prop · G3032 · 1979-12-31 00:00:00 — Såsom uttalas i promemorian (s, 256) kan ulgången av en sådanprövning bli svår all fömtse, I promemorian uttalas också att den säkrastemetoden är atl sä långt möjligt förfallningsreglera uppgiftsutlämnandel mellanmyndigheter, Organisalionema anseratt denna metod bör lillämpas för uppgifterhos bankinspektionen om bankerna och deras kunder, I lag eller annanförfattning bör bestämmas om och under vilka förutsättningar bankinspektionenskall äga till annan myndighet utlämna sekretesskyddade uppgifter. Starka skälkan åberopas för en sådan ordning, (Under 9 kap, 4 § och 14 kap, 2 ij 3) harulvecklats betydelsen av all sekretesskyddet för uppgifter om bankernas kunderej försämras genom att uppgifterna lämnas lill bankinspektionen. Såsom medgivesi promemorian kan en viss uttunning av sekretesskyddet knappast undgås näruppgifter kommer på ytteriigare händer. En spridning av upgifterna ombankkunderna bör ske enligt mycket restriktiva principer och dessa börförfattningsregleras. En särskild grund förförfattningsreglering finns i del fall alt uppgiftslämnandet skall ingå i ettmer miinmässigi utbyte av information mellan två myndigheter. Så kan bli fallelsåvitt avser bankinspektionen och betr, uppgifter hosbankinspektionen om bankerna själva. För en författningsreglering avbankinspektionens informationsutbyte med andra myndigheter talar detföriroendeförhållande, utifrån vilket bankinspektionens samverkan med bankernaäger mm, samt all hos bankinspektionen samlas uppgifter om bankerna i enomfattning som lorde sakna motstycke inom statsverksamheten i övrigi. Av dessa skäl hemställerorganisationerna all uppgiftslämnandet från bankinspektionen till annan myndigheiskall regleras i särskild författning. Organisationerna bör med hänsyn lillsakens vikt fä tillfälle yttra sig om innehållet i en sådan författning.Författningen bör ge samma sekretesskydd för uppgifterna hos den mottagandemyndigheten som hos bankinspektionen Ofr 9 kap, 6 § andra stycket sistameningen). Vadnu sagts äger även lillämpning på utlämnande från avsekretesskyddade uppgifter rörande bankema och deras kunder. Förslagetrörande utlämnande av sekretessbelagd uppgift till utländsk myndighet betecknarJO som utmärkt ur rätisäkerhelssynpunkt. Räckvidden av de föreslagnabestämmelsema om utlämnande av sekreiesskyddad uppgift lill utländsk myndigheie. d. förefaller JO dock så svåra alt i förväg överblicka att han ifrågasätterden ändringen atl även utlämnande av uppgift som är sekreiesskyddad lill förmånför allmänna intressen endast lär ske med Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 '' 231 förfaltningsstöd.Något krav på stöd i lag (i motsats till förordning) synes däremol inte behövaupprätthållas beträffande utlämnande av sådana uppgifter. Behovelav följdnormgivning berörs i flera yttranden. Riksförsäkringsverketanmärker att ha slutit konventioner på socialförsäkringsområdetmed och . Förhandlingar för sådanakonventioner pågår f n. med ett antal andra länder. Dessa konventionerfömtsätter all handlingar - även sekretessbelagda sådana - skall kunna utlämnaslill utländska socialförsäkringsorgan. problem är all, om del är fråga omutlämnande av handlingar som är sekretessbelagda till skydd för "enskildaförhållanden", det enligt förslaget krävs särskill lagstöd. De ikonventionerna intagna beslämmelserna om samarbete myndigheter emellan kan -oavsett hur de utformas - enligt verkets mening inte utgöra lagstöd i dettaavseende. Sådan lagstiftning som omnämns i specialmoliveringen (s. 261) måsledärför tillkomma inom verkets ämbetsområde. Verket påpekar i sammanhanget altde utländska socialförsäkringsorganens status är olika i olika länder och imånga fall torde det i vart fall vara tveksamt om de kan anses motsvara svensk"myndighet". Denna fråga behöver därför enligt verkels meningytterligare belysning. K//css/cör?eve/-efframhåller att del på beskatiningsområdet förekommer att har träffatöverenskommelse med andra stater om etl mer eller mindre omfattande utbyte avuppgifter. medverkar i de beslut som fallas härom genom alt godkännadubbelbeskattnings- eller handräckningsavtal. Regeringen utfärdar härefter förordningrörande avtalets tillämpning. Det förekommer vidare att genom allgodkänna avtalet bemyndigar budgelministern eller hans befullmäkligade ombudalt träffa överenskommelser som kan avse även utbyte av uppgifter. Verketunderstryker viklen av den i promemorian (s. 261) förutskickade undersökningenrörande behovet av följdlagstiftning i syfte atl bevara rådande rättsläge inomvisst område. i anser att 8 S börutformas så all tveksamhet inte skall uppkomma huruvida uppgiftslämnande medstöd av handräckningsavlal är förenligt med den nya sekretesslagen. Generaltullstyreisenanser att lagen (1973:431) om utredning angående brott mol utländsk tullagmåsle tillföras en uttrycklig föreskrift som innebär all uppgift av där avsettslag får utlämnas till utländsk tullmyndighet ulan hinder av sekretess. Lagenär f n. endast tillämplig i förhållande till . Omlagen ändras på nyssnämnda sätt, kan alltså vissa sekretessbelagda uppgifter äveni fortsättningen lämnas till västtyska tullmyndigheter. Däremot kommer detomfattande samarbete som försiggår mellan svenska och vissa utländskatullmyndigheter alt förhindras av den föreslagna beslämmelsen i 8 S, Dettasamarbete grundar sig framför alli på tullsamarbetsrådels rekommendationrörande ömsesidigt administrativt bistånd antagen i den 5 december 1953och sker ulan stöd av lag. Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 232 stödav bl, a, avtal med EEC och saml (jfr bl, a,artikel 16 i bilaga 1 lill frihandelskungörelsen 1973:1140) lämnargeneraltullstyreisen uppgifter lill utländsk tullmyndighet angående i Sverigeutfärdade ursprungsbevis. Denna ordning är antagen av och publiceradi SÖ men är ej intagen i lag. Styrelsen framhåller atl lill bevarande avrådande rättsläge inom tullområdet det i 8 § uppställda lagkravet måsteföranleda följdlagstiflning, Generaltullstyreisen föreslår atl regeringen färbemyndigande all utfärda föreskrifter vad gäller utlämnande lill utländsktullmyndighet av sekretessbelagda uppgifter som rör enskilds ekonomiskaförhållanden. En annan lösning vore alt begränsa lagkravet till att gällaendast uppgifter om enskilds personliga förhållanden, Någraallmänna uttalanden om sekretessen inom en myndighei redovisas i avsnitt 6, Regeringsrättenanser att tanken bakom 9 § i och för sig är rimlig. Redan nu iakttas den, t,ex, av länsstyrelser, där planerings- och skatteavdelningama håller sinahandlingar isär. Emellertid ställer sig regeringsrätten frågan, hur kravet i 7§ första stycket 2 om att det är myndigheten som skall företaintresseavvägningen skall tillgodoses i praktiken. Myndigheten är ju i dettafall densamma såväl för den tjänsteman som önskar fä ut uppgiften som för dentjänsteman som skall lämna ut den. Alt också stadsjuristen i kommunär tveksam lill förslaget på denna punkt framgår av vad hon anför belräffandetillämpningen av försia stycket i 7 §, Malmökommunstyrelse finner regleringen i 9 § värdefull med hänsyn lill allverksamheterna inom t, ex, stora förvaltningar kan vara så artskilda atl de isekretesshänseende svåriigen kan betraktas såsom en enhetlig verksamhet.Nuvarande tillstånd anser kommunstyrelsen vara otillfredsställande. Länsstyrelseni understryker viklen av 9 § och anser del angelägetatl informationen härom blir effektiv eftersom ett flertal myndigheter inomsig torde rymma vitt skilda verksamhetsområden där intressen av diametraltmotsatt art gör sig gällande och där det följaktligen är utomordentligtviktigt all promemorieförslagels synsätt verkligen blir tillämpat. Någraremissinstanser är kritiska mot 9 §, framhåller mot bakgrundav vad styreisen anför om begreppet "särskild verksamhet" ochsekretessen mellan myndigheter att förslaget i denna del bör läggas lill gmndför lagstiftning först sedan hithörande frågor har blivit utredda närmare. Medhänsyn till att de regler som föreslås gälla mellan myndigheter även skalltillämpas inom en myndighets olika verksamhetsgrenar finner riksförsäkringsverketdet påkallat att särskilt betona förhållandena inom sitt ämbetsområde. Verketoch försäkringskassoma härefter sammanläggningen av administrationenbeträffande sjukförsäkringen och pensioneringen Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 233 tillförtsadministrationen av ell flertal olika förmåner dels nytillkomna, dels sådanasom har överförts från annan myndighei. Som motiv för att lägga nya uppgifterpå och försäkringskassorna har som regel åberopats detutbyggda servicenätet saml tillgången till grunddala hos försäkringskassoma.Tolkningen av begreppet "särskilda verksamhet vari uppgifteninhämtats" fär därför en synneriigen stor betydelse. Enligt nuvarandepraxis, som även har dokumenterats i försäkringsdomsiolens domar, har verketoch kassorna ålagts all ex officio vidla ålgärder och falla beslul i anledningav erhållna uppgifter även för andra förmåner än den för vilken uppgiftenprimärt lämnats/inhämtats. Som exempel härpå anför verket all en uppgift omförändrade inkomstförhållanden skall beaktas för såväl fastställande avsjukpenninggrundande inkomst som omprövning av beslutade pensionsförmåner ellervice versa. Vidare har i lagstiftning förutsatts atl uppgifter som harlämnats/inhämtats för en viss förmån skall beaktas även vid bedömningen avrätten lill annan förmån I, ex, inom delpensioneringen, där man hänvisar bl, a,lill att beslul om sjukpenninggrundande inkomst skall beaktas vid nybeviljningoch omprövning av sådan förmån. Rörande bidragsförskott skall vid prövning avfråga om eftergift av återkrav bl, a, beaktas om den underhållsskyldige harvarit sjuk eller arbetslös. Uppgifterna om sådana förhållanden lorde ofta kunnainhämtas från annan enhet inom kassan än den där beslulel härom fattas(pensions- och bidragsavdelningen), nämligen från sjukförsäkrings- elleruiredningsavdel-ningama. Enligt verkels bedömning måste samtiiga förmåner, somadministreras av verket och försäkringskassorna, anses inrymmas under samma"verksamhetsgren". Vid en annan tolkning av detla begrepp synes förutlämnande av sekretessbelagda uppgifter mellan olika avdelningar och enheterinom verket och t, o, m, för utnyttjande inom samma enhet av där befintiigauppgifter som influtit för olika ändamål krävas förfallningsstöd. Förförsäkringskassornas del är detla problem särskill framträdande med hänsyn tilldel föreslagna undanlaget från tillämpningen av 7 §, Arbetarskyddsstyrelsenerinrar om några förhållanden som kan påverkas av innebörden i begreppet"särskild verksamhet". Enligt lagstiftningen om arbetsskada skallanmälan om skada ges in till i tvä exemplar. Ett exemplarsänder kassan sedan vidare till yrkesinspektionen. Kopior av anmälningarnasänds i slor utsträckning lill styrelsen för atl användas i tillsynsarbetet.Rapporterna innehåller alltid uppgifter om sjukdom eller skada hos enskildperson. Enligt de nya regler som väntas skall styrelsen fä samtliga uppgifterför att ta in dem i det nya informationssystemet för arbetsskador. Omuppgifterna inte skulle fä lämnas ut utanför den enhet som har hand ominformationssystemet, blir hela reformen etl slag i luften, anser styrelsen.Avsikten är ju bl, a, all man skall kunna göra selekliva uppgiflsuttag just föralt använda dem i tillsynsarbetet. Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 234 Dennaregel, som med undantag endasl för i 8 kap, 3 § åsyftade uppgifter ger denenskilde tillgång till uppgifter som berör honom, anser datainspektionen i höggrad berättigad. Den står i klar överensslämmelse med 10 § datalagen, som hartillkommit främst för atl stilla den oro som kan bero på att den enskilde intekänner lill vilka uppgifter om honom som finns hos annan (SOU 1972:47 s, 88,prop, 1975:33 s, 137), Skäl för dylik insyn föreligger oavsett om uppgifternabevaras på ADB-medium eller ej. Datainspektionen har i sin varandeverksamhet bedömt att denna regel i datalagen har stor betydelse för allundanröja den enskildes uppfattning all hans personliga integritet träds förnära. Vunna erfarenheter tycks bestyrka denna uppfattning, Förslagel i dennadel underslöds således av datainspektionen. välkomnarförslagel, som innebär alt möjligheterna all låta en klient ta del av sinbehandlingsjournal ökar betydligt, Riksskatteverketkonstaterar att i det föreslagna systemet med skaderekvisit och en närmarereglering av sekreiessen mellan myndigheter det oftare än nu lorde komma atlföreligga ett behov av kommunikation med den enskilde parlen. Myndigheten kanenkelt avgöra ärendet om ell samtycke föreligger, torde myndigheterna somregel dra sig för att kontakta den enskilde för all efterhöra om denne ärberedd att efterge sekreiessen, I stället vägras utlämnande. Oviljan mol attkontakta den enskilde i ärendet är säkert ibland risken för alt den enskildeskulle tro atl "han kommer i ett bättre läge" i förhållande lillmyndigheten när det gäller ett pågående ärende om han samtycker lillutlämnande. En förfrågan om den enskildes inställning i sekretessfrågankompletterad med upplysningar om hans rätt all anföra de omständigheter somtalar mot etl utlämnande eller all samlycka lill utiämnandet med eller ulanförbehåll bör dock enligt verkets mening normalt anses inte vara bara korrektutan också rekommendabel. Denna fråga blir praktiskt viktig särskill omsamtycke blir av betydelse vid utbyte av uppgifter mellan myndigheter. Verketpåpekar att den hänger samman med de frågor om "samtyckels psykologi"som behandlas i promemorian på s. 263. Saken bör beröras i förarbetena någolnärmare än vad som sker på s. 267. SACOISR anser alt reglernai 10 § är tillfredsställande innehållsmässigt men alt de har sin naturiigaplats i 1 kap. snarare än i 2 kap. allmänna patientförening anser allbeslämmelserna är av central betydelse för patient när det gäller utlämnande avuppgifter ur en över patientens förhållanden förd sjukjournal. Det är viktigtall patienten genom dessa bestämmelser erhåller rätt att på ett helt annal sättän tidigare disponera över ett muntligt eller skriftligt material som intimtberör patienten själv. Som komplettering till bestämmelserna föreslårföreningen föreskrifter om skyldighet för myndighet, som utlämnarsekretessbelagt material, alt underrätta den som materialet rör om utlämnandet.Som motiv härför framhåller föreningen det stora intresset som patient har ifråga om spridning av uppgifter ur sjukjournal Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 "'--: 235 Fråganom undanlag från regeln oih den enskildes förfoganderätt över sekreiess, somgäller lill hans förmån, diskuteras i ett par yttranden. Attden enskilde med vissa snäva undanlag har tillgång lill i övrigisekretesskyddade uppgifter om sig själv och också kan medgiva all sådanauppgifter utlämnas till andra, finner instUutei naturiigt, meninstitutet erinrar om faran i att sådant medgivande sker schablonmässigtoch om möjligheten att medgiva utiämnande av uppgifter med förbehåll.Institutet anser allmänt att det med hänsyn till den enskildes sekretesskydd ärfördelaktigt, om medgivande till utlämnande av sådana uppgifter kan skesärskilt i varje enskilt fall och inte som lämnas också generellt alt gällaframtida förhållanden. promemorian intagna ståndpunkten kan enligt läkarförbundsuppfattning i varje fall diskuteras principiellt. Förbundet anser att i argumenteringensammanblandas(s. 263) på ett olyckligt salt dels den enskildes rätt atl la delav malerial om sig själv, dels former för detta samt dels verkan av samtycke.Dessutom torde del inte rälislekniskt vara nödvändigl att ha bestämmelsen i 10§ i 2 kap. ulan den lorde kunna flyttas till de särskilda sekretessområdena, omdetta skulle vara till fördel för en mer nyanserad bedömning. Det är till enbörjan klart att den enskUde- utom i mycket snävt begränsade undantagsfall -själv skall kunna förskaffa sig kännedom om vilken information som har samlatsom honom. Därmed är det emellertid inte givet att han skall fä del avinformationen genom att handling utlämnas lill honom eller att hans samtyckealltid tillmäts omedelbar relevans. Exemplet med kriminalregistret (s. 263)visar enligt förbundet att en sådan konslmktion är möjlig och i vissa falländamålsenlig. SekrL möjliggör f n, all den enskildes samtycke belräffandeutlämnande lill annan inte tillmäts omedelbar relevans i fall som anges i 14 §andra stycket SekrL, Förbundet framhåller att promemorieförslaget på dennapunkt kommer all innebära den ändringen all samtycke, om det är giltigt somrättshandling, alllid fär relevans i förhållande till utlämnande till annan.Därmed är den i 8 kap, 3 § intagna möjligheten att undanhålla den enskilde vissinformation i praktiken kraftigt urholkad. Möjligheten att gå omvägen överiredje man står ju alllid lill buds och detta i praktiken trots de förbehållsom kan uppställas. Förbundet framhåller i sammanhanget också att den enskUde iell stort antal fall faktiskt är utsatt för mycket kraftiga påtryckningsmedelatl lämna sitt samtycke till utlämnande av information. Som exempel kan nämnassådana "blankett-medgivanden" som avkrävs den enskilde vid tecknandeav vissa försäkringar. Möjligheten att återkalla givna samiycken torde ipraktiken inte ulan konsekvenser slå lill buds annat än i undantagsfall. Detbör sålunda enligt förbundets mening övervägas att begränsa den enskildes rättalt i skriftlig form fä del av sekretessbelagda uppgifter från sjukvården förannal än 1979/80:2 Del B Bilaga 2 236 bestämdaändamål saml atl begränsa möjligheten all samtycke mer eller mindre avtvingasden enskilde. Enformule rings fråga tas upp av JK. Enligt hans mening bör inledningen av andrameningen jämkas till "Samtycker den enskilde till utlämnande men medförbehåll,,,", uppfinningar utgår från att 10 § ärtillämplig även på enskild juridisk person. Fråganom legal ställföreträdares förfoganderätt över sekreiess behandlas av Svenskakommunförbundel, som erinrar om all förbundet i sill remissyttrande över TK:sbetänkande begärde alt frågan om vem som skall vara behörig att eftergesekreiessen skulle utredas särskilt vad gäller underåriga, härtillanger förbundet vara alt det ibland föreligger konflikter ochintressemotsättningar mellan vådnadshavaren och den underårige i vårdnads- ochvårdärenden. De riktlinjer som redovisas i departementspromemorian (s. 264 f)för bedömning av vad som bör gälla när den till vars förmån sekretessen äruppställd har en legal ställföreträdare utgår från den principiellt rimligaståndpunkten att hänsyn skall las till den omyndiges mognadsgrad. En såschematisk bedömning löser emellertid inte det problem som förbundet har haft iåtanke och som främst avser den situationen att barnels ställföreträdare, t.ex. i en vårdnadslvisl, genom alt ge offentlighet ål innehållet i den socialautredning som företagits i ärendet också bringar till offentlighet uppgifter omunderårigs personliga förhållanden. Del kan enligt förbundets mening intebortses från atl en förälder i t. ex. en vårdnadslvisl ibland kan finna detförenligt med sina intressen all lämna ul lill offentligheten uppgifter omsitt bam. Uppenbart är all ett sådanl utlämnande stundom kan medföra risk föratl barnet tar skada, särskill genom den uppmärksamhet del härigenom kan bliföremål för bland kamrater och andra. Förbundet framhåller atl del är enkomplicerad fråga hur man genom en rättslig reglering skall kunna förebygga attunderårigs legala ställföreträdare på sådant sätt offentliggör uppgifter om denunderåriges personliga förhållanden. Den är dock av sådan vikt alt den måslebli föremål för ytteriigare överväganden. Förbundet förklarar att molsvarandeproblem gäller även inom skolsektom. Sveahovrätt tar upp frågan om en generell skyldighet att kommunicera med enskild.Hovrätten anför: Närdel gäller skyddet för uppgifter om enskilda har hovrätten i yttrandet över SOU1975:22 på anförda skäl föreslagit alt kommunikation i regel bör ske medenskild, som berörs av handling, innan denna lämnas ut. Även om denna frågadelvis har kommit i ett annat läge genom att sekreiessen inte längre knyts tillhandlingen som sådan vill hovrätten dock ifrågasätta om det inte alltiämt finnsskäl alt överväga saken ytteriigare. om kommunikation finns iförslagel när del gäller utlämnande i vissa fall av uppgift till annan myndigel(2 kap. 7 § iredje stycket). Liknande föreskrift i andra fall av utlämnande avuppgift om enskild skulle förslärka dennes rättsställning, även om denenskildes vägran atl samtycka lill utiämnande Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 ,, 237 intetillmäts avgörande betydelse för saken. Å andra sidan skulle en sådanföreskrift medföra praktiska svårigheter för myndigheterna och fördröja ettbesked för den som begärt uppgiftens utlämnande. Har myndighei vägral att lämnaut uppgift och detta beslut överklagats torde emellertid kommunikation kunnaske hos domstolen utan någon nämnvärd omgång. En domstolsprövning låter sigdessutom myckel väl förenas med kommunikation. Enligt hovrättens mening börsåledes i vart fall övervägas en föreskrift om all kommunikation i regel börske innan domstolen ändrar dit överklagat sekretessbeslul som gäller uppgift omenskild. syslem med ett allmänt ombud som motpart till klaganden synes varavärt all överväga i detta sammanhang. Delnyss sagda har tagit sikte på den enskildes möjligheter all tillgodose sinaintressen innan uppgift om honom själv lämnas ut. Även om det inte direkt rörsekretessreglerna vill hovrätten här ändock någol beröra enskildsrättsställning efter del all uppgift om honom lämnats ul. För brott mottystnadsplikt, dvs, röjande av hemlig uppgift, finns straflbestämmelse ibrottsbalken. Även vid oaktsamt röjande, som inte är ringa, kan ansvar enligtbrottsbalken komma ifråga. Den som lidit skada av brottet kan tillerkännasskadestånd enligt allmänna skadeståndsrätlsliga regler. Också vid ett utiämnandeav uppgift som föregåtts av en ytterst omsorgsfull bedömning av risken förskada kan dock sådan rent faktiskt uppkomma för den enskilde. Röjandet avuppgiften kan i sådant fall dock knappast läggas vederbörande tjänsteman tilllast som fel, eftersom skaderisken ju skall bedömas endast med viss grad avsannolikhet. Den enskilde torde i sådanl fall inte annal än undanlagsvis hamöjligheter till skadestånd. När del gäller lämnande av uppgifter till massmedierföljer av bestämmelserna om meddelarfrihet atl ansvar kan förekomma bara viduppsåtligt åsidosättande av tystnadsplikt i vissa angivna fall, I många fallkan eljesl hemlig uppgift lämnas ul lill massmedium ulan avseende påskadeverkningarna för den som uppgiften gäller. Har tystnadsplikt åsidosattsav oaktsamhet kan inte i något fall ansvar för utlämnande av uppgiftenförekomma, I dessa fall har den enskilde ytterst små utsikter att verkligen fäersällning för del lidande han kan ha utsatts för. Denna ordning är enligthovrättens mening inte lillfredsslällande. En möjlighel att i någon månförbättra de enskildas ställning vore atl öka möjligheten att tillerkänna denskadestånd som faktiskt lidit skada genom uppgiftens utlämnande, vare sig dettaskett lill massmedium eller lill annan. Eftersom upprätthållandet avoffentlighetsprincipen är ell allmänt intresse, borde del allmänna rimligenockså kunna bära ansvaret för de negativa konsekvenserna som denna för med sigför den enskilde. Hovrätten vill med detta endasl väcka frågan om man inte påsikt bör överväga atl genom en skadeslåndsreglering försöka förbättra deenskildas rättsställning i sammanhanget. Frågan är dock ganska svårbemästradoch är delvis avhängig av hur den föreslagna sekrelesslagen faktiskt kommer attlillämpas, särskill med avseende på meddelarfriheten. Riksarkiveifinner värdefullt alt lagen ger möjlighet alt med förbehåll utiämnasekretessbelagd handling lill enskild och anser att möjligheten kommer lillanvändning främst för att underlätta forskning, SACOISR.s mening är att 11 §har ell tillfredsställande innehåll men bör placeras i 1 kap. Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 238 anser all möjligheten atl utlämna uppgift med förbehåll böranvändas i så stor omfattning som möjligt i förekommande fall. Någraremissinstanser ställer sig tvekande eller avvisande till förslagel,