en radremissyttranden efterlyses därför insatser för all tillhandahålla kunskaper omlämpliga meloder nch lekniker innm det administrativa nmrådet. Snm exempel påområden där insatser är särskilt angelägna nämns ADB och kontorsleknik.Flertalet instanser anser att det bör vara en uppgift för statskontoret att förmyndigheternas räkning bevaka och samordna; arbetet med att la fram metoder ochtekniker och atl ge vågledning nch stöd i hithörande frågnr. Utredningensförslag nm atl till statsknntoret; knyta en delegation för 2 1979/80. 1979/80:124 18 metodfrågor med rådgivande uppgifter tillstyrks av näslanalla instansei. Flera av dem anser det dessutom angeläget att statskontoret ochstatsförvaltningen samarbetar i metndfrågur med övriga delar av den nffentligaseklorn och med näringslivet. I några remissyttranden betonas vikten av allstatskontoret skaffar sig överblick över utvecklingen innm det administrativaområdet och av de olika metoder och tekniska hjälpmedel som används där. Pågrundval härav bör statskontoret uiarbeta en plan för systematiska insatser föralt förbättra myndighelernas kompelens i rationaliserings- och ADB-frågor. En rad remissinstanser anser att statskontoret börförstärka sin rådgivningsverksamhet i olika rationaliserings- och ADB-frågor.Flera av dem är därför iveksamma till ulredningens förslag att statskontoretskall begränsa sin rådgivningsverksamhet till enbart ADB nch kvaliflceradeknntursteknis-ka frågor. Därigenom skulle resurserna splittras. I stället bören samlad och kvalitativt höjd kompetens hos statsknntnret eftersträvas för atlge förutsättningar för en effektivare rådgivning. Med några få undantag ansluter sig remissinstanserna tillutredningens uppfattning atl statsknntoret även i framliden bör hahuvudansvaret för anskaffning av ADB-utrustning till statliga myndigheter. I remissytlrandena framhålls betydelsen av en merövergripande genomgång och bedömning av större ADB-investeringar.Remissinstanserna delar därför utredningens uppfallning alt en särskildgranskningsfunkiion behövs. Flertalet av dem ställer sig dnck kritiska till attinrätta ell nytt fristående ratinnaliseringsnrgan för granskning. De anser atten granskingsfunktion kan inordnas i en redan existerande organisalion ochföreslår i regel statskontoret snm den mest lämpliga. Endast några få remissinstanser går in på frågan nmslatsknntorets inlerna organisation. De som gör det avråder från utredningensorganisationsförslag. Statskontoret och försvarels ralinnaliseringsinstitutföreslår i slället en prnjeklnrienterad urganisatiun där huvudansvarigauppdragsgivare snarare än knmpetensområden bör styra indelningen avhuvudenheter. Många remissinstanser är skeptiska till möjligheterna attlösa statskontorets personal- nch knmpetensproblem på de sätt snm ulredningenföreslår, bl. a. att i större utsträckning utnyttja konsulter och låna inpersonal från annan statlig verksamhet , vissa uppgifter m. m. Deframhåller atl problemen i regel är generella till sin nalur nch måsle lösasför statsförvaltningen i sin helhet. Vad gäller de centrala myndighetsuppgifterna förrationalisering, administrativ utveckling och ADB föreligger nu ett omfattandeoch mångsidigt Prop.1979/80:124 19 beslutsunderlag i furm av elt betänkande från utredningenom central rationalisering och ADB (SOU 1979:72) saml remissyttranden överdetla. Jag avser nu alt redovisa min syn på dessa frågor. Den typ av insatser snm ryms innm begreppenratinnalisering och administrativ utveckling ingår som en del i arbetet attförändra statsförvaltningen i önskvärd riklning vad gäller tjänsteproduktion,service, sätt atl arbeta, arbetsmiljö m. m. Den överordnade frågan omprioritering av samhällets åtaganden och den offenlliga förvaltningensanpassning till nya förutsättningar har behandlals avförvaliningsutredningen (SOU 1979:61). Betänkandet har remissbehandlais ochövervägs som tidigare nämnts f. n. inom . I detla sammanhangbehandlas därför inte förvallningsulredningens förslag ytterligare. Rationaliserings- nch utvecklingsarbetets inriktning styrsav samhällsutvecklingen uch de problem den medför. Den ändras därför i tiden.Vidare förnyas ständigl metnderna uch hjälpmedlen för ratinnalisering uchadmi-nisiraflv utveckling. Del är därför varken möjligt eller lämpligt altförsöka avgränsa vilken lyp av insatser och vilka metoder uch hjälpmedel snmkan knmma i fråga vid ratinnalisering uch administrativ utveckling. Vidare ärdel nödvändigt alt urgan nch enheter för ratinnalisering nch administrativutveckling ges en flexibel urganisation så atl de successivi kan förändra sinverksamhelsprofil. Den allmänekunomiska och statsflnansiella situationen inför1980-talet gör att resurserna för ratinnalisering uch administrativ utvecklingi ökad grad tnrde få användas för atl utreda nch gennmföra umfördelning avresurser innm nch mellan nlika verksamhetsområden liksom också minskadresursförbrukning för ett antal verksamheter. En aspekt som måste beaktas vid överväganden omrationalisering och administrativ utveckling, dvs. nm utredande nchgenomförande av förändringar, är att detta är svåra och känsliga uppgifter.Detta medför i sin tur alt det är svårt alt hilta från alla synpunkieridealiska lösningar på hur dessa uppgifter skall organiseras inom enskildamyndigheter nch verksamhetsområden och, som är aktuellt, på centralmyndighetsnivå. Hittillsvarande erfarenheter av de centralarationaliseringsorganen talar för alt även en i förhållande till nuläget ändradverksamhetsinriktning och organisation kan knmma att fungera,eller uppfattas fungera, på ett mindre tillfredsställande sätl. Interna ellerexterna översyner av verksamheten tnrde därför bli nödvändiga även i framfiden. Jag har fldigare (prnp. 1976/77:100 bil. 11 s. 15-51)diskuterat förhållandet mellan revisiun och rationalisering och i anslutningdärtill behandlat uppgiftsfördelningen och samverkan mellan statskontoret ochriksrevisionsverkei. Jag framhöll då att de centrala resurserna förraflonalisering och förvaltningsrevisinn är begränsade nch att det år angelägetatt de utnyttjas så effektivt snm möjligt. Ralinnalisering är i regel betydligtmer tids- nch resurskrävande än förvallningsrevision. Det är därför intemöjligt att genomföra en rationaliseringsinsats där statskontoret medverkarefter varje 1979/80:124 20 Effektivitetsvinster kan dock, somjag framhöll, uppnås genom förbättrad samordning nch ökad samverkan i decenirala revisions-och ralionaliseringsorganens planering av den egnaverksamheten. Jag föreslog därför vissa ålgärder för atl itislitulionaliserasådan samverkan i verkens planering. I det sammanhanget förordade jag ocksågemensamma genomgångar av viktigare revisionsrapporter i syfte alt förbättraförutsättningarna för atl revisionerna skall leda lill önskat resultat.Behovet av samordning och samverkan mellan statskontoret ochriksrevisionsverket kommer atl kvarstå och det är därför av största vikl att delämpliga formerna härför fortlöpande uppmärksammas. Som redovisats (avsnitt 3.2 och 4) medförstatskontorets nuvarande uppgifter vissa rnllknnflikter och awägningsproblemför verkel. Ulredningen nm central rationalisering och ADB har på etlförtjänstfullt säll analyserat och skapat medvetenhet om dessa problem. Minaöverväganden har i huvudsak resulterat i förslag till en bäitre precisering avstatskontorets uppgifter och verksamhetsmål, viss ompriorilering avverksamhetsinriktningen, riktlinjer för ändring av verkets organisation m. m.Syftet med detta är att göra statskontnrel bättre ägnat atl verka sum centraltratinnaliseringsnrgan och att fungera bättre internt. Vissa rnllknnflikter nchawägningsproblem är dock av sådan art alt de inte på ett bra sätt går attbemästra inom ramen för nuvarande organisatiun.