prop · G303122 · 1979-12-31 00:00:00 — Enligtvår mening bör anordnarens ansvar för ordningen vid offentliga tillställningarkvarstå och avse även andra tillfällen då ordningsvakt anlitas. Som tidigareskall ordningsvakt ha en primär lydnadsplikt gentemot polisman. Dessulomföreslås att anordnare sekundärt får meddela ordningsvakt anvisningar. Vidareföreslås atl polisman lillfälligt får skilja ordningsvakt fråp verksamheten omdet är nödvändigt. Om sådan åtgärd skall polismannen underrättapolisstyrelsen. Ordningsvaktskall hålla polisstyrelsen underrättad om förhållanden som är av sådan vikt attde bör komma till dennas kännedom. Innebörden härav är bl.a. att ordningsvaktinte behöver rapportera förseelser såsom förargelseväckande beteende av enkelbeskaffenhet och lindrigare former av ofredande. Ordningsvaktsunderrättelseskyldighet gentemot polisstyrelsen avser inte endast brott utanalla förhållanden av betydelse i ordningshänseende. Förutom skyldighet attinformera polisstyrelsen föreslås en liknande skyldighet alt hålla den somanlitar ordningsvakter underrättad om förhållanden av vikt rörande ordningeninom versamhetsområdet. Förslaget innehåller vidare föreskrifl omtystnadsplikt för ordningsvakt. Ordningsvaktsmöjlighet att ingripa enligt 3 8 lagen (1973: 558) om tillfälliglomhändertagande upphör, I stället införs i lagen om ordningsvakter möjlighetför ordningsvakt att, om det är nödvändigt, avvisa eller avlägsna personer somuppträder ordningsstörande eller överträder föreskrift eller förbud, som gällerpå den plats där ordningsvakt är verksam. Vidare får han rätt att omhändertaden som allvariigl stör ordningen. Ordningsvakt får vidare befogenhet att vidfrihelsberövande företa s. k. skyddsvisitation. Befogenheten gäller förutom vidsådant omhänderlagande som nämnts även då ordningsvakt omhändertar någonmed stöd av lagen (1976: 511) om omhändertagande av berusade personer m. m.eller på bar gärning eller flyende fot griper den snm begått brott varafängelse kan följa. Vi föreslår vidare en bestämmelse om rätt för ordningsvaktatt använda våld för genomförande av åtgärd. Våld får dock användas endast dåbehov därav föreligger och strängare våld än som betingas av åtgärdens vikt fårinte tillgripas. Prop.1979/80:122 91 I landet finns ett stort antal urdningsvaktsföreningar.Förulom att tillvarata medlemmarnas intressen i skilda hänseenden förmedlardessa föreningar i omfattande utsträckning ordningsvakter lill främslanordnare av offenfliga tillställningar. Enligt arbetsmarknadsstyrelsensnuvarande bedömning är denna förmedling inle arbetsförmedling i den meningdetta begrepp har i lagen (1953: 113) med vissa beståmmelser om arbetsförmedling. För förmedlingen krävs således varkentillstånd av eller anmälan till och den stårföljaklligen inte under offenllig kontroll. Föreningarnas förmedlandeverksamhet är enligt vad vår undersökning visar i slort sett till gagn för demsom har behov av ordningsvakter. Vissa nackdelar kan emellertid varaförknippade med förmedlingsverksamheten. Främst bör kanske nämnas atlordningsvaklsuppdragen ofta fördelas enligt turordning. Detta motverkar det enligtvår uppfattning önskvärda sambandet mellan ordningsvakter och anordnare. Medhånsyn lill anordnarens ansvar för ordningens upprätthållande bör detta kommatill utiryck i elt sedvanligt arbetsgivare- arbetstagarförhållande. Tendensenatl fristående ordningsvaktsföreningar med någon form av ansvar för ordningshållningväxer fram mellan eller vid sidan av polis och anordnare bör motverkas. innebär de.s.sutomofta att den som önskar anlita ordningsvakt helt saknar inflytande på valel avsådan. kan, särskilt när det gäller anordnare av offentligalillsättningar. inte anses vara ett riktigl förhållande med hänsyn tillanordnares skyldighel att lillse all god ordning råder vid tillställningen. Föratl komma till rätta med bl. a. de nackdelar som angivits föreslås altordningsvaktsförening skall få förmedla ordningsvaktsuppdrag endast omarbetsmarknadsstyrelsen givii tillstånd därtill och det vare sig ersättninguppbärs för förmedlingsverksamheten eller ej. 1 sådant tillstånd kan gesföreskrifter all förmedlingen skall ske på sådanl sätt alt angivna nackdelarinte uppstår. Tjänstgör ordningsvakt på viss plats utan att ha förvissatsig om att beslul flnns om all ordningsvaktsverksamhet skall bedrivas där ochvisar det sig alt sådant beslut ej fanns kan han dömas till böler. Till sammastraff kan den dömas som utövar ordningsvaklsverksamhet ulan alt ha giltigtförordnande, såvida gärningen inte utgör brott mot 17 kap. 5 8 brottsbalken.Även bedrivande av ordningsvaklsverksamhet utan all beslut meddelals därommedför böter. Brott mot föreskrifl i beslut om ordningsvaklsverksamhet kanföljas av böler, högst . Anordnare åläggs vidare skyldighet att hållabeslut om ordningsvaklsverksamhet tillgänglig på platsen för verksamhetensbedrivande. Rälien atl använda våld för jakt- och flskelillsynsmän ochandra befattningshavare som har att utöva jakt- och/eller flsketillsynlagfästs genom vårt förslag. Personer med uppgift atl bevaka mililära skyddsföremålföreslås få ställning av krigsmän. Förslagen föreslås träda i kraft den . 1979/80:122 92 Sammanfattning av betänkandet (Ds Ju 1978:4)bevakningspersonal Bevakningsbranschenregleras genom lagen (1974: 19) om bevakningsföretag. Gennm nämnda lag harauklorisationstvång införts för alla som yrkesmässigt åtar sig att för andrasräkning utföra bevakningsuppgifter. All personal anställd i auktoriseratbevakningsföretag skall prövas och godkännas vad gäller vederbörandeslaglydnad, medborgerliga pålitlighet och allmänna lämplighet i Övrigt föranställning i sådant företag. Företagen står under tillsyn av länsstyrelse. allmänna debatten har bevakningsföretagen och deras anställda varil utsattaför ibland myckel hård kriflk. Kritiken har i första hand varit riklad motbevakningsföretagens ordningsvaktsverksamhet dvs. de polisiära uppgifter sompolisen förordnat vissa i bevakningsföretag anslällda personer att sköta. Utredningenanser det olyckligt att det skett en sammanblandning av väktares ochordningsvakters arbetsuppgifter och att bevakningsförelagen på så säll kommiiatt ägna sig åt verksamhet som bör ankomma på polisen. För att intebevakningsföretagen skall komma att uppfattas som privat "hjälpkår"åt polisen är det angeläget att bryta nämnda utveckling. Detta bör ske genomatt bevakningsföretagens ordningshållning med ordningsvakter så långt möjligtbegränsas. Förslag till särskild lagstiftning om ordningsvakter har nyligenlagls fram av ordningsvaktsutredningen (SOU 1978; 33). I belänkandet föreslåsalt ordningsvakter endasl undantagsvis skall kunna tillhandahålllas avbevakningsföretag samt alt ordningshållning med ordningsvakter i princip inteskall få äga rum på allmänna och "kvasiallmänna" platser eller ibostadsområden. Ordningshållningen på dessa platser bör enligt förslagetankomma på polisen. Deras förslag - som utredningen delar - kommer att verkaför den önskvärda klarheten i gränserna mellan polisens, nrdningsvakternas nchväktarnas funktioner och uppgifter. Denbevakningsverksamhet som avses i lagen om bevakningsföretag och som utredningenbehandlar har deflnierats som enverksamhet som utövas genom personell eller teknisk tillsyn, kontroll ellerövervakning av olika objekt och verksamheter i avsikt alt skapa ett extra skyddmot skador genom sabotage, intrång, tillgrepp, brand, skadegörelse o.d. Meddenna definition av bevakning är väktare en person som är anställd iauktoriserat bevakningsföretag med uppgift att genom tillsyn, kontroll ellerövervakning skydda objekt och verksamheter mot olika former av skador. Ulredningenshuvuduppgift har varit att lägga fram förslag till en utformning avulbildningen som är ägnad att göra bevakningspersonalen väl skickad att utförauppdrag av sådant slag som normalt brukar anförtros bevakningsföretag. Utredningensanalys av företagens uppgifter nch kontakter med representanter för anställdaoch kunder har inte föranlett förslag om några genomgripande förändringar avgällande föreskrifter. Innehåll och kunskapsmål enligt nu gällande avrikspolisstyrelsen utfärdade föreskrifter svarar väl mot de grundläggandefackkunskaper väktaren anses behöva. 1979/80:122 93 Omarbetningav föreskrifterna föreslås emellertid. Därvid bör rikspohs-slyrelsen samrådamed arbetsmarknadens parter och . Utredningenföreslår att i de nya föreskrifterna utbildningskravet skall vara likaomfattande för all bevakningspersonal oberoende av anställningsform ochanställningstid. Utbildningen skall vara fullgjord innan väktaren anlilas försjälvständiga bevakningsuppgifter. Utbildningav bevakningspersonal har måst anordnas helt genom arbetsgivarensförsorg utan något stöd från samhällels sida. Detta har självfallet inneburitatt utbildningen varierat såväl till omfattning som kvalitet mellan olikaföretag. har också haft uppenbara svårigheter att ordna entillfredsställande insyn i och kontroll över utbildningen, särskilt desskvalilet. Utredningenföreslår att samhället tar ansvar för grundutbildning av bevakningspersonal.Det måste anses ligga i samhällets intresse att gmndläggande yrkesutbildningäven för anställningar i bevakningsbranschen kan erbjudas i försia hand genomden kommunala gymnasieskolan. Bevakningsföretagenär ibland starkt specialinriktade på vissa typer av bevakningsuppdrag. Somexempel kan nämnas butikskontroll. Den grundläggande utbildningen skall därförha sådan bredd atl väktaren utan ny grundutbildning kan byta arbetsgivare ochinriktning. Givetvis måste grundutbildningen även för bevakningspersonal genomarbetsgivarens försorg kompletteras med företagsanpassad introduktion ochinskolning i de olika arbetsuppgifterna. Utredningenföreslår att bemyndigas att efter samråd med arbetsmarknadensparter och fastställa läroplan för utbildning avbevakningspersonal. Som gmnd för läroplansarbetet bör ligga utredningensförslag till tim- och kursplan för specialkurs i gymnasieskolan omfattande entermin. Kursplanen omfattar dels fackleori och arbelsleknik innehållsmässigtmotsvarande förslaget till föreskrift om utbildning för bevakningspersonal,dels allmänna ämnen som stöd för väktarens personliga och yrkesmässigautveckling. Somsärskilda behörighetsvillkor vid intagning till utbildningen skall gälla samt godkännande vid prövning med avseende på laglydnad och medborgerligpålitlighet. Kravet på godkännande är motiverat av att undervisningen iarbelsleknik avses ske som inbyggd utbildning. Om eleven ej fått godkännandekan detta förhindra praktik i realisflska arbetssituationer. Blanddem som söker sig till väktaryrket finns erfarenhetsmässigt många personer medganska omfattande erfarenhet från arbetslivet bakom sig. Utredningen har av denanledningen även skisseral tim- och kursplan för kurs i kommunalvuxenutbildning. Gennm den knmmunala vuxenutbildningen bör även annrdnasvidareutbildning för bevakningspersnnal t. ex. kurs i radiokommunikation,instruktörs- och arbetsledarkurser. Ansvarei för att tillfredsställapersonalens behov av kontinueriig fortbildning skall dock liksom i andrabranscher vila på arbetsgivaren. Bevakningsbranschenbesväras f. n. av stor brist på utbildad arbelskraft, särskilt istorstadsområdena. Utredningen föreslår att utbildning för bevakningspersonallas in bland de bristyrkesutbildningar vilka kan erbjudas somarbetsmarknadsutbildning. Eftersärskild prövning vid gymnasieskola eller vuxenutbildning skall elevkunna få bevis nm gndkänd grundutbildning snm inhämtats på annat sätt än genomdet allmänna skolväsendet. Prövningen skall endast avse den del avutbildningen som omfattas av utbildningsföreskrif- 1979/80:122 94 terna.Härigenom kan bl.a. företagen efter överenskommelse mellan de avtalsslutandeparterna på arbetsmarknaden vid behov utnyttja egna utbildningsresurser. Sådanutbildning sker dock utan statsstöd. Genom att den som genomgått sådanutbildning skall godkännas vid särskild prövning inom allmänna skolväsendetskapas garantier för att även de som utbildats av företagen inhämtat erforderligakunskaper. Tillsynsmyndighetenskall även i fortsättningen kunna bevilja dispens från föreskriven utbildning.Praxis för dispenser skall utformas i samråd med arbetsmarknadens parter ochrikspolisslyrelsen. Behov av tidsbegränsade dispenser knutna lill visst objekteller viss verksamhet kan förekomma främst i samband med semesterperioder.Sådan dispensgivning bör enligt utredningen ske restriktivt. Utredningenföreslår att länsstyrelserna även i fortsättningen skall vara auktorisations-och tillsynsmyndighet. Lagstiftningen komplelteras med uttryckliga bestämmelserom befogenheter och företagens skyldigheter i samband medtillsynen. Beslutom godkännande av personal för anslällning i auktoriserat bevakningsföretagskall enligt utredningens förslag ulfärdas av den länsstyrelse som har tillsynöver det företag där den som avses med personalprövningen har eller harutlovats anställning. Godkännandeprövning för utbildning görs efter ansökanfrån skolmyndigheten av i det län där utbildningen är förlagd. Utredningenföreslår att får i uppdrag att se över vilka särskildaföreskrifter som erfordras för väktares beväpning. Syftet med översynen börvara alt så långt möjligt avväpna bevakningspersonalen. Vidare bör rikspolisslyrelsenöverväga en reglering av bevakningen med hund och då främst behovet av attutfärda bestämmelser om för vilket eller vilka ändamål hund får användas ibevakningsverksamhet. 1979/80:122 > 95 Sammanställning av remissyttrandena över betänkandena (SOU1978:33) Ordningsvakter och (Ds Ju 1978:4) Bevakningspersonal Efterremiss har yttranden över båda betänkandena avgelts av jusfllie-kanslern (),, överbefälhavaren (), ,luftfartsverket, , länsstyrelserna i ,, , och , polisstyrelserna iGöteborgs, Kariskoga, , och , 1975 årspolisutredning (Ju 1975:08), monopolutredningen (B 1977:08), utredningen (Fö1977:04) om överföring av civilförsvarets ordnings- och bevakningsuppgifler lillandra myndigheler (UbevÖ), , sjukvårdens ochsocialvårdens planerings- och rationaliseringsinstitut (Spri), landsflngsförbundet,, tjänstemännens centralorganisation (TCO), handelstjänstemannaförbundel,landsorganisaflonen i (LO), , , (), handelnsarbetsgivarorganisation. Folkparkernas centralorganisation,, , ,, , , . Allmänna Bevakningsaktiebolagel (ABAB),Bevaknings Aktiebolaget (), bevakningsrådet samt . Dessutomhar yttranden över enbart betänkandet Ordningsvakter avgetts av flskeristyrelsen,slatens naturvårdsverk, domänverket, militäransvarskommitlén (Ju 1977:09), LTO/(Ju 1978:03), Folkets och . Yttrandenöver enbart betänkandet Bevakningspersonal har avgetts av (), Svenska brandförsvarsföreningens bevakningstekniska nämnd ochFörsäkringsbranschens Serviceakliebolag (ESAB). Remissinstansernahar överlämnat yttranden, från flske-nämnderaa i ,, , och , , Jämflands ochNorrbottens län, i från polisstyrelserna i ,Karlslads och Krisflnehamns polisdistrikt, i fråndels polisstyrelserna i , och Ystads polisdistrikt, delsSkandinaviska , Aktiebolaget och samt i frånpolisstyrelserna i samtliga polisdistrikt inom länet utom Stockholmspolisdistrikt. Folkets har i sitt yttranderedogjort för yttranden som till organisationen har avgetts från folketshusdistriktoch lokala folketshusföreningar. 1979/80:122 96 Vidremissbehandlingen underslryks allmänt att den genomlysning somordningsvakternas och bevakningsföretagens verksamhet har fått i de bådaaktuella betänkandena är av stort värde. Ett stort antal remissinstanseruttalar sin anslutning lill principerna bakom de förslag som har lagts fram ochanser att dessa i betydande delar är ägnade att utgöra underlag förstatsmakternas ställningstaganden till de frågor beträffande ordningsvakter ochväktare som har fått aktualitet bl.a. i den allmänna debatten.Till de instanser som helt tillstyrker de båda utredningsförslagen hör . Rikspolisstyrelsenframhåller all den allmänna debatten främsl har gälll frågan om det starktökade behovet av bevakningsverksamhet . Ordningsvakts- ochväktarverksamheten har utvidgats att avse nya uppgifter av typ butiksbevakning,park- och områdesbevakning, bevakning åt kommunikationsföretag, bevakning avvärdetransporter m. m. Det är enligt helt naturligt attallmänheten ifrågasätter denna utveckling, främst från rättssäkerhetssynpunkt,när privata företag alltmer övertar en verksamhet, som polisen tradhionelh börsvara för men där de polisiära resursema inte förslår. Rikspolisslyrelsenhälsar därför med tillfredsställelse de försök som har gjorts atl regleragränsdragningen mellan den verksamhet som polisen bör svara för och den verksamhetsom kan överlåtas ål ordningsvakter och väktare. Liknandesynpunkter förs fram bl.a. av i , som understrykeratt det framförallt på ordningsvaktsområdet finns ett starkt uttalat behov av enhefligabestämmelser. De hittillsvarande reglerna synes ha tillämpats på olika sätt påskilda håll i landet. Orsaken till att ordningsvaktsförordnanden har fått envidsträckt omfattning kan vara, förutom avsaknaden av en flllräckliglklarläggande rättslig reglering på förevarande område, den rådande allvarligabristen på poliser och etl därav följande tryck från bl. a. allmänheten,företag och även kommunala organ att försöka förbällra elt allt sämreordningsläge med ordningsvakter. polisutredning framhåller attutvecklingen har medfört ett växande behov av att på skilda platser och iolika sammanhang kompleltera det allmänna skydd som samhället håller tillhandagenom bl. a. polis- och brandmyndigheternas verksamhet. Ordningsvakter ochväktare är sålunda ett vanligare inslag i samhällsbilden nu än vad fallet varför . Till stor del får enligt utredningen denna utveckling ävenses mol bakgmnd av strukturomvandlingen inom området liksom strävandena attfrigöra den polisutbildade personalen från uppgifter som anses kunna utföras avpersonal med mindre kvalificerad utbildning. Hos allmänheten torde utveckhngeninte sällan ha lett flll en osäkerhet om olika uniformerade kårers ställningoch funktion i samhället. Det har satts i fråga om anställningskontrollen ochutbildningen av ordningsvakts- och bevakningspersonalen är tillfredsställandeoch om den fortlöpande tillsynen av personalens arbete är tillfyllest. Iblandhar gjorts gällande att den verksamhel som ulövas av denna personal leder lill rättssäkerhelsproblemså till vida som ekonomiskt siarkare gmpper får möjlighet all skaffa sig eltbättre skydd än de som har mindre ekonomiska resurser. PoUsulredningen påpekaremellertid att det från andra håll har uttryckts missnöje över de begränsningarsom f. n. gäller i fråga om personalens användning. Prop.1979/80:122 97 Enligt i har ordningsvakternakommit att spela en betydande roll i samhället. Som hjälp åt polisen vidoffentliga tillställningar m. m. har de gjort en samhällsnyttig insats sompolisen med sina knappa resurser f. n. inte kan vara utan. En reglering av ordnings-vaktsinslitutetär emellertid både nödvändig och önskvärd. Samma uppfattning har , som med tillfredsställelse hälsar att ett rättsområde snmhittills har varit oreglerat nu har analyserats och utvärderats och kan kommaatt bli föremål för lagstiftning. Enligt i harordningsvakts verksamheten allt då polisväsendet förstatligadesutvecklats i en sådan riktning, all samhället mer eller mindre har förloratkontrollen över den. understryker behovet av att all sådanpolisbevakning som för näravarande sker i form av ordningsvaktsverksamhetsnarast regleras i allmän lag och inle som är fallet enbart med stöd av 90 8polisinstruklionen. i framhåller däremot attstarka skäl föreligger för att ordningsvaktsfrågorna både organisatoriskt ochi lagstiftningshänseende prövas i ett större sammanhang, lämpligen i sambandmed den reform angående polisens organisaflnn som kan bli ett resultat av 1975års polisutredning. Den gmndliga genomgång av problemen som gjorts av ordningsvaktsutredningenoch de framlagda förslagen bör emellertid kunna tjäna som ett värdefulltunderlag för den fortsatta prövningen. I flera yttranden diskuteras det allmänna behovet av samlde principiella och praktiska aspekterna på att personer som inte är polismänåläggas att utföra vissa övervaknings- och bevakningsuppgifter. LO framhåller vikten av alt det är polisen som svarar förordningens upprätthållande i landet. LO delar utredningarnas grundsyn att bevakningsföretagenenbart skall arbeta med bevakningsuppgifter och att ordningsvakternas pohsiärauppgifler skall begränsas starkt. Samma principiella uppfattning redovisas avbl. a. TCO, handelstjänstemannaförbundel och Folkparkernas centralorganisation.Även betonar det önskvärda i att det skapas en klarskillnad mellan polisens, ordningsvakternas och väktarnas funktioner. SAF ochSveriges framhåller att bristen på polispersonal, den stigandebrottsligheten samt behovet av ökad övervakning på bl. a. allmänna platser harmedfört en både nödvändig och önskvärd förstärkning av ordningshållning ochbevakning genom ordningsvakter nch väktare. Emellertid finns det ett behov aven klarare belysning av ordningsvakternas rättsliga status, såväl i fråga omverksamhetsområde som befogenheter. Förslaget att skillnaden mellan ordningshållningoch renodlad polisverksamhet skall markeras klarare är därför välmotiverat. och KF ser mycket allvarligt påutvecklingen när det gäller den ökade nedbusningen och brottsligheten motdetaljhandeln. KF konstaterar att polisens resurser inte räcker till vare sigi storstadsregioner eller på övriga orter för att kunna upprätthålla ordningeneller medverka i detaljhandelns skyddsverksamhet. F. n. anlitar KF väktare somskydd för kunder och anställda. KF ser det som mycket angeläget att samhälletinte begränsar förutsättningarna för detaljhandeln att upprätthålla ordningeneller att skydda sig mot den ökade brottsligheten. Med denna utgångspunktföreslår KF i första hand att bevakningsverksamheten övertas av polisen, där enspeciell funktion då måste inrättas för väktare. Därigenom skulle polisen fåbättre möjlighet att pröva lämpligheten av dem snm anställdes som väktare.Dessutom skulle det vara en god rekryteringskälla inom polisen. Om det intefinns fömtsättningar för etl genomförande 1979/80:122 98 avdetta förslag bör enligt KF bevakningsföretagens anslällda få bedrivaordningsvaktsverksamhet. Tankenatt i någon form inordna den aktuella bevakningsverksamheten i polisväsendetåterspeglas också i JK:s yttrande. JK ansluter sig till utredningarnas gmnduppfaltningatl allmän ordning och säkerhel skall upprätthållas med för ändamålet utbildadpolispersonal men betonar att pnlisper-sonalen i så fall inte nödvändigtvisbehöver ha en fullständig polisiär utbildning av samma gedigna slag som f.n.krävs. Det måste undersökas om inte en viss specialisering inom polisväsendetär möjlig. Endast under fömtsättning att denna väg beträds blir det enligt JKekonomiskt möjligt att i full utsträckning driva uppfattningen altupprätthållande av allmän ordning och säkerhet uteslutande är en polisiäruppgift. Att det - utan eftersättande av väsentliga intressen - är möjligt attgå denna väg belyses enligt JK av det rådande arrangemanget med ordningsvakterför tunnelbanebevakning m. m. Enligtlänsstyrelsen i finns det ett behov av att någon form avhuvudmannaskap införs beträffande ordningsvaktsverksamheten. Ordningsvakternasaknar f. n. fast organisatorisk förankring bortsell från de fall då de harmedlemskap i s. k. ordningsvaktsföreningar. Det finns inte någol organ somsamordnar verksamheten t. ex. i fråga om rekryteringen av personal,administration saml förmedling av ordningsvaktsuppdrag. I den samordnandeverksamheten skulle även kunna ingå fortbildnings- och repetitionskurser,särskilt i fråga om ordningsvakts befogenheter och rätt atl bmka våld. En sådansamordning kan visserligen lätt uppfattas som ett tillskapande av enreservpoliskår som mer eller mindre är undandragen samhällets kontroll.Emellertid synes man kunna erhålla garantier mot en sådan utveckling om densamordnande verksamheten anförtros de offentliga arbelsförmedlingsorganen,vilka torde ha flllräckliga resurser för att lösa en sådanuppgift. Sannolikt kommer denna lösning att föra med sig vissa ekonomiskaförpliktelser för del allmänna.