prop · G3039 · 1979-12-31 00:00:00 — Avgörandevar - förutom att bolagen ville solidarisera sig med myndigheternas strävan allförebygga skador - önskemålet att hålla konsumentkolleklivels skadekostnadernere. För att inte skadelidande konsument oiillböriigt skulle drabbas försågsbestämmelsen med tillägget att fråga mäste vara om föreskrift "som denförsäkrade uppenbariigen bör känna till". Vidbedömningen av vilka villkor som är "mest förmånliga för försäkringstagarna"mäste uppenbarligen även kollektivels intressen beaktas. Frågan för en ökandeaktualitet bl, a, genom den tilllagande brottsligheten -som ingerbekymmer, särskilt på inbrottssidan, I dagens normvillkor för hem-, villa- ochfritidshusförsäkring har säkerhetsföreskrifter kommil till användning ibetydande utsträckning i vad avser skaderisken "stöld och skadegörelse ibostad". Dessa villkor är konsumenivänliga i den meningen all de enligtriksförbundets mening ger konsumenterna ett rimligt skydd till rimligl pris mengivetvis konsumentovänliga förden skadelidande som inte följer föreskrifterna. Kommitténstro all det finns "förutsättningar atl i belydande mån begränsa deförpliktelser som åläggs försäkringstagarna" kan sålunda inte delas avriksförbundet. Till frågan vilka instrument försäkringsbolagen behöver föreffektiv begränsning av skadebelastningen och därmed premierna - utan aU berövakonsumenterna i gemen ett rimligt skydd - skall riksförbundet återkomma nedanunder "Lagstiftningstekniken", "De tvingande reglerna ochförsäkringsvillkoren" samt "Nedsättning av försäkringsersättning vidåsidosättande av förpliktelse". Prop.1979/80:9 125 Lagstiftningstekniken(6.3) Tvinganderegler (6.3.1) framhåller innehåller FAL en blandning av tvingande och dispositivaregler. Kommittén vill göra alla regler i KFL tvingande, med karaktär avminimiregler. Som riksförbundet redan inledningsvis påpekat är den praktiskabetydelsen av detta ganska uttunnad, då några missbruk av avtalsfrihetenknappast kan påvisas i modern lid, Å andra sidan är vissa nackdelar, somtidigare belysts, förenade med ambitionen att göra alla regler tvingande:utvecklingen kan bl, a, låsas på ett olyckligt sätl. Som lidigare nämnis varlagstiftaren vid tillkomsten av FAL välgörande försiktig med att införatvingande lagregler. Man kan t. ex. undra hur ersättningsreglerna skulle hasett ut i dagens villkor om i denna del varit tvingande. Om reglerna görestvingande måste det i vart fall vara en förutsättning för an lagen skall blipraktiskt hanteriig för försäkringsbolagen atl minimigränsen så långt möjligtklart och konkret fixeras. I fråga om reglerna om nedsättning avförsäkringsersättning (S 19 fl) där det enligt kommittén finns behov av att kunnaanpassa lagregleringen lill skiftande förhållanden, föredrar kommittén att enallmän skälighetsbedömning föreskrivs i lagen framför alt lämnaförsäkringsgivarna avtalsfrihet inom en mer precisl bestämd ram. Reglerna fördärigenom karaktär av en ny typ av generalklausuler. De problem som denna leknikmedför skall närmare behandlas nedan under rubriken avförsäkringsersättning vid åsidosättande av biförpliktelse. Detvingande reglerna och försäkringsvillkoren (6.3.2) Detvingande regler som föreslås rör i väsentlig män försäkringslagarnasförpliktelser av olika slag och främsl då påföljderna av alt dessa åsidosätts.Åt försäkringsvillkoren överiämnas i slor utsträckning atl precisera förpliktelsernasnärmare innehåll. Ansvarsbestämningen - preciseringen av den risk försäkringenskall täcka - skulle hell falla utanför KFL men vara en fråga au uppmärksammavid den föreslagna villkorsgranskningen. Manär här inne pä etl av de mer komplicerade och i litteraturen mycketomdebatterade problemen inom försäkringsrätten, nämligen i vilken utsträckningansvarsbestämningar över huvud taget skall godtas som sädana eller om de -trots formuleringen som ansvarsbeslämning - skall behandlas som ett villkor omförpliktelse och därför falla in under lagens tvingande regler. Frågan gäller, annoriundauttryckt, i vad män ansvarsbestämningen skall anses som försök alt kringgåtvingande lag. Kommittén säger sig inte kunna avge någon enkel formel förbedömningen utan hänvisar i stort till den försäkringsrättsliga litteraturen.Av olika uttalanden i betänkandet för man dock närmast intrycket att kommitténomfattar den "strängaste" uppfattningen; så snart en ansvarsbeslämning"reellt lika gärna skulle kunna formuleras som etl villkor om enförpliktelse" (sid. 262) skulle den omfattas av de tvingande reglerna. Delbör noteras alt det är en stark strävan hos försäkringsbolagen attundvika diskutabla ansvarsbestämningar, särskilt sädana som indirekt 1979/80:9 126 åläggerförsäkringstagaren ett handlande (typ: "stöld ur låst lokal"). Menden risk verklighet bolagen har alt behärska är komplicerad och kräver tillgängtill varierande och lämpligt finstämda instrument. När sådana står till budskan kanske en ansvarsbegränsning undvaras. Eu exempel utgör behandlingen avrisken "stöld och skadegörelse i bostad" i hem-, villa- ochfritidshusförsäkring enligt s. k. normvillkor. Huvudbestämmelsen("förövats av person som med våld brutit sig in i bostaden") är enansvarsbestämning, som dock inte innebär något ovillkorligt krav pä låsning.Personen kan ju med våld ha tagit sig in i bostaden trots att dörren varit oläsl. Övrigabestämmelser (om personen t. ex. tagit sig in genom öppet fönster eller använt dyrkeller nyckel som han obehörigen innehade) är konstruerade somsäkerhetsföreskrifter med preciserade handlingsregler för försäkringstagaren.Denna uppläggning av skyddet har varit möjlig därför atl gällande lag gerutrymme för kraftiga påföljder om handlingsreglerna inte iakttas. Ersättningenuteblir helt om kausalitet föreligger mellan skada och överträdelse och omförsummelse på visst säu föreligger. förslag kan de instrument som står till bolagens förfogande för attbehärska risken och begränsa skadeutfallet bli färre och trubbigare. Del kanstarkt ifrågasättas om detta i etl vidare perspektiv är till konsumenternasfördel. Riksförbundei har belyst detta branschens "vardagsproblem",avvägningen mellan skydd och koslnader, ovan i avsnittet Riskgemenskap och skyddvid skada (5.3.2). Vad konsekvenserna av förslagel blir i fråga om skilda,vanskliga och svårbehärskade risker är svårt att förutsäga. Uppenbarligenskulle bolagen endast ha att välja mellan rena ansvarsbegränsningar ellerhandlingsföreskrifter, i det senare fallel helt med lagens tvingande, men tillsina avgränsande och preventiva effekter, i förväg svårbedömbarapåföljdssystem. Utrymmet för mellanlösningar - som i ovan nämnda normvillkor-synes bli mer begränsat. Verkligheten kan då tvinga till en ökad användning avansvarsbegränsningar. kan endasl uttala den förhoppningen alt villkorsgranskandemyndighet insiktsfullt prövar frågan om valet av de instrument bolagen finnernödvändiga och inte dogmatiskt ser valet av ansvarsbegränsningar som försök attkringgå tvingande lag. Förhällandettill FAL (6.4) Allmänt (6.4.1) och Förhållandettill tredje man (6.4.2) Kommitténhar avvisat tanken på en generell hänvisning till FAL och föreslär att i KFL 2 Sendast upptas en hän visning till dels de regler i FAL som är tvingande, delsde regler som avser förhållandet lill tredje man. har förståelseför de motiv som ligger till grund för den lösning som sålunda valls. Den ärtveklöst att föredra framför en generell hänvisning. KFL kommer på så sätt attsamlat, med fö undantag innehålla de regler som kan anses viktiga förkonsumenterna. De fördelar med en generell hänvisning som kommittén redovisarmåste gentemot detta sägas väga relativt lätt. En generell hänvising skulle -förutom vissa andra nackdelar - göra det praktiskt omöjligt för konsumenternaatt själva kunna orientera sig i reglerna. Redande hänvisningar som kommittén funnit nödvändiga kan skapa 1979/80:9 127 Hänvisningen lill FAL:s tvingande regler synes visseriigenfrån den synpunkten "ofarlig". Försäkringsvillkor som strider mottvingande regler i FAL förekommer riksförbundet veterligt inte, varför fråganom vaden tvingande regel i FAL innehåller aldrig skall behöva bli aktuell fören konsument. Hänvisningen till om förhållandet till tredje mankan dock leda till alt en konsument som själv försöker orientera sig kommervilse. Den som via 2 S 2 st i förslagel lar del av om försäkringav tredje mans intresse kan förledas tro att dessa "gäller". Det görde dock inte om villkoren säger annat eftersom de är disposiliva. Imotorfordonsförsäkring gäller de t. ex. inte. Sädana "föllor" ärmöjligen ofrånkomliga och den teknik kommittén använt torde tillgodose rimligapraktiska krav. Vissauttalanden av kommittén är ägnade att skapa tvekan om hur kommittén tänkt sigsamspelet mellan KFL och FAL. Sålunda sägs (sid. 187) atl bl. 21 och 22 SS iFAL kan bli tillämpliga även på konsumentförsäkringar. De skyldigheter somåläggs försäkringstagaren enligt dessa paragrafer kan väl dock inte sägas varaav tvingande natur, endast den påföljd som föreskrivs. Vid sådant förhällande mäste,såviii riksförbundei kan förstå, skyldigheterna upptas som föreskrifter iförsäkringsvillkoren för att bli gällande. Men i så fall skulle väl dentvingande påföljdsregeln i 20 S i förslaget ta över den i 21 S FAL. Del ärdunkelt vad kommittén avser med siu uttalande aU 21 och 22 SS kan blitillämpliga även på konsumentförsäkringar. Försäkringsgivarensregressrätt (6.4.3) Kommitténbehandlar (sid. 124) även frågan om försäkringsgivarens regressrätt utan attframlägga något förslag, då den inte i direktiven nämns bland de frågorkommittén skall behandla. Det uttalas alt här föreligger "en betydandelucka" i konsumentskyddet, med det något vaga tillägget "åtminstoneom man utgår från lagreglernas innehåll". Med denna reservation avsestydligen -det framgår längre ned i samma stycke-det förhållandel attförsäkringsbolagen enligt praxis endast i undantagsfall utnyttjatsin regressrätt mol privatpersoner ulan ansvarsförsäkring. Somriksförbundei redan inledningsvis påpekat, har kommittén genomgående intefunnit intressant att redovisa gällande faktiska rättsläge, sådant dettaåterspeglas i AB. Härigenom har lagsliftningsbehovet på åtskilliga punkter kommilatt framstå som mycket angeläget. exempel utgör regressrätten. Denrestriktiva regresspraxis som kommittén nämner kodifierades i AB (avsnitt 14).I dag är sälunda inte allmänheten hänvisad till den kulans och välviljaförsäkringsbolagen visat i sin regresspraxis. För hem-, villa-, fritidshus- ochreseförsäkring gäller all "återkrav mot privatperson för framställasendast om denne vållat skadan med uppsåt eller genom grov vårdslöshet, eller omskadan har samband med dennes förvärvsverksamhet". I moiorfordonsförsäkringstadgas dessutom regressrätt mot den som vållat skadan genom vårdslöshet iförening med rattfylleri. (Jfr 20 S trafikskadelagen.) I bätförsäkring, därförhållandena är speciella, är regressrätten även mot privatpersoneroinskränkt. Inte heller skadeständskommiitén föreslär i sitt betänkandeSkadestånd VI några begränsningar av regressrätten i båtförsäkring, 1978års villkor inom företagssektorn (förelagsförsäkring, kombineradföretagsförsäkring för rörelse, fastighetsförsäkring och affärsförsäkring), som 1979/80:9 128 allmäntavses vara i bruk frän , upptar samma begränsning av regressrätten molprivatperson som gäller för hem-, villa-, fritidshus- och reseförsäkring. förordar, vilken enligt kommittén själv "i praktikenskulle innebära en kodifiering av försäkringsgivarnas nuvarande praxis",är sålunda redan genomförd, låt vara inte genom tvingande lagstiftning.Riksförbundet kan i vart fall inte anse alt lagsliftningsbehovet på denna punktär särskilt trängande. Termen'försäkringshavare" (8.1.3) själv framhåller är termen "försäkringshavare",som finnsdefinierad redan i FAL (2 S), en leknisk term som inte är lättförståelig förallmänheten. Delta har föranlett försäkringsbolagen att alltmer i sina villkori sakförsäkring övergå till alt använda termen "försäkrad" i ställetför "försäkringshavare". Så har skett i AB, där termen "denförsäkrade" under Begreppsförklaringar försetts med en något ojuridisk menupplysande definition ("var och en lill vars förmån försäkringengäller"). Detta har visat sig vara mycket praktiskt. hardock förståelse för de skäl kommittén redovisar för all i laglexten ansluta lillFAL och bibehålla termen "försäkringshavare". Detta bördock intehindra att försäkringsbolagen kan finna former för att utan att skapaförvirring, även fortsättningsvis använda termen "försäkrad" även i sakförsäkring. Informationom försäkring (4 § KFL) Enligtriksförbundels bedömning är 4 S i KFL-förslaget en kodifiering av den praxisoch det naturiiga beteende som försäkringsbolagen tillämpar. Riksförbundeianser med hänsyn lill detta atl en särskild lagbestämmelse knappast fyllernågot praktiskt behov. Omen bestämmelse anses behövlig har riksförbundet ingen invändning mol lagtextensformulering. Det bör framhållas att det i vissa fall -särskill förbyggnadsdelen i en villahem- eller fritidshusförsäkring - inte är möjligt förförsäkringstagaren att kontrollera premiens riklighet enbart genom att hanerhåller uppgift om tillämpad premiesats och premieargumentets storiek. Detsenare framkommer genom en beräkningsprocess i vilken en mängd data ombyggnaden har betydelse. Premieuppgiftkan därför lämnas först sedan försäkringsbolagets frågeformulär ifyllts ocherforderliga beräkningar ulförls. Delta torde vara nödvändigt även omkontrollen gäller en befintlig försäkring eftersom tidigare lämnade uppgifternormalt inte är enkelt tillgängliga, Idet följande lämnas en del synpunkter i avsikt alt klargöra riksförbundets synpå "information om försäkring". Delär ett normalt intresse hos försäkringsgivaren alt genom broschyrer,informationsmeddelanden och vid muntlig kontakt informera försäkringstagarenom sina olika försäkringsaliernaliv, självrisker, rabatter m, m. Sådanainformationer lämnar försäkringsgivaren dels i reklamsyfte, dels vid begäran omupplysning från konsument. Detkan sägas alt det i dessa sammanhang föreligger risk att bolagen enbartframhäver produktens positiva sidor och förtiger vad konsumenten kan förväntasuppfatta som negativt. Prop.1979/80:9 129 Ävenom sädan risk föreligger kan man nog förutsätta att försäkringsbolagenvinnlägger sig om att ocksä redogöra för de väsentliga inskränkningarna,eftersom det kan leda till stora besvär och badwill, om del vid skada visar sigatt informationen varit bristföllig. Det kan i sammanhanget framhållas allbolagen, i samband med att s, k, normvillkor utarbetats i FSAB:s regi, harkommit överens om att i det egna villkoret redovisa negativa avvikelser, dvs,när omfattningen är inskränkt, självrisken högre, ersättningsgränsen lägreetc, i jämförelse med normvillkoret. Man kan emellertid aldrig komma ifrån att informaiionom försäkring är ett besväriigt problem beroende på att produkten dels ärkomplex, dels inte betraktas med något lustfyllt intresse av normalkonsumenten. Upplysningom önskad försäkrings premie är givetvis en standarduppgifl i samband medförsäljning och vid förfrågan från presumtiva och befintliga kunder. Dettagäller såväl gmndförsäkringen som eventuella tilläggsförsäkringar.Premieinformation lämnas också i försäkringsbreven. Det lorde inte varaovanligt att det av försäkringsbrevet framgår vad olika delar i en försäkringkostar, exempelvis lösöredelen resp, byggnadsdelen i en villaförsäkring. Förbilförsäkring är det standard alt trafikförsäkringens premie redovisas separatliksom premien för var och en av de frivilliga försäkringsformerna "delkasko"och "vagnskada". Attförsäkringsgivaren meddelar hur premien beräknats är mera ovanligt närmaslberoende pä atl frågan inte så ofta ställs. Det torde emellertid inte mötanågot hinder att kunden får veta vilka uppgifter som är av betydelse vidpremieberäkningen och hur slutpremien i det särskilda fallet har avlästs itariffen. Den vanligaste premiekontrollen, och den för konsumenten angelägnaste,torde vara att han inhämtar premieuppgift för den försäkring han vill ha frånolika försäkringsbolag. Förhemförsäkring, lösöreförsäkring i villa- och fritidshusförsäkring samtreseförsäkring är premien beroende av ett fötal uppgifter för vilkas riktighetkunden själv svarar, exempelvis lösegendomens värde och försäkringsställetsbelägenhet vid hemförsäkring. Utifrån lämnade uppgifter bestäms premien enkeltmed hjälp av tabellverk eller genom ett par enkla räkneoperationer. För bil-och bätförsäkringär antalet premiebestämmande uppgifter fler och premiens beroende av den intelika enkel som för ovan behandlade försäkringsformer. Premieberäkningsieknikenkan därför knappast "läras ut" till kunden. Tillfredsställandekontroll måste emellertid anses ha skett om försäkringstagaren för bekräftat atlförsäkringsbolaget har korrekta grunduppgifter - för bil exempelvis körsträcka,bilmärke, årsmodell, postnummer, bonusklass. Premien kan därför kontrolleras avförsäkringsbolaget med hjälp av tariff eller numera vanligen genom direktanvändning av datorns premieberäkningsprogram via terminal. När det gällerbilförsäkring gäller dessutom att försäkringsbolagen i försäkringsbrevetredovisar praktiskt taget samtliga premiepåverkande uppgifter i en för kundenlätt begriplig form. Om uppgifterna i försäkringsbrevet stämmer överens med vadsom gäller för den försäkrade bilen är det föga troligt atl premien är felräknad. Vid byggnadsförsäkring avvillor och fritidshus gäller att premieargumentet i regel är ett poängtaleller ett försäkringsbelopp. Premieargumentet bestäms med hjälp avstandardiserade grunduppgifter från försäkringstagaren om villatyp,byggnadsyta, ett antal utrustningsdetaljer, byggnadssätt, belägenhet m. m. 1vissa fall behövs därutöver tabellverk for slullig bestämning avpremieargumentet. Sedan väl argumentet är bestämt kan premien enkelt beräknas. 9 1979/80. Prop.1979/80:9 130 Omförsäkringstagaren vill fö sin premie kontrollerad kan det knappasl ske päannat vis än genom all han för lämna nya grunduppgifter om villan/fritidshuset, varefter bolaget besiämmer premieargumentet och räknar utpremien, Atl göra kontrollen med hjälp av lidigare uppgifter är inte praktisktgenomförbart. Uppgifterna uppdateras normalt inte i datorn och ursprungshandlingarnakan rimligen inte arkiveras på sådant säu an de flnns lättillgängliga för variegällande försäkring. Det äremellertid riksförbundets uppfattning aUinformationsplikten kan uppfyllas på elt rimligl säu genom del beskrivna tillvägagängssättel. Närdet gäller uppgifter om premien och premieberäkning gäller generellt allförsäkringsbolagen förutsätter atl informationerna endast skall avse de delarav försäkringen för vilka tariffen har premie angiven. För en hemförsäkringfinns normall ingen separat premie angiven för inbrottsmomentet. Det kan dåinte vara rimligl all denna premiedel skall kunna redovisas vid förfrågan fränkonsument. Rättatt teckna och förnya försäkring (6.5.2 och 8.1.5) FRKflnner i betänkandet anledning att gå in pä frågan om skyldighet förförsäkringsgivare att meddela försäkring. Kommittén anför en rad motiv för atlen sädan skyldighet lagfästs i KFL. Det är bara fråga om alt fastslå enhuvudregel. Undantag skall vara tänkbara om särskilda skäl talar emot allförsäkring meddelas. Sädana skäl kan vara såväl av försäkringsteknisk som meraallmän natur, t, ex, sammanhängande med risken för försäkringsfall. Denbestämmelse i 5 S KFL om rätt till försäkring som föresläs i enlighel härmedhar, som framgår av motiven, inte minst psykologisk betydelse. Den som vill lecknaförsäkring skall inte behöva tro all han är utlämnad åt försäkringsgivarensgodtycke. Regelnom rätl till försäkring är till sitt faktiska innehåll inte någon nyhet iförhållande till vad som redan iakttas av försäkringsbolagen. Den som vill haen försäkring av visst slag som tillhandahälls allmänheten brukar också föteckna den, om det inte finns speciella skäl att hålla risken utanförförsäkringskollektivet. Dessa skäl torde rymmas inom den ram som kommittén drarupp i 5 S, Betydelse för paragrafen när del gäller preciseringen av skälen tillatt försäkring vägras i ett vissl fall och den eventuella domstolsprövning somkan komma i fråga enligt 32 S KFL. 1 dessa avseenden uppnår man säkrare underiagom frågan har uttryckligt lagreglerals. Föreskriften i 5 § KFL kan också ansesinnefatta ell åläggande för försäkringsgivarna aU - i försäkringslagarnasintresse - se till atl risker som från olika synpunkler inte kan täckasförsäkringsvägen kommer in i kollektiven. Olika bestämmelser i som innebärökade missbruksrisker accentuerar ytterligare riskgranskningen. Detblir vid tillämpningen av 5 S en fråga om riskprövning enligt vissa merakvalificerade rekvisit ("risken för försäkringsfall, den sannolika skadansomfattning eller eljesl särskilda skäl"). För aU denna riskprövning skallfö någon mening mäste försäkringsgivaren ha ell underiag för,bedömningen som ärlättillgängligt när ansökan om försäkring görs. Underiaget kan också habetydelse när det är fräga om förnyelse av försäkring, även om bedömningen däför ske frän något annoriunda utgångspunkter. Vidare är underiaget viktigt förfrågan om särskilda villkor bör uppställas belräffande viss försäkringstagare -en aspekt som går utöver själva rätten lill försäkring. Prop.1979/80:9 131 Ettvederhäftigt underiag för prövningen kan med den tvingande regleringen i KFLsägas vara elt rättssäkerhelskrav. Försäkringsgivare måsle, vare sig ärendet gärtill domstol eller inte, kunna visa en hållbar grund för atl han vill vägra enkonsument alt leckna försäkring. Slumpvis tillkomna avslagsanledningar fårinte förekomma. Säväl avslagsanledningarna i allmänhet, formuleradeenligtintentionerna bakom 5 S, som förhållandena i det särskilda fallet måste klartframgå. Om försäkringsgivaren vill vägra viss person försäkring därför atl hanär bosatt inom område med hög skadefrekvens (jfr betänkandet s. 193) måste delsvara klariagt att risk av detta slag över huvud taget berättigar bolaget tillavslag, dels alt förhållandena i del särskilda fallet fyller de uppställda rekvisiten. Redan nu förekommer vissregistrering av särskilda risker inom motorfordonsförsäkringen. En meravidsträckt registrering av sådana risker som kan innefatta "särskildaskäl" att vägra försäkring kräver uppenbariigen en ganska omfattandeadministrativ apparat. Eftersom frågan om atl riskprövningsregister också ärav betydelse i försäkringsbranschens aktiviteter mot försäkringsbedrägeriernahar den föranlett speciella överväganden under remissarbetet. Del har då visatsig atl ett register är administrativt möjligt att inrätta, men alt kosinadernaoch övriga nackdelar kan bli tämligen betydande. vill intemotsätta sig 5 S KFL men framhålla att bestämmelsen kan fä avsevärt störreräckvidd i ekonomiskt och administrativt avseende för bolagen än som framgår avbetänkandet. Riksförbundetvill för personförsäkringens del anmärka alt antalet fall där försäkring måsteavslås pä grund av dåligt hälsotillstånd inte kommer atl påverkas om paragrafeninförs. Försäkringstid,premiebetalning m. m. (6-18 §§ KFL) Försäkringstidoch ansvarstid (6.5.3, 8.1.6, 8.1.7 och 8.1.8) Förslageti denna del upptar vissa sakliga och formella nyheter, Beträffande försäkringsiidenslängd finns inte några lagbestämmelser. Enligt 1976 011 ärförsäkringstiden ett arom inte annat anges i försäkringsbrevet. Avsteg från ettärstidengörs i vissa försäkringsformer, t. ex. reseförsäkring och båtförsäkring. Dethar övervägts att mera generelll införa kortare försäkringstid än , bl.a. föratt villkorsändringar skall slå igenom snabbare i försäkringsbestånden.Någon ändring äremellertid inte aktuell. motsättersig inte föreskriften i 6 § KFL att försäkringsliden vid andrakonsumentförsäkringar än olycksfalls- eller sjukförsäkringar normalt inte föröverstiga ett är. Förslaget, som med hänsyn till det faktiska läget i daghuvudsakligen har formell betydelse på denna punkt, förutsätter att särskildaskäl skall kunna föranleda avsteg från maximigränsen. FRK har i motiven gettexempel på olika typer av sådana avsteg.