prop · G3039 · 1979-12-31 00:00:00 — Vi förutsätter att försäkringsbolagen vid den översynav försäkringsvillkoren som måste göras innan konsumentförsäkringslagen träderi kraft undersöker vilka bestämmelser i försäkringsavtalslagen som efter dennatidpunkt bör ersättas av en reglering genom försäkringsviUkoren när det gällerkonsumentförsäkringar. Skulle undantagsvis någon fråga i fortsättningen blioreglerad genom att försäkringsviUkoren saknar en sådan bestämmelse beträffandeen konsumentförsäkring, bör försäkringsavtalslagen - som uttalas ilagrådsremissen i viss utsträckning kunna tillämpas analogt. Jag har ingen erinran mot den nya lydelsen av 1 § andraoch fjärde styckena enligt förslaget. TUlägget av ett nytt tredje stycke till 1§ avstyrker jag under hänvisning till mitt yttrande vid förslaget tillkonsumentförsäkringslag, liksom övergångsbestämmelsens andra mening. Vid uppdelning av reglerna om försäkringsavtal på tvålagar bör tillses att en fullständig samordning kommer till stånd mellan dennya lagen och försäkringsavtalslagen. Förslaget tiU lag om ändring i trafikskadelagen , och : Förslaget föranlederinte någon erinran. 1979/80:9 206 Lagförslaget föranleder intet annat mitt yttrande än attjag - under hänvisning till vad jag anfört vid förslaget tillkonsumentförsäkringslag -avstyrker ändringen av 17 §. Förslaget tiU lag om ändring i lagen om försäkringsrörelse Enligt det föreslagna 3 mom. andra stycket skall reglernai första stycket i fråga om sjö- och transportförsäkringar endast gälla sådanförsäkring som tecknas av konsument huvudsakligen för enskilt ändamål.Bestämmelserna i paragrafens 2 mom., som ger uttryck ät skälighetsprincipennär det gäller premiesättningen, är däremot över huvud taget inte tillämpligapå sjö- och transportförsäkringar. Detta undantag har motiverats med att dessaförsäkringsgrenar riktar sig tUl affärslivet och att erfarenheten lorde havisat att försäkringstagarna här själva väl bevakar sina intressen med avseendepå premiesättningen (prop. 1950:220 s. 51, jfr även prop. 1961:171 s. 108).Dessa skäl är uppenbarligen inte tillämpliga när det gäller båtförsäkringar somtecknas av konsumenter. Vi vUl därför ifrågasätta om inte undantagsregeln i 2mom. andra stycket på denna punkt borde ges samma begränsning som denföreslagna regeln i 3 mom. andra stycket. Jag instämmer med övriga ledamöter och har i övrigt ingenannan erinran mot lagförslaget än att slutorden i 3 mom. första och andrastyckena bör lyda "försäkringar med konsument som försäkringstagare",resp. "om försäkringen har en konsument som försäkringstagare". Förslaget till lag om ändring i lagen om skiljemän Enligt övergångsbestämmelserna till denna lag skall äldrebestämmelser gälla i fråga om skiljeavtal som har träffats före ikraftträdandet.Om en skiljeklausul har intagits i villkoren för en försäkring som har tecknatsföre ikraftträdandet och som har förnyats därefter, torde bestämmelsen innebäraall förbudet att åberopa skiljeklausulen blir tiUämpligt på den förnyadeförsäkringen. Jag lämnar förslaget utan erinran. 1979/80:9 207 Närvarande:statsministern ,ordförande,och statsråden , , ,, , , , , De , om konsumentförsäkringslag, m. m. Föredragandenanmäler lagrådets yttrande' över förslag till 1, konsumenisförsäkringslag, 2, lag om ändring i lagen (1927:77) omförsäkringsavtal, 3, lag om ändring i irafikskadelagen (1975:1410), 4, lag om ändring i lagen (1948:433) omförsäkringsrörelse, 5, lag om ändring i lagen (1929:145) om skiljemän.Föredraganden redogör för lagrådets yttrande och anför. Enav lagrådets ledamöler har avstyrkt förslaget huvudsakligen därför all delskulle bryta den nordiska rättslikheten på försäkringsrättens område. Lagrådetsövriga ledamöter har däremol på de skäl som har anförts i lagrådsremissenansett atl det inte finns något hinder mot att genomföra förslaget. Föregendel finner jag inte anledning atl gå ifrån den uppfattning i de olikaprincipfrågorna som jag har redovisat i lagrådsremissen. Vad särskilt gällerdel nordiska samarbetet vill jag erinra om all försäkringsrättskommillén underutredningsarbetet har hållit flera överiäggningar med de motsvarandekommittéerna i de andra nordiska länderna. Under lagstiftningsärendetsberedning i har fortlöpande kontakter hållits mellanjustitiedepartementen i de nordiska länderna. Enligt min mening är delangeläget all ocksä det fortsatta lagstiftningsarbetet pä försäkringsrättens IBeslut om lagrådsremiss faltal vid regeringssammanträde . 1979/80:9 208 områdebedrivs i nära samarbete med de andra länderna. Som jag har Slutprotokollframhållit i lagrådsremissen är det ett väsentligt intresse atl man så längtmöjligt återställer enhetligheten i den nordiska försäkringslagsiiftningen isamband med atl översynen av denna lagstiftning i dess helhet slutförs, Ianslutning till 1,11,25,26,27,30,31-33,37 samt 39 och 40 SS, liksom tillövergångsbestämmelserna, har tre av lagrådeis ledamöter, med instämmande avden fiärde, gjort vissa uttalanden om bestämmelsernas innebörd och på någrapunkter föreslagit justeringar av lagtexten. Jag biträder dessa uttalanden ochgodtar också ändringsförslagen utom såvitt gäller ordet "behöriga" i37 S-Ordet kan enligt min mening inte leda till missförstånd utan bör stå kvarsom en erinran om att försäkringsbolaget vid skaderegleringen måsle beakiaockså försäkringstagarkollektivets inlresse av all inte en enskild försäkradgynnas obehörigt (se avsnitt 2,11 i lagrådsremissen). Närdet gäller 26 S har i lagrådsyitrandet efterlysts ett klarläggande uttalande omvilken försäkringstid som skall gälla i fall då försäkringstagaren betalar endelårspremie efter dei att försäkringen har upphön. Som har anförts i yttrandetinnebär paragrafen att försäkringstagaren genom atl göra en för senpremiebetalning anses ha begärt en ny försäkring av samma slag och pä sammavillkor som har gällt. Det betyder bl. a. att den nya försäkringenanses gälla , t.ex, elt år, och med samma betalningsvillkor,exempelvis i fråga om delårspremier, som den som har upphört. Betalning av entidigare avtalad delårspremie medför alltså i detta fall atl försäkringstagarenanses ha begärt en ny försäkring för den försäkringstid som tidigarehar gällt, räknat fr, o, m, dagen efter den då premien betalades. Tvåav lagrådets ledamöter har, med instämmande a v en iredje, förordat att dentidpunkt då en premie skall anses ha betalts regleras genom en uttryckligbeslämmelse i lagen, lämpligen i form av ett tredje slycke till 21 S- En sädanbestämmelse är emellertid enligi min mening inte nödvändig. Som har anförtsinom lagrådet är nuvarande försäkringspraxis pä denna punkt lämplig. Det kanförutsättas att denna praxis kommer att bestå. En utförlig bestämmelse somenbart slår fast denna praxis skulle därför i onödan tynga lagtexten.särskiltsom bestämmelsen, om den infördes, borde göras lillämplig också i fråga om 11S andra styckel. 22 och 23 SS. 25 S andra och iredje styckena samt 26 och 27SS- Jagkan inte heller hålla med de lagrådsledamöier som har uttalat alt bestämmelsen141 S om prövning vid domstol av ett försäkringsbolags beslul om vägran attmeddela försäkring, liksom de delar av 43 S som anknyter lill dennabestämmelse, bör utgå ur lagen, Beslämmelserna har den innebörden att den somfelaktigt har vägrats alt teckna försäkring kan fö ett försäkringsskydd ävenför tiden till dess au frågan har slutligt lösts av domstol. För att uppnådetla syfte skulle man visseriigen i stället kunna föra in bestämmelser omskadestånd i situationer då ett försäkringsfall har inträffal under denna tid.Jag kan emellertid inte se att denna lösning har några fördelar jämfört Prop.1979/80:9 209 medförslaget i lagrådsremissen. Tvärtom kan den anlas dra med sig en del SluiproiokoU svårigheter som man undviker med detta förslag. På grund av dettaoch dä man inie kan bortse från risken atl ett försäkringsbolag någon gångvägrar att meddela försäkring i strid mot 9 S vidhåller jag den ståndpunkt somjag i denna fråga har intagit i lagrådsremissen. Utövervad jag har föreslagit bör några redaktionella jämkningar göras iförslaget till konsumentförsäkringslag. Vadtre av lagrådets ledamöter har anfört i anslutning till ändringarna iförsäkringsavtalslagen och lagen om skiljemän kan jag instämma i. Efter samrådmed chefen för budget- och ekonomidepariemenien biträder jag också den ändringav 282 S 2 mom. andra stycket lagen om försäkringsrörelse som dessa ledamöterhar ifrågasatt. Medhänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jag att regeringen föreslårriksdagen atl anta de av lagrådet granskade lagförslagen med vidtagnaändringar. Regeringenansluter sig till föredragandens överväganden och beslular alt genomproposition föreslå alt anta de förslag som föredraganden har lagtfram. 1979/80:9 210 Propositionenshuvudsakliga innehåll ..................... ...... 1 Propositionens lagförslag...................................... 3 Utdragav protokoll vid regeringssammanträde .,, 19 1 Inledning..................................................... 19 2 Allmän moiivering........................................... 20 2.1 Allmännautgångspunkter......................... 20 2.1.1 Bakgrunden till en lagstiftning omkonsumentförsäkringar 20 2.1.2 Lämpligheten av en delreform i frågaom konsumenlförsäkringar 23 2.1.3 Granskning av försäkringsbolagensvillkor 25 2.1.4 Kostnadskonsekvenser m, m.... .... 25 2.1.5 Lagstiftningens tekniska utformning... .... 27 2.2 Tillämpningsomrädet................................ .... 28 2.3 Information om försäkringsvillkoren m,m..... .... 32 2.4 Rätten aU teckna försäkring..................... .... 39 2.5 Försäkringsliden...................................... .... 41 2.6 Förnyelse av försäkringen......................... .... 42 2.6.1 Rätten att förnya försäkringen......... .... 42 2.6.2 Automatisk förnyelse vid utebliven uppsägning? 2.6.3 Ändring av försäkringsvillkoren vidförnyelse av försäkringen 46 2.7 Upphörandei förtid m. m.......................... .... 49 2.7.1 Uppsägning för upphörande underförsäkringstiden 49 2.7.2 Ändring av försäkringsvillkoren underförsäkringsliden 52 2.8 Belalningenav ............................. .... 54 2.8.1 Tiden för premiebelalningen.............. .... 54 2.8.2 Påföljder vid dröjsmål medpremiebetalningen.. 54 2.8.3 Hinder för premiebetalningen............ .... 59 2.8.4 Betalning av premie sedan försäkringen har upphört 60 2.8.5 Betalning av tilläggspremie............... .... 61 2.9 Nedsättningav försäkringsersättningen....... 62 2.9.1 Regleringens allmänna uppläggning..... 62 2.9.2 Oriktiga uppgifier vidförsäkringsavtalets ingående 67 2.9.3 Åsidosättande av föreskrifter enligtförsäkringsvillkoren 70 1979/80:9 21! 2.9.4 Framkallande av försäkringsfallet....... ... 73 2.9.5 Orikliga uppgifter vid skaderegleringen ... 76 2.9.6 Identiflkation ................................ ... 79 2.9.7 Handlande av barn och psykiskt störda 81 2.10 Underförsäkring och dubbelförsäkring.......... ... 82 2.11 Skadereglering....................................... ... 84 2.12 Preskription........................................... ... 86 2.13 Den offentliga kontrollen av försäkringsvillkoren 88 2.14 Ikraftträdande m. m................................ ...... 2.15 Följdändringar........................................ .. ""* 2.15.1 Försäkringsavtalslagen.................... ... 94 2.15.2 Trafikskadelagen ........................... ... 95 2.15.3 Lagen om försäkringsrörelse............. ... 95 2.15.4 Liigen om skiljemän......................... ... 95 3 Upprättade lagförslag..................................... ... 96 4 Specialmotivering.......................................... ... 97 4.1 Förslaget tillkonsumentförsäkringslag......... ... 97 4.2 Förslaget till lag om ändring iförsäkringsavialslagen ... 171 4.3 Förslaget till lag om ändring iirafikskadelagen 173 4.4 Förslaget lill lag om ändring i lagenom försäkringsrörelse 176 4.5 Förslagel till lag om ändring i lagenom skiljemän 179 5 Hemställan................................................... 179 6 Beslul.......................................................... 179 Utdragav lagrådeis protokoll .......... 180 Utdragav protokoll vid regeringssammanträde ... 207 Prop.1979/80:9 1 Konsumentförsäkringarär sädana försäkringar som vi alla, i egenskap av privatpersoner, tecknar hosde olika försäkringsbolagen. För de flesta av oss är det en självklarhet althålla hemmet och bohaget försäkrat mot brand och stöld eller andra olyckorgenom hem- eller villaförsäkring. Dessa basförsäkringar ger ocksä skydd om manskulle ådra sig skyldighet all betala skadestånd till någon som man förorsakatskada. Även rättsskydd ingår regelmässigt. Bil, båt eller fritidshus lar oftaen så belydelsefull plats i familjeekonomin att den som har sådana ägodelarvill skydda sin egendom genom särskild försäkring. Är man på resande fot känna trygghet mot de speciella risker detta kan vara förenat med ochtecknar därför reseförsäkring. Även om socialförsäkringen i är välutbyggd kompletterar mänga detta grundskydd genom en prival olycksfalls- ochsjukförsäkring. Denu antydda försäkringstyperna, hem-, villa-, fritidshus-, rese-, motorfordons-och bålförsäkring samt olycksfalls- och sjukförsäkring, är om man bortser fränolika former av livförsäkring de vanligaste och från ekonomisk och socialsynpunkt mest betydelsefulla av konsumentförsäkringarna. De är regelmässigt s.k. pakelförsäkringar, dvs. olika slags skydd kombineras i en och sammaförsäkring. I den mån förhållandetmellan försäkringstagare och försäkringsbolag regleras i lag återfinnsbestämmelserna härom i försäkringsavialslagen, en femlio är gammal lag somtillkom i nordiskt lagsamarbete. Denna lag är emellertid lillämplig inte barapä de nämnda konsumeniförsäkringarna ulan på allt slags försäkring.Reglerna, som alltså även gäller för de kommersiella företagens försäkringar,är i första hand utformade i syfte att förhindra försäkringsbolagen från allmissbruka sin makt vid utformningen av försäkringsvillkoren och lagen speglardärför i mycket förhållandena sädana de var i börian av , Även omlagen innehåller åtskilliga tvingande bestämmelser lill försäkringstagarensskydd kan, med tanke på konsumentförsäkringar, skyddsnivån allmänt sett inteanses motsvara moderna krav pä ett effektivt konsumentskydd. Försäkringsrättskommitténhar till uppdrag att revidera försäkringsavtalslagen. Enligt kommitténsdirektiv skall sådana allmänna regler som direkt avser att stärkakonsumenternas ställning behandlas med förtur och lagändringar med detta syftelämpligen läggas fram i elt sammanhang. Mot denna bakgrund föreslår nukommittén att de inledningsvis nämnda vanliga konsumentförsäkringarna ifortsättningen skall särbehandlas och falla under en särskild konsumentförsäkringslag med tvingande bestämmelser till 1 1979/80. 1979/80:9 2 Avsikten är att förenkla reglerna och därigenom för dessaförsäkringars del åstadkomma en utifrån konsumenternas intressen ändamålsenligordning. Somantytts tidigare skall den föreslagna konsumentförsäkringslagen inte gälla förlivförsäkring och inte heller för försäkring som grundas på grupp-elierkollektivavtal. Anledningen lill all dessa i och för sig viktiga konsumentförsäkringarundantas är att vid dessa förhållandevis goda garantier ändock ansettsföreligga för alt försäkringslagarnas iniressen i erforderlig män blirtillgodosedda, bl. a. eftersom de tecknas med av regeringen ellerförsäkringsinspeklionen fastställda "grunder" eller efterförhandlingar på arbetsmarknaden. Härtill kommer att vid säväl livförsäkringsom kollektiv försäkring flera speciella frågor måsle las upp, som inte harnågon betydelse vid konsumentförsäkring i övrigi. Kommittén har inte velat altbehandlingen av dessa frågor skulle fä försena genomförandet av en angelägenreform belräffande konsumentförsäkringar i övrigt, vilket varit ett ytteriigareskäl till alt livförsäkring och kollektiva försäkringar undantagits. Vilkaförsäkringar som konsumentförsäkringslagen omfattar framgår alltså av att deinledningsvis nämnda typerna av paketförsäkringar räknas upp i lagens 1 S.Härav följer att sådana konsumentförsäkringar som inte räknas upp, t. ex. ur-,smycke-, päls- eller ridhästförsäkring, inte täcks av lagen. Dessa försäkringarär som regel av mindre ekonomisk eller social betydelse för försäkringstagarnaän de typiska konsumentförsäkringarna. Det avgörande skälet för alt de intetagits med är emellertid att flera av konsumentförsäkringslagens regler -särskilt de om premiebetalning - inte passar in på dessa mera uddaförsäkringar. Dessulom finns möjligheten att de regler i lagen som passar allaslag av försäkringar ändock kan bli lillämpliga pä udda försäkringar i den mänlagens regler tas in i villkoren, eventuellt efter ingripande av de myndighetersom har att utöva den villkorskontroll som kommittén också föreslär (mer häromnedan). Möjligheternaför konsumenterna att erhålla information om tillgängliga försäkringsalternativförbättras genom förslagel. Försäkringsgivare är enligt konsumentförsäkringslagenskyldig att på begäran av konsument lämna sädana uppgifter som är av betydelseför bedömning av kostnaden och omfattningen av viss försäkring (4 S).Konsumenten har alltså rän till sädan informaiion atl han kan träffa rält valav försäkring. Sedan han gjort sitt val har han också en på lagen grundad rättatt teckna försäkringen. Om det är fråga om en försäkringstyp somförsäkringsbolaget tillhandahåller allmänheten och om det i del enskildafallel inte föreligger särskilda skäl mot att meddela försäkring för nämligenbolaget inte förvägra konsumenten atl teckna försäkringen (5 S), Skyldighetenatl lämna information om försäkring är inte särskilt sanktionerad i lagen, menförsummelser härvidlag torde föranleda ingripande från försäkringsinspekiionenssida. Rätten atl teckna försäkring kan hävdas genom talan vid domstol, men ävenhär torde det i praktiken bli vanligare att den som förvägras försäkring iförsta hand vänder sig till försäkringsinspektionen. Med den nya lagen äralltså konsumenten inte längre hänvisad lill försäkringsbolagets ensidigabeslut i den för honom ofta viktiga frågan om han skall fö teckna försäkring,utan bolaget måste ange sina skäl för ett negativt besked och frågan kan ocksåbli föremål för rättslig prövning. 1979/80:9 3 Dentid för vilken försäkring tecknas - försäkringsliden - får enligt förslagelnormalt inte vara längre än (6 S)- Genom all fierårsavtal i principförbjuds har försäkringstagaren möjlighel alt varje är pröva om han vill ha sinförsäkring kvar eller om han skall vända sig till ett annat bolag som han anserha billigare eller förmånligare villkor. Kommitténhar ägnat särskild uppmärksamhet åt frågan om försäkrings förnyelse, I samklangmed den berörda regeln om konsuments rätt att teckna försäkring föreslåsatt han i princip även skall ha rätt att bibehålla en försäkring som en gångtecknats. Kommittén har också utgåtl från att det i normala fall ärförsäkringstagarens önskemål att försäkringen förnyas. För att denna skallupphöra vid försäkringsiidens slut fordras därför uppsägning antingen frånförsäkringstagaren eller från försäkringsgivaren (12 § första styckel). För atlförsäkringsgivaren skall fä säga upp försäkringen fordras att han har särskildaskäl att inte längre meddela försäkring, eller att han vill företa en ändring ide gällande försäkringsvillkoren(l 1 §), Försäkringstagaren har däremot friuppsägningsrätt (9 S första stycket). Säger ingendera upp försäkringen förnyasdenna på oförändrade villkor och för lid molsvarande den senast gällandeförsäkringstiden i och med att försäkringstagaren betalar aviserad premie. Ävenom premien inte betalas sker förnyelse, men då bara tillsvidare. Försäkringengäller tills försäkringsgivaren i anledning av den uteblivna premien säger uppförsäkringen eller försäkringstagaren tecknar motsvarande försäkring hos annalförsäkringsbolag. Genom denna ordning bör i stor utsträckning kunna undvikasatl oavsiktliga luckor uppkommer i försäkringsskyddet - vilket varit en av debärande synpunkterna vid utformningen av kommitténs förslag. Vad som sagts nu haralltså gällt förhållandena vid försäkringsiidens slut. däremot är möjligheterna atl säga upp försäkringen förupphörande mer begränsade. Försäkringstagaren för bara göra detta omförsäkringsbehovet faller bort - han t. ex. säljer sitt hus eller sin båt -eller om annan liknande omständighet inträffar. För försäkringsgivaren ärmöjligheterna till förlida uppsägning än mer begränsade. Undantagsvis, omförsäkringstagaren grovt åsidosatt vad som åligger honom t, ex, ifråga omsäkerhetsföreskrifter eller om del annars föreligger synneriiga skäl, kan dockuppsägning komma ifråga (10 S). Enangelägen fråga vid konsumenters försäkringar är hur reglerna vid dröjsmål medpremiebetalningen skall vara utformade. De nuvarande bestämmelserna är härmycket stränga mot försäkringstagaren. Tidsfristerna för premies betalning ärkorta och etl dröjsmål medför utan vidare att försäkringsskyddet efler kort lidupphör eller suspenderas, vilket kan fö förödande konsekvenser förförsäkringstagaren om olyckan är framme. Kommittén föreslär därför nya reglersom i flera avseenden medför förbättrad trygghet för försäkringstagaren. Till en början föreskrivsalt liden mellan premieaviseringen och den lidpunkt premien förfaller tillbetalning skall vara längre än den är . Försäkringstagaren skallmed andra ord ha på sig frän del han påminns om premien och lilldess han kan råka i dröjsmål. Första gången premie skall eriäggas för enförsäkring utgör fiorton dagar från det försäkringsbolaget avsändepremieavin (13 S första stycket). Vid följande premietillfällen - dvs, närförsäkringen skall förnyas - skall avin Prop.1979/80:9 4 sändasut minst en månad före förfallodagen. Tanken bakom den föreslagna ordningen äratl hänsyn tas till vad som alltmer blivit normala betalningsvanor blandprivatpersoner. Oavsett vilken premieförfallodagen är skall alltså sedan avinerhållits ell månadsslul normall hinna inträffa innan premien är förfallen tillbetalning. Redandröjsmålet som sådant med premiebetalningen skall inte längre medföra attförsäkringsskyddet upphör, I stället får dröjsmålet den mera begränsadekonsekvensen atl försäkringsgivaren pä grund av detta fåren rält att säga uppförsäkringen för upphörande. Först sedan ytteriigare fiorton dagar förflutitsedan meddelande om uppsägning avsänts upphör försäkringen. Försäkringstagarenfår alltså enligt den föreslagna ordningen - utom att han har på sigatt ordna betalningen - alltid två underrättelser, en premieavi och enuppsägning, innan försäkringen upphör och han är fram lill denna lidpunktkontinuerligt bibehållen vid sitt försäkringsskydd. Försäkringsgivaren är iprincip berättigad till premie för hela den tid hans ansvar faktiskt varat, menkan å andra sidan till skillnad mot vad som allmänt lillämpasinte fö tillgodoräkna sig premie förtid under vilken formelltförsäkringsavtalet varit gällande men han varit fri frän ansvar och undervilken försäkringsskydd sälunda inte förelegat. Under speciellaomständigheter kan t, o, m. de nu angivna reglerna vara för stränga molförsäkringstagaren. Om ett dröjsmål beror på atl denne varit förhindrad attbetala premien i rätt tid på grund av att han drabbats av allvarlig sjukdomeller pä grund av alt annan liknande oväntad händelse inträffat, har kommitténansett att uppsägningens rättsverkan skall flyttas fram till dess hindret äröverståndet, dock längst tre mänader (17 S)- Vidare föresläs allmänt sett enför försäkringstagaren mer förmånlig regel om vem som skall stå risken för altett meddelande om uppsägning kommer bort eller blir försenat underpostbefordran (31 S andra stycket). Dennuvarande försäkringsavialslagen är i mycket inriktad pä all ange vilkaytterligare skyldigheter som åvilar försäkringstagaren, och vad som händer omhan bryter mol dessa föreskrifter. Man brukar sammanfattningsvis tala omförsäkringstagarens biförpliktelser. Lagens regler om dessa är ofta mycketdetaljerade och svåröverskådliga. Påföljderna för försäkringstagaren av att enbiförpliktelse åsidosätts blir inte sällan att han helt går miste om rättenlill försäkringsersättning.