prop · G3032 · 1979-12-31 00:00:00 — Begränsningeni patientens rätl alt bestämma om tillgången till journalen bör enligtpromemorian endasl avse hans behörighet alt medge atl den utlämnas lill honomsjälv. Han bör däremot behålla sin rätt alt medge utlämnande lill annan. Om regleringeninte utformas på detta sätt, kan del enligt promemorian bli omöjligt t, ex, förell sjukhus att lämna ut journal-anteckningar till en privatpraktiserandeläkare som behandlar en viss patient, om anteckningarna är av sådanbeskaffenhet alt de inte bör komma lill patientens egen kännedom, Fömtsättningarnaför alt journalen skall kunna undanhållas en patient har i promemorieförslagetgetts en någol snävare avgränsning än enligt gällande rätt. Enligt förslagetkrävs atl del är av synnerlig vikt med hänsyn till vården eller behandlingenatt uppgiften inte lämnas till patienten. Dessutom gäller all del skall varafråga om pågående vård eller behandling. En tillfrisknad person skall enligtpromemorian inte kunna vägras tillgång lill sin journal med den motiveringenatt kunskap om dennas innehåll skulle kunna föranleda all han insjuknade pånytt. Enligt promemorian måste det anses vara från principiell synpunktrikligast att en person som inte är föremål för någon vård eller behandling gesrätt att själv fatta de beslut som kan ha betydelse för hans hälsotillstånd. Vidremissbehandlingen har bestämmelsen utsatts för åtskillig kritik. De fieslaremissinstanser som yttrar sig i frågan anser alt förslagel lar alltför liten Prop.1979/80:2 Del A *' 7 kap. 3 § 179 hänsyntill de problem som föreligger på vårdområdena. Enligt deras mening börbestämmelsen utformas mera i överensstämmelse med nuvarande regler. Stadgandetbör också gälla för både sjukvården och socialvården. Flera remissinstanseranser all förslagets stadgande om "pågående vård" bör ulgå, eftersomuttrycket är oklart och en tillämpning av beslämmelsen i vissa fall skullekunna medverka till att en patient fr del av uppgifter som föranleder återfalli sjukdom. En remissinstans ifrågasätter om beslämmelsen är grundlagsenlig. Föregen del vill jag till en början slå fasl alt 2 kap. 2 § första styckel 6 TFinte hindrar atl en sekretessregel utformas så alt den hindrar den enskildefrån all la del av uppgifterom sig själv. Den angivna regeln är utformad föratl göra del möjligt för lagstiftaren att tillgodose vitt skiftande hänsyn tillpersonliga intressen. Som framgår av redogörelsen för gällande rätt förekommerf ö. redan nu regler, som innebär all enskild kan undanhållas uppgifter om sigsjälv. Någon ändring på denna punkt har inte diskuterats under förarbetena lillde ändringar i TF som trädde i kraft . Däremot bör, såsomockså framhållits i promemorian, sekretessregler av del angivna slaget utformasrestriktivt. Jagdelar uppfattningen i promemorian atl regeln endast bör gälla inom hälso- ochsjukvårdsområdet. På socialvårdsområdet har bestämmelsen tidigare haflbegränsad betydelse, och med den uiformning som för i framtidenbehövs ingen motsvarighet lill beslämmelsen på det områdel. 1 fråga omomfattningen av hälso- och sjukvårdsområdet hänvisar jag lill 1 §. Beslämmelsengäller alltså inte bara inom den organisatoriskt självständiga hälso- ochsjukvården ulan också inom den sektor av annan förvaltning, t. ex. socialvårdeneller kriminalvården, där hälso- och sjukvård förekommer. Syftetmed bestämmelsen är i första hand alt hindra en patient, under deförutsättningar som i övrigt gäller enligt paragrafen, från atl ta del av sinjournal. Till skillnad från promemorieförslaget innebär bestämmelsen emellertidockså att medicinalpersonalen i motsvarande mån underkastas tystnadsplikt. 1och för sig har jag förståelse för de argument som i promemorian har anförtsmot en sådan regel. Jag anser dock all del finns goda skäl atl här som på andrahåll i sekrelesslagen samordna handlingssekrelessen och tystnadsplikten. Ensådan samordning för bl. a. den praktiska konsekvensen atl t. ex. dellagarna iett behandlingsteam kan bli skyldiga att hålla inne med uppgifter som man viddiskussion inom teamet kommit överens om att inte meddela patienten. Beslämmelseninnebär i och för sig inte att patienten berövas sin rätt att medge attuppgift, dvs. i första hand journalen, lämnas till annan. Etl parremissinstanser har påpekat att en patient kan använda denna utväg för attsjälv skaffa sig kännedom om innehållet i sin journal. Skulle del iundantagsfall uppkomma misstanke om alt en patient på detla sätt försökerkringgå bestämmelsen, ger denna enligt min mening utrymme för en vägran Prop.1979/80:2 Del A 7 kap. 4 i 180 atllämna ut journalen eller uppgift ur denna. Jag vill också peka på möjlighetenatl ställa upp förbehåll enligt 14 kap. 9 §. En fömtsättning för attuppgift skall fö undanhållas den vård- eller behandlingsbehövande är atluppgiften angår hans hälsotillstånd. Som någon remissinstans anfört är dettabegrepp snävt till sin omfattning. Avsikten är nämligen att endast uppgiftersom direkt hänför sig lill den enskildes hälsotillstånd skall kunnasekretessbeläggas med stöd av denna regel. Det är alltså inte fråga om altundanhålla den enskilde uppgifter av annat slag i journalen. Del bör emellertidi detla sammanhang erinras om att en ytterligare begränsning i den enskildesrätt atl ta del av uppgifter om sitt hälsotillstånd och andra personligaförhållanden följer av 6 §. Närdet gäller förutsättningarna för all en uppgift skall kunna undanhållas enpatient har beslämmelsen utformats så att den nära ansluter till gällande rätl.Uppgift kan alltså undanhållas den enskilde, om ändamålet med vården ellerbehandlingen skulle motverkas allvariigt om uppgiften lämnades till honom. Delbör påpekas att den angivna sekretessen till följd av reglerna i 14 kap. 5 §kan komma atl reduceras i de fall där en patienOournal åberopas i ell mål ellerärende där patienten är part. Dennaparagraf som motsvarar 8 kap. 4 och 5 §§ promemorieförslaget, innehållerbestämmelser om sekretessen på sociahjänstens område. Den bygger påförutsättningen alt sociallagsstifiningen reformeras i huvudsakligöverensstämmelse med socialuiredningens förslag. Sekretessenstillämpningsområde är enligt första styckel sociahjänsten. Delta begrepp kanemellertid inte anses tillräckligt pregnant för all ulan en närmare beskrivningange sekretessens omfång. En sådan beskrivning har därför tagils upp i tredjestyckel. Enligt denna förslås med socialtjänst först och främst den verksamhetsom avses i den kommande socialtjänstlagen. Verksamhelen behöver inte beslå ihandläggning av ärende ulan kan utgöras av rent faktisk verksamhet. Sekretessenkommer sålunda bl. a. alt omfatta handlingar och uppgifter i övrigi som gälleruppsökande verksamhet, social hemhjälp, färdtjänst, kontaktverksamhet,förskole- och fritidshemsverksamhet, vård och behandling vid kommunala ellerlandstingskommunala institutioner såsom barn- eller ungdomshem, behandlingshem,inackorderingshem och ålderdomshem/samt över huvud taget socialservice och socialt bistånd som lämnas av socialnämnd. Enligt tredje stycketskall vidare till räknas verksamhet enligt särskild lagstiftningom vård av unga utan samtycke. Härigenom inbegrips i sekretessen socialnämndsutredning och framställning om sådan vård. Prop.1979/80:2 Del A ' r. 7 kap. 4 § 181 medverkanlill verkställighet kommer all omfattas av sekretess följer av 19 §, Ipromemorian har föreslagits en särskild sekrelessreglering för handläggningenvid förvaltningsdomstol. Som framgår av vad jag har anfört saknasmotsvarighet till denna reglering i deparlemenisförslaget. Tillsocialtjänst i paragrafens mening hänförs också arbetsuppgifter som i övrigtenligt lag åligger socialnämnd. Härmed avses nämndens befallning med l, ex,ärenden rörande fastställande av faderskap och underhåll, vårdnad,förmynderskap, namnbyte, påföljd för brott och handräckning enligt 21 kap,, - Slutligen förklaras i tredje slyckel att lill socialtjänstockså skall räknas annan myndighets omprövning av social nämnds beslut och densärskilda lillsyn som annan myndighei utövar över nämndens verksamhet. Attsådan handläggning hör till socialtjänst följer lill stor del redan av detidigare i slyckel gjorda hänvisningarna till särskild lagstiftning Ofrangående lillsyn också 13 kap, 1 §), När allmän domslol prövar en ansökan ellerframställning från socialnämnd är del naturiigtvis inte fråga om någonomprövning av nämndens beslut. Medanledning av atl en remissinstans särskilt lagil upp frågan vill jag nämna allärenden om fördelning av daghemsplalser och pensionärsbosläder också blirhänföriiga till socialtjänst i paragrafens mening. En annan sak är all någonsekretess i allmänhet inte kommer att gälla i sådana ärenden. Det kan dockförekomma vissa föriursfall av så känslig natur att sekretessregeln hindrar attuppgifter om enskilda lämnas ut. Jag tänker här närmast på sådana fall dåspeciella förhållanden motiverar att turordningen frångås Ofr SOU 1977:40 s,691), Utanförsocialtjanslbegreppel kommer alt falla t, ex, handläggning som gäller personalfrågorinom socialförvaltningen. Depersoner för vilka sekretessen gäller finner man givelvis i första hand i denpersonkrets som är anställd hos de myndigheter som ansvarar för sociahjänsten.All också uppdragstagare och likställda kan vara underkastadesekretessbestämmelsen följer av 1 kap. 7 §. Det sistnämnda förhållandel är avsärskild betydelse just på område. Som framgår av vad jag haranfört i anslutning till den bestämmelsen kommer ledamöterna i socialnämnden,kontaktpersoner, hemhjälpspersonal, personer som ställt sig lillsocial-tiänsiens förfogande med s. k. konirakterade familjehem, samt tolkar somanlitas av sociahjänsten att vara underkastade sekretess enligt förevarandeparagraf Vanliga fosterföräldrar har emellertid inte den anknytning tillsocialtjänsten att de blir omfattade av sekretessreglerna. Sekretessensföremål utgörs enligt paragrafen av enskilds personliga förhållanden. Ävenuppgifter om någons bostadsadress och anställning är i och för sig att räknatill personliga förhållanden. Skaderekvisilet ger emellertid i regel stöd föratt sådana uppgifter kan lämnas ut. Sekretessenenligt paragrafen omfattar i och för sig också handlingar och uppgifter som äroffentliga hos annan myndighet. Den gäller också beslul. Prop.1979/80:2 Del A 7 kap. 4 i) 182 varesig de fattas av socialnämnd eller av överinstans. Härifrån görs dock delväsentliga undantaget all alla beslul om omhändertagande eller vård av någonutan hans samtycke är offentliga. Skaderekvisilet lorde f ö. i vissa fall medgealt också andra beslut lämnas ut. Delbör framhållas all sekretessen enligt paragrafen i och för sig inte gällergentemot den enskilde själv. Denne har fri tillgång även till utdrag urregister som förs vid socialnämnden. Den sekretess som trots allt måsteupprätthållas också mol den berörde enskilde har angetts särskilt i 6 §,gemensamt för sjukvården och . Detär självfallel av stor vikt hur socialsekretessen i förhållande tillallmänheten utformas. Fråga är emellertid om inte sekretessen i förhållandetmellan och andra myndigheter spelar nästan lika slor roll förden enskildes benägenhet all vända sig lill sociahjänsten för all fö stöd ochhjälp. Del är säkeriigen svårt alt skapa något verkligt förtroende försocialtjänsten, om denna fungerar - eller befaras fungera - som något av eninformationscentral för andra myndigheter i deras verksamhet. I promemorianhar sagts atl det är angelägel alt fö lill stånd en stramare reglering avinformationsflödet från till andra myndigheter. Denna innebördhar också socialuiredningens förslag. Jag delar denna uppfattning. Principeni sekrelesslagen är som jag har sagt all sekretessreglerna skall gällasåväl i förhållande till enskilda som i förhållande lill andra myndigheter Ofravsnitt 4.4). Den föreslagna huvudregeln om sekretess inom blirdärför tillämplig också mellan myndigheter. Denna regel medger inom ett smaltområde alt uppgifter om enskilda lämnas ut. De fall del här kan röra sig omlorde i allmänhet befinna sig i gränszonen till situationer där ell presumeralsamtycke från den enskilde kan åberopas. Vad som är av intresse och som alltsåkräver en närmare reglering är utlämnande av uppgifter som hos mottagaren kankomma all användas på ell sätt som den enskilde uppfattar som ofördelaktigt förhonom. Också det men som består i all uppgift sprids lill en störte krets avpersoner, som i sin tur kan tänkas vidarebefordra dem till andra, måslebeaktas. Enligtmin mening bör del inte komma i fråga all medge utlämnande av uppgifter frånsocialtjänsten om enskild till annan myndighet med stöd av den s. k.generalklausulen i 14 kap. 3 §. Enligtpromemorian bör utlämnande lill myndighet som inte med säkerhel är riskfrittkräva stöd i lag. I princip samma ståndpunkt har socialutredningen intagit.Kravel på lagform utesluter enligt promemorian emellertid inte att regeringeneller myndighei som regeringen besiämmer preciserar en lagregel genomverkställighelsföreskrifter. I motsats till vad utredningen förordar behöverdärför enligt promemorian inte anges all uppgift får lämnas ul med stöd avbemyndigande i lag. Av14 kap. 1 § departementsförslaget följer all uppgift skall lämnas från enmyndighei lill en annan myndighei, om del följer av lag eller förordning alluppgiften skall lämnas dit. Enligt min mening bör den beslämmelsen i princip Prop.1979/80:2 Del A ,..: 7 kap. 4 s 183 ocksågälla i fråga om sekretessen på sociahjänstens område. Jag hänvisar till vadjag har anfört om molsvarande fråga i anslutning till 7 kap. I § förstastycket. Regeln i 14 kap. 1 § hindrar inte atl flertalet regler om uppgiftslämnandetfrån sociahjänsten samlas i den nya sociaftjänstlagsliftningen. Något hinderföreligger inte heller mol att den sislnämnda lagstiftningen - såsomsocialulredningen har förordat - utformas så atl regeringens möjlighel allmeddela föreskrifter om uppgiftslämnandet skall vara beroende av bemyndigandei lag. Med anledning av att en remissinstans kritiserat uttalandet i promemorianom verkställighelsföreskrifter vill jag påpeka atl regeringen genom sådanaföreskrifter givetvis inte kan ge en lagregel ett ändrat materiellt innehållOfr prop. 1973:90 s. 211). Medden av mig här förordade lösningen bör de närmare övervägandena rörandeuppgiftslämnandet från lill andra myndigheter göras i sambandmed beredningen av socialuiredningens förslag. Jag vill emellertid framhållaatl flera av de av utredningen nämnda fallen inte kräver särskild regleringutan täcks av de allmänna föreskrifterna i 1 och 14 kap. sekrelesslagen.Sålunda följerav 1 kap. 3 och 5 §§bl. a. att det inte ulgör någolsekrelessbrott att kommunicera uppgifter inom en myndighei i den mån del behövsför handläggningen av etl sociahjänsiärende. Av 14 kap. följer att uppgifterutan hinderav sekretessen kan lämnas till besvärsmyndigheter och lillsynsorganoch att uppgifter kan lämnas ut efter samtycke från den berörde. Föruppgifter som ingår i kommunernas social register gäller f n. en särskildsekretessreglering enligt lagen (1936:56) om socialregisier. Lagen anger ivilka fall uppgifter för lämnas lill annan myndighei. Socialulredningenföreslår alt socialregisierlagen skall avskaffas utan alt ersättas av någon ny.Något behov av särskilda sekretessregler för de register som alltjämt kan kommaatt föras inom finns inte heller enligt promemorian. Jag delardenna uppfattning. Det allmänna sekretesskydd som enligt departementsförslagetskall gälla för uppgifter inom om enskilda bör vara till fyllestäven för registeruppgifter. Härmed syftar jag också på sådana uppgifter avsocial natur som förekommer i vissa register hos , t. ex. i dets. Någon speciell beslämmelse om regisiersek-retess inomsocialvården föreslås alltså inte. Socialregisterlageninnehåller bestämmelser om utlämnande av uppgifter för forskning och förstatistik. behandlar i sitt betänkande allmänt frågorna omutlämnande för dessa ändamål av uppgifter om enskilda från socialvården. framhåller bedrivs i allmänhet den forskning för vilkenuppgifter från sociahjänsten kan behövas vid någon statlig institution. Föruppgifter som från lämnas till sådan institution kommer lillföljd av 13 kap. 3 § sekretesslagen all gälla samma sekretess vid institutionenoch fördess personal som hos sociahjänsten. Utlämnande skulle, bl. a. medhänsyn härtill, åtminstone i viss utsträckning kunna stödjas på att någon risk Prop.1979/80:2 Del A 7 kap. 4 ii 184 förmen inte föreligger. För att undanröja tvekan och slippa tvingas till entolkning av skaderekvisilet som på andra områden skulle minska dessskyddseffekt synes man emellertid böra meddela en uttrycklig föreskrift i lagom all uppgift kan lämnas för forskningsändamål. Föreskriften kan byggas ut medvissa rekvisit för prövningen. Del är dock att märka alt mottagande institutioneller funktionär i sin hantering av mottagna uppgifter kan bindas endast avsekrelesslagen. Bestämmelser av angivetslag behöver inte föras in eller särskill omnämnas i sekrelesslagen så längefräga endasl är om utlämnande till myndighet eller dess personal Ofr 14 kap. 1§ sekretesslagen). De kan lämpligen fö sin plats i den föreslagnasociallagstiftningen. Någon särskild föreskrift om utlämnande av uppgifter tillforskare som inte är knuten lill myndighei på sätt anges i 1 kap. 7 §förefaller inte behövlig. Skaderekvisilet utesluter nämligen inte atl uppgifterkan lämnas till sådan forskare. Möjligheten enligt 14 kap. 9 § alt föreskrivatystnadsplikt m. m. för mottagaren bör f ö. regelmässigt utnyttjas i sådanafall. Slutligen kan regeringen enligt 14 kap. 8 § pröva om uppgiften för lämnasul. Enligt socialutredningenbör någon rutinmässig rapportering av individre-lalerade dala för statistisktändamål inte äga rum från . En sådan rapportering kräver oavsettsekretessproblemet författningsreglering. Kommer sådan atl saknas, blir detaktuellt atl lämna ut primäruppgifter endast för särskilda statistiska projekt.Sekretessregeln i förevarande paragraf ger vissl utrymme för sådant utlämnande.Därvid är atl beakta all primär-uppgifterna hos siaiislikproducenien har ett sågott som fullständigt sekretesskydd enligt 9 kap. 4 §. Också de berördamöjlighetema att lämna uppgifter för forskning kan naturiigtvis komma altutnyttjas i sammanhanget. Inte heller i fråga om utlämnande för statistisktändamål föreslås alltså någon särskild bestämmelse i sekrelesslagen såvittgäller socialsekrelessen. Som jag har nämnt inledningsvisbygger utformningen av förevarande paragraf på förutsättningen attsociallagsliflningen reformeras i huvudsaklig överensslämmelse medsocialuiredningens förslag. Paragrafen har också utformats efler samråd medsocialministern. Emellertid slår det f n. inte klart huruvida den nyasekrelesslagen och den nya sociallagstiftningen kan träda i kraft samtidigt.Enligt min mening kan man därför inte bortse från alt sekretesslagen kan fåtillämpas under tid då den nu gällande barnavårdslagen saml lagen (1954:579) omnykterhetsvård, lagen (1956:2) om socialhjälp och lagen (1976:381) ombarnomsorg alltjämt är i krafl. Om denna situation skulle uppslå, kan del blinödvändigt all ersätta de nu föreslagna beslämmelserna om socialsekretess meden provisorisk reglering. Denna fråga får uppmärksammas i samband medföljdlagsliftningen till sekrelesslagen. Prop.1979/80:2 Del A v; 7 kap. 4 ii 185 Iandra slyckel regleras sekretessen inom den kommunala familjerådgivningen.Beslämmelsen motsvarar 8 kap. 5 § promemorieförslaget. Ipromemorian har föreslagils alt absolut sekretess skall gälla för uppgifter somenskild har lämnat vid konsultation hos familjerådgivning.Departementsförslagel har i allt väsentligt samma innebörd. Sekretessenomfattar också uppgifter som familjerådgivare har inhämtat med anledning av altnågon har vänt sig lill rådgivningen. Beslämmelsen hindrar emellertid inte alltjänsteman i rådgivningsverksamheten i viss utsträckning kommunicerar medannan inom denna verksamhet ulan hinder av sekretessen. Utrymmet härför fåremellertid anses ytterst begränsat. Att sekretessen är absolutframgår av att beslämmelsen saknar skaderekvisit. Det föreligger alltså intenågon som helst möjlighel atl lämna ut uppgift till enskild, såvida inte dentill vars förmån sekretessen gäller medger atl uppgiften lämnas ut (14 kap. 4§). När del gäller regelns tillämplighet i förhållandet myndigheter emellanblir emellertid övriga bestämmelser i 14 kap. tillämpliga. Av 14 kap. 3 § andrastycket framgår alt den s. k. generalklausulen inte gäller i fråga om sekretessenligt förevarande stycke. Däremot innebär 14 kap. 1 § all uppgift frånfamiljerådgivningen kan lämnas ul lill annan myndighei med stöd av särskildföreskrift i lag eller förordning. Jag har i det föregående ullalat all detinte möter någol hinder mot all flertalet regler om uppgiftslämnandet frånsocialtjänsten samlas i socialtjänstlagen. Huruvida uppgift skall få lämnasfrån familjerådgivningen lill annan myndighet bör sålunda övervägas vidutformningen av den lagen. Jag utgår ifrån atl del knappast kan bli fråga omatt uppgifter skall lämnas från familjerådgivningen annal än i mycket speciellaundantagsfall. Vid remissbehandlingen har bl. JO pekat på etl fall som börövervägas i detta sammanhang, nämligen frågan huruvida den som i egenskap avkommunal familjerådgivare för kännedom om barnmisshandel skall vara skyldig attanmäla denna. 1promemorian har sekretessen undantagits också från regeringensdispensmöjlighet. Så har emellertid inte skett i departementsförslagel (se vid14 kap. 8 §). Medanledning av att en remissinstans ifrågasatt huruvida kyrkokommunalfamiljerådgivning faller under bestämmelsen vill jag påpeka att bestämmelsenavser familjerådgivning som meddelas av kommun, landstingskommun, församlingeller kyrklig samfällighet (se I kap. 8 § samt prop. 1975/76:160 s. 134, jfräven 36 kap. 5 § RB). Medlaresom avses i lagen (1973:650) om medling mellan sammanlevande intar en sådanställning att de varken kan betraktas som myndigheter själva elleranses knutnatill någon befintlig myndighet. Handlingarhos medlarna år därför inte allmänna,och de omfattas inte av den nya sekrelesslagen. Sekretessbehovet tillgodosesgenom den i 5 § förstnämnda lag intagna lystnadspliktsregeln. 1979/80:2 Del A 7 kap. 6 ii 186 Enligtparagrafens fjärde stycke är liden för handlingssekretessen . I fråga omuppgifter i journaler m. m. hänvisar jag lill vad jag har anfört i anslutninglill 1 § iredje styckel. Dennaparagraf, som saknar motsvarighet i promemorieförslaget, innehållerbestämmelser om sekretess för uppgift om underårigs vistelseort i vissa fall. I förslagel lill lag medsärskilda bestämmelser om vård av underårig har socialutredningen lagil upp enbeslämmelse (14 §) om rätt för socialnämnden all föreskriva i vilkenutsträckning förälder skall få umgås med underårig som beretts vård enligtlagen. Bestämmelsen motsvarar i.huvudsak 41 § andra slyckel barnavårdslagen(1960:97). För att en föreskrift i fråga om umgäng-esrätlen skall bli effektivkan det enligt socialulredningen vara nödvändigl alt socialnämnden i vissa fallhäller barnels vistelseort hemlig för föräldrarna. En beslämmelse om sådanbefogenhet har därför lagits in i paragrafen. Vidremissbehandlingen av socialutredningens förslag och promemorieförslaget harnågra remissinstanser påpekat all den av socialulredningen föreslagnasekretessregeln bör tas in i sekrelesslagen. Jag delar denna uppfattning, I ochför sig skulle kunna hävdas att uppgift om barns vistelseort i de angivnafallen borde kunna hemlighållas redan med stöd av 4 § första stycket. För attdet inte skall råda någon tvekan om att sekretessen gäller också mot denunderåriges föräldrar eller annan värdnadshavare anserjag det emellertidmotiverat all la upp en särskild beslämmelse om sekretess för uppgift om barnsvistelseorl i lagen. Regelninnebär atl uppgift om underårigs vistelseort för hemlighållas också iförhållande lill den underåriges föräldrar eller annan värdnadshavare, om denunderårige vårdas eller har omhändertagils enligt lagen med särskildabestämmelser om vård av unga och del är nödvändigl med hänsyn till ändamåletmed omhändertagandel eller vården, Beslämmelsen bör lillämpas restriktivt.