prop · G30329 · 1979-12-31 00:00:00 — Vidsjukdom som efter samordningstidens slut sätler ned den försäkrades förmåga allskaffa sig inkomsl genom arbele med minst hälften utgår sjukpenningen däremotfrån arbelsskadeförsäkringen. Enliglbeslämmelserna i 3 kap. 15 § AFL skall sjukpenningen i vissa fall minskas ellerinte alls betalas ul. För tid då den försäkrade fullgör värnpliktstjänstgöringeller vapenfri tjänst eller genomgår bistånds- eller kataslrofutbildning utgårsåledes inle sjukpenning från sjukförsäkringen. Sjukpenning utgår inte hellerunder tid då den försäkrade är inlagen i annal barnhem än mödrahem eller iungdomsvårdsskola eller är häktad eller intagen i kriminalvårds- eller arbetsanslalt.Sjukpenning utgår dock vid sjukdom som inträffar under tid då den försäkradevårdas eller annars får vistas utom skolan eller anstallen och då beredstillfälle att förvärvsarbeta. Har den försäkrade i annat fall och av annanorsak än sjukdom tagits om hand på det allmännas bekoslnad utgår inte hellersjukpenning. För dag då den försäkrade är intagen i vårdanstalt föralkoholmissbrukare skall sjukpenningen reduceras på vissl sätt. Somjag har nämnt är den försäkrade berättigad tillsamma förmåner vid arbetsskada som vid annan sjukdom. Reglerna i 3 kap. 15 § AFLblir således tillämpliga . För tiden därefter saknasbestämmelser i av motsvarande innebörd. Detta har visat sig leda till attden försäkrade har kunnal tillgodogöra sig dels sjukpenning frånarbetsskadeförsäkringen dels annan ersättning exempelvis med stöd av värnpliktsförmånsförordningen(1976:1008). Detframstår enligt min mening som omotiverat att olika regler i delta avseendeskall gälla för det fall sjukpenningen utgår eller omden ulgår för liden därefter. Jag föreslår därför att i LAF införs sådana bestämmelseratt de två regelsystemen på denna punkl kommer att stå i överensstämmelse medvarandra. Ändringen bör lämpligen göras sä atl 3 kap. 8 § LAF kompletteras medett andra stycke i vilket förs in en beslämmelse att reglerna i 3 kap. 15 § AFLskall lillämpas äver\ beträffande sjukpenning som ulgår frånarbetsskadeförsäkringen. Den föreslagna ändringen bör träda i kraft den 1januari 1980. Medhänvisning till vad jag har anfört hemställer jag att regeringen föreslår riksdagenalt anlaga följande inom upprätlade lagförslag 1. lagom ändring i lagen(1973:456)om ändring i lagen (1962:381) om allmänförsäkring, 1979/80:29 25 2. lag om ändring i folktandvårdslagen (1973:457), 3. lag om ändring i lagen (1963:251) om behörighet att utövatandläkaryrket, 4. lag om ändring i lagen (1962:381) om allmän försäkring, 5. lag om ändring i lagen (1959:552) om uppbörd av vissa avgifter enligt lagen om allmän försäkring, m. m., 6. lag om ändring i lagen (1976:380) om arbetsskadeförsäkring. Regeringen ansluter sig till föredragandenas överväganden och beslutar alt genom proposition föreslå riksdagenall antaga de förslag som föredragandena har lagt fram. 1979/80:29 26 Framtill var folktandvården i princip en frivillig uppgift för landstingenoch de landstingsfria kommunerna. beslut om införandet av enallmän tandvårdsförsäkring innefattade också ställningstagande tillutbyggnaden av folktandvården från . Folktandvården blev fråndetta datum en i lag ålagd skyldighet för landstingen. Enligt2 § folktandvårdslagen skall landstingskommun svara för tandvård för barn ochungdomar som är bosatta inom landstingskommunen till och med det år de , i den mån behovet av tandvård inle tillgodoses i särskild ordning.Barn och ungdomar skall erbjudas regelbunden och fullständig behandling. Deskall också ges den vård för akuta besvär som de behöver. Tandvården skall varaavgiftsfri för patienten. övergångsvis,till dess regeringen förordnar annat, är barn i åldern och ungdomar iåldern undantagna från folktandvårdens skyldighet att meddelaavgiftsfri, organiserad tandvård. I de landsting 17-19-åringar inte erbjudssådan tandvård omfattas de av tandvårdsförsäkringen. För tandvård inomfolktandvården betalar dessa ungdomar endast halv patientavgift. Full tandvårdsersättningutgår dock från den allmänna försäkringen till huvudmännen. I 4§ folktandvårdslagen sägs att "Landstingskommun skall i övrigttillhandahålla tandvård för vuxna i lämplig omfattning". I 6 § anges att folktandvårdenstår under tillsyn av . Vissanärmare föreskrifter om folktandvårdsplaner återfinns i folktandvårdskungörelsen(1973:637). Enligt 3 § skall landstingskommun fastställa en plan överfolktandvården inom landstingskommunen. Av planen skall framgå indelning itandvårdsdistrikt, tandpoliklinikernas art, antal och belägenhet samt antaltandläkartjänster. Iövergångsbestämmelserna till folktandvårdslagen (1973:457) stadgas attlandstingskommun i en plan skall redovisa den utbyggnad som behövs för att tandvårdsom sägs i 2-4 §§ i lagen skall kunna tillhandahållas. Folktandvårdsplanernaskall således -som ett led i förverkligandet av folktandvårdens utbyggnadsprogram- redovisa den utbyggnad av folktandvården som behövs för att en organiseradbarn- och ungdomstandvård skall kunna genomföras. Utbyggnaden avspecialisttandvården skall även redovisas. Isamband med beslutet om en allmän tandvårdsförsäkring lade , somnämnts, fast ett utbyggnadsprogram för folktandvården. 1979/80:29 27 folktandvårdenskulle byggas ut så atl den vid utgången av 1970-lalet svarade för all barn-och ungdomstandvård. Det förutsattes att den skulle svaraför av vuxentandvården. fick folktandvården ett lagfästvårdansvar för barn- och ungdomstandvården och för specialisttandvården. Föratt säkerställa folktandvårdens behov av landläkare infördes en bestämmelse sominnebar all fick föreskriva att nya tandläkare inte fickföras upp på förteckning hos allmän försäkringskassa. Sådan föreskrift skullemeddelas om verket fann "anledning antaga att folktandvårdens behov avtandläkare skulle bli otillräckligt tillgodosett". Denna s. k. begränsningsregelinfördes i punkt 9 övergångsbestämmelserna till lagen (1973:456) om ändring ilagen om allmän försäkring. Isamband med tandvårdsreformens genomförande skedde en övergång av tandläkarefrån folktandvården till privatpraktikervård. Den uppkomna situationendiskuterades i tandvårdsdelegation, som vid årsskiftet1973/74 tillsatte en särskild arbetsgrupp - den s. k. obs-gruppen - för attfölja tandvårdssituationens utveckling. I obs-gruppen, som fortfarande ärverksam, ingår representanter för , ,landstingsförbundet och tandläkarförbundet. början prövades olika utvägar av frivillig natur för att hindra övergångenav tandläkare till privat tandvård. Dessa ledde dock inte till avsett resultat,utan fann det nödvändigt att tillämpa den ovan nämndabegränsningsregeln. På begäran av landstingsförbundet och socialstyrelsenbeslöt verket att nya tandläkare inte fick föras upp påförteckningarna. Anmälningar från tandläkare som avsåg påbörja verksamhet ienskild tandvård skulle vila. Verket kunde dock medge dispens om särskildaomständigheter undantagsvis förelåg. Detta skulle gälla t. o. m. utgången av1974. Äveni fortsättningen har funnit det nödvändigt att tillämpabegränsningsregeln. föreskrev att tandläkarei princip fick föras upp på förteckning endast om ersättningselableringförelåg, dvs. om verksamheten avsåg att ersätta tidigare verksamhet i enskildtandvård. Begränsningsregeln gällde ursprungligen till utgången av år 1975.Efter förslag av - i samförstånd med tandläkarförbundet- föriängdes den att gälla t. o. m. . uttalades att eventuellaföreskrifter om elableringskontroll skulle omprövas . om ersättningselablering har sedermera föriängls vid olikatillfällen. Den gäller nu t. o. m. utgången av . Från och med den 1 mars1978 gäller även att tandläkare som avser överta tidigare verksamhet i enskildtandvård får föras upp på förteckning med verkan endast så länge han bedriververksamheten uteslutande på den ort där den tidigare verksamheten bedrivits, ominte synnerliga skäl föranleder annat. Någon sådan ortsbundenhet gäller dock ejom ersättningselablering sker i storstadsregionerna , ochMalmö. 1979/80:29 28 uppnåalt landläkarmotlagningar utanför storstadsregionerna blir kvar på de orter därverksamhet i privat tandvård lidigare bedrivits av en annan privatpraktiserandetandläkare. Enligtriksförsäkringsverkels föreskrifter får tandläkare, som avser att bedrivaverksamhet i enskild tandvård vid sidan av hellidstjänstgöring inom folktandvården,föras upp på förteckningen med verkan så länge hans tjänstgöringstid inomfolktandvården bibehålls oförändrad. Beslut i sådana ärenden fattas avförsäkringskassorna. 1 övrigt avgör alla ärenden angåendeupplagande av tandläkare på förteckning efler utredning av försäkringskassan.Det kan nämnas att i samtliga fall skall inhämla yttrandefrån den lokala samrådsgruppen för landvårdsfrågor inom kasseområdet. Deriktlinjer som tillämpar i ärenden angående uppförande avtandläkare på förteckning hos allmän försäkringskassa har föreslagits avtandvårdsdelegationens obs-grupp. Denna arbetsgrupp medverkar även vidhandläggningen av dessa ärenden hos verket. I huvudsak tillämpas följandepraxis. Föratt ersättningselablering skall anses föreligga bör följande tre förutsätlningarvara uppfyllda. Dentidigare verksamhel i enskild tandvård tandläkaren avser överta har bedrivits på heltid (minst 30 lim/vecka) sammanhängande . Undantag härifrån kan medges pga. särskilda skäl såsom sjukdom eller ålder. Den tandläkare som bedrivit dentidigare verksamheten har avlidil, erhållit ersättningselablering inom annan tandläkarmotlagningeller begärt utträde ur försäkringen pga. pensionering, övergång tillanställning inom folktandvården etc. Tandläkaren (i förekommande fall dödsboet)måste vara införstådd med att ersättningselablering sker efter honom i delaktuella fallet. Den tidigare verksamheten bör iregel inle ha upphört . Vidarefår tandläkare föras upp på förteckning hos en försäkringskassa om de redan lidigareär verksamma som privatpraktiker och uppförda på förteckning hos annan försäkringskassa(fiytining mellan kasseområden). Detta gäller dock inte tandläkare som efterden fått ersättningselablering efter privatpraktiserandetandläkare som varil verksamma utanför storstadsregionerna , Göteborgoch , Som nämnts gäller för dessa tandläkare en regel som innebär atl deär uppförda på förteckning med verkan endasi så länge de bedriver verksamhetenuteslutande på den ort den tidigare verksamheten bedrivits, om inte synnerligaskäl föranleder annat. Somtidigare nämnts får folktandvårdstandläkare bli uppförd på förteckning medverkan så länge han arbelar åt folktandvården på heltid. Även i vissa andrasammanhang medger att tandläkare får bli uppförd påförteckning under omständigheter som i praktiken innebär en 1979/80:29 29 begränsningav tandläkarens verksamhet i prival tandvård. Under vissa förutsättningar fårlandläkare också bli uppförd under viss begränsad lid, t. ex. för att vikarieraför privatpraktiserande kollega, som är sjuk eller ledig i samband med barnsfödelse. Tandläkare kan också i andra fall bli uppförd på förteckningen - medeller ulan begränsning - på grund av synnerliga skäl. 3 Kvoteringav tandläkare till folktandvården Närfolktandvårdslagen infördes hade huvudmännen kommit olika långt i sin ulbyggnadav distriktstandvården. skulle alla huvudmän vara klara med ulbyggnadenav den organiserade barn- och ungdomstandvården. Denna utbyggnad förutsatteatt tillkommande landläkarresurser fördelades mellan huvudmännen så att de minslutbyggda landslingen fram skulle tillförsäkrashuvuddelen av de utökade resurserna. För atl åstadkomma detta övervägdes underutarbetandet av reglerna för nuvarande elableringskontroll under hösien 1974ett kvoteringssystem, varigenom tillkommande landläkarresurser skulle fördelasmellan huvudmännen så att alla huvudmän kunde vara klara med sin ulbyggnad . Eltkvoteringssystem på folktandvårdssidan skulle tjänstgöra som ett medel allfördela nytillkommande tandläkarresurser på elt sådanl sätt attuppbyggnadsgraden i de olika landstingen slyrs mol en större likformighet landstingenemellan saml att huvudmännen tillsammans inle inrättar fier tjänster änvad netlotillskoltet av tandläkare medger. Sådanaöverväganden ledde fram till att socialslyrelsen och -efter samråd med landstingsförbundet - i en gemensam skrivelse den 5 december1974 till hemställde atl sådana bestämmelser utfärdades attinrättandet av tjänst för tandläkare i folktandvården skedde eftersocialstyrelsens medgivande och i enlighel med ett av slyrelsen upprättatfördelningsprogram. Maj:t uppdrog därefter åt alt föråren 1975 och 1976 meddela föreskrifier beträffande ianspråkiagande av tjänstför tandläkare i landvårdande verksamhet hos landsiingskommun eller kommun.Uppdraget att fördela tandläkarresurser inom folktandvården har senare avregeringen föriängls att omfatta också . Ianslutning lill atl första gången erhöll regeringens uppdrag allfördela landläkarresurser ägde överiäggningar rum mellan ochlandstingsförbundet. Övergripande diskussioner om avsikter och meloder fördesliksom en mera i detalj gående penetrering av metodproblemen. 4 1979/80. 1979/80:29 30 Vidöverläggningarna kunde vissa gemensamma utgångspunkter för kvoteringenfastläggas. Dessa redovisas nedan. Kvoteringenskall reglera tillväxten för respektive huvudman. Uppnådd volym av besatta landläkartjänster inom etl landsting får ej reduceras. Tillväxten regleras genom att socialslyrelsen angerhur många nya landläkare huvudmännen får anslälla under en kvoteringsperiod.Kvoteringen ger sålunda huvudmännen rätl att anslälla elt visst antal nyatandläkare. Landstingen behandlas som enheler, dvs. det ärlandstinget som skall tilldelas kvot, ej enskilda kliniker. Landstingetbestämmer sålunda självi var nya tandläkare skall anställas. Kvoteringen avserej tjänster utan möjligheler alt anställa nya tandläkare,"anställningsmöjligheter". 4.1samråd med landstingsförbundet fastställdes att vid kvotering fier "anställningsmöjligheter"skulle fördelas än vad nettotillskottet av landläkare lill folktandvården vidfördelningstillfället uppgick till. Vid varje kvoieringstillfälle behövssålunda en värdering av förväntat nettotillskott som underiagför fastställande av den lotala kvotens storlek. 5.Kvoten skall fördelas till huvudmännen i förhållande till deras utbyggnadsgrad,varvid främsl hänsyn tas till utbyggnadsgraden av den organiserade barn- ochungdomstandvården. Kriterier som beskriver utbyggnadsgraden tillämpas vidfördelningen av kvoten huvudmännen emellan. Tillskillnad från läkarfördelningsprogrammen anger vid fördelningav medgivanden atl ianspråktagna tjänster för tandläkare - som påpekats -endast hur många tandläkare får anställamen ej vilka ijänsler som får besättas. bestämmer sålunda självt påvilka tjänster det vill placera den tilldelade kvoten av tandläkare. 3.3Anslällning av vikarierande tandläkare Ejuppehållna tjänster på grund av tjänstledigheter förorsakade av sjukdom,graviditet, militärtjänst eller av annan orsak som överstiger en månad ochomfattar minsl av tjänstgöringstiden får besättas med vikarierandetandläkare till motsvarande antal tandläkare som erhållit tjänstledighet. Ejuppehållna tjänster på grund av tjänstledigheter av mindre omfattning får intebesättas med vikarierande tandläkare. 4Ersättning från tandvårdsförsäkringen till folktandvården Enliglsina direktiv skall landvårdsutredningen som ett led i översynen av tandvårdsförsäkringensersättningssystem pröva hur de särskilda bestäm- 1979/80:29 31 melsernai 16-19 §§ tandvårdstaxan om ersättning till folktandvårdens huvudmän fallitut. Utgångspunktenvid ulformningen av detta ersättningssystem var atl huvudmännens nettokostnaderför folktandvården inte skulle stiga till följd av den i samband med reformenplanerade utbyggnaden. Med det ersättningssystem som infördes ville man slimulerahuvudmännen till en snabb utbyggnad av barn- och ungdomstandvården. I prop.1973:45 anförde dåvarande socialministern att ersättningsreglerna bör gällaunder hela den utbyggnadsperiod som utredningen redovisat; alltså till slutetav . Utredningenom tandvårdsförsäkringen beräknade nettokostnaderna 1971 lill330 . För att säkerställa att fiertalet landsting med högrekostnadsnivå än den genomsnittliga skulle få kostnadstäckning nedräknades dettabelopp lill . Landstingens samlade nettokostnader förfolktandvården efler försäkringens införande skulle således vid oförändratpenningvärde ej överstiga detta belopp. Vidinförandet av försäkringen behandlades inom folktandvården/ skoltandvården igenomsnitt av barnen i åldern . Försäkringsutredningensförslag var därför att huvudmännen även i fortsättningen själva skulle svaraför kostnaden för vård av denna omfattning. Detla blev även statsmakternasbeslut. Kostnaden för därutöver behandlade barn och ungdomar skulle täckas avförsäkringen. Folktandvårdensvuxentandvård ersätts efter samma regler som gäller för privattandvården. Vissaskillnader finns dock. Folktandvården har för atl få lillämpa förenkladeredovisningsrutiner frivilligt avstått från att använda de två högrelatitudarvodena som finns i tandvårdstaxan. En annan skillnad är attfolktandvården har möjlighel alt reducera patientavgiften utan alt försäkringsersättningenpåverkas. Ytteriigare en skillnad är att folktandvården inte får tillämpaspecialisttaxan. Frånsumman av försäkringsersättningen för vuxentandvård avräknades från början ettkarensbelopp för varje vuxen försäkrad () bosatt inomhuvudmannaområdet. Karensbeloppet avvecklades successivt och upphörde i och med1978 års ulgång. Karensbeloppel infördes för atl huvudmännen inte skulleöverkompenseras . 4.3 Ersättningför barn- och ungdomsiandvård Ersättningenför barn- och ungdomstandvården ulgår med ett fast belopp för fullständigtbehandlat barn i åldrarna och ett annat fast belopp för barn och ungdomi åldrarna . Ersättningsbeloppen fastställs i taget medhänsyn till den genomsnittliga timkostnaden för barn- och 1979/80:29 32 ungdomstandvårdi riket och den likaledes beräknade genomsnittstiden för fullständigbehandling. Fråndenna ersättning avräknas ett belopp för varje barn som är bosall inomhuvudmannaområdet. Detla belopp är av ersättningsbeloppet för 6-16-åringaroch molsvarar de koslnader som huvudmännen hade för barntandvården/skoltandvårdenföre försäkringens införande. Sammabelopp som för 6-16-åringar utgår för varje fullständigt behandlad 17-19-åring,under förutsältning att samtliga inom huvudmannaområdet bosalla ungdomar föddasamma år erbjuds fullständig, avgiftsfri vård. För den vård som 17-19-åringarerhåller inom ramen för försäkringen får tas ul högst hälften av den avgift deenligt taxan skulle eriagt som vuxna patienter. Full ersättning ulgår dock frånförsäkringen. Dengenomsnittliga behandlingstiden har sedan försäkringens införande schablonmässigtberäknats till för barn i åldern och för barn ochungdom i åldern . Harlandstingskommuns kostnader för folktandvård under etl vissl år, räknade i detpris- och löneläge som rådde , överstigit de kostnader landstingskommunenhaft 1973, ulgår ersättning med överskjulande belopp. Riksförsäkringsverketskall göra beräkningen av denna ersättning efler samråd med . 1970års landvårdsförsäkringsutredning beräknade att garantiregeln skulle få enbegränsad användning och i första hand omfatta åren 1974 och 1975.1propositionen nämndes dock inte någon tidsbegränsning eller begrän.sad användningoch garantiregeln återfinns fortfarande i tandvårdstaxan. 1979/80:29 33 Sammanfattning av tandvårdsutrednings betänkande Tandvården (SOU 1979:7) IUtdrag ur utredningens direktiv Direktivenför utredningsarbetet meddelades av dåvarande chefen för socialdepartementetvid regeringssammanlräde (Dir 1977:133). Beträffandeutredningsarbetets bedrivande sägs i direktiven att förslag i frågan om denregionala fördelningen av tandvårdsresurserna skall läggas fram i sådan lid atldet - lillsammans med frågorna om ulbyggnadsprogrammel för den organiseradebarn- och ungdomstandvården och ett eventuellt nytt beslul i fråga om elableringsregler- kan behandlas av senasl . Omdessa frågor sägs i direktiven följande. Enutgångspunkt för kommitténs arbete bör vara att undersöka i vilken utsträckningde mål för utbyggnaden av folktandvården lill som beslutades i sambandmed tandvårdsreform kommer att kunna nås. Kommittén bör göra enöversyn av del nuvarande utbyggnadsprogrammet. Översynen bör ske med ledning avmaterial från tandvårdspersonalulredning rörande lillgång ochefterfrågan på resurser inom folktandvården och prognoser för utvecklingenunder . Kommittén bör också ulnyllja det malerial som kommer alt tasfram inom på grundval av rapporten fråntandvårdsdelegationens OBS-grupp. Översynen bör sikta lill alt ange hur ulbyggnadsprogrammelför den organiserade barn- och ungdomstandvården skall fullföljas efter år1979. Kommittén bör överväga del fastställda målet att bygga ut folktandvårdensvuxentandvård så att den omfattar 30-35 96 av vuxenland-vården i landet. Dettabör göras mol bakgrund av en bedömning av vad som från arbeismässiga synpunkterulgör en lämplig andel vuxentandvård inom folktandvården. Också bedömningen avden sammanlagda tillgången på offenllig vård och vård i privatpraktik kan härha betydelse. Kommittén bör ange vilka resurser som krävs och inom vilken liddel är realistiskt atl klara det uppställda målel för folktandvårdensvuxentandvård. Arbetet bör bedrivas i nära kontakt med tandvårdspersonalulredningen. Delär angelägel att framhålla folktandvårdens stora betydelse för barnens ochungdomarnas tandvård. Den organiserade tandvården under barnens och ungdomarnasuppväxtår spelar en avgörande roll för att främja en god tandhälsa senare i livel.När del gäller tandvården för vuxna - där folktandvården f. n. svarar förmindre än - är folktandvården inte sällan 1979/80:29 34 denenda garanten för att tandvårdsresurser också står till buds i glesbygder ochandra delar av landet där de privatpraktiserande tandläkarnas antal är lågt. Kommitténbör uppmärksamma att försvarsministern har tillkallat en särskild utredningsmanför att kartlägga formerna för tandvård åt värnpliktiga m. n. vid överförandeav den mililära fredstandvården lill folktandvården m. m. Denregionala fördelningen av tandvårdsresurser Sammanställningarsom har gjorts av tandvårdspersonalulredningen visar att lillgången påtandvårdsresurser är mycket ojämnt fördelad i landel. Antaletlandläkartimmarpervuxenvarar 19751. ex. omkring dubbelt så slort i landets tre folkrikaste kommunersom i kommuner i en del norriandslän. Kommittén bör undersöka vårdsituationen ibristområdena och överväga möjligheterna att åstadkomma en jämnare fördelningav tandvårdsresurserna inom landet både inom den offentliga och den privatasektorn. Överväganden bör göras mot bakgrund av erfarenheterna av de företagnaetablerings-begränsningarna inom tandvårdsförsäkringen och socialslyrelsensfördelning av landläkartjänsler inom folktandvården. Kommittén bör föreslå ålgärderför att H till stånd en bältre regional fördelning med ulgångspunkt i den sammanlagdatillgången på offentlig vård och privatpraktikervård inom etl område. Medhänsyn lill frågans angelägenhel bör den ges prioritet i kommitténs arbete. Etableringsregelninom tandvårdsförsäkringen har tillämpats . Enligt riksdagensbeslut kan regeln tillämpas längst t. o. m. , och riksförsäkringsverketomprövar de olika föreskrifterna om begränsningar i rätten förprivatpraktiserande landläkare att ansluta sig till försäkringen. Kommitténbör överväga om det behövs en regel som möjliggör begränsningar i anslutningsrältenockså utgång och hur en eventuell sådan regel skall utformas.Prövningen bör ske mot bakgrund av effekterna av hittillsvarande föreskrifter.De villkor som gäller för att flytta en elableringsrätt som privatpraktikerfrån en ort till en annan bör uppmärksammas. Idirektiven ingår uppdrag att pröva ersättningsreglernas utformning ochnuvarande taxebestämmelser I anslutning lill denna fråga anför dåvarande socialministern: Somett led i översynen av tandvårdsförsäkringens ersättningssystem bör kommitténpröva hur de särskilda bestämmelserna om ersättning till folktandvårdenshuvudmän har fallit ut. 1979/80:29 35 2Sammanfattning av utredningens förslag