prop · G3039 · 1979-12-31 00:00:00 — Det allvariiga iförsummelsen kan vidare växla avsevärl, beroende på om det finns mer ellermindre ursäktande omständigheter, I fråga om underlåtenhet att installerapermanenta säkerhetsanordningar, t, ex, eldsläckningsanordningar eller lås, färavsevärd hänsyn tas till den lid som den försäkrade har haft lill sitlförfogande och lill de påminnelser som kan ha lämnais honom. Alt ta bon viktigasäkerhetsanordningar, t, ex. för att tillgodose bekvämligheten, bör i regelanses innebära en förhållandevis hög grad av vållande. Nedsättningav försäkringsersättningen kan vidare bli aktuell i fall dä den försäkradegenom grov vårdslöshet har åsidosatt en föreskrift i försäkringsvillkoren,även om del i etl sådant fall i ännu mindre utsträckning än vid en uppsåtligförsummelse behöver bli fråga om ett fullständigt bortfall av ersättningen.Däremot boren oaktsamhet som inte kan betecknas som grov mera sällan kunnaföranleda att ersättningen reduceras. Som jag har sagt i den allmännamotiveringen (avsniu 2.9.3) får hänsyn tas lill vilket slags föreskrift som haråsidosatts. Vid överträdelse av föreskrifter om fareökning eller omräddningsplikt lorde nedsättning i regel komma i fråga endast om uppsåt eller ivarie fall grov vårdslöshet ligger den försäkrade lill last. Vid åsidosättandeav säkerhetsföreskrifter som direkt syftar till att tillgodose preventionen kanemellertid en strängare inställning mot den försäkrade vara befogad. Allmäntsett kan sägas att nedsättningen inte bör göras med större stränghet än som kananses motiverad av preventiva skäl och av hänsynen lill Prop.1979/80:9 149 dekostnader som kan drabba försäkringstagarkollektivet om full ersättning 31 §KFL utgesäven vid äsidosältandeav olika förplikielserenligtförsäkringsvillkoren. måste beakias önskemålet om att ge skydd vidsocialt betydande föriuster. Vid bedömningen av vilken hänsyn som bör las lillden försäkrades uppsåt eller oaktsamhet bör man därför också skilja mellanolika försäkringar och skador. Viden brand riskerar den försäkrade i allmänhet att drabbas ganska hårt, även omhan får full ersättning för egendom som förstörs genom branden. Vidare börbeaktas att den försäkrade kan straffas för allmänfariig vårdslöshet oavsett omnågon skada inträffar eller ej, Atl reducera försäkringsersättningen är därföri detta fall i mindre grad påfordrai av preventiva och liknande skäl. Tilldelta kommer alt skadorna lätt kan uppgå till mycket stora belopp och att behovelav ersällning sålunda ofta är stort. Del synes därför rimligl att full eller idet närmaste full ersättning lämnas fören brandskada, även om den försäkradehar gjort sig skyldig till en ganska betydande oaklsamhel genom all inte iakttasärskilda säkerhetsföreskrifter. Delta gälleräven om kostnaden för skyddet vidförsummelse har ekonomisk betydelse för försäkringskollektivet. Förhållandelär däremol ofta ett annat beträffande en försäkring som ger ersättning vidstöld. Om den försäkrade för full ersättning, även om han har handlat oaktsamtulan atl dock ha varit grovt vårdslös, kan preventiva moment hell saknas ochförsäkringen bli mycket dyrbar för kollektivet av försäkringstagare.Föreskrifter som innebär atl exempelvis fönster och dörrar skall vara slängdaoch lästa torde ofta pä en gäng ha ekonomisk betydelse för försäkringskostnadenoch kunna förenas med en påföljd i form av nedsättning ulan alt försäkringensuppgift att ge skydd vid socialt belydande förluster behöver äventyras.Försäkringsbolagen bör därför ha möjlighet atl meddela sådana föreskrifter. Undantagsviskan en viss nedsättning av försäkringsersättningen komma i fråga även när denförsäkrades oaktsamhet endasl kan anses som ringa. Som jag har sagt i denallmänna motiveringen (avsnitt 2,9,3) bör en sädan nedsättning inte varautesluten vid ell åsidosättande av uttryckliga och preciseradesäkerhetsföreskrifter, även om det endasl rör sig om elt tiUfälligl ochkortvarigt förbiseende eller en annat mindre slarv. Exempel på sädana föreskrifterhar jag gett i den allmänna motiveringen (all en personbil alllid skall varaläst när den lämnas ulan lillsyn etc). Vid överträdelser av föreskrifter avdetta slag bör ersättningen kunna sällas ned enligt standardiserade normer, t,ex, med ett vissl belopp eller med en viss kvotdel, som anges iförsäkringsvillkoren, I detta ligger även att det inte finns något hinder molatt nedsättningen ges formen av en förhöjd självrisk, så som f n, är brukligt ivissa fall. Blandde omständigheter som i övrigt bör beaktas vid nedsättningen är, som redan harantytts, all den försäkrade drabbas av någon särskild påföljd av sitthandlande. En nedsättning av försäkringsersättningen är väsentligen Prop.1979/80:9 150 tänktsom en sanktion vid åsidosättande av en förpliktelse enligt försäkrings- 31§ KFL villkoren. Det kan därför vara motiverat aU ta hänsyn lill om denförsäkrade råkar ul för någon annan sanktion som gör det onödigt alt avpreventiva skäl dessutom reducera ersättningen helt eller delvis, Ocksäförsäkringsbolagels handlande hör till de omständigheter i övrigt som kan tas ibetraktande. På samma sätt som en tydlig informaiion om kraven påsäkerhetsanordningar kan föranleda att en underlätenhel att iaktta dessa kravanses försvårande, kan brister i informalionen utgöra en omständighet somverkar i förmildrande riktning. 1de flesta fall bör en försummelse atl iaktta sådana föreskrifter iförsäkringsvillkoren som har berörts föranleda att ersättningenreduceras antingen med en kvotdel eller med elt bestämt belopp. Som har antyttsi den allmänna motiveringen (avsnitt 2.9.1) kan del vara lämpligt attförsäkringsbolagen i villkoren preciserar storieken av avdraget i olika fall.Det kan även vara ändamålsenligt att nedsättningen görs i form av en visssjälvrisk. I undantagsfall kan en föreskrift vara av den naturen atl ersättningenbör fö falla bort helt vid en underiåtenhet au följa föreskriften("nedsättning till noll"). Vidtillämpningen av nedsätiningsreglerna i förevarande paragraf saknar det betydelseom del försäkringsvillkor som har åsidosatts är utformat som ett åliggande förden försäkrade eller om det har formulerats som en ansvarsbestämning. Ävenöverträdelser av omfattningsvillkor som i realiteten innebär en förpliktelseför den försäkrade, t. ex. atl ersättning lämnas endast vid stöld ur "låstlokal", bedöms alltså enligt denna paragraf I den mån omfattningsvillkorav detta slag används även i fortsättningen bör de därför förses med en erinranom atl en tillämpning av villkoret inte alltid behöver medföra all ersättningengår föriorad eller ens reduceras utan all frågan om vilken ersäuning som skalllämnas för avgöras med hänsyn till omsiändigheterna i varje enskilt fall. Ävenannars då försäkringsvillkoren har utformats i mer eller mindre standardiseradform bör de formuleras sä att det finns utrymme att ta hänsyn till speciellaomständigheter i det särskilda fallet. Detankommer på försäkringsinspektionen all vid sin granskning avförsäkringsvillkoren se till att dessa överensstämmer med de intentioner bakomlagreglerna som har genomgåtts. Inspeklionen bör också kontrollera allvillkoren tillämpas enhetligt i förhällande till samtliga försäkrade, sä attinte vissa kunder behandlas mindre förmånligt än andra. Vem som är försäkrad framgår regelmässigt av försäkringsvillkoren.NormaU är den försäkrade identisk med försäkringstagaren, t, ex, då ägaren tillegendom tecknar försäkring på egendomen. Försäkringen omfattar emellertidibland också andra än försäkringstagaren. Sålunda gäller hemförsäkringar ävenlill förmån för bl, a, försäkringstagarens make och hemmavarande barn. Den tillvars förmån försäkringen gäller är då alt 1979/80:9 151 betraktasom försäkrad vid skada på egendom som tillhör honom eller henne, 31 § KFL Vidansvarsförsäkring är i princip vaqe skadeståndsskyldig vars ansvar täcks avförsäkringen all betrakta som försäkrad, I dessa fall lorde det dock varasällsynt att det blir aktuellt atl tillämpa försäkringsrättsligaidenlifikations-regler. Däremot kan den skadelidandes rält till ersättningkomma alt bedömas enligt skadeslåndsräitsliga principer om identifikationmellan skadelidande. Enligtandra styckel jämställs vissa andra personer med den försäkrade vidtillämpningen av första styckets bestämmelser om åsidosättande av åliggandenenligt försäkringsvillkoren. Med den försäkrade jämställs till en början annansom har handlat med hans samtycke. Försäkringsersättning till den försäkradekan alltså sättas ned, om någon med hans samtycke exempelvis avlägsnarsäkerhetsanordningar eller underiåter alt låsa en dörr som enligtförsäkringsvillkoren skall vara låst. Medden försäkrade jämställs vidare den som har en väsentlig ekonomisk gemenskapmed honom beträffande försäkrad egendom. Vad som är väsentlig ekonomiskgemenskap för avgöras efter omständigheterna. Sådan gemenskap torde förekommafrämsl mellan äkta makar. Om del föreligger på en gång giftorättsgemenskap(eller samäganderätt) och gemensamt brukande kan man i regel utgå frän attmakarna har en väsentlig ekonomisk gemenskap. Saknas en av dessaförutsättningar är frågan mera tveksam. Om egendom som tillhör endast den enamaken inte regelbundet brukas av den andra maken, kan det knappasl ansesföreligga en sådan egendomsgemenskap mellan dem att identifikation bör ske päden grunden. Ocksåsamboende som inte är gifta kan ibland ha sådan ekonomisk gemenskap att de böridentifieras med varandra. Ett exempel är att de gemensamt äger och brukar ettbo utan att man kan skilja mellan vad som tillhör den ene eller den andre,Däremol kan man i allmänhet inte räkna med att föräldrar och barn har enväsentlig ekonomisk gemenskap i den mening som det här är fråga om.Identifikation är dock inte utesluten, om föräldrarna rent formellt har skrivitviss egendom på sina barn eller om barnen efter den ena makens död har ärvtegendom som den efterievande maken begagnar som om den var hans eller hennesegen. Mellan syskon torde sådan egendomsgemenskap som medför att deidentifieras med varandra sällan föreligga, även om de har gemensam bostad ochgemensamt hushåll. Medstöd av förbehåll i försäkringsvillkoren kan identifikationen dock sträcka siglängre än som harangetts. Med den försäkrade kan nämligen dä jämställas ävenden som har haft tillsyn över försäkrad egendom i hans ställe eller tillsammansmed honom även om det inte föreligger egendomsgemenskap mellan dem. Med denförsäkrade kan givetvis identifieras någon som också själv är försäkrad. Om enförsäkrad underiåter att upplysa om fareökning eller åsidosätter en säkerhetsföreskrifi,kan alltså hans försummelse gä ut över en annan försäkrad (t. ex. make,samboende eller Prop.1979/80.9 152 barn)som förvarar sin egendom hos den försumlige. Av 33 S andra slyckel 32 § KFLframgår dock att handlande av barn inte i och för sig inverkar pårätten lill ersäuning för andra försäkrade. Inte heller en försumlighet av barnsom är något äldre drabbar föräldrar eller syskon; minderåriga barn kan inte.sägas ha tillsyn över föräldrarnas eller syskonens egendom. Ettannat fall då identifikation kan ske med stöd av förbehåll i försäkringsvillkorenär alt den som under lång lid lånar den försäkrades bil underlåter alt ändrauppgift om körsträckan. Delsamma gäller då den försäkrade har hyrt ul sinlägenhet eller sommarsluga och förhyraren uppsåtligen eller genom oaktsamhetåsidosätter något som åligger den försäkrade enligt försäkringsvillkoren.Däremol kan t.ex. en granne som har åtagit sig alt se till den försäkradesvilla eller lägenhet under semestern inte anses ha tillsyn över egendomen i denmening som avses här. Inte heller kan en fastigheissköiare anses ha en sädantillsyn över egendom som tillhör hyresgäster i fastighelen. Ifall då en annan person jämställs med den försäkrade kan denskälighetsbedömning som skall företas vid nedsättningen enligt försia stycketleda till atl ersättningen lill den försäkrade inte sätts ned i sammautsträckning som om denne själv hade gjort sig skyldig till försummelsen. Vidvissa slag av försummelser, t, ex, åsidosättande av villkor om räddningsplikt,kan det ocksä finnas skäl all hell underiåta att sälta ned ersättning lillannan än den som har gjort sig skyldig till försummelsen. Slutligenbör tilläggas att ett handlande av annan än den försäkrade i vissa fall kanföranleda au ersäuning till denne sätts ned även om förutsäUningarna föridentifikation inte är uppfyllda. Den försäkrade har nämligen en vissskyldighet all se till att inte andra handlar på ett säll som innebär alt ensäkerhetsföreskrifi sätts ät sidan. Det kan därför ibland läggas den försäkradelill last som en oaktsamhet, om han exempelvis underiåter att reagera i fall däen annan person inför eldfariiga varor i husel eller inte kontrollerar att hansbarn har läst bostaden, 32§ Har den försäkrade uppsåtligen framkallat ett försäkringsfall, lämnas inteersättning från försäkringen såviti gäller honom. försäkrade framkallat försäkringsfallet genom grov vårdslöshet, kanförsäkringsersäuning som ej avser skadestånd sättas ned såvitt gäller honom.Har den försäkrade framkallat försäkringsfallet genom annan oaktsamhet som ejär ringa, kan försäkringsersättning som ej avser skadestånd sättas ned såvittgäller honom, om förbehåll om nedsänning har gjorts i försäkringsvillkoren.Sådant förbehåll får göras endast om det är påkallat för att förebyggaförsäkringsfall eller det annars finns särskilda skäl. Nedsättningen görsefter vad som är skäligt med hänsyn till den försäkrades oaktsamhet ochomständigheterna i övrigt. Medden försäkrade jämställs annan som har handlat med hans samtycke. Ocksä den sombeträffande försäkrad egendom har en väsenllig ekonomisk gemenskap med denförsäkrade jämställs med denne, om inte särskilda skäl talar mot detla, (Jfr21 och 22 SS i kommittéförslaget) Prop.1979/80:9 153 Vid uppsåtligt framkallande av försäkringsfallei bortfaller 32 §KFL rällen till försäkringsersättning helt och hållet. Detta gäller vare sigförfarandel utgör försök till försäkringsbedrägeri (t, ex, då någon sätter eldpå sitt försäkrade hus i avsikt att få ut försäkringsersättningen) eller någotsådanl bedrägligt syfte inte föreligger. atl ersäuning inte lämnas såvitt gäller den försäkrade markerasalt dennes handlingssätt inte påverkar rätten till ersättning för någon annanförsäkrad, i den mån inte bestämmelserna i tredje styckel om identifikation ärlillämpliga. Bestämmelseni försia slyckel är tillämplig även vid ansvarsförsäkring. Någon ersättningfrån en sådan försäkring lämnas alltså inte i fall då den försäkrade uppsåtligenhandlar på elt sätt som medför skyldighet all utge skadestånd (t, ex,misshandlar annan person). Den försäkrade måste i detta fall belalaskadeståndet med egna medel. Kan han inte del, går den skadelidande alltsåmiste om detta skadestånd. En annan sak är att denne då i vissa fall kan föbrotlsskadeersältning enligt brottsskadelagen (1978:413), Nägonsådan skälighetsbedömning som gäller enligt de andra nedsättningsregler somhar lagils in i lagen görs alltså inte då den försäkrade uppsåtligen framkallarett försäkringsfall. kan elt sådant förfarande också vara an bedöma somen överträdelse av en säkerhetsföreskrift eller en föreskrift om fareökning.Teoretiskt kan det då få betydelse vilken av nedsättningsreglerna somlillämpas, I praktiken lorde reglerna dock leda till samma påföljd i detlafall. Viden sakförsäkring synes beslämmelsen om uppsåtligt framkallande avförsäkringsfallet kunna tillämpas endasl pä skador som omfattas av denförsäkrades uppsåt, däremol inte på skador som utgör en oavsiktlig följd av enuppsåtlig skada (se , Försäkringsrätt, 1965, s. 183), Eu exempel är attden försäkrade avser all bränna upp eu uthus men att elden sprider sig ochanländer även den försäkrades bostadshus. När det gäller del förstörda uthuset framgårdel av försia slyckel atl den försäkrade inte kan få någon ersäuning. Fråganhuruvida ersällning kan lämnas för det skadade bostadshuset bestäms däremotenligt andra stycket i förevarande paragraf Närdet gäller ersäuning ur en ansvarsförsäkring är förhållandena däremotannoriunda. Försäkringsfallet, dvs. den försäkrades skadeståndsskyldighet, föranses ha framkallats uppsåtligen även om den försäkrade inte avsåg all orsakahela den skada som utgör en adekvat följd av elt uppsåtligt beteende, Etl praktisktexempel är atl den försäkrade avsiktligt utdelar ell slag mol en annan person,som-ulan all den försäkrade har avsett del-faller omkull och skadar huvudet.Ansvarsförsäkringen torde i detta fall inte täcka den försäkradesskadeståndsskyldighel ens när del gäller den följdskada som inte omfattas avhans uppsåt. Ettundantag från principen att ett uppsåtligt framkallande av försäkrings-falletutesluter rätt till försäkringsersäuning gäller i fall dä handlandet på 1979/80:9 ,54 grundav nödsituation eller liknande mäste anses försvariigl, Detla följer av 32 §KFL allmänna principer (jfr 19 § andra styckel försäkringsavialslagen). Enligt gällande rätl på skadestånds- och försäkringsrättens områdekrävs atl en vårdslöshet är av mycket allvariigt slag för att den skall kunnabetecknas som grov. Vanligen är del fråga om eu handlande som ligger på gränsenlill ett uppsåtligt förfarande, dvs. som vittnar om en betydande hänsynslösheteller nonchalans och som medför en avsevärd risk för skada. Också beslämmelsenom grov vårdslöshet i andra styckets försia mening bör ges en sådan restriktivlillämpning. Har den försäkrade gjort sig skyldig till en allvariigt beteendeav detta slag, bör någon ersättning normall inte lämnas till honom. Bestämmelseninnebärdockattdet inte är hell uteslutet alt ge honom åtminstone någonersättning. Etl länkbart fall är au skadan har blivit avsevärl större än denförsäkrade hade anledning att räkna med. Etl annal exempel är atl ell bortfallelleren kraftig reduktion av ersättningen skulle kunna få socialt ödesdigraföljder för den försäkrade. Harförsäkringsfallet framkallats genom oaktsamhet som inte utgör grov vårdslöshet,kan försäkringsersättningen inte sättas ned direkl med stöd av lagen. För atlnedsättning skall kunna komma i fråga krävs atl förbehåll om detta har gjorts iförsäkringsvillkoren. sådant förbehåll får ställas upp bara om del finnssärskilda skäl. Ett sådant skäl är intresset att förebygga skador. Ocksåkostnadsskäl kan ibland vara en godtagbar anledning till ett förbehåll omnedsättning. Huvudregeln bör emellertid vara atl den som har gjort sig skyldigtill oaktsamhet som inte är grov skall ha rätt till full försäkringsersättning.Det ankommer på försäkringsinspektionen atl se till att möjligheten au göraförbehåll om nedsättning av ersättningen i sådana fall utnyttjas endasl då detverkligen är befogat. Om försäkringsersättningen sätts ned med stöd avförbehåll i försäkringsvillkoren, kan den försäkrade i sisla hand vända sigtill domstol för aU få prövat inie bara om den nedsättning som har gjorts ärskälig ulan även om det finns särskilda skäl för del förbehåll som ulgörgrunden för alt nedsättning över huvud taget kan göras. Bestämmelsernaom oaklsamhel som inte är grov blir tillämpliga vare sig förbehållet iförsäkringsvillkoren har utformats som en föreskrift om nedsättning eller somen begränsning av försäkringsbolagets ansvarighet. Också ett villkorsom innebäratt ersättning lämnas endasl om den försäkrade har iakttagit "tillböriig aktsamhet"e. d. bedöms alltså enligt förevarande bestämmelser. Beslämmelserna lägger åandra sidan inte något direkt hinder i vägen för au villkoret utformas pä detlasätt. Särskill när kostnadsaspekten är betydande kan en sådan teknik varamotiverad. En förutsättning för alt villkoret skall kunna tillålas är dock altdet innehålleren erinran om au speciella omständigheter kan föranledaatt ersäuning likväl lämnas i elt enskilt fall. Allmänt sett synes del varalämpligare att försäkringsvillkoren innehåller en uttrycklig begränsning avansvaret än att de hänvisar till en obestämd aktsamhetsnorm. Prop.1979/80:9 155 Äroakisamhelen endast ringa, får ersättningen inte sättas ned. Försäk- 32§KFL ringsvillkor som är formulerade så att nedsättning är möjlig även i ettsådanl fall är alltså inte lillålna. a. atl ett villkor som ärutformat som en ansvarsbegränsning måsle innehålla en erinran om atl del inteär tillämpligt vid ringa oaktsamhet. 1vissa fall kan det vara tveksamt om ell försäkringsvillkor om nedsättning skallbedömas enligt 31 S eller 32 §. Den sakliga överensstämmelsen mellan dessabestämmelser är visserligen så slor alt frågan i de flesta fall inte behöver geupphov till några större bekymmer. a. den skillnaden föreligger dock attnedsänning enligt 31 S kan göras även om den försäkrade har gjort sig skyldigtill oaklsamhel som endasl är ringa. Påföljdenav atl den försäkrade har framkallat försäkringsfallet genom oaktsamhet sominte är ringa är att försäkringsersättningen kan sättas ned efler vad som ärskäligt med hänsyn till den försäkrades oaktsamhet och omständigheterna iövrigi. Vad som har sagls i specialmoliveringen lill den molsvarandebeslämmelsen i 31 S första styckel har i stort sett tillämpning ocksä här, Ifråga om betydelsen av den försäkrades oaktsamhet föreligger dock en vissskillnad, efiersom oaktsamheten enligt förevarande bestämmelse bedöms irelation till ett inträffat försäkringsfall, inte till överträdelse avsäkerhetsföreskrifter e, d, vilka ofta har endast mera indirekt betydelseföratt ett försäkringsfall skall inträffa, 1likhet med vad som gäller enligt första slyckel påverkar inte en försäkradpersons handlingssätt rätten lill ersättning för en annan försäkrad, om inteförutsättningarna för identifikation enligt iredje slyckel är uppfyllda. Eftersomnedsättning enligt andra styckel inte för göras vid försäkring som avserskadeståndsskyldighel, kan ocksä en skadelidande tredje man fö ersättning frånen ansvarsförsäkring, även om den försäkrade har orsakat skadan genomoaktsamhet eller t, o, m. grov vårdslöshet. Om den försäkrade förmår en annan person atl uppsåtligen framkallaförsäkringsfallet, t, ex. all sätta eld på försäkrad egendom, lämnas inte nägonersättning lill den försäkrade. Ersättningen kan ocksä sättas ned eller heltfalla bort, om den försäkrade i annal fall samtycker lill att en annan personhandlar på ett sätt som medför att ett försäkringsfall inträffar.Nedsältningsfrågan bedöms i detta fall som om den försäkrade själv hade handlatpå detla sätt. Det fordras dock atl samtycket avser just den handling som harframkallat försäkringsfallet. Om t. ex. försäkrad egendom har skadats genomvällande av någon annan än den försäkrade, kan identifikation alltså inte skeenbart på den grunden att den försäkrade har låtit den andre fö hand omegendomen, även om han borde ha insett atl detta skulle medföra risk för skada.Däremot är del inte uteslutet alt den försäkrade anses ha gjort sig skyldigtill en oaktsamhet genom att överiämna egendomen lill den andre och attnedsättning av försäkringsersättningen därför kan göras under deförutsättningar som anges i andra stycket. Prop.1979/80:9 156 Enligthuvudregeln skall identifikation också ske, om den som har 33 § KFLframkallat elt försäkringsfall har en väsentlig ekonomisk gemenskap med denförsäkrade. I fråga om innebörden av denna bestämmelse kan hänvisas tillspecialmoliveringen lill den molsvarande bestämmelsen i 31 § andra Slyckel. Ärdel fräga enbart om framkallande av försäkringsfallet, är identifikation intemöjlig på grund av andra relationer mellan den som har framkallat fallet ochden försäkrade. Till skillnad från vad som gällerenligt 31 S andra siycket kanförsäkringsbolagen alltså inte i försäkringsvillkoren förbehålla sig rätt allidentifiera den försäkrade med den som har hafl tillsyn över försäkrad egendomsom har skadats, Ivissa fall kan särskilda skäl tala mot att den som har framkallatförsäkringsfallei identifieras med den försäkrade, trois alt de har enväsenllig ekonomisk gemenskap med varandra. exempel är alt den försäkradesmake framkallar försäkringsfallet i avsikt alt den försäkrade skall tillfogasskada.