prop · G30368 · 1979-12-31 00:00:00 — Detta medför att försäkringensvärde kan fördelas enligt arvsrättsliga principer i de falldå den försäkrade inte efterlämnar andra bröstarvingaränbam i första led och inget av bamen avlider försörjningsräntanbetalas ut. Om det däremot vid den försäkrades död finns bröstairvingari senare led eller om ett bam till den försäkrade avlider och därvidefterlämnar egna bam tilllåter de nuvarande bestämmelsema inte likformig fördelningav försörjningsräntan mellan släktgrenarna. Att lämna del av försörjningsräntan somperiodiskt understöd till den avlidnes barnbarn torde i dessa fallinte vara möjligt redan med hänsyn till att dess barnbarni flertalet fall torde vara minderåriga. Anförda förhållanden har påpekats av företrädare för försäkringsbranschen. Dessa har framhållit attnuvarande regler synes vara inkonsekventa i nu berört avseende.Det har också påpekats att i 105 § tredje stycket FAL finns enregel som innebär att uttrycket "försäkringstagarensbam" skall tolkas så att försäkringsbeloppet skall fördelasmellan bröstarvingarna enligt arvsrättsligaprinciper. Vidgenomförande av lagstiftning om pensionsförsäkringar m.m.framhölls att begränsningen i fönnånstagarkretsen till make, bam under ochhandikappat bam skulle ses mot den bakgrunden att den skattskyldige inte genomförsäkringsavdrag skall kunna överflyttabeskattningen av en del av sin inkomst till annan person (SkU 1975/76:20 s.47). Enligt utredningens mening bör utgångspunkten vara densamma. bör emellertidbeaktas att försörjningsräntan i väsentliga hänseenden skiljer sig från annan efterle- Prop, 1979/80:68 138 därigenom att den Innefattar en garanti för att utgå underviss tid så länge make (eller därmed likställd person)eller bam lever. Denna skillnad mellan försörjningsränta och annan efterlevandepension medför attarvsrättsliga regler för fördelning av försäkringens värde fär väsentligt större betydelse vid försörjningsränta än i andrafall. På grund av de begränsningar som skattereglernainnehåller i möjlighetema att insätta förmånstagaretill försörjningsränta är det f.n. inte alltid möjligt attfördela en försörjningsräntas värde enligt arvsrättsliga principer. Således gäller t.ex.att om den försäkrade vid sin död efterlämnar delsbam och dels bam till ett avlidet bam (bambam till den försäkrade) desistnämnda inte kommer att få någon del av försörjningsräntans värde. Enligt utredningens mening är dennakonsekvens otillfredsställcuide. Utredningen föreslår därför att avkomlingtill avlidet bam till den försäkrade skall kunna medförsäkras och även sättas insom förmånstagare till försörjningsränta. Förslaget föranlederändringi punkt 1 elfte och trettonde styckena av anvisningama till 31 § KL. 7.3.3 Kortaste utbetalningstid för försörjningsränta Ända sedan särskilda regler infördes ombeskattning av försörjningsränta har funnits en bestämmelseom att försörjningsränta - med visst undantag - skall kunna utgå under högst . Vidgenomförande av lagstiftning om pensionsförsäkringar m.m.kompletterades denna bestämmelse med en föreskrift om att försörjningsräntanskall utgå under lägst . Det har påpekats att sistnämnda bestämmelseinte är helt entydig. Livförsäkringsbolagen uppges ha tolkat den nya bestämmelsen på så sätt attden tid under vilken försörjningsräntan enligt avtalet längst skall utgå inte får Prop, 1979/80:68 139 Det har däremot antagits att en kortare faktiskutbetalningstid än -vilket kan inträffa om den försäliradeavlider när mindre än återstår till den tidpunkt då rätten tillförsörjningsränta upphör - inte kan anses strida mot lagstiftningenssyfte. Bestämmelsenom en lägsta utbetalningstid för försörjningsränta torde ha tillkommit för attanpassa reglema om försörjningsränta till genomförda ändringarbeträffande regler för annan efterlevandepension (jfr SkU 1975/76:20 s.46). I fråga om annan efterlevandepension som skall utgå tillmake och därmed likställda gäller nämligen enligt punkt 1 tionde stycket av anvisningamatill 31 § KL att pensionen i regel ej får upphöra förrän förflutitfrån den försäkrades död. Har den försäkrade avlidit mindre än före dentidpunkt då försäkringen eljest skulle ha upphört får dockpensionen upphöra . Detta innebär att denfaktiska utbetalningstiden i dessa fall kan komma att imderstiga . Beträffande försörjningsräntan haremellertid från livförsäkringsbolagens sida uppgivits att efterfrågan på försörjningsränta medkortare utbetalningstid än saknas. Mot denna bakgrund finns det enligtutredningens mening inte något reellt behov av en regel som stadgar en viss lägstautbetalningstid för försörjningsränta. Utredningen föreslår därför att dennuv8u?ande regeln härom i punkt 1 elfte stycket av anvisningama tili 31§KL slopas. 7.3.4 Åldersgränsen för bam somfönnånstagare till försörjningsränta Somförmånstagare till efterlevandepension får enligtpunkt 1 trettonde stycket av anvisningama till 31 § KL insättasendast "person till vilken efterlevande- 1979/80:68 140 pensionkan utgå enligt nionde och tionde styckena". Vidförsörjningsränta får dock som förmånstagare insättas "person som angivits i -icndestycket", vilket väsentligen innebär att åldersgränsen för bambortfaller. Nuvarande utformning av reglerna innebär att denvidare förmånstagarkretsen gäller endast under den tidsjälva försörjningsräntan betalas ut. Om försäkringen -såsom ofta är fallet - även irmehåller annan efterlevandepension, måste därför förmånstagareförordnandetutformas så, att även villkoren enligt tionde stycket äruppfyllda så länge den utbetalda efterlevandepensionen inte utgör försörjningsränta. Härigenomkan under pensionens utbetalningstid pensionsbeloppets fördelningkomma att växla på ett egendomligt sätt. Nedanståendeexempel belyser detta. Exemplet bygger på den tolkning av begreppet försörjnings-ränta somSvenska livförsäkringsbolags skattenämnd givit uttryck åt i sittyttrande nr 349/1976. tecknar en pensionsförsäkring enligt försäkringsformen ED (försörjningsränta förenad medlivsvarig efterlevandepension till make). Hans hustru medförsäkras tillden livsvariga efterlevandepensionen. Han önskar att H skall erhålla hälften avpensionen och hans bam B.., B_ och B, återstoden och upprättar ett förmånstagareförordnandei enlighet härmed. Aavlider när B. är , B2 och B, . Pensionen börjar då utbetalas, varvid H erhåller hälften ochB.., B2 och B_ vardera en sjättedel av pensionsbeloppet. Eftersom H lever harpensionen inte karaktär av försörjningsränta, och när B., efter A:s död fyller kan B därför inte längre vara förmånstagare. B- och B_ koinmer då att erhållavardera en fjärdedel av pensionsbeloppet. senareutträder av samma anledning Bp ur förmånstagarkretsen, och B, erhåller därefter 1979/80:68 141 (efter A:s död) avlider H. Då blir pensionen försörjningsränta, som- om inte A förordnat annorlunda - kommer att delas lika mellan B.j,B- och B,. B., och Bp återinträder alltså som förmånstagare, och B,:s andel i pensionen minskas. Exempletvisar enligt utredningens mening att den ordning som tillämpas är mindrelämplig. Det bör i ett fall av detta slag vara möjligt attlåta den ursprungliga fördelningen bestå fram till H:s död.Utredningen föreslår därför att bestämmelsema om förmånstagare till efterlevandepension ändras på så sätt attbarn eller på sätt föreslagits i det föregåendeavlidet barns avkomling - oavsett ålder - får vara förmånstagare inte endast till försörjningsränta utan även tillannan efterlevandepension, om denna enligt samma försäkringsavtalsenare kan komma att övergå i försörjningsränta. I detta sammanhang vill utredningen betona atten försörjningsränta måste vara förenad med livsvarig ålderspension ellerlivsvarig efterlevandepension. Detta innebär att kravet på attpensioneringssyfte skall föreligga kvarstår med oförändradstyrka om utredningens förslag genomförs. Förslaget föranleder ändring i punkt 1 trettonde stycket av anvisningamatill 31 § KL. 1979/80:68 142 8 FÖRSÄKRADSPREMIEAVDRAG DÄ FÖRSÄKRING HAR TECKNATSAV DEN FÖRSÄKRADES MAKE Utgångspunktenför nuvarande regler om beskattning av pensionsförsäkringar är att sådan försäkring får tecknasendast på försäkringstagarens liv. Såsom har angivits iavsnitt 6.3 godtas dock enligt punkt 1 tredje stycket av anvisningama till 31 § KL ettundantag från nämnda princip som innebär att försäkringavseende efterlevandepension till bam får tas på försäkringstagarens makes liv om försäkringenupphör senast när bamet fyller och om bamet insattes som förmånstagare.Med make jämställs här-vrid person som försäkringstagarensammanbor med under äktenskapsliknande former. Regelnom försäkring tecknad på makes liv innebär främst en möjlighet för en försäkringstagaremed minderårigt bam att teckna en pensionsförsäkring på hemmavarandemakes liv. Syftet med bestämmelsen är att försäkringen skall kunna kompensera förkostnadsökning för bamets skötsel om maken avlider (prop. 1975/76:31 s. 115 f).Avsikten med föreskriften torde endast ha varit att barnet skallbeskattas för utfallande belcpp och alltså inte beröras av försäkringstagarensmarginalskatt. Lagstiftaren synes således främst ha tänkt på det fall att den försäkradeavlidit. Om försäkringstagaren då lever kommer barnet att lyftautfallande belopp eftersom det skall ha insatts som förmånstagare. Isammanhanget måste emellertid även uppmärksarnmasden situationen att försäkringstagaren avlider medan den försäkradelever. Genom dödsfallet blir då barnet såsom Prop,1979/80:68 143 förmånstagare ägare tillförsäkringen. Nuvarande bestämmelser är alltså såavfattade att endast barnet kan insättas som förmånstagare. Detta innebär att barnet blir ägare tillförsäkringen om försäkringstagaren avlider. Regelmässigttorde det minderåriga barnet inte ha någon A-inkomst och därför sakna möjlighetatt få avdrag för premierna. Eftersom inte heller den försäkrade kanfå avdrag kommer försäkringen sannolikt att ändrastill fribrev varigenom en del av det avsedda pensionsskyddet går förlorat.Utredningen föreslår att nämnda effekt motverkas genom att möjlighetinförs för den försäkrade att efter försäkringstagarensdöd göra avdrag för premie för sådan pensionsförsäkring som här avses. Detta innebär att försäkringen även ifortsättningen kommer att fungera som en vanlig temporär efter-levandeförsäkring på den försäkradesliv. Förslaget föranleder ändring i 46 § 2 mom. första stycket. 1979/80:68 144 9.1 Avdragsrätt för pensionsförsäkringspremie från B-inkomst Vidbeskattningeri av makar delas de skattepliktiga inkomsterna upp i A-inkomstoch B-inkomst. Dessa begrepp har betydelse vid tillämpningenav flera olika skatteregler bl.a. reglema om avdrag förpensionsförsäkringspremier. Med A-inkomst avses enligt 9 § 3 mom.andra -Stycket SIL annan inkomst av tjänst än periodiskt understöd och därmed jämförligaperiodiska intäkter samt inkomst av jordbruksfastighet och rörelse-omden skattskyldige har varit verksam i förvärvskällan i inte blott ringa omfattning. Övrigainkomster utgör B-inlcomst. Detta innebär atttill B-inkonst bl.a. kommer att hänföras inkomst av annan fastighet, kapital och tillfällig förvärvsverksamhetsamt inkomst av rörelse och jordbruksfastighet om den skattskyldigeinte har varit verksam i förvärvskällan i tillräcklig omfattning. I1975 års lagstiftning om pensionsförsäkringar m.m. betraktas pension som en uppskjutenarbetsinkomst (prop. 1975/76:31 s. 130). Detta har ansetts böra medföra attendast sådan inkomst skulle grunda rätt tillavdrag för pensionsförsäkringspremier. De inkomster som grundar rätt tillavdrag har därför inskränkts till A-inkomster (46 § 2 mom.femte stycket KL). I ett undantagsfall kan dock även B-inkomst grunda rätt tillavdrag. Utredningen syftar här på ett av de dispensfall som beskrivs i 46 § 2 mom.sjätte stycket KL, nämligen det att rörelseidkare ellerjordbrukare som har upphört med driften i förvärvskällan utanatt ha skaffat sig ett betryggande pensionsskydd kan få göra avdragför pensionsför- 1979/80:68 145 säkringspremieenligt de särskilda regler som anges i lagrummet varvid även B-inkomstgrundar rätt till avdrag. I praktiken kommer undantaget attinnebära att även realisationsvinst som uppstår vid avyttringenav förvärvskällan grundar rätt till avdrag. Iskrivelse till utredningen har hemställts att en omprövning görs avnuvarande avdragsregler för pensionsförsäkringar så att avdrag får göras från såväl. A- som B-inkomst. Alternativt påpekas attRSV:s dispensrätt kvmde utökas till att omfatta de fall där uppenbardubbelbeskattning föreligger. Enligt skrivelsen bör därvid särskild hänsyn tastill dem som av olika anledningar sakneir A-inkomst och som också saknar rätt tillATP och därför blivit tvungna att bygga upp ett eget beskattatpensionskapital. Tillgrund lagstiftning om pensionsförsäkringar m.m.låg, son redan har påpekats, bl.a. den uppfattningen att pensionutgjorde en form av en uppskjuten arbetsinkonst. En annan viktig princip varatt avdragsreglema skulle utformas så att de motverkade att pensionsförsäkringarkunde användas för andra ändamål än pensionering. Enligt utredningens mening bör dessaprinciper alltjämt ligga till grund för lagstiftningen på dettaområde. Utifrån denna utgångspunkt finner utredningen inte skäl föreliggaatt föreslå någon utvidgning av avdragsrätten förpensionsförsäkringspremier till att omfatta även B-inkomster.Utredningen vill även erinra om att haravslagit en motion med yrkande bl.a. om att avdrag förpensionsförsäkringspremier skulle medges även frånkapitalinkomster. lORUathigen 1979/80. Prop, 1979/80:68 147 9.2 Ändrad-premiebetalning för äldre pensionsförsäkringar Genomförandet av1975 års lagstiftning om pensionsförsäkringar m.m. regleras i den s.k. ikraftträdandelagen.Ikraftträdandebestämmelserna innebär att skilda regler iviktiga hänseenden gäller i fråga om försäkringar som har tecknats i enlighet med ansökan somkommit in till försäkringsgivarens huvudkontor före utgången av (äldre försäkringar)och sådana som tecknas efter nämnda tidpunkt. En viktig skillnad gäller tillämplighetenav de nya kvalitativa bestämmelserna i punkt 1 av anvisningarna till 31 § KL.Enligt 2 § ikraftträdandelagen får tidigare gällande regler under vissa förutsättningaralltjämt tillämpas beträffande äldre försäkringar. I lagrummet har emellertid därför även intagitsen bestämmelse om att varje ändring i ett avtal som medför ökadpremieförpliktelse "totalt eller för år räknat" skall anses som tecknande av ett nyttavtal vilket alltså innebär att de nya bestämmelserna i punkt 1 avanvisningarna till 31 § KL blir tillämpliga beträffande försäkringsavtalet. Detta innebär attbeträffande äldre försäkringar som inte uppfyller de nya kvalitativavillkoren nåqon omläggning av premiebetalninqen i princip inte är tillåten även omkapitalvärdet av premierna är-oförändrateftersom en sådan omläggning alltid medför ökning avpremien . Genomuttalanden i lagstiftningens förarbeten har emellertid stadgats vissa undantag frånhuvudregeln om att premiebetalningen inte fick ändras. Sålunda anfördes ipropositionen (1975/76:31 s. 141) att en äldre pensionsförsäkring även i fortsättningen skulle kunna ändras så att denavtalade premiebetalningstiden förlängdes och premien sänktes. Ytterligare ettundantag förordades av skatteutskottet. 1979/80:68 148 bestämmelsemainte förstås så att en försäkringstagare som inte kunnat betala premien och på grund därav får ökadbetalningsskyldighet följande år, enbart på grund därav skulle anpes ha ingått nytt försäkringsavtal(SkU 1975/76:20 s. 58). Medutgångspunkt från dessa uttalanden har funnit (yttrande nr 348/1976 s. 3), att det vid en äldrepensionsförsäkring är tillåtet att a) ändra premiens förfallodag eller premie betalningsterminens längd, förutsattatt det inte därigenom kommer att erläggas premieför mer än 12 månader under något kalenderår; b) sträcka utpremiebetalningstiden, förutsatt att efter ändringen årspremienärkonstant under hela den tid premie skall erläggas; c) bevilja premiefrihet ellerpremiereduktion , högst , i anslutning till aktuell premieförfallodag. Utanför området avtillåtna ändringar faller däremot exempelvis ändring från halvårs- tillhelårspremie-betalning, om ändringen görs \jnder kalenderårets senarehälft. Inte heller är det tillåtet att på en gång bevilja premiereduktion (åtföljd avframtida premieökning) än . Denmöjlighet som genom lagstiftning om pensionsförsäkringarinfördes att bevara gamla pensionsförsäkringar bör vara förenad med effektivt förbud mot att öka dentotala premieförpliktelsen för sådana försäkringar. Ett sådant förbud föreligger också . Därutöver uppställer lagstiftningen det ytterligare kravet attpremieförpliktelsen inte heller "för år räk- Prop.1979/80:68 149 nat"får öka. Detta innebär att även sådanapremiehöjningar som inte leder till någon höjning av det försäkringstekniskt beräknade kapitalvärdet är otillåtna.Denna effekt inträder om premiebetalningsterminen förkortas.Eftersom premien alltid erläggs förskottsvis, medför nämligen enförkortning av premiebetalningsterminen utan samtidig höjning avpremien för år räknat en ränteförlust för bolaget. Vidare måste bolaget vid bestämmande avterminspremiens storlek beakta kostnaderna för dess inkassering. En halvårspremieuppgår därför i regel till och en kvartalspremie tillca av motsvarande helårspremie. Det har uppgivitsatt om en försäkringstagare önskar erlägga premie må-, nadsvis, detta i allmänhetordnas på så sätt att han ger bolaget fullmakt att månatligengöra ett uttag från hans checkräkning, postgirokonto eller motsvarande. För ränteförlust ochomkostnader betingar sig bolaget därvid en gottgörelse enligt grunder som kan ändras från tidtill annan. Även på detta sätt kan premien för år räknatkomma att höjas utan att kapitalvärdet påverkas.Enligt utredningens mening salaias varje anledning att från skattesynpunkt motsätta sig sådana omläggningar av premiebetalningama. Utredningen villockså framhålla att den tolkning som har gjort av ifrågavarande bestämmelser - och som utredningen inte finneranledning att erinra mot - endast innebär att den som vill ha premie-redtiktion än blirtvungen att begära denna redtiktion i sänder i stället för beträffandehela tiden på en gång. Det nuvarande förfarandet synes såledesendast medföra ökat arbete för försäkringstagare och försäkringsbolag,och därmed även ökade administrationskostnader. Slutresultatet tordedäremot bli detsamma som om kravet på att premien inte får öka för år räknatslopades. Mot bakgrund av det an- Prop.1979/80:68 150 fördafinner utredningen att nämnda krav inte längre fyller någon självständigbetydelse. Utredningen föreslår därför att 2 § ikraftträdandelagen ändras på så sätt att detta krav slopas. Detta innebär att deten da villkoret för att en premieomläggning skall godtas beträffande äldre försäkringarkommer att vara att den totala premieförpliktelsen inte ökar. 9.3 Förmånstagare till tjänstepensionsförsäkring Nuvaranderegler innebär att till tjänstepensions-försäkring skall anställd vara förmånstagare(punkt 1) sjunde stycket av anvisningarna till 31 § KL).Rent språkligt kan denna bestämmelse föranledaoklarhet på så sätt att den kan sägas göra det möjligt attinsätta annan anställd än den försäkrade som förmånstagare. En sådan innebörd är givetvis inte avsedd. har sig bekant har regeln i den praktiska tilllämpningeninte vållat några problem av angiven innebörd. För att ändå undanröja denformella oklarhet som möjligen kan föreligga föreslår utredningen att bestämmelsen ändras så att dendirekt anger att till tjänstepensionsförsäkring skall anställd som är försäkrad vidförsäkringsavtalets ingående vara förmånstagare.Den föreslagna ändringen är enligt utredningens mening av eent redaktionellnatur. 1979/80:68 151 Utredningensförslag har i flertalet fall karaktär av tekniska justeringar i gällanderegler. För att göra det möjligt att informera skattskyldiga och taxeringsmyndigheterom de nya bestämmelsema föreslår utredningen att dessa - med ett undantag - skalltillämpas första gången vid taxering. Undantaget gäller de föreslagnanya reglema om avdragsrätt för för utländska pensionsförsäkringar.Innebörden av de nuvarande reglerna i detta hänseende synes i många fallha missuppfattats eller inte observerats av de skattskyldiga. Resultatet har därför i många fallblivit att en avdragsrätt som har förelegat har vägrats.Enligt utredningens mening bör dessa fall omfattas av de nya reglema. Utreilningenföreslår därför att de nya bestämmelsema om avdragsrätt för utländska pensionsförsäkringspremierskall tillämpas års taxering. Skattskyldigsom vid irikomsttaxering - med tillämpning avnuvarande bestämmelser - har vägrats avdrag för sådankostnad bör få möjlighet att genom besvär i särskildordning .föra talan om sådan ändring av nämnda taxeringar som föranleds av de föreslagna bestämmelsemaom avdragsrätt för utländska pensionsförsäkringspremier.Sådan extra ordinär besvärsrätt bör lämpligen föreligga intill utgången av . 0) 0} .H C +> +> C\i tJN m :a) -i-t Q) "5 UA CVJ CJ\ ON ON O, Pl O H.> d> (lO to tu > &; ID n) KA CVI CJ\ CJ\ CJ\ 1979/80:68 154 Sammanställningav remissyttranden över betänkandet Avdragsrätt för utländskapensionsförsäkringspremier m. m. (DsB 1978:13) Utredningensförslag om avdragsrätt för vissa utländska pensionsRirsäk-ringspremier har fåttett blandat mottagande. Detsamma gäller de förslag som avser försörjningsränta.Utredningens förslag i övrigt har överlag tillstyrkts. Flera remissinstanserhar diskuterat frågan om konstruktionen av egenföretagares avdrag för pensionsfbrsäkringspremier. Förslagentxh synpunkterna i betänkandet har i sin helhet lämnats utan erinran avlänsstyrelserna i och , FAR, . Idet följande redovisas de synpunkter som framförts beträffande de olikadelförslagen i betänkandet och beträffande konstruktionen av egenföretagaresavdragsrätt för pensionsförsäkringspremier. Framställningen följer dispositioneni betänkandet. Avslutningsvis redovisas dels ett antal frågor som väckts underremissbehandlingen, dels vissa allmänna synpunkter som framförts beträffandenuvarande avdragsregler för pensionsförsäkringspremier och andra kostnader förtryggande av pensionering. 2Avdragsrätt for utländska pensionsförsäkringspremier (avsnitt 4 i betänkandet) Flertaletremissinstanser ställer sig positiva till tanken att åter införa möjlighetertill avdrag för för vissa utländska pensionsförsäkringar. Någralänsstyrelser motsätter sig dock att en sådan avdragsrätt införs.Remissinstanser inom båda dessa grupper har från olika utgångspunkter riktatkritik mot utredningsförslagets tekniska utformning. 2.2Remissinstanser som tillstyrker att avdragsrätt införs i någon form RSVhar i princip inte något att erinra mot utredningens förslag att återinföramöjligheterna att efter särskild prövning kunna fö utländsk försäkring anseddsom pensionsförsäkring och att alltså premien för en sådan försäkring skallkunna bli avdragsgill i samma utsträckning som gäller för svenskpensionsförsäkring. Den föreslagna lagändringen ligger också i linje med de strävandensom finns inom de nordiska länderna att utjämna skillnader i lagstiftningenländerna emellan. RSV tillstyrker utredningens förslag under förutsättning attföljande synpunkter beaktas. Avdragsrättenhar, såvitt RSV kunnat förstå, begränsats till utländska 1979/80:68 155 medborgare.Den föreslagna lagtexten är generellt utformad men utredningen har inte imotiveringen berört den näriiggande frågan om svenska medborgare skall kunna fäavdrag för premie för utländsk pensionsförsäkring idet fall han flyttartillbaka till efter att ha varit bosatt i utlandet under viss längretid i följd och tecknat en pensionsförsäkring. Enligt debestämmelser som gällde t. o. m. utgång kunde en svensk medborgare,som efter en utlandsvistelse åter bosalt sig i , fh avdrag för premierför utländsk pensionsförsäkring under förutsättning att han varit bosatt iutlandet i följd och tecknat pensionsförsäkringen.Starka skäl talar, enligt RSV:s mening, för att under sådana förhållanden somnyss nämnts låta svenska medborgare - efter dispens - fö avdrag för utländskapensionsförsäkringspremier. RSV föreslår därför att avdragsrätten utvidgas ienlighet härmed.