prop · G30335 · 1979-12-31 00:00:00 — Jag vill framhålla au om den skatlskyldigesamtidigt har överklagat taxeringen finns det självfallel inle något hinder motatt den lokala skattemyndigheten prövar frågan om ansiånd med hänsyn tilltaxeringsbesvären och därvid ulan taxeringsintendenlens hörande också ger ansiåndmed det avgiftsbelopp som bortfaller på grund av den förväntade nedsättningenav taxeringen. Någraremissinstanser har också berörl de jävsproblem som kan uppkomma på grund avatt tjänstemännen hos de lokala skattemyndigheterna biträder taxeririgsnämndernamed deklarationsgranskning och är föredragande i nämnderna. Det är givetvisolämpligt att en tjänsteman som har tagit befattning med ell ärende itaxeringsnämnden senare prövar ansiåndsfrågan. Som framhållits i remissyllrandenabör del emellertid inte föreligga några svårigheter all fördelaanståndsärendena så alt jävssituaiioner undviks. Jag villi detla sammanhang också föreslå atl 49 § 5 mom. UBL förses med ett tillägg somklargör att den lokala skattemyndigheten flr meddela anstånd med inbetalning avskattetillägg i avvaktan på atl länsrällen beslutar om undanröjande ellernedsättning enligl 116d § TL. Jag flrlill sist framhålla alt det kan behövas vissa anvisningar för tillämpningen avde nya beslämmelserna. Del lorde också vara önskvärt atl nya formulär snarastmöjligt fastställs till de ansökningsblanketter som de skattskyldiga användersig av. Erforderiiga anvisningar och formulär kan RSV utfärda enligt 67 §uppbördskungörelsen (1967:626). Förslaglill ändring av 49 § UBL och anvisningarna till denna paragraf har utarbetats ienlighel med vad jag har föreslagil . Omnumreringen av punkterna i paragrafenföranleder vissa följdändringar. Ifråga om ikraftträdandet får jag anföra följande. Ansökningarna om anståndkommer till helt övervägande del in lill de lokala skattemyndigheterna underen relalivi korl period. På grund av att liden för överklagande av taxeringnumera är utsträckt från den 15 augusli laxeringsåret till uigången av februarimånad får man vidare räkna med alt taxeringsbesvär i myckelstor utsträckning kommer all anföras i samband med alt de skattskyldiga fårsina skattsedlar . Detla leder med all sannolikhet ocksåtill en anhopning av anståndsansökningar under . Del är därförangeläget atl den nya ordningen kan lillämpas snarasl möjligt. Jag föreslår medhänsyn härtill all ikraftträdandet skall ske dagen efter den då uppgift omlagändringen har kommit ut från trycket i . Prop.1979/80:35 14 2.2Kontrolluppgifterna som underlag för kreditering av preliminär A- skatt, m. m. i» Jagvill också ta upp etl par frågor som gäller bestämmelserna i 37 § 1 mom. TL omkontrolluppgifter. Enligtdet nya uppbördsförfarande som kommer att tillämpas fr. o. m. (prop.1978/79:161, SkU 1978/79:50, rskr 1978/79:379) skall preliminär A-skattkrediteras arbetslagarna på grundval av de uppgifter om innehållna skattebelopp,som arbets- och uppdragsgivare är skyldiga alt ange på kontrolluppgifterna. Bestämmelsernaom skyldighel aU lämna kontrolluppgift är emellertid f n. försedda med en delundantag. Dessa medför alt kontrolluppgift i vissa fall inte behöver lämnasfastän skatteavdrag har gjorls i enlighel med eller ulan atlskyldighet har förelegat till det. Behovetav att 37 § 1 mom. TL vid införandet av det nya uppbördsförfarandetkompletteras med en bestämmelse om generell skyldighet att lämna kontrolluppgiftnär avdrag har gjorts för preliminär A-skatt framhölls av den s. k. RS-utredningeni dess delrapport 1977:4:1. Somjag redan har nämnt är det nya uppbördsförfarandet utformat bl. a. med hänsyn lillalt innehållen preliminär A-skatt skall krediteras arbetslagarna med ledningav kontrolluppgifterna. Del nya uppbördsförfarandet skall börja lillämpas fr.o. 37 § 1 mom. första stycket TL bör därför nu kompletteras på sädanisätt att det framgår atl kontrolluppgifter skall lämnas inte bara som f n. lillledning för inkomsttaxering ulan också till ledning för kreditering avinnehållen preliminär A-skalt. Enförutsätlning föratt det nya uppbörds- och kredileringsförfarandet skall fungerapå ell tillföriitligi sätt är vidare, atl kontrolluppgift lämnas om varje ersäUningpå vilken avdrag för preliininär A-skatt har gjorts och om storleken av detavdragna skattebeloppet. I 37 § 1 mom. TL görs emellertid undanlag som skullemedföra att uppgifl om innehållen preliminär A-skatl inte kom att lämnas ivissa fall. Beslämmelserna behöver därför nu också kompletteras sä atl det vid kredileringenfinns uppgift för varje skattskyldig om de preliminära skattebelopp som harinnehållits för hans räkning. Härför krävs en tilläggsbestämmelse av innebördatt kontrolluppgift alllid skall lämnas, om avdrag för preliminär A-skalt hargjorts på utbetald ersäUning. All kontrolluppgiften skall ange det avdragnaskattebeloppet framgår av beslämmelsen i 37 § 2 mom. sjunde styckel TL. Jagföreslåratt 37 § 1 mom. TL kompletteras med bestämmelser i enlighet med vad jaghar anförl här. Beslämmelsen om att kontrolluppgift alltid skall lämnas näravdrag har gjorts för preliminär A-skatt bör lämpligen las in i en ny punkt,betecknad punkt 8. Förslag till dessa tillägg har utarbetats. Bestämmelsernabör tillämpas försia gången i fråga om de kontrolluppgifter som skall lämnastill ledning vid taxering. Jagvill till sisl föreslå en ändring i TL som föranleds av ett av Prop.1979/80:35 15 har sålunda efter förslag i prop. 1978/79:95 om denkommunala ekonomin (bil. 3 s. 7) godkänl att slatsbidrag inle skall förekommafr. taxering lill kommunernas koslnader för sådana tjänstemänsom kommunerna enligt bestämmelse i 13 § TL kan förordna atl granskadeklarationer och andra handlingar (FiU 1978/79:35, rskr 1978/ 79:335). Kommunernashittillsvarande bidragsrätt finns föreskriven i 129 § 1 mom. punkt 2 TL. Jagföreslår atl beslämmelsen upphävs. Nuvarande bestämmelse bör dock fortfarandegälla i fråga om bidrag som avser granskning på gmnd av taxering. Jagföreslår också några mindre redaktionella ändringar av momentet. Slopandet avbestämmelsen föranleder också viss ändring i taxeringskungörelsen (1957:513).Jag kommer senare alt föreslå regeringen de erforderligaförfattningsändringarna i denna kungörelse. Medhänvisning till vad jag har anförl hemställer jag alt regeringen föreslår riksdagenalt antaga inom budgetdepartemenlet upprättade förslag lill 1. lag om ändring i uppbördslagen (1953:272), 2. lag om ändring i taxeringslagen (1956:623). Regeringenansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar atl genom propositionföreslå att antaga de förslag som föredraganden har lagt fram. Prop.1979/80:35 16 Enligt87 § uppbördslagen (1953:272, UBL) gäller som en allmän regel alt skatlskyldigi vanlig lid och ordning skall belala den skalt som har debiterats på grund avhans taxering även om han har överklagat denna. Denna regel är dock modifieradgenom vissa bestämmelser om anstånd. Skattskyldigsom har överklagat taxeringen kan sålunda enligl 49 § 1 mom. punkt 2 UBL fåanstånd av lokal skattemyndighet med inbetalning av skalt, kvarskatteavgifteller ränta om taxeringsiniendenten helt eller delvis har tillstyrkt hanstaxeringsbesvär. Om den skaltskyldiges besvär gäller taxeringsnämnds besluträcker del dock med att taxeringsiniendenten helt eller delvis har tillstyrktsjälva ansökan om anstånd. Anstånd får meddelas till belopp som betingas av taxeringsintendenlenstillstyrkan. För atlskatlskyldig på gmnd av taxeringsbesvär skall kunna få anstånd av lokalskattemyndighet förutsälls alltså atl taxeringsiniendenten i yllrande till denlokala skattemyndigheten förklarar sig ämna hell eller delvis lillslyrka besväreneller, när det gäller taxeringsnämnds beslul, hell eller delvis tillstyrker denskattskyldiges anslåndsansökan. Lokal skattemyndighet kan dock i vissa fall beslulai anståndsfrågan utan atl höra taxeringsiniendenten. Så kan ske om taxeringenhar blivil oriktig på gmnd av felräkning, misskrivning eller annal uppenbartförbiseende eller om den skattskyldige har taxerats på mer än en ort för samma inkomsl.Detta följer av bestämmelsen i 49 § I mom. punklema 3 och 4. Skattskyldigsom har överklagat sin taxering kan vidare under vissa förutsäitningar fåanstånd av oberoende av hur taxeringsiniendenten ställer sig lillhans laxeringsbesvär. Länsslyrelsen kan nämligen enligl 49 § 2 mom. punkl 1 UBLmeddela anstånd, om betalning enligt den inte lagakraftvunna laxeringen skullemedföra betydande skadeverkningar för den skatlskyldige eller annars framståsom obillig. Som allmän förutsältning gäller vidare att den skallskyldige skallställa nöjaktig säkerhet för anståndsbeloppet. kan dock avslåfrån säkerhet om det med hänsyn till anslåndslidens varaktighet, denskattskyldiges förhållanden och omständigheterna i övrigl kan anlas alt anståndsbeloppeländå kommer att betalas i rätt tid tor del fall atl taxeringsbesvären skulleavslås. Anstånd får av meddelas till belopp som betingas av denskallskyldiges yrkande i fräga om taxeringen. Bådelokal skattemyndighets och länsstyrelses anståndsbeslut får meddelas alt gällalängst intill dess har förflutit för skaitedomslolensbeslut i taxeringsfrågan. Beslämmelsernaom anstånd i samband med taxeringsbesvär skall enligt 49 § 5 mom. UBL ocksåtillämpas vid besvär över beslul om skattetillägg eller förseningsavgift enligltaxeringslagen (1956:623, TL). beslut om ansiånd får överklagas hos länsslyrelsen. Motlänsstyrelsens beslut om anstånd får talan inle föras. 1979/80:35 I"? RSVpekar i sitt förslag lill en början på de mindre önskvärda konsekvenser som vidbesvär av skaUskyldig över taxeringsnämnds beslul har visat sig vara förenademed att lokal skattemyndighet vid anståndsprövningen är bunden av taxeringsintendenlensställningslagande lill laxeringsbesvären eller anståndsansökan. Dennaordning medför att yUranden måsle inhämtas från taxeringsiniendenternai ca 35 000 anståndsärenden. Lokal skallemyndighets prövning av dessa ärendenskall vidare lill hell övervägande del ske , under decembertaxeringsåret lill mars påföljande år. Taxeringsintendenterna har därför slorasvårigheter att hinna med atl la slällning till taxeringsbesvären så snabbi somkrävs för att lokal skattemyndighet på gmndval av yttrandena skall kunnameddela anstånd innan avdrag börjar göras för anståndssökandenas kvarståendeskatter eller innan dessa senasl skall betalas. Nuvarandeordning medför emellertid inte bara försening av de lokala skallemyndigheternasanståndsbeslul och därmed följande svårigheter för de skattskyldiga. Den förockså med sig olägenheler för taxeringsiniendenterna. Anståndsärendena gör delnämligen svårl all planlägga arbelet med taxeringsmålen på ett ralionelll sätloch bidrar därigenom till anhopning av taxeringsmål. Ölägenheternaär enligt RSV:s mening så slora all anståndsförfarandel bör ändras. RSVframhåller att nuvarande ordning bygger på taxeringsintendentens roll itaxeringsprocessen och den sakkunskap som denne har i taxerings-och besvärsfrågor.Bland tjänstemännen hos de lokala skattemyndigheterna finns emellertid personalmed samma sakkunskap och denna kommer alt förstärkas genom de taxeringskunnigatjänstemän hos myndigheterna som i enlighel med den nya taxeringsorganisalionenskall biträda taxeringsnämnderna med deklaralionsgranskning och varaföredragande i nämnderna. De lokala skattemyndigheterna har därför enligt RSV:smening tillgång lill en i skatte- och laxeringsfrågor så välutbildad personalall de kan göra en bedömning av den troliga utgången i de vanligastförekommande besvärsmålen. RSV anseratt detta möjligt att låta lokalskattemyndighet i viss utsträckning handlägga de anståndsärenden, somsammanhänger med besvär över taxeringsnämndernas beslut, utan laxeingsinlendenlensmedverkan. RSVföreslår med hänvisning till de här redovisade förhållandena atl de lokalaskattemyndigheterna skall kunna göra en sannolikhetsbedömning av uigången i detaxeringsmål som ligger till gmnd för de skattskyldigas ansökningar om anståndi avvaktan på länsrätternas beslut. Om det framstår som iroligl all laxeringsbesvärenkommer atl bifallas skall den lokala skattemyndigheten kunna medge anstånd meddel belopp som skatten 1979/80:35 18 beräknasbli nedsatt med. 1 motsatt fall skall ansökan avslås. Somhar antytts förut anser RSV att del finns anledning till viss begränsning av delokala skaltemyndigheternas möjlighet att beslula ulan laxeringsintendenlernasmedverkan. RSV föreslär sålunda alt nuvarande ordning i princip skall gällaockså i fortsäUningen om anståndsbeloppet uppgår till minsl den basenhet somvarje år fastställs enligt lagen (1977:1071) om basenhet enligt 10 § 1 mom.lagen (1947:576) om slallig inkomstskatt. Denna basenhet är vid 1979 årstaxering . och vid taxering . Som gmnd för en sådangränsdragning anger RSV att de ansökningar, som avser anstånd med skattebelopp-regelmässigt kvarstående skatt - som överstiger , ofta tordesammanhänga med taxeringsmål av mer komplicerad natur. RSV framhåller härvidockså all gjorda undersökningar har gett vid handen att huvuddelen av anståndsansökning-arnagäller kvarstående skatter på mindre belopp än basenheten. RSVger också synpunkter på anståndsärendenas handläggning hos de lokalaskattemyndigheterna. Enligt RSV:s mening får man räkna med att mångaskattskyldiga kommeratt överklaga taxeringsnämndernas beslut först i sambandmed att de under taxeringsåret anhåller om anstånd med betalning avden kvarstående skatten. För all de lokala skattemyndigheterna skall kunnabehandla anståndsansökningarna inom rimlig tid torde därför få förutsättas altde lokala skattemyndigheterna beslutar i flertalet ansiåndsärenden utan att avvaktayttrande från taxeringsiniendenten. Tid för alt lokal skattemyndighet skall fåtillgång till besvärsakten kommer ofta inte heller att föreligga. De som söker ansiåndbör med hänsyn härtill uppmanas att lämna alla uppgifler av betydelse, såsomkopia av deklaration och besvärsskrivelse. 1979/80:35 19 Samlligaremissinsianser vitsordar att nuvarande ordning för meddelande av anstånd vidbesvär över taxeringsnämnds beslul medför olägenheter av det slag som RSV harpekat pä och alt beslämmelserna behöver ändras. Treremissinstanser anser sig inte kunna tillstyrka atl RSV:s förslag läggs lillgrund för en reform, Kammarrätteni erinrar sålunda om all de nuvarande bestämmelserna i innebäratt anstånd under pågående taxeringsprocess kan beviljas om och i den måntaxeringsfrågan inte är tvistig och bara lill belopp som betingas av taxeringsintendenlensyttrande. RSV:s förslag innebär att denna ordning frångås eftersom den lokalaskattemyndigheten skall göra en bedömning av tvistefrågan och meddela beslut ianståndsfrågan med hänsyn till den väntade utgången i taxeringsprocessen. Kammarrätlenanser del från principiella synpunkter vara klarl otillfredsställande, atllokal skattemyndighet på detta sätt kan tvingas att mer eller mindre uttalatta ställning i en tvist som är föremål för domslolsprövning. Kammarrätten ansersig också böra framhålla atl den bedömning, som enligt förslaget läggs på lokalskattemyndighet, i sina grunddrag blir atl jämställa med den prövning som skernär fråga om inhibition väcks i mål eller ärende och som enligt förvallningslagen(1971:290) och förvaltningsprocesslagen (1971:291) ankommer på den domstoleller förvaltningsmyndighet som har all avgöra målel eller ärendet. Denföreslagna ändringen innebär enligt kammarrättens mening ett sådant ingrepp ianståndsinstitutets nuvarande utformning att den inte bör genomföras utan enutredning som är mer övergripande än den som föreligger. Till dennabedömning kommer enligt kammarrättens mening all det finns anledning sätta ifråga om de lokala skattemyndigheterna har eller kommer att kunna tillförasresurser som gör dem ägnade atl svara för så kvalificerade uppgifter somförslaget lägger pä dem. Kammarrätten avslyrker därför att RSV:s förslag läggstill grund för lagstiftning. Länsslyrelseni framhåller till en början de svårigheter somtaxeringsintendenterna nu har alt sammankoppla anslåndsansökningarnamed motsvarande taxeringsbesvär. En sådan koppling är en förutsättning för atttaxeringsiniendenten skall kunna ytlra sig i ansiåndsfrågan. Del är enligllänsstyrelsens uppfattning inle sannolikl atl de lokala skallemyndigheterna kanräkna med att anståndsansökningarna i nägon större utsträckning kommer att varaså fullsländiga att de utan vidare kan läggas till grund för anståndsbeslul. Delokala skattemyndigheterna torde därför i många fall tvingas låna besvärsaktenför alt kunna bedöma anståndsärendet och får därvid i vart fall inte mindre "sammankopplingsproblem"än som finns hos länsslyrelserna. I sådana fall uppnås inte nägon kortarehandläggningslid. RSV:s förslag innebär dock atl man får en minskad arbetsbelastningför . Bätlre möjlighet till en snabb handlägg- 1979/80:35 20 ningmedför förslagel däremol i de fall då laxeringsbesvär anförs så sent atl de deklarationer,som förvaras hos den lokala skattemyndigheten, inle hunnil översändas för attfogas lill besvären. Länsslyrelsenär emellertid inte beredd alt bilräda det förfarande som RSV föreslär.Länsstyrelsen förordar i stället ylterligare ulredning med syfte att uppnåadministrativa förenklingar för såväl länsstyrelserna som de lokala skattemyndigheterna. Kronofogdemyndigheteni kronofogdedislrikt betonar att handläggningen av anståndsärendenabör ändras. Beslämmelserna framstår f n. som onödigt komplicerade och medföribland oskälig tidsutdräkt. RSV:s förslag kan dock enligt myndighetensuppfattning inle anlas leda till några nämnvärda tidsvinster. Med tanke på taxeringsintendenlensställning i taxeringsprocessen kan det förutses att de lokalaskattemyndigheterna regelmässigt kommer all inhämla taxeringsintendenlensmening innan beslul meddelas i anståndsfrågan. Myndighelen anseratt det inteheller finns särskilt slarka skäl alt förmoda, att de skattskyldiga kommer atltillhandahålla de lokala skallemyndigheterna tillräckligt underiag för besluti anståndsfrågan. De lokala skattemyndigheterna kommer därför ofta att behövarekvirera besvärsakterna, något som erfarenhetsmässigt är omständligt och störarbetet i besvärsprocessen. Myndigheten förordar i slällel aU taxeringsiniendentenensam får besluta om ansiånd i samlliga de fall då ansökan grundas på altbesvär har anförts. Övrigaremissinsianser tillstyrker eller har inle något alt erinra mot atl RSV:sförslag läggs till grund fören ändring av nuvarande anståndsförfarande. Mångaanser dock att det finn:? skäl atl på olika punkter välja en annan ulformningän som RSV har föreslagil. RSV:sförslag all en beloppsgräns - basenheten - skall gälla i fråga om lokal skattemyndighetsräll att besluta i anslåndsfrågor utan hörande av taxeringsintendenten berörsav flera remissinstanser. LänsstyrelsenI Mulmöhus län anser att beloppsgränsen är obehövlig. Taxeringsbesvärenssvårighetsgrad är enligt mening inte i nägon större utsträckningberoende av anståndsbeloppens storlek. De anståndsärenden som avser höga ansiåndsbeloppär inte sällan hänförliga tiil tämligen enkla laxeringsbesvär. Som exempel villlänsslyrelsen nämna skönstaxering med åtföljande skattetillägg, där deklarationhar getts in i samband med taxeringsbesvären. Svåra ekonomiska konsekvenser kanbli följden för den skattskyldige och hans familj om inte anstånd med den kvarståendeskallen i dessa fall lämnas skyndsaml. Liknandesynpunkter framförs av länsslyrelsen i , lokala skaliemyndigheieni fögderi och kronofogdemyndigheten i kronofogdedislrikt. Åtskilligaremissinsianser ger synpunkler som sammanhänger med RSV:s uttalande alt lokalskattemyndighets beslut skall grundas på en sannolikhetsbedömning av utgångeni laxeringsmålel. Prop.1979/80:35 21 Länsstyrelseni uttalar inledningsvis atl den lokala skallemyndigheten alltidbör inhämta yttrande från taxeringsintendenten när taxeringsmålet framstår somkomplicerat för myndigheten. Anståndsärendena bör vidare inte handläggas pådel summariska sätt som RSV har tänkt sig. All avgöra anståndsärenden, däryttrande från taxeringsiniendenten saknas, enbart pä grundval av de handlingar,som sökanden har insänt i samband med anslåndsansökan, kan i många fall flobilliga och för allmänheten svårförståeliga följder. En summarisk handläggningmedför vidare risk för atl antalet besvär över de lokala, skattemyndigheternasanståndsbeslut ökar väsentligt. Vid handläggningen av anståndsärendena måsteden lokala skallemyndigheten regelmässigt ha tillgång till besvärsakten ellerde handlingar som ingär i denna, såvida inte ett yttrande från taxeringsiniendentenfinns. För atl taxeringsiniendenterna inte onödigtvis skall besväras bör delvara möjligt för lokal skaltemyndighet att kpmmu-nicera med sökandena ochföreta enklare utredningar, såsom all begära in beslämda handlingar, som haravgörande betydelse i taxeringsfrågan och därmed också i anståndsärendet. Länsstyrelsenframhåller sammanfattningsvis att en gmndfömtsättning vid handläggningen avanståndsärendena måste vara att de lokala skattemyndigheternas anståndsbeslutär så väl underbyggda och riktiga som möjligt. Kan detta inte ske utan hörandeav taxeringsintendenten bör yttrande inhämtas från denne. Det avgivna yttrandetbör vidare läggas till gmnd forden lokala skattemyndighetens beslut. Genom attpå detta sätt låsa fast myndighetens anståndsbeslul till laxeringsintendenlsställningstagande i de fall dennes yttrande har begärts, bordet enligtlänsstyrelsens mening inte bli någon skillnad i handläggningen av dessa ärendenvid besvär mot vad som gäller . Länsstyrelseni framhåller också besvärsaktens betydelse för de lokalaskattemyndigheternas anståndsprövning. Enligt mening bör mansträva efter att utarbeta sådana mtiner atl de lokala skattemyndigheterna flrtillgäng till samma material som besvärsenheterna nu har vid sina bedömningarav anståndsfrägoma. Underlaget för myndigheternas anståndsbeslut skullenämligen med all säkerhet bli betydligt osäkrare om motsvarande uppgifter måsteinfordras av den skatlskyldige. Ett sådanl förfarande skulle dessutom blionödigt betungande för den skattskyldige. Delokala skattemyndigheternas behov av alt ha tillgång till besvärsakten framhållsockså av de lokala skattemyndigheterna i , , , Örebrooch fögderier. Denlokala skattemyndigheten i fögderi anser det inte vara realistisktatt den lokala skattemyndigheten rekvirerar besvärsakten från medhänsyn till det stora antalet besvärsärenden i länet. Om myndigheten inte kanbesluta i anståndsfrågan med ledning av tillgängligt material (självdeklarationeller kopia av denna, underrättelse om avvikelse 1979/80:35 22 ochbesvärsskrivelse) bör yttrande inhämtas frän taxeringsintendenten. Någraremissinstanser pekat också pä de jävssituationer som kan uppstå genom atttjänstemännen hos de lokala skattemyndigheterna biträder taxeringsnämnderna meddeklarationsgranskning och är föredragande i nämnderna. Länsslyrelsent finner det inte vara lämpligt att beslutsfattaren i anständsärendetsom föredragande eller medlem i taxeringsnämnd har hafl att göra med dettaxeringsbeslut som sökanden överklagat. anser dock alt det intekan vara några större svårigheter för tjänstemannen att i dessa fall överlämnabeslutsfattandet till annan hos den lokala skattemyndigheten. Det kan nämligen fömtsättasatt åtminstone två olika personer kan vara beslutsfattare i anslåndsärendena pävarje lokal skattemyndighet. Liknandesynpunkter anförs också av de lokala skattemyndigheterna i ochHärnösands fögderier.