prop · G303103 · 1979-12-31 00:00:00 — Vad jag nu har anfört ger anledning att undersöka omsyftena med mönstringen kan nås på annat sätt än och om nuvarandeförfarande kan hell eller delvis avvecklas. Härvid bör ulländska förebildersiuderas, l.ex. del danska sysiemel som innebär alt viktigamönstringsfunktioner har lagls pä befälhavaren. Vidare bör undersökas hurarbetstagarsidan kan medverka i ansvarei för dessa frågor. I delta sammanhangvill jag erinra om att skyddsombudens ställning ombord har stärkts(prop. 1977/78:55, , rskr 141). Om viktiga mönstringsfunklioner läggs påbefattningshavare ombord måsle dessa ha möjlighet alt utöva sin kontrollerandeverksamhet på ell självständigt sätl i den meningen att de inte står iberoendeställning till DelllK:3 Skr 1979/80:103 164 Uiredaren bör därför undersöka om befallnings-och anställningsskyddet behöver förslärkas för berörda befallningshavare. Myndighetskontrollen kan emellerlid knappasl avvaras hell.Sålunda behövs exempelvis någon form av rapportering till en myndighel. som harall svara för en kontroll i efterhand. Dessa frågor hänger i hög grad sammanmed registreringen som jag behandlar i del följande, men även andra aspekterkan läggas härpå. De personella resurser som kan bli lillgängliga vid enomläggning av mönstringsförfarandet i antydd riklning bör användas för alleffeklivisera den operativa bemanningskonlrollen. Även i detla avseende kan detvara värdefullt all la del av erfarenhelerna från , där man har eltsystem med reseinspeklörer. Möjligheterna all effektivisera bemanningskontrollen vidsjöfartsverkets inspektionsdistrikt, verkets inspeklionskonlor i Rollerdam ochvid svensk utlandsmyndighet i vissa för svensk sjöfart betydelsefullahamnstäder i utlandet bör undersökas. Därvid bör eflerslrävas en samordning medsjöfartsinspektionens tillsynsarbete i övrigl i syfte atl vinna slörsia möjligauibyle av inspektionsverksamheten i dess helhet. I frågor som rör bemanning bör beaklas de förändringar ilagstiftningen på della område som kan bli följden av belänkandet (SOU 1978:21)Bemanning av fartyg. Betänkandet bereds f.n. inom kommunikalionsdepartementel. Registreringen har som den nu är utformad etl starkisamband med mönstringen. Följaktligen blir de fortsatta övervägandenabeträffande mönstringen av belydelse även för frågan om regisirering. Enligtmin mening blir registreringen ännu mer betydelsefull i framliden om enmyndighet inte har hand om mönslringsverksamhelen. För atl bemanningskonlrollskall kunna utövas effekiivt behövs del nämligen ell regisler varur snabbt kanhämtas erforderliga uppgifter. Sådana kan vara gällande beslut omminimi-bemanning saml uppgifter om behörighet och läkarintyg. Säkra och snabbaruiiner för rapportering till regislret måsle finnas för alt detta skallfungera tillfredsställande. Uiredaren bör vidare undersöka vilka fördelar som kanvinnas genom att lägga över registret på ADB och samordna det med del redan nuADB-baserade sjömansskalleregistrel. Även övriga i den offenlliga förvaltningenförekommande register över sjömän, och databaserade, bör karlläggasoch det bör övervägas om registren behöver samordnas oeh om det på detla sätlär möjligt atl minska antalet register. Så kan l.ex. förändringar i reglerna ompåmönstringsförbud medföra att del ADB-baserade avslängningsregislret vidsjömansnåmnden inte längre behövs. Hänsyn bör också las lill befintligaADB-syslem inom rederinäringen. Utredaren bör också studera sjömansregislreringeni , där del centrala sjömansregisirel vid direktoralet för sjömän ses överoch väntas blir överfört pä dala. kan också tjäna som hjälpmedel i andraavseenden, l.ex. för att ge tillförlitligt underlag för behörighetsbevis ochbedömning av deras fortsatta giltighet och dessutom vara underlag förstatistiska uppgifter om utvecklingen på sjöfartens arbetsmarknad. Arbetet idenna del bör bedrivas i nära samverkan med bl,a. sjömansskallekontoret ochstatistiska centralbyrån. Det är angeläget att de hos myndigheterna förda registrenöver sjömän inle blir fler än som oundgängligen behövs, främst förbemanningskontroll samt för pensionsfrågor och beskattning. Vidare fårövervägas vilka begränsningar i datainsamlingen och registreringen som ärmöjliga. 165 Kommittéer:Kommunikationsdepartementet Del II K:3 uiredaren ämnar föreslå all ell ADB-regisler inrättasmåsle förslagen ularbelas med beaklande av gällande datalagstiflning. belänkande föreslogs alt sjömansrullan skulleföras enligt etl lösbladssyslem. Vidare förordades att den nuvarandemanskapsförteckningen skulle slopas. Man bör söka finna så enkla och prakliskalösningar som möjligt i dessa hänseenden. Även här kan registreringssystemetsulformning fä en avgörande betydelse, bl.a. när del gäller rapporteringen tillregislret. Del är angelägel all de rationaliseringsvinster som etl effeklivlregistreringssystem kan erbjuda las till vara även för atl förenkla förfarandelombord i största möjliga utsträckning. Också andra förenklingar i anslulning lill mönstring ochregistrering bör undersökas. Jag har redan något berört huvudmannaskapsfrågorna ianknylning lill mönstringsförfarandel. Av vad jag därvid har anförl lordeframgå atl skäl lalar för all föra över myndighetsuppgifterna i fråga omuppsikten över sjömännens tjänstgöringsförhållanden och fartygens bemanningfrån arbelsmarknadsverkel lill sjöfartsverkei. I synnerhet gäller della ommönstring genom mönstringsförrällare kan avvecklas och ökad vikt läggs vidtillsynsverksamheten, som f.n. i alll väsenlligl är delad mellan AMS ochsjöfartsverket. Vad angår huvudmannaskapel för sjömansregisirel vill jagpåpeka atl AMS redan i sill yltrande belänkande framhöll alt delinle borde betraklas som självklart atl sjömansregistreringen vårenangelägenhet för arbelsmarknadsverkel. Sjöfartsverkei ställde sig isill remissyttrande posilivi lill all ta över ansvaret för registret. Vad somnu anförs i de båda myndighelernas gemensamma framslällning visar atl del frånflera synpunkter framstår som naturligt att sjöfartsverkei får huvudmannaskapetför regislret. Del är vidare en klar fördel om huvudmannaskapel är delsamma förmönstringsuppgifterna oeh tillsynsverksamheten resp. registret. Mol bakgrundhärav bör undersökas lämplig lösning av huvudmannaskapsfrågan och lämnasförslag lill organisalion och lokalisering av olika enheler. För att bättre kunna la ställning i huvudmannaskapsfråganbör utredaren hålla sig underrättad om de ändringar i sjömansförmedlingensorganisation och arbelsformer som kan bli följden av en inom AMS förelagenöversyn. En rapporl , Sjömansförmedlingens framtidaorganisation och arbetsformer, har överlämnats till regeringen och bereds f.n.i arbelsmarknadsdepartementet. Vidare bör beaktas alt den 29augusli 1978 till regeringen har lämnat förslag lill en ny organisation avverkel. Denna framställning bereds i . Även andra frågor som har anknytning till mönstringen börprövas. Bland dessa kan nämnas följande. Reglerna om påmönstringsförbud slår kvar i huvudsakoförändrade sedan mönslringsförordningens tillkomst. 1960:124behandlades lämligen utförligt frågan om möjligheterna all från sjömansyrketavstänga den som var olämplig härför. Denna fråga lorde inte ha sammaaktualitet . Detla framgår bl.a. av att antalet ärenden hos sjömansnämndenhar minskat kraftigt . Nämnden har behandlat1.050, 1.168, 1.064, 1.006, 718, 643, 506, 357 resp. 169 ärenden. I belysningav den omfattande lagstiftning som har ägt rum på arbetsrättens område undersenare år framstår del som nödvändigl att se över dessa bestämmelser. Jagerinrar här om framställningen från organisationerna på DelllK:3 Skr 1979/80:103 166 sjöarbetsmarknaden i denna fråga. Uiredaren bör i förstahand överväga om reglerna hell bör slopas och om man i stället kan nöja sig medde beslämmelser som finns i sjömanslagen och lagen (1974:12) om anslällningsskydd(ändrad senast 1976:593). Därvid bör observeras alt anmälan enligt 26 Ssjömanslagen om alt har misskött sig ombord skall göras lillsjömansnämnden. Om de särskilda reglerna om påmönstringsförbud tas borl synessjömansnämnden inte längre behövas. Finner man att det behövs bestämmelser ompåmönstringsförbud bör dessa anpassas lill nyare arbetsrätlslig lagstiftning. Som jag har nämnl har med anledning avprop. 1978/79:19 beslulal om vissa ändringar i fråga om hälsoundersökning avsjöfolk. Avsikten med denna reform var främst att komma till rätta med vissabrister i sjömansläkarsystemet. Man bör dock mera allsidigt se över också dessabestämmelser. Utredaren bör därvid särskilt överväga vilka sjömän som skallvara skyldiga alt gä igenom läkarundersökning, F.n, är inte alla svenska sjömänskyldiga att mönstra och för vissa krävs därför inle regelbundet läkarintyg,Evenluella olägenheter härav bör belysas. Utredaren bör överväga om det ärlämpligt att, såsom utredning föreslog, hälsokontrollen görs oberoendeav inskrivningen i sjömansregisirel och av mönstringen. Behålls reglerna omavstängning av med olämpligt hälsofillstånd, bör utredaren ta ställningtill hur efterlevnaden av meddelade avstängningsbeslut skall kontrolleras. har i en skrivelse tillchefen för hemställt om en genomgripande revisionav sjömanslagen. Skrivelsen har remissbehandlais. Remissinstanserna hargenomgående avstyrkt en sådan allmän översyn av sjömanslagen. Såsom jag harnämnl i del föregående torde det bli nödvändigl atl i samband med övervägandenarörande påmönstringsförbud se över 26 § sjömanslagen. Även andra bestämmelserom fartygsnämnd kan behöva ses över. Utredaren bör vara oförhindrad att ta uppäven dessa frågor till prövning. Sjömanslagen kan även beröras av den förordadeundersökningen om ett förstärkt befattningsskydd. Utredaren bör lägga fram förslag tillförfattningsbestämmelser i de avseenden som berörs. I utredningsarbetet börbeaktas förpliktelser enligt internafionella konventioner som berörsav uppdraget. Utredaren bör vidare beakta vad som har anförts ikommittédirektiv (1978:40) om tilläggsdirektiv till samtliga kommittéer ochsärskilda utredare angående finansiering av reformer. I det föregående har iolika sammanhang betonats vikten av att förenklingar uppnås. Det är särskiltangeläget att uppmärksamhet ägnas häråt och att onödiga byråkratieffekterundviks. Utredningsarbetet bör inriktas så att utredaren möjligt kanlägga fram etl principbetänkande med grunddragen av en tilltänkt uppläggning avmönstring och registrering av sjömän. Redan i detla sammanhang bör - om än barapreliminära bedömningar är möjliga att göra - kostnadsfrågan belysas. Omutredaren bedömer det lämpligt kan förslag lämnas till försöksverksamhet. Med hänvisning lill vad jag nu har anfört hemställer jagatt regeringen bemyndigar chefen för alt lillkalla en särskild utredare med uppdrag att se överlagstiftningen om mönstring och registrering av sjömän, atl besluta om sakkunniga, experter, sekreterare och annatbiträde åt utredaren. 167 Kommittéer:Kommunikationsdepartementet Del II K:4 Vidare hemsläller jag alt regeringen föreskriver all kosinadernaför utredningen skall belasla sjätte huvudtitelns kommilléanslag. Regeringen ansluter sig till föredragandens övervägandenoch bifaller hennes hemställan. Tilläggsdirektiv till typbesiktningsutredningen (K1977:02) Dir 1979:17 Beslul vid regeringssammanlräde 1979-02-22Departementschefen, statsrådet , anför. Med stöd av bemyndigande tillkallade minföreträdare en särskild utredare med uppdrag att överväga och föreslåförbättringar i typbesiktningssystemet. I direktiven till utredarenkonstaterades all fordon som tas i bruk enligt typintyg i alltför storomfattning visar brister med hänsyn till kraven i fråga om trafiksäkerhel ochmiljö. För att få till slånd en förbättring kan enligt direktiven övervägasolika åtgärder. Stickprovskontroller och lämpligt avvägda ingrepp vidkonslalerade brister är enligt direkliven åtgärder som kan komma i fråga föralt få tillverkare och generalagenter att visa ett ökat ansvar. Av betydelse isammanhanget är enligt min mening också fordonsbestämmelsernas utformning,varför jag skall uppehålla mig något närmare vid den frågan. Föreskrifterom hur ett fordon skall vara beskaffat fråntrafiksäkerhelssynpunkt finns i försia hand i fordonskungörelsen (1972:595),medan detaljbestämmelser utarbetas av () ochpubliceras i Bestämmelserom fordon (BOF). När det gäller utformningen avbestämmelserna är den grundläggande principen att ett visst fordonskrav inleskall uttryckas så att uteslutande en viss teknisk och praktisk konstruktiongodtas ("utförandekrav"). I stället skall bestämmelserna utformas såatt de anger en viss kravnivå, varefter tillverkarna i princip ges fria händeratt konstruera fordonen så atl de når upp till den sålunda fastställda nivån("funktionskrav"). De svenska fordonskraven anges sä goll somuteslutande genom bestämmelser av sistnämnda slag. Däremot förekommer detvariationer vad gäller detaljeringsgraden hos bestämmelserna. Å ena sidan kandet förekomma endasl ett krav pä att etl fordon skall vara försett med en"effektiv anordning", l.ex. för att la bort is och imma på vindrutan(defroster). Å andra sidan finns del bestämmelser som innehåller ett detaljeratprovningsprogram som tillverkaren genom intyg måste visa atl han har genomfört.Ett exempel av det sistnämnda slaget är kravet på karossens krocksäkerhel. För fordonslillverkarna är det givetvis väsentligt atlföreskrifterna inle lämnar utrymme för osäkerhet och skönsmässiga bedömningar.Även kontrollen från myndighelernas sida av alt bestämmelserna följsunderlättas genom exakthet och precisering. Kontrollen kan därigenom lättareinriklas på uppföljande kontroll av fordon i trafik i stället för atl som nukoncentreras på lypbesiktningen. Del är enligt min mening angelägel atl man isamband med översynen av typbesiktningssystemet också skapar förutsättningarför DelllK:4 Skr 1979/80:103 168 mera precisa fordonsbestämmelser. Enligt vad jag harerfarit delar utredaren denna bedömning, som jag också ser som etl väsentligtled i strävandena att motarbeta sädanl som kan uppfattas som krångel och onödigbyråkrati. Mol bakgrund av vad jag nu har anförl anser jag altuiredarens uppdrag bör utvidgas. I detta sammanhang vill jag erinra om attuppdraget vad gäller bilavgasbestämmelserna redan lämnar uirymme för en sådanmera allsidig översyn. Översynen bör i princip bygga på den nuvarandeambilionsnivån i fråga om trafiksäkerhel såsom den har kommii till utiryck i nugällande bestämmelser rörande fordons beskaffenhel och utrustning. Det kanemellerlid inle uteslutas atl del finns beslämmelser som har så låg effekl iförhållande lill de prisökningar de föranleder och de resurser som de kräverför kontroll o.d. alt den bästa lösningen är all avskaffa bestämmelsen. Uiredarenbör således vara öppen även för sådana lösningar. En liknande bedömning kan blinödvändig i valel mellan nationella särregler och etl accepterande avinternationellt antagna bestämmelser. Det kan nämligen inle uteslutas atl denackdelar som generellt sett är förenade med speciella regler för den svenskamarknaden ibland kan vara så stora atl de inle motsvarar de vinster sombestämmelserna har varit avsedda alt ge. Utredarens översyn av bestämmelserna i bör självfallelske i nära samarbele med TSV, Aktiebolaget och bilbranschen.Förslagen bör i denna del läggas fram direkt för TSV. Utredarens förslag skall naturligtvis bygga påprincipiella ställningstaganden men detta torde inte hindra all förslag tilländringar i BOF kan läggas fram för sig och redovisas successivi. Härigenomblir del möjligt atl snabtst ta till vara resultaten av utredarens arbele. Vid den genomgång av fordonsbeslämmelserna som utredarensålunda skall göra bör dessutom etl särskilt problem behandlas. Det förekommeratt privatpersoner bygger om äldre fordon i sådan omfattning atl fordonet efterombyggnaden måste betraktas som "nytt". Därmed följer att fordonet iprincip måste uppfylla alla nu gällande fordonskrav. Eflersom vissa av dessakrav förutsätter ett ingående provningsförfarande - ibland l.o.m. förstörandeprov - är det i praktiken ofta omöjligt för en privatperson att få fordonetgodkänt. Detta är av olika skäl inle en tillfredsställande ordning. Jag ansernämligen att tekniskt kunniga och intresserade personer skall ha möjligheteratt bygga om fordon och få dem godkända om del finns anledning anta att de iallt väsentligt fyller de trafiksäkerhetskrav som gäller för motsvarandeserietillverkade fordon. Med hänvisning till vad jag nu har anförl hemsläller jagatl regeringen utvidgar uiredarens uppdrag i enlighet med vad jag har förordat. Regeringen ansluter sig fill föredragandens övervägandenoch bifaller hennes hemställan. 169 Kommittéer:Kommunikationsdepartementet Delll K:5 Departementschefen, statsrådet , anför. I Göleborgs hamn pågår f.n. omfallande invesleringar föralt hamnen skall få ökad kapacitet och för alt rationaliseringar av hamnochsluveriverksam-heien skall underlättas. Under hänvisning till hamnens belydelse för svensktnäringsliv och de stora invesleringsbelopp som det gäller har Göleborgskommunslyrelse och i skrivelse den 27 oktober 1977föreslagil att staten engagerar sig i och lar del av ansvaret förhamnverksamhelen. förulsälls ske genom all Göleborgs hamn ombildas lillakliebolag. Staten skulle ingå som delägare genom all tillskjuta medel i formav aktiekapital om förslagsvis 150 milj. kr. Den svenska sjöfartspolitiken är grundad på principen omfri konkurrens inom den inlernalionella sjöfarlen. Betraktarna har all medledning av kosinader m.m. fritt välja iransportuppläggning och fartyg. För desvenska hamnarna har gälll all de har konkurreral på i princip lika villkorulan ekonomisk slyrning från stålens sida. För den framlida utvecklingen avsvenskt hamnväsende är en mer samlad planering angelägen. Denna bör ske såvälpå det regionala planel - inom ramen för den regionala trafikplaneringen - sompä riksplanet. Jag har därför lidigare i prop. 1978/79:99 om en nytrafikpolitik redovisat min syn på hur en riksomfattande hamnplanering börgenomföras. Någol slalligl engagemang i svenska hamnar har - mol bakgrundav de principer jag här redovisat - inle förekommil. 1 samband med denu pågående investeringarna i hamn har emellerlid hamnen och kommunenbedömi att elt ägartillskott från siaten behövs för alt ge den kapitalbas somskall möjliggöra utbyggnaden av hamnen i syfte bl.a. all öka desskonkurrenskrafi vad gäller den transoceana linjetrafiken i förhållande tillfrämst konlinenlhamnarna. Göleborgs hamn intar i vissa avseenden en särställningbland svenska hamnar. När del gäller den transoceana linjetrafiken har hamnensålunda utvecklats lill en centralhamn inle enbari för ulan även förvissa linjer för i övrigl. Den på svenska hamnar baserade fjärrlinjelrafiken byggdesupp under 1900-talels försia årlionden. hade den skell via omlaslningi utländska siorhamnar. Göleborg fick från början en stark ställning idirekltrafiken. De svenska och samseglande skandinaviska linjerederiernaanlöple dock vanligen elt storl antal hamnar såväl i som i ,och . Övergången under 1960-talel till nyatransporiupp-läggningar med ulnytljande av speciella lastbärare - främstcontainers -förde med sig en koncentration av irafiken. Göleborg blev i mångafall den enda nordiska anlöpshamnen. Hamnanläggningarna byggdes ul för dennatrafik genom tillkomsten av . Även i fråga om den kvarvarande på mera konventionellahanleringsme-toder baserade fjärrlinjelrafiken skedde en belydandekoncenlration av anlöpen. Framför allt de högre sluverikostnaderna i Göleborgför sådanl gods medförde dock att en del av denna trafik kom all gä över andrasvenska hamnar, främsl över men ocksä bl.a. och Norrkö- DelllK:5 Skr 1979/80:103 170 I och med all de svenska fjärrlinjerederierna fullföljerövergången lill moderna iransporluppläggningar och lar i anspråk ro/ro-leknikenräknar Göleborg med en ökning av denna Irafik. Hamnen har berell sig pä dellagenom all fortsätta all bygga ut och också anlägga en närliggandehamndel. Frågan om hur hamn kommer atl ulvecklas ärenligi min mening viktig inle bara för Göleborg ulan också för en väsenllig delav såväl svensk rederinäring som näringslivel i övrigl. Del har framförts allbl.a. konkurrensen frän hamnar på konlinenien kan leda lill atl åtminstonevissa transoceana linjer kan komma all upphöra med direklanlöpen på Sverige.Innan regeringen tar ställning lill förslagel frän Göleborg om statligtengagemang i hamn är del därför betydelsefullt all närmare fä belystkonkurrenssituationen mellan hamn och hamnar på kontinenten när delgäller den transoceana linjelrafiken. Jag förordar därför all en särskilduiredare tillkallas för att undersöka denna fråga. I utredningsuppdraget bör i ell första led ingå all vadgäller fjärrlinjelrafiken kartlägga hamnens konkurrensförmåga med hänsyn lillbl.a. de kostnadsskillnader och skillnader i marknadsförutsättningar som kanfinnas mellan trafik pä Göleborgs hamn och irafik på konlinenlhamnarna. Dessaanalyser bör leda fram lill en bedömning av hur konkurrensförhållandena förGöleborgs hamn kan påverka benägenhelen i framliden för svenska och ulländskarederier all göra direkianlöp på . I den mån uiredaren bedömer all enmer omfallande trafikomläggning lill utländska hamnar kan bli akluell skallutredaren i ett andra led undersöka vilka konsekvenser detla kan få för svenskarederier och befraklare. Om övervägandena leder fram till attkonkurrensförhållandena för hamn genlemol ulländska hamnar börförbältras skall uiredaren göra en bedömning av vilka ålgärder som i sä fallkan vara ändamålsenliga. Uiredaren bör utföra sill arbele i konlakl med förelrädareför hamnarnas, redarnas, befraktarnas och de anställdas organisationer. Med hänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jagall regeringen bemyndigar chefen för all tillkalla en särskild uiredare med uppgift attundersöka hamns internationella konkurrensförhållande, att besluta om sakkunniga, experler, sekrelerare och annalbilräde ål uiredaren. Vidare hemställer jag all regeringen föreskriver all kostnaderna skall belasla sjätte huvudlilelnskommilléanslag. Regeringen ansluter sig till föredragandens övervägandenoch bifaller hennes hemställan. 171 Kommittéer:Kommunikationsdepartementet Delll K:6 Översyn av statsbidragssystemet för kommunalväghållning Departementschefen, statsrådet , anför. Väg- och gatuhållningen regleras i väglagen (1971:948),vägkungörelsen (1971:954), byggnadslagen (1947:385), lagen (1939:608) omenskilda vägar och anläggningslagen (1973:1149). De nuvarande bestämmelsernaskiljer mellan allmänna vägar, galor inom sladsplanelagda områden och enskildavägar. är för slalens räkning väghållare för deallmänna vägarna. Regeringen eller- efler bemyndigande av regeringen - slatensvägverk kan med stöd av väglagen förordna alt kommun, om det är lämpligt medhänsyn till kommunens förutsättningar, skall vara väghållare inom sitt områdeeller del därav. Enligt bestämmelserna i byggnadslagen är kommun skyldigatl ställa i ordning och till allmänl begagnande upplåla gata eller annanallmän plals inom omräde som ingår i stadsplan. Det åligger också kommun atlunderhålla gala eller annan allmän plals inom område med sladsplan. Till kommun som har förordnats atl vara väghållare kanslalsbidrag enligt kungörelsen (1971:955) om statsbidrag till väg- ochgaluhållning i vissa kommuner ulgå för byggande och drifl av allmän väg ellergala som är nödvändig för den allmänna samfärdseln (slatskommunala vägar).Statsbidrag kan även ulgå till kommun, landstingskommun och kommunalförbundför byggande av tunnelbana som är nödvändig för den allmänna samfärdseln enligtkungörelsen (1971:956) om slalsbidrag lill byggande av tunnelbana.Kollektivtrafiken skall vara spårbunden och av lokal karaktär saml avsepersonbefordran och gä fram på egen banvall. avgör vilka galor som är nödvändiga förden allmänna samfärdseln och vilka anläggningar som uppfyller kraven förtunnelbana. För byggande av väg, gata eller tunnelbana ulgårstatsbidrag i mån av tillgång på anslagna medel och enligt fastställdfördelningsplan. Fördelningsplanen avser lio år och förnyas normall vart femleår.