prop · G30388 · 1979-12-31 00:00:00 — Trots de organisatoriska skillnaderna har myndigheterna -genom alt de är en del av staten - åtskilligt gemensamt. a. är samtligamyndigheter underordnade regeringen. Denna har således rält all ulfärdadirekliv för verksamheten. Direktiven får dock inte strida mot gällande rätt.Av 11 kap. 7 § RF följer vidare all varken regering eller riksdag får beslämmahur en myndighet skall besluta i enskilda ärenden som rör myndighetsutövningeller tillämpning av lag. De lermer som används för alt beteckna myndigeter svararibland inle mol någon enhetlig typ av organ. används t. ex. bådeför Prop.1979/80:88 49 ceniralaämbetsverk och för små organ med etl lilel kansli eller sekretariat. Det senareslagel av nämnder är ofta nära knutna till eller underställda deparetmenteteller cenirala ämbetsverk och affärsverk. Motsvarande oklarheter finns beträffandetermer som slyrelse, råd, institut, anstalt, fond och delegation. Termernacentralt ämbetsverk, affärsverk och uppdragsmyndighet har dock en relativtklar innebörd. Medcentralt ämbetsverk avses en myndighet som är direkt underställd regeringen,har hela landet som verksamhetsområde och är så stor att den är uppdelad iunderenheter. Exempel på centrala ämbetsverk är stalskonloret,, och . Länsslyrelserna kan ipraktiken föras till denna kategori. De är dock lill skillnad från deuppräknade myndigheterna inle centrala organ. Delfinns ålskilliga organ som uppfyller ovanslående kriterier på cenlrallämbetsverk men som trols delta inle brukar belecknas ämbetsverk eller ensmyndighel. I rältslig mening är de dock myndigheter. Hit hör bl. a. vissautbildningsanstalter, forskningsinrättningar, museer samt de militära staberna. Affärsverkenhar slörre frihet i främst ekonomiskt avseende än ämbetsverken. Denna frihettar sig utlryck i att affärsverken i allmänhet har rätt att självständigtanvända sina löpande inkomster för bestridande av driftsutgifter. Endasiöverskottet redovisas i statsbudgeten. Däremol skall investeringsutgifter iregel fastställas av och redovisas mot anvisade anslag. Affärsverkenbeslutar i viss utsträckning själva om sina taxor. Också i fråga ompersonalpolitiken är affärsverkens handlingsfrihet större än ämbetsverkens.Handlingsfriheten varierar dock något. Affärsverksformen är således inteenhetlig. Som exempel på affärsverk kan nämnas postverket, ,domänverket och slalens järnvägar (SJ). Uppdragsmyndigheternaskiljer sig i ell väsenlligl avseende från de egenlliga ämbetsverken: de har ilikhet med affärsverken möjlighet att använda löpande inkomster för allbestrida driftsulgifter. Uppdragsmyndigheterna har dock inte samma frihet iövrigt som affärsverken. Dessutom anslagsfinansieras vanligen delar avverksamheten. Trots detta kan uppdragsmyndigheten ses som ell mellantingmellan centralt ämbetsverk och affärsverk. Som uppdragsmyndighel räknas bl. a.statistiska centralbyrån (SCB), statens bakteriologiska laboralorium ochstatens provningsanstalt. Hit räknas även SIFU, trots att SIFU organisatorisktingår som en del i SIND, Enstatlig myndighel skapas genom atl regeringen genom instruktion eller liknandeföreskrifi utfärdar de bestämmelser som behövs för den verksamhet myndighetenavses bedriva och vidare ulser vissa befattningshavare. Eftersom inrättande avnya myndigheter så gotl som alllid kräver att medel anvisas för verksamheten,behövs i praktiken även beslut av . Det förekommer också att i lagfinns direkt bestämmelse om att viss myndighet skall finnas. Beslutet ominrättande har då skett direkt genom lagen och del ankommer på regeringen attutfärda föreskrifter om organisationen och utse befattningshavare. Närdet gäller bedrivande av verksamheten finns vikliga principiella skillnadermellan myndigheter och enskilda rättssubjekt. En gmndläggande olikhet följerav del nyssnämnda förhållandel att regeringen direkt kan ingripa med direktivoch föreskrifter i olika avseenden gentemot myndigheter. För myndigheternagäller vidare ett storl antal bestämmelser som ingående reglerar derasadministration och handläggning av ärenden. 4 1979/80. Prop.1979/80:88 50 Grundläggandebestämmelser som gäller för de flesta myndigheterna finns i allmännaverkssladgan (1965:600), där bl.a. föreskrivs atl beslul och vissa uppgifter isamband därmed skall framgå av prolokoll eller andra handlingar. För arbetetvid de särskilda myndighelerna gäller av regeringen meddelade instruktioner,som myndigheterna i allmänhet är skyldiga atl komplettera med en internarbetsordning. Förhandläggning av ärenden hos myndigheler finns allmänna regler i förvallningslagen.Av särskild belydelse är de bestämmelser som reglerar förfarandet i ärenden somgäller myndighetsutövning. Enskildas rättssäkerhet tryggas också genom denrätt atl anföra besvär över myndighets beslut som alltid finns, om intebesvärsrätten avskurils eller inskränkts genom uttrycklig bestämmelse i lageller annan författning. Myndigheterna står under tillsyn avjustitieombudsmannen (JO) och justitiekanslern (). Dessas tillsyn gällerockså enskilda organ i den mån dessa handhar myndighetsutövning. Avstor vikt för myndighelernas verksamhet är också principen att de skall arbelaunder insyn och konlroll från allmänheten. I fråga om handlingar som inkommittill eller upprättats hos myndigheter gäller enligt tryckfrihetsförordningenden s. k. offentlighetsprincipen. Denna innebär atl var och en har rätt att tadel av sådan handling, om inte uttryckligt slöd för hemlighållande finns ilagen (1937: 249) om inskränkningar i rätten alt utbekomma allmänna handlingar(sekretesslagen). Vidare är enligl servicecirkuläret (1972:806) Ullstatsmyndigheterna dessa skyldiga att gå allmänheten till hända med attöversända handlingar och lämna upplysningar av olika slag. Detfinns även anledning att något beröra personalens slällning i myndigheterresp. i enskilda organ. Vissa olikheter finns. De viktigaste skillnaderna äratt de statliga myndighelerna är bundna av regler för inrättande av tjänster,anställning och lönesättning, som saknar motsvarighet i enskild verksamhet.Olikheterna mellan anställda vid myndigheter resp. enskilda organ har minskatväsentligt i och med att ämbetsansvaret och ämbels-straffen togs bort år 1975.Åven i fråga om anställningstryggheten gäller numera i stort sett samma reglerför statligt och privat anställda. Vid omplaceringsärenden beiraktas dockstaten som en arbetsgivare, vilkel kan medföra vissa fördelar för demyndighelsanställda. Syftetmed det regelsystem som gäller för statsmyndigheterna är alt tillgodose delsbehovet av kontroll och god ordning inom slallig verksamhet, dels allmänhetensintresse av rättssäkerhet och korrekt behandling av de ärenden som handläggs.Regelsystemet ger en siadga åt verksamheten som knappast kan uppnås om dendrivs i privaträttslig form. Nackdelen med myndighetsformen är att den i vissalägen är stel och osmidig och att större risker för onödig byråkratiseringfinns än om verksamheten sker i friare former. 4.5.3Statlig verksamhet genom ekonomisk eller ideell förening är en sammanslutning av medlemmar som kan vara fysiska ellerjuridiska personer. Strukturen liknar eU aktiebolags på det sättet att en ochsamma organisation anses föreligga, fastän föreningens medlemmarlikaväl som dess ekonomiska lillgångar kan växla och utbytas mot andra. Som ensammanhållande formell faktor fungerar föreningens firma. En ekonomisk föreningär en självständig juridisk person. För föreningens förbindelser svararföreningens tillgångar. Medlemmarnas ansvar gäller endast förfallna obetaldainsalser och avgifler. Prop.1979/80:88 51 Med hänsyn till de krav som lagen uppställer förerhållande av regislrering som ekonomisk förening är det uteslutet för stateller kommun atl ulöva offenllig förvallning genom alt bilda ekonomiskförening. Däremot föreligger inget hinder mot att överlämna förvaltningsuppgifteråt redan bildade ekonomiska föreningar. Eftersom syftel med föreningsverksamhetenskall vara atl främja medlemmarnas ekonomiska inlressen, kan del dock merasällan bli fråga om sådan verksamhet för statens del. Ett undantag var företagarföreningarna,vars verksamhet dock numera övertagils av de regionala utvecklingsfonderna,som till formen är stiftelser. En sammanfallande juridisk beteckning på föreningar sominte är registrerade som ekonomiska föreningar är ideella föreningar. Definitionenär således formell och ideellt syfte med föreningens verksamhet krävs inle,även om sådanl ofta finns. Del kan vara fråga om föreningar som driverekonomisk rörelse men i annal syfte än atl främja medlemmarnas ekonomiskaintressen eller föreningar som har detla syfle men som inle driver ekonomiskverksamhet i föreningslagens mening, t. ex. arbetsmarknadens organisaUoner.Benämningen ideell förening är historiskt betingad. För ideella föreningar finns ingen lagstiftning. Del finnsdock i de flesla hänseenden klara regler i praxis. De tillerkänns självständigrätlssubjekti-vitet under fömtsättning atl stadgar antagits, som ger omväridenen klar bild av föreningen, och slyrelse utsetts. En korrekt bildad ideellförening kan således förvärva rältigheter och ikläda sig skyldigheter. Denarbetar liksom en ekonomisk förening utan personligt ekonomiskt ansvar för medlemmar,styrelse och funktionärer. Ideella föreningar har stor frihet att organiserasig på det sätt de finner lämpligt. I allmänhet brukar de ha en organisation avliknande slag som ekonomiska föreningar. Någon möjlighet att registrera ideellförening finns inte med undanlag för alt förening som driver näring skall förasin i del hos förda handelsregistret. I fråga om möjligheterna atl utöva offentlig förvallninggenom ideell förening är situationen principielll densamma som då del gällerekonomisk förening. Eftersom en förening bygger på medlemskap av fysiska ellerjuridiska personer kan slalen inte utöva förvaltning genom alt bilda en sådan,medan inget hinder finns mot atl överlämna förvaltningsuppgifter till enexisterande förening. Det är emellertid mindre vanligt all ideella föreningarhar sådana uppgifter. Exempel på ideella föreningar som utför sådana uppgifterär Riksidrottsförbundel och . I dessa fall avserförvaltningsuppgifterna bl. a. fördelning av slatliga bidrag. 4.5.4 Statlig verksamhet genom aktiebolag Aktiebolags verksamhet regleras i aktiebolagslagen (1975:1385). Aktiebolag är alltid ett självständigt rättssubjekt. Del ägs avaktieägarna som inte svarar personligen för bolagets ålaganden ochförpliktelser ulan endast med insatt aktiekapital. Borgenärer får såledeshålla sig lill bolagets tillgångar. I syfle att skydda borgenärsintressen finnsregler om inbetalning av aktiekapital och skydd för detla. I akiiebolag skallfinnas tre bolagsorgan: bolagsstämma, styrelse och revisorer. I större bolagskall också finnas en verkslällande direktör. Med innehav av aktier följer enviss rösträtt på bolagsstämma. Den grundläggande principen är alt de som harmajoriteten av rösträtten också bestämmer i bolagel. Det finns dock ell antalregler som syflar till att skydda minoriteter mol maktmissbmk. På bolagsstämmanavgörs bl. a. frågan om ansvarsfrihet för slyrelseledamöler och verkställandedirektör, val av styrelse, ändringar i bolagsordning, aklieutdel- Prop.1979/80: 88 52 ning, ändring av aktiekapital m. m. Den löpandeverksamheten leds av styrelsen och verkslällande direkiören, om sådan finns.För aktiebolag skall finnas en bolagsordning, där bl. a. bolagets firma ocharten av bolagels verksamhel skall anges. Akiiebolag skall registreras hospatent- och registreringsverket, som för etl offentligt register med olikauppgifler om aktiebolagen. Dessa är skyldiga atl dit sända in sinårsredovisning. Akiiebolag förutsätter i princip att olika aktieägaregenom all lillskjula kapital samverkar för att driva en vinstinriktadverksamhet. Aktiebolagslagen är i allt väsentligt uppbyggd för detla. Delfinns dock inget formelll hinder mot atl det endasi finns en aktieägare ochinte heller mol alt verksamheten drivs utan vinstsyfte. Aktiebolagsformenanvänds i slor utsträckning för atl driva stadig verksamhet i de fall då ettsjälvständigt rättssubjekt anses lämpligt för uppgiften. Främsl är det fråga omaffärsmässig verksamhet, t.ex. . Åven andra hänsyn än affärsintressetkan spela in. Vid bildandet av AB anfördes bl.a. samarbetetmed olika organ inom motorbranschen som skäl för aktiebolagsformen. Detta bolaghar en särskild ställning som riksprovplats för molorfordon m.m. Del förekommernågon gång att aktiebolagsformen används också för ändamål där affärsintressetär av underordnad belydelse. a. bedrivs viss forskning i bolagsform.Exempel på della är (f.d. AB Atomenergi) och . Åven kulturverksamhet bedrivs ibland i bolagsform, t. ex. Operan,och . De icke-affärsmässiga användningarna avaktiebolagsformen är dock relativt ovanliga. Om viss verksamhet skall drivas så att inte kostnadernatäcks, har aktiebolagsformen nackdelar. Del krävs då ell kontinuerligt inflödeav kapital. Om akUekapitalet sjunker under en viss nivå, är nämligen bolagetskyldigt att gå i likvidation. Som exempel på överväganden om aktiebolagsformenslämplighet för statlig verksamhet vid fall av deUa slag kan nämnas all förledningen av de s. k. industricentra valdes formen stiftelse i stället för denav industricentrautredningen föreslagna aktiebolagsformen med hänvisning tillatt verksamheten skulle ha ren förvaltningskaraklär och inte drivas ivinstsyfte (prop. 1973:40 s. 79). Det kan också nämnas att vid val mellanformerna akiiebolag och stiftelse för arbetsvårdsföretagen stiftelseformen vahsmed hänvisning till bl. a. atl betydande tillskoU av allmänna medel krävs förverksamhelen (prop. 1977/78: 30 s. 84). Liknande överväganden gjordes dåföretagareföreningarna omorganiserades till stiftelser (prop. 1977/78:40, bil.1 s. 137). Del bör påpekas aU vid valet mellan akiiebolag och stiftelse ävenandra faktorer har stor betydelse. En väsentlig skillnad mellan dessaverksamhetsformer är alt för aktiebolag finns noga regleral huransvarsfördelningen skall vara mellan de organ som handhar den ekonomiskakontrollen av bolaget, hur den ekonomiska redovisningen skall vara ordnad m.m. För stiftelser har däremot stiftaren stor frihet alt i avsaknad av lagreglerutforma stiftelsens sladgar som han finner lämpligl. Åven statliga akiiebolag har naluriiglvis all följaaktiebolagslagens bestämmelser. stort anlal regler saknar dock sin avseddabelydelse för sådana bolag. Detta gäller t.ex. regler som har uppgifl altskydda aktieägarnas och bolagsborgenärernas intressen. Särskilt om verksamheteninle är affärsmässig kan sådana regler i stället vara lill hinder för statligabolag. Från den verksamhet som drivs av statliga aktiebolag börskiljas verksamhel som drivs av affärsverk. Åven om affärsverken har ensjälvständi- 1979/80: 88 53 gare ställning än vanliga myndigheter, ingår de i dendirekta statsförvaltningen och står i omedelbarl beroendeförhållande lillregeringen. 1 statliga aktiebolag gör sig däremot det staUiga inflytandetgällande genom all staten uppträder som ägare på bolagsstämman. Ett statligtaktiebolag kan till skillnad från ett affärsverk på egen hand falla beslul ominvesteringar och flertalet övriga förhållanden som påverkar förelagetskapitalförsörjning. Bolagel är heller inte bundet av de personalpolitiskaöverenskommelser som ingålls för statstjänstemannen. Offentlighetsprincipengäller inle för bolagets verksamhet. Ett undantag är somgenom en särskild bestämmelse i sekretesslagen likställs med myndighet såvittavser bolagets myndighetsutövning. Möjligheter till staflig konlroll över akiiebolag pä annatsätt än genom ägarinflytande finns dock. Aktiebolagslagen medger atl ibolagsordningen intas särskilda bestämmelser om styrelse, revisorer, ändring ibolagsordning m.m. Del är således möjligt alt föreskriva t.ex. att elt visslanlal styrelseledamöter skall utses av annal organ eller all ändring avbolagsordningen kräver godkännande av regeringen. Däremot torde aktiebolagslagensingående regler om ansvarsfördelning förhindra att generell besvärsrätt införsöver bolagets beslut. Det förekommer atl statsmakterna i samband medstatsfinansielll stöd till bolaget förbehåller sig elt mera ingående inflyiandeöver elt bolags verksamhet genom atl i bolagsordningen införa villkor av olikaslag. Om elt statligt bolag behöver nytt aktiekapital har statsmakterna elldirekl inflytande genom alt det är aktieägarna som beslutar omkapitaltillskott. Andra möjligheler till styrning finns också. Avtal kan finnasmellan slaten och aktiebolaget. Så är fallet belräffande t.ex. . 4.5.5 Statlig verksamhel genom stiftelse Stiftelser har en helt annan struktur än bolag ochföreningar. Del är i varje fall inte i första hand fråga om någonsammanslutning av personer för ett gemensamt ändamål. Karaktäristiskt för stiftelseformenär i stället all en eller flera fysiska eller juridiska personer (stiftare)avsätter en viss egendom (stiftelseförmögenhet) för elt bestäml ändamål.Stiftarnas föreskrifter kommer oftast till utlryck i en särskilt upprättadstifteiseurkund. Stiftarnas inflytande över stiftelsen - i deras egenskap avstiftare -upphör sedan stiftelsen . Uppgiften all beslämma överegendomen tillkommer i stället förvaltare eller slyrelse för stiftelsen, vilkai sin tur är bundna av stiflelseändamålel. I princip råder förbud att ändravidlagna stiftelsedispositioner. Bundenheten gäller ändamålet och stiftelsensupplösning. 1 övrigt kan i de ursprungliga stadgarna ges anvisning om vem somskall ha rält atl ändra stadgarna. Permutationslagen (1972: 205) innehållerregler om ändring av sliflelsevillkor som har blivit föråldrade, orimliga ellerannars inte kan iakttas. Från förening skiljer sig således stiftelse framförallt pä del sättet att stiftelsen inle har några medlemmar och att stiftelsensintressenter inle fritl kan ändra stadgarna. som står under egen förvaltning brukar mankalla självständig stiftelse. En sådan tillerkänns självsländigrättssubjektivilel och kan gentemot tredje man ikläda sig rättigheter ochskyldigheter. Något erkännande av myndighel eller regislrering behövs inte. Omförmögenhetsmassan däremol inte står under egen förvaltning utan förvaltas aven exislerande oiganisation brukar man tala om fond eller osjälvständigstiftelse. 1 praktiken behöver inte skillnaden bli så stor mellan självsländigaoch osjälvständiga stiftelser. 1 och med att stiftelseförmögenheten i enosjälv- 1979/80:88 54 ständigstiflelse skall hållas avskild, vilkel regelmässigt är fallet, och ocksäverkligen av förvaltaren hålls avskild från dennes egen förmögenhet, blirnämligen enligt lagen (1944: 181) om redovisningsmedel förmögenheten oåtkomligför förvaltarens borgenärer vid en utmätning eller konkurs hos denne. Deltakallas med en juridisk lerm all stiftelseförmögenheten är sakrättsligl skyddad.En sådan stiftelse är också atl anse som en juridisk person. Rättsverkningarnaför stiftelser med olika förvaltningsformer är därför i slor utsträckninglikartade. I det nu aktuella sammanhanget är det dock de självständigastiftelserna som är av intresse. Del bör nämnas att beleckningen självsländigstiftelse ibland används om varje stiflelse som är självsländig juridisk personoavselt förvaltningsform. Svenskrätt saknar en samlande lagstiftning om stiftelser av det slag som finnsbelräffande akiiebolag och ekonomiska föreningar. Hur förvaltningen av enstiftelse skall gå till beror i första hand på vad som besläms istiftelseurkunden eller särskilda sladgar. Om inte annal har beslämts där,fallas beslul i stiftelsens angelägenheter av slyrelsen med enkel majorilel. Istiftelser med omfattande verksamhel och då särskill rörelsedrivande stiftelserförekommer det att vissa verkställande funktioner överlåts på en verkställandeledamot. Om ingel annal är bestämt torde reglerna i aktiebolagslagen omslyrelse och verkslällande direktör vara vägledande för kompetens- ochansvarsfördelning mellan slyrelse och verkställande ledamol. Stiftelser kannaturligtvis också ha anställd personal. Vissasliflelserällsliga regler finns i lagen (1929: 116) om tillsyn av stiftelser.Enligt tillsynslagen skall stiftelser i princip anmälas lill länsslyrelsen. främjar ett allmännyttigt ändamål, skall länsslyrelsen ulöva tillsynatl stiftelsens förvaltning sköts i enlighet med lagen och de föreskrifter somgäller för stiftelsen. Lagen innehåller vissa regler om styrelse, räkenskaperm. m. i syfle all göra denna kontroll möjlig. Tillsynen av allmännyttigastiftelser har påkallad dels med hänsyn lill samhällets intresse av attändamålet med stiftelsen tillgodoses och dels med hänsyn till att dessastiftelser har en skatlerätlsligl gynnad posilion. Betydelsefullabegränsningar finns i anmälningsplikten enligt tillsynslagen. Undantagna frånanmälningsskyldighel - och därmed också från tillsyn - är bl. a. stiftelser somgenom anknylning till staten eller särskilda institutioner antas varaförvallade på elt belryggande sätt och stiftelser som har av regeringenfastställda stadgar och enligt dem står under särskill anordnad lillsyn. 1praktiken innebär detla all stiftelser som utövar statlig verksamhet inle stårunder tillsyn enligt lag. Det bör nämnas atl stiftelser som drivernäring skall föras in i del hos förda handelsregistret. bildas i regel genom atl regeringen fastställer stadgar förstiftelsens verksamhet och förvallning saml utser styrelseledamöter, i den måninle i stadgarna har angetts atl dessa skall utses på annat sätt. De statligastiftelserna bildas i allmänhel för att driva viss verksamhet. I praktiken harbeträffande sådana stiftelser en väsenllig urholkning av sliftelsebegreppetskett. Vanligen är nämligen den för de enskilda stiftelserna grundläggandeförmögenhelsdispositionen inte det väsenlliga. I allmänhet utgörstiftelsekapitalet en relalivi blygsam summa, som i vissa fall närmast ärsymbolisk. Verksamheten finansieras i stället helt eller delvis genom anslagöver statsbudgeten. Det har förekommil att förmögenhets-dispositionen hell harersatts med sådana anslag. Med denna utveckling blir den reella skillnadenmellan myndighel och stiftelse diffus och beslår närmasl i all verksamhel imyndighetsform är bunden av ell relativt fast Prop.1979/80:88 55 regelkomplexmedan för verksamheten i stiftelseform gäller de regler som för varje särskillfall fastställs i stadgarna för stiftelsen. Härvid kan erinras om det tidagarenämnda förhållandet atl någol fast myndighetsbegrepp inte finns och atl vissaformelll enskilda rättssubjekt i vissa sammanhang kan inbegripas blandmyndigheterna. Stiftelseformför statlig verksamhet har särskill valts i ålskilliga falldär myndighetsformen mindre lämplig. Till grund för ett sådanl val kanligga flera skäl. Ett skäl är atl verksamhelen i stiftelseform kan bedrivasmindre formbundet är i myndighetsform och dessutom förvaltningen anpassas tilländamålei med verksamheten. Ett annat skäl är atl verksamheten kan bedrivas merfristående från staten t. ex. för att tillgodose krav på konstnärlig frihet.Etl mycket viktigt skäl är slutligen att om man önskar bedriva verksamheten iorganiserat och permanent samråd med utomstående intressenter stiftelseformenlämnar hell andra möjligheter än myndighetsformen atl lillgodose alla partersintressen. Valel mellan stiftelse och aktiebolag har berörts tidigare.Principiellt kan sägas att aktiebolagsformen är särskilt lämpad föraffärsmässig verksamhet. Man får elt beprövat regelsystem för ansvarsfördelningoch ekonomisk kontroll. Stiftelseformens fördelar beslår främst i möjlighelenall anpassa regelsystemet för den avsedda verksamheten. En nackdel äravsaknaden av regler för ekonomi-administration. Aktiebolagsformen gerautomatiskt en ekonomisk stadga åt verksamhelen, medan stiftelseformens fördelär dess flexibilitet. Stiftelse- och aktiebolagsformerna tillskapades båda föratl tillgodose enskilda behov och var från början inte avsedda att fungera somen form för statlig förvaltningsverksamhet. De har trots detta visal sigändamålsenliga i många fall. För de statliga stiftelsernas del har som nämnlsutvecklingen medfört påtagliga förändringar i hela sliftelsebegreppet.