prop · G3031 · 1979-12-31 00:00:00 — Erfarenhelerna av della ömsesidiga ulbyle är för kammarrättens del ihögsta grad positiva. Kammarrätlen anser all del är angelägel alt ulvidga dennasamverkan. Också nya samverkansformer bör kunna prövas. Socialnämndernas ochförvallningsdomslolarnas verksamheler kommer också alt ha mängaberöringspunkter. Även enligl den nya sociallagsliftningen kommer sålundaenskilda all ha möjlighel all föra lalan mol socialnämndens beslut i flerafrägor. 1 mål enligl den särskilda vårdlagen ligger beslulanderällen hoslänsrällen. Den grundläggande ulredningen i dessa mål skall emellertid görasav socialnämnden, som också kommer all initiera målen hos länsrätten. 1 mål omverksiällighei enligl 21 kap. kommer socialnämndens medverkanäven i forlsältningen att vara av väsentlig belydelse. Förvaltningsdomstolarnaoch socialnämnderna kommer således liksom all i flera avseenden mölaproblem av liknande slag eller slällas inför frågor där den ena myndighelensbedömning kan förulsällas påverka den andras handlande. I många avseenden ärdel nödvändigl för förvallningsdomslolarna all känna lill vilka resurser somslår till buds i kommunerna för del sociala arbelel och hur arbelet bedrivs. lalar enligl kammarrätlensmening för all en ökad samverkan mellan förvaltningsdomstolarna ochsocialnämnderna kan förbällra förutsättningarna såväl för rättskipningen somför del sociala arbelel. Socialslyrelsen uppfallarulredningens förslag om samverkan i olika former som ell medel som gör delmöjligi för kommunen alt åla sig det yttersta ansvarel för invånarna. Del ärdärför angelägel all förulsältningarna för samverkan förbättras genom de reglersom slyr verksamhelernas innehåll och organisation och alt samverkan inle läggspå som ell exlra krav på en redan elablerad verksamhdsform. Slyrelsen har godaerfarenheler av försöksverksamheler kring samverkan mellan främsl socialvårdoch hälso- och sjukvård. Erfarenhelerna har visal all del krävs vissorganisalorisk anpassning av verksamhe-lerna för alt kunna ulveckla eltsamarbele, som kan bedrivas i enkla former och ulan omständlig administration.Sådana organisatoriska förulsällningar är bl.a. geografiskt avgränsadeupptagningsområden för verksam- 1979/80:1 286 helerna, samma principer för ärendefördelning inom områdeloch lokalmässig närhel lill varandra. Inom socialljänslen finns det ocksäbehov all samordna de olika delfunktionerna såsom äldreomsorg, barnomsorg ochbehandlingsarbele för all åstadkomma bällre och effektivare resursutnyll-jande.Personal som medverkar i samhällsplaneringen, i det allmänl förebyggandearbelel och i del sociala behandlingsarbelel måsle kunskapsmäs-sigi ochorganisaioriskl närma sig varandra. Meningsfull samverkan föriri-säller ocksåalt de sociala ijänsierna koncentreras, avgränsas och i möjligaste mänsamordnas under kommunall huvudmannaskap. Härigenom markeras socialljänslen somen resurs för speciella behov och en samver-kanspariner för andra verksamheler. i är av den uppfallningen atlsamverkan med andra organ är en förulsällning för all socialljänslen skallkunna fungera. Inle minsl i planeringsarbelel måsle skyldighel lill samverkanmed andra organ finnas. Kostnadskrävande resurser kan användas över huvudmannaskapsgränser.Samverkan med skola, polis, arbelsförmedling och arbelsmarknadens parter pådel lokala planel är nödvändig, men samverkan med landstingei och dess olikafunktioner ler sig som dl oeflergivligl krav. och FöreningenSveriges sociulchefer släller sig positiva lill all ulredningen belonai behovetav samverkan i mer genomgripande form. kan inle ses som ellfrån övriga samhällsfunktioner skill verksamhetsområde. För all socialljänslenskall kunna verka i enlighet med de uppställda målen och få möjligheler alllillfredsslälla de förväniningar som blir en självklar följd av ulredningensförslag, krävs ell inlensivl samarbele med olika samhällsorgan. Enligl Väslerås kommun ärsocialutredningens belysning av olika samarbetsomräden och frågeställningar såuttömmande som del i en utredning av della slag finns anledning vara. Enliglkommunen bör socialulredningens slällningsiagande vara en lämplig ulgångspunktför cenirala ämbels-verk och all genom ceniralainilialiv och rikllinjer sfimulera samarbetet på lokal nivå. Sverigeskommunalijänstemannaförhund anser all socialutredningens förslag förutsätter ennära samverkan mellan en rad förvaltningar och myndigheler. Förbundelunderslryker behovel av samverkan inle minsl för atl undvika kompetenslvisleroch för alt möjliggöra ell förbällra! förbäliraierfarenhelsutbyle från de försök med olika samverkansmodeller som prövals.borde söka åstadkommas. Socialulredningens förslag, alllagfäsla socialnämndens ansvar för atl samverkan med andra organ i samhällelkommer lill slånd, las posilivt emot av remissinslanserna. De flesta uppgerhelt korl alt de tillstyrker förslagel, men några få remissinsianser ulvecklarnågol sin syn på varför ansvarel för samverkan bör lagfäslas. Prop.1979/80:1 287 anser dellogiskl, som en konsekvens av del yttersta ansvaret, all socialljänslen fårell lagfäst ansvar för atl nödvändig samverkan med andra organ pä det socialaoch medicinska fälld kommer till slånd. Enligt De hundikuppades riksförbundkan ansvarsområdena för olika myndigheler vara oklara. Gränsdragningsproblemuppslår och den enskilde kommer i kläm. lypiskl exempel på della äransvarsfördelningen mellan hemsjukvård och social hemhjälp. All del kommunalaansvarel för all la initiativ lill en samverkan lagfäsis anser förbundel därförvara posilivt. Även socionomers rik.sförbundär posilivi lill ell lagsladgal ansvar för socialnämnden. Men en förulsällningför all della skall vara genomförbart är, enligl kommunen, all del finnsmolsvarande lagsladgad skyldighet också inom andra verksamhetsområden, kommim framhåller atlsocialnämnden är ofla del organ som kommer den enskilde närmasl. Från densynpunklen slöder kommunen förslaget att ansvaret för att samråd kommer lillslånd skall ligga på socialnämnden. I de silualioner när den enskilde vårdasav annan huvudman, måsle dock initialivd lill samverkan komma från dennahuvudman. 20.1.3 Formerna för samverkan saml behov av ceniraludirekl iv eller riktUnjer Ulredningens uppfaUning allformerna för socialljänslens samverkan med andra organ i samhällel och medfrivilliga organisafioner inle bör bindas i lagstiftningen har lagils upp avmånga remissinstanser. Endasi med några få undanlag är remissinslansernapositiva lill atl formerna för samverkan inte binds i lagstiftningen saml tillatl samverkan stimuleras och stärks genom cenirala direkliv eller riktlinjer.Bland de remissinsianser som lillslyrker utredningens uppfaUning i denna frågamärks riksåklugu-ren, brottsförebyggande rådel, statskontoret,, i , slutens hundikuppråd,, , , , , och kommuner.Svenska nykterhetsvårdsförbundet, , TCO saml Svenskaröda korset. Mulmö och kommuner. Föreningen saml är övervägande negaliva lill vad ulredningen anför omformerna för samverkan. Riksåklagaren anser att deföreslagna samarbelsorganen kan komma all medföra slora fördelar församarbelel. Socialslyrelsen bör dock utfärda erforderiiga anvisningar, så allbrislen på fasl form icke leder lill alt samverkan kommer all fungera mindreväl i vissa kommuner. Brott.sförebyggande rådelframhåller all oavsett vilken omfallning socialljänstens medverkan kommer attfå, bör slor vikl läggas vid den praklis- Prop.1979/80:1 288 ka utformningen av samarbetet mellan ochandra samhällsorgan. Siuiskonlorel ochriksrevisionsverkei, som delar ulredningens uppfaUning au samverkan inle börbindas i alltför fasla former, underslryker alt del är angelägel atl olikasamverkansprojekl fortlöpande avrapporleras och utvärderas sä allerfarenhelerna kan omsättas lill allmänna råd för samverkan. atlddaljreglera bör förulsällningar skapas som gör det möjligi för olika organ ochmyndigheler alt samverka efler enhelliga mönster. Från denna ulgångspunkt blirdet av särskild vikl alt del på cenlrall håll finns en överblick och enmöjlighel till kunskapsöverföring och erfarenhelsutbyle mellan olika huvudmän. Enligl i Jönköpingslän bör formerna för samverkan inle bindas i lagsliftningen med hänsyn lill attdel finns alllför många och heterogena frågor som måsle lösas - var och engenom olika former av samverkan. Kommunernas olika storlek gör också atl bundnaformer av samverkan som kan passa alla kommuner är svåra att fastställa. Detär emellertid synnerligen vikligl all cenirala råd belräffande samarbelel gesmyndigheler och organisationer. Inle heller formerna för samverkan mellanbarnavårdsnämnd, skola och polis bör regleras genom förfallningsbesiäm-melser.I slällel bör del ankomma pä socialslyrelsen all efler samråd medskolöverslyrelsen. rikspolisslyrelsen, kriminalvårdsslyrelsen, brotlsförebygganderådel och belräffande samarbe-lels uppläggning ikommunerna. Slutens handikuppråd, som inslämmeri behovel av etl väl ulvecklal samarbete mellan olika samhällsorgan, frågar sighur detla samarbele prakliskl skall kunna realiseras och vilka yllerligareresurser del skall anses kräva. Dessa problem har ulredningen lyvärr inle gållnärmare in på ulan de överlämnas i slorl selt lill kommunerna. Visserligenframhåller ulredningen behovel av cenirala direkliv för samverkan ochspecielll angelägenheten av riktlinjer för samverkan mellan socialljänslen ochhälso- och sjukvården, men del sker i yllerst svepande ordalag. Del måsleunderslry-kas all samverkan aldrig är etl mål i sig. delar ulredningensuppfattning all formerna för samverkan inle bör bindas i lagstiftningen. Enliglkommunen föreligger emellertid dl slorl behov av cenlrall givna rikllinjer ochråd för hur olika behov av samverkan lämpligen bör åsladkommas och organiseras.Del hade varil av värde om ulredningen genom exempel hade försökl göra en merapålaglig insals för all fylla denna brisl. Del är i praktiken vanligl allsamarbelsfrägorna avses lösas genom att man skapar särskilda samarbelsgrupper.Samarbelel blir då läll belraktal som en uppgifl som tillkommer ulöver deuppgifter en organisatorisk enhel redan har. All della i samarbelsorgan kan dåkomma atl uppfaUas som någol extra, någol som man gör om del finns lid och ork,inle någol som primärl har all göra med möjlighelerna alt fullfölja de egnaarbelsuppgifterna. Prop.1979/80:1 289 kommun framhåller all närdel gäller formema för samverkan presenlerar ulredningen en rad exempel mennågra egenlliga förslag läggs inie fram. är nalurligl eftersomförhållandena varierar från ort till ort. Kommunerna bör därför ha frihet allulforma sin samverkansorganisa-lion efter lokala förulsällningar. En forlsallstalligl slödd försöksverksamhel i kommuner av olika sloriek och slruklur bördock enligl kommunens mening komma till stånd. Svenska röda korsel pekar på atlsocialulredningen vidhåller atl formerna för samverkan medfrivilligorganisalionerna inle bör bindas i lagstiftningen. I belänkandetsaknas en klar precisering av den icke offenlliga socialvårdens roll, vilkelgör all osäkerhelen i arbelsfördelningen mellan samhällelig och frivilligsocialvård kvarslår. Även om formerna för samverkan inle bör bindas ilagstiftningen hade del dock varil önskvärl all ulredningen lämnal lydligareanvisningar om var gränserna lämpligen bör dras. Del enda konstaterande somgörs i denna riklning är all frivilliga organisationer i allmänhel inle börstarta nya institutionella vårdresurser, som del ankommer på del allmänna alttillhandahålla, om det inle finns bärande moliv för avsleg från dennahuvudprincip. är ell slällningsiagande som organisalionen principielllslöder. Av de remissinsianser, som ärövervägande negativa lill vad socialutredningen anför om formerna församverkan, ställer sig Mulmö kommun frågande till all ulredningen inte gårfasiare och mera konkret fram med synpunkter på hur lokal samverkan och lokallsamarbele kan föras vidare ul och initieras i de många kommuner, där sådanlsamarbete ännu ej i praktiken fungerar irols kanske i grunden gemensammavärderingar och upplevda förplikielser gentemot en gemensam helhelssyn.Socialutredningen missar här en möjlighel all hjälpa denna uiveckling åstad.Man talar om att diskussioner forlsall bör föras med och ävenskolöverstyrelsen och all med ledning av efterhand gjorda erfarenheterriktlinjer för samverkansformer skall utarbetas. Detla blir i någon mån att"kasta in jästen efter bullarna!" kommun anser atlsocialulredningen inte tillräckligt analyserat de medel och meloder som krävsför att samverkan skall få någon effekl. Hundikuppförbundens centralkommittéoch De hundikuppades riksförbund anser all socialulredningen inle tillräckligtklarl anger hur samarbelel skall fungera i praktiken ulan överlåter tillkommunerna atl finna lämpliga former för samverkan och samarbete. Stor riskföreligger därmed att utvecklingen av samarbetet kommer atl skjutas påframtiden. Man betonar här belydelsen av att konstruktiva samarbetsmodellerutformas. Erfarenhetsmässigt vd man bl. a. från olika försöksverksamheter atldella samarbele ofta stöter på betydande svårigheter som i förlängningen lederlill att den handikappade kommer i kläm. Föreningen finner atl socialutredningens Slällningstagande i deövergripande samverkansfrågorna är vaga och lill 19 1979180. Prop.1979/80:1 290 näslan iniei förpliklande. Belräffande formerna församarbelel säger ulredningen ingel annat än all del är vikligl atl organ församverkan bildas. Föreningen menar atl bestämmelser av ivingande karaklärskall utfärdas om atl del skall bildas samarbelsorgan i varje kommun.Socialljänslen bör härvidlag åläggas en samordnande funktion. Etl sådanl organskulle kunna samla och vidarebefordra informalion om sociala problem, görarespektive huvudman uppmärksam på vilka problem som finns och hur de kanålgär-das saml även samordna den förebyggande verksamhelen. Enligl socialulredningensförslag åvilar sådana här arbelsuppgifler yiiersl socialnämnden men del bordevara en slyrka för hela del socialvårdande arbelel om alla berörda inslanser samordnarsina insalser. De lokala kriminalvårdsorganen skulle ha en nalurlig roll idelta sammanhang. Enligl Svensku kyrkuns diukoninämndmåsle laglexlen om samverkan mellan socialljänsl och frivilliga organisationerskärpas betydligl om den öppna allilyd lill samverkan, som ulredningen gör siglill lolk för, ej skall slanna på papperet. 20.1.4 Gränsdrugningen mellun socialljänslen och undruorgun De remissinsianser som lar uppgränsdragningen mellan socialljänslen och andra organ pekar på all socialulredningenenligl deras uppfaUning borde klarare och enlydigare ha angivii gränserna försocialljänslens ansvarsområde. Brotisförebyggunde rådel hävdar allsocialljänslens ansvarsområde inle lillräckligl konkrel redovisais. Sociulstyrelsen slår fasl all sjukvårdenoch socialvården arbelar med var siu verksamhelsområde och all de skallforlsalla ulveckla sina kunskaper inom respektive område. Därmed blir delviktigt atl områdel för socialt respektive medicinskl arbele avgränsas för allundvika all parallella resurser byggs upp. Slyrelsen pekar på allsocialulredningen i vissa av sina förslag - I.ex. vad gäller PBU-verksamhelen -gåll från denna grundläggande princip. Enligl siuiskonlorel ochriksrevisionsverkei krävs inom vissa områden en närmare reglering av ansvarsförhållandenamellan främst kommunerna och sjukvårdens huvudmän. gäller i.ex.äldreomsorgen och vården av missbrukare. 20.1.5 Samarbelsorgan jör skilda områden och särskildufrågor Socialulredningen framhåller i sillslulbelänkande all, med hänsyn till vad som anförts i remissvarenbelräffande principbelänkandel, del är viktigare all samarbelsorgan för skildaområden och särskilda frågor kommer till slånd än alt olika samarbelsorganinom en kommun förs samman lill ell enda organ. Ulredningens uppfaUning delasav vissa remissinsianser men inte av andra. Slatskonlorel och riksrevisionsverkei anser, i likhel medulredningen, Prop.1979/80:1 291 all det är viktigare all samarbele för skilda områden ochsärskilda frägor verkligen kommer lill slånd i del prakliska arbelel än allolika samarbelsorgan inrällas. Spri belönar all del är nödvändiglall anlalel samarbelsorgan begränsas samlidigl som det måsle ske en anpassningtill kommunens slruklur och organisation. Sundsvulls kommun menar atl samverkani första hand bör ske vid behov och kring speciella frågor eller ärenden. Förall undvika överorganisation av samverkansgrupper, bör behovet av permanentasamverkansgrupper med fasla sammanträdeslider noga övervägas innan dekonstitueras. Delta gäller såväl samverkan med andra samhällsorgan som detinlerna samrådet. kommun anser alt del ilängden blir ohållbart all, som socialutredningen föreslår, tillsalta enarbetsgrupp för varje ny fråga. Del är ofla samma personer som ingår i dessagrupper och dessa personer får sill arbele slarkl splillral till följd av mångasammanlräden. SACOISR och framhåller all de inle delar uppfaUningen atl del är väsentligl alttillskapa särskilda .samarbetsorgan för skilda områden och särskilda frågor.Erfarenheler från olika håll lalar för alt della sätt all samarbela har blivilalllför resurskrävande och inneburil alt den enskilde befaltningshavaren inlehar hafl lid och möjlighel atl della i del samarbele som finns. Anlalel samarbetsorganmåsle begränsas och en anpassning måste ske lill resp. kommuns slruklur ochorganisafion. 20.1.6 Samarbele pa olika nivåer Remissinslanserna är genomgåendeposifiva lill ulredningens uppfaUning all samverkan mellan socialljänslen ochandra organ måsle ske på olika nivåer. Statskontoret, riksrevisionsverketsaml , och kommuner instämmer i ulredningens uppfattningutan att utveckla grunderna för sitt ställningstagande. understrykersärskill all samverkan måsle ske på alla nivåer och omfalla bådeförtroendevalda och tjänstemän. Samlidigl som del finns behov av struktureradregional samverkan i planerings- och principfrågor är del angelägel alt del ihandläggningen av enskilda ärenden, metodfrågor osv. lämnas utrymme förinilialiv och fiexibililel saml all konlakt vägar skapas för mindre formellaålgärder då della kan främja den enskildes bäsla. inslämmer isocialulredningens allmänna principer om samverkan för specielll ivå ändamål -planering och samverkan i enskilda ärenden. Härulöver bör man enligl förbundelskilja på samverkan mellan ijänslemän, samverkan mellan förtroendevalda ochsamverkan mellan tjänstemän och förtroendevalda. Förbundel markerar alltså enkla- Prop.1979/80:1 292 rare rollfördelning mellan förtroendevalda och ijänslemänän vad socialulredningen har orl. Enligl Svensk kurutorsföreningkrävs det samarbele på politisk nivå och mellan ijänslemän när det gäller althandlägga enskilda ärenden men även för planering och adminislralion av delprakliska vårdarbelel. Föreningen anser alt man hiuills ganska ensidigtbedrivii samverkan på den nivå som rör politikerna, och i likhet med socialulredningen alt samarbele måsle bedrivas på olikanivåer och all särskilda samarbelsorgan för avgränsade frågor ofla är allföredra framför mer övergripande samarbelsformer. Del finns därför behov avall analysera effeklerna av de olika samverkansformerna som finns i olikakommuner. Därvid behöver man bl.a. känna till befogenheler. hinder iverksiällighei, effekliviiel och förhållandet Ijänslemän-poliliker. Även delar uppfallningen all samverkan kan ske pä olika nivåer. Pånivån som gäller planering och rikllinjer anser förbundel angelägel allförlroendemän blir effektivt engagerade. När det gäller handläggning avenskilda ärenden är det lika angelägel att de befattningshavare som har allhandlägga ärendei ansvarar för samarbelel. Kontaklvägar som innebär alt samarbelelgår via särskill ulsedda personer kommer all kräva mer resurser. En annanförutsättning är att de som har all handlägga individärenden både inomsocialljänslen och inom sjukvården har jämförbar besluiskompdens. DeUa innebärall ijänslemännen inom socialljänslen måsle ha möjlighet all falla beslul ienskilda ärenden på molsvarande säll som läkaren gör inom sjukvården. Del måsleockså finnas skyldighel för socialvården och sjukvården alt samarbela ienskilda individärenden om så behövs för en adekval behandling. Enligl socialulredningen får inledel förhållandel all man inrällar samarbelsorgan leda lill allsamarbelsorganen lar över någon del av ansvarel för resp. huvudman eller nämnd.De remissinsianser, bl. a. och kommuner saml Spri ochSveriges socionomers rik.sförbund, som kommenlerar samarbelsorganens evenluellaansvar delar hell ulredningens uppfaUning i denna fråga. 20.1.8 Sumverkun med skolan Socialulredningen anser all deallmänna principerna för skolans inre arbele pekar på all den skolkuralivapersonalen bör behållas under skolslyrelsens huvudmannaskap. Med hänsynhärtill finner ulredningen ingen anledning all föreslå någon ändring av delhuvudmannaskap som gäller i prakliskl laget alla kommuner. Flertalel av de remissinsianser somlar upp frågan delar ulredningens slällningsiagande. Några remissinsianser äremellertid iveksamma eller ul- 1979/80:1 293 lalal negaliva lill ulredningens slällningsiagande. Eltpar remissinsianser berör frågan men lar inte slällning i sak. Positiva lill atl den skolkuralivapersonalen även skall slå under skolstyrelsens huvudmannaskap ärbl.a. , länsslyrelsen i Skaraborgslän, , och kommuner samt SACOISR, som kräver atläven skolpsykologerna skall vara anslällda hos kommunens skolstyrelse. Tveksamma eller ullalal negalivalill ulredningens ställningslagande i denna fråga är bl. a. ,Kommunförbundel, Föreningen saml någru mindre kommuner. Socialslyrelsen anser altsocialutredningen har föreslagil parallella resurser när del gällersocialkurativ verksamhel i skolan. Ulredningen förordar alltså alt densocialkurativa personalen bibehålls under skolstyrelsens huvudmannaskap.Socialulredningen har därmed inlagil samma hållning till huvudmannaskapet förden skolkuraliva verksamheten som skolhälsovårdsutredning tillhuvudmannaskapel för skolhälsovården. Skolhälsovårdsulredningen fann isina överväganden all skolhuvudmännen bör vara huvudman för skolhälsovården. Iremissvaret över skolhälso-vårdsulredningens belänkande redovisadesocialslyrelsen (liksom Landslingsförbundel) "atl skolhälsovårdensmöjligheler atl ge skoleleverna erforderlig hjälp och slöd bäsl främjas omverksamheten bedrivs under sjukvårdshuvudmannens huvudmannaskap som enintegrerad del av barn- och ungdomshälsovården. En så anordnad skolhälsovårdinnebär bl. a. bällre garanlier för konlinuiiel i hälsovårdsarbdel, elleffektivare uinylljande av tillgängliga resurser och korlare samarbdslinjer iförhållande lill övriga verksamhelsgrenar inom hälso och sjukvården". anser atl del avlikartade skäl finns anledning atl ifrågasätta lämpligheten av attskolhuvudmännen förblir huvudman för elevvårdspersonalen. Under socialnämndenshuvudmannaskap har den skolkuraliva personalen tillgång lill och kan självdisponera socialljänstens samlade resurser. Vidare innebärhuvudmannaskapsändringen all denna personal omfallas av samma sekreless ochlyslnadsplikl som ulredningen föreslår för . Detta ger betydligtbättre förutsättningar all vidga samarbelel mellan socialljänsl och skola,vilkel ulredningen anser angelägel. Ändrat huvudmannaskap för den skolkuralivapersonalen kan inte enligt socialslyrelsens uppfaUning försvåra förverkligandelav de allmänna principerna för skolans inre arbele, vilka utredningen haft somutgångspunkt för sitt ställningslagande. Möjligheterna till en arbdsmässig integreringmed skolans övriga personal torde kunna kvarslå Irols ändral huvudmannaskap.Socialslyrelsen anser alt frågan om lämplig huvudman för denna personal bör bliföremål för ytterligare ulredning och allsidig prövning. bör det ankomma på varje kommun attsjälv Prop.1979/80:1 294 bestämma vilken organisation skolkuralorverksamhden skallha och vilken förvallning den skall höra lill. Föreningen , liksom några mindre kommuner, all skolkuratorerna bör slällas undersocialt huvudmannaskap. LO och lar båda upp frågan om den skolkuraliva personalen ulan all laslällning lill dess huvudmannaskap. 20.1.9 Sumverkun med urbelsmurknudsorganen