prop · G30317 · 1979-12-31 00:00:00 — liknandesom ger inkomster genom t. ex. entréavgifter, lotterier eller basarer. Enhel del allmänna sammankomster och offentliga tillställningar arrangeras avbyalag, aktionsgrupper och kommittéer med ideell inriktning. Dessa har oftainte föreningsform och saknar därmed rättslig handlingsförmåga. I den formellahandläggningen torde den som uppträder på byalagets, gruppens eller kommitténsvägnar behandlas som anordnare. Ulredningen anser atl dessa sammanslutningarbör jämställas med ideella föreningar, om de i övrigt uppfyller de krav som iskatlelagstiftningen ställs pä föreningarna, Beslämmelserna om skyldighet altbetala kostnader för polisbevakning bör därför utformas så att det blir möjligtatt göra undantag från avgiftsskyldigheten beträffande andra än ideellaföreningar. Även i vissa andra silualioner bör polisstyrelsen underiåta attålägga betalningsskyldighet. Det kan t. ex. vara så alt en fackförening, som idetta sammanhang inte behandlas som ideell förening i allmänhet, anordnar en tillställningdär hela behållningen skall lämnas till en insamling för ett ideellt ändamål.En viss försiktighet mäste dock iakttagas, när undanlag görs från huvudregelnom betalningsskyldighet för andra än ideella föreningar Det kan vara så att entillställning, fömtom att gagna det ideella ändamålet, även är till ekonomiskfördel för anordnaren. 4.11.4Vinningssyfte vid aUmänna sammankomster Uppdelningenpå offentliga tillställningar och allmänna sammankomster infördes genom AOst.De senare omfattar sådana arrangemang som åtnjuter gmndlagsskydd enligt RF:sbestämmelserom medborgeriiga fri- och rättigheter. Begreppet allmänsammankomst har emellertid vidgats som en följd av ändringar i RF. I begreppetingår numera även sammankomster för framförande av konstnäriiga verk. Enkonsekvens härav har blivit att vid en del sammankomster, t. ex. popgalor,föreligger ett klart vinningssyfte eller kommersiellt intresse. Inslag avidealitet kan saknas helt. mening bör, som har framhållits, det allmänna inte baravid tillställningar utan också vid vissa slag av sammankomster kunna ålägga enanordnare, som inte är ideell förening, att betala kostnader förordningshållning. Detta bör gälla sammankomster som anordnas i vinningssyfte. Tillämpningenav begreppet vinningssyfte kan medföra svårigheter. En teater kan t.ex. få en slor del av sina kostnader täckta genom bidrag från det allmänna, menverksamheten kan ändå anses ha etl vinningssyfte. Omständigheter av detta slagbör polisstyrelsen pröva i det särskilda fallet, och det bör kunna leda tillatt den ersättning som anordnaren skall belala bortfaller eller sätts ner. Ävenandra särskilda omständigheter, som bör beaktas, kan naturiigtvis förekomma. 1979/80:17 84 Kooperativaoch fackliga föreningar kommer enligt utredningens förslag att kunna åläggasskyldighet att svara för kostnader för polisbevakning. Tveksamhet kan kanskeföreligga om t. ex. en facklig förenings demonstrationer för bättreavlöningsförmåner, vilken är att betrakta som allmän sammankomst, skall medföraskyldighel att svara för kostnaderna för ordningshållning genom polispersonal.En sådan sammankomst måste nämligen anses ha lill ändamål att främja medlemmarsekonomiska intressen. Även om detta är rikligt, skulle det framstå somstötande om skyldighel att svara för kostnaderna för polisbevakning föreskrevsi ett sådant fall. Utredningen anser alltså att polisstyrelserna inte börföreskriva sådan skyldighet för kooperativa och fackliga föreningar viddemonstrationer m.m. En särskild bestämmelse med detta innehåll behövs enligtutredningens mening inte. Anordnarensåligganden, som har berörts i avsnitt 4.11.2, bör leda till att denne, isamband med att tillställningen eller sammankomsten planeras, går genom deätgärdersom behövs föratt upprätthålla ordningen och säkerheten. Dessa ätgärderbör anordnaren enligt utredningens mening redovisa i sin ansökan eller anmälan.Därmed lår polisstyrelsen redan från början ett underlag för sin prövning. Åtgärdernakan vara av olika slag. Det kan vara fråga om utformningen av in- och utgångar,disponering av åskådarplatser och insatser av förordnade ordningsvakter,funktionärer eller annan personal. Anordnaren kan också lämpligen ange om hananser att ordningshållning genom polispersonal behövs och i så fall i vilkenutsträckning. Påpolisstyrelsen ankommer det att pröva om anordnarens förslag kan godtas ellerom ytteriigare föreskrifter behövs. Ett godkännande av anordnarens förslag börformelll innebära att polisslyrelsen meddelar föreskrifter enligt 16 § AOstresp. 7 § LAS om att anordnaren skall vidtaga de åtgärder som han själv harföreslagit. Föreskrifier om skyldighel alt anlila förordnade ordningsvakter äratt likställa med andra föreskrifter om ordningshållning. Sådana föreskrifterkan alltså meddelas med stöd av 16 § AOst resp. 7§ LAS. Åläggandeför anordnare atl betala slalen koslnader för ordningshållning genom förordnadeordningsvakter har inte förekommit i praktiken. Ordningsvakterna anlilasregelmässigt direkt av anordnaren. Beträffande allmänna sammankomster tordeföreskrifter om skyldighet att anlita förordnade ordningsvakter bli aktuellafrämsl när det gäller sammankomster för vilka anordnaren enligt utredningensförslag skall kunna åläggas skyldighet att svara för kostnaderna förpolisbevakning. Både när det gäller sammankomster och när det gällertillställningar måste polisslyrelsen, om den överväger atl meddela föreskriftom ordningsvakter, beakta att anordnaren Prop.1979/80:17 85 inleåsamkas onödig kostnad och att tillställningen eller sammankomsten inte onödigtförsvåras (7 § andra stycket LAS och 16 § tredje stycket AOst). Bestämmelsen i17 § AOst - som f n. även upptar en möjlighet att ålägga anordnaren att bekostaordningshållning genom förordnade ordningsvakter-skall enligt ulredningensförslag i fortsättningen endast reglera de fall när en anordnare kan åläggasbetala statens kostnader för ordningshållning genom polispersonal. Detsammakommer enligt utredningens förslag att gälla i fråga om 8 § LAS. koslnader för ordningshållning genom polispersonal som kan tas ul enligt1964 års kungörelse ingår, fömtom kostnader för polismän, andra koslnader somär nödvändiga för att polismännen skall kunna utföra ordningshållningen. Såledesskall ersättningen omfatta koslnader för hjälpmedel som häst, hund,motorfordon, bål eller helikopter. Vidare ingär enligl kungörelsen ersättningför skada till följd av tänslgöringen på polismannen, dennes egendom ellerstatens egendom. Detär väsentligt att anordnaren genom polisstyrelsens beslut lår besked om dethögsla ersättningsbelopp för polisbevakning som han kan komma att drabbas av. Iförsta hand har detta betydelse för anordnarens trygghet. Det utgör också enbeståndsdel i det sanktionssyslem som utredningen föreslår i del följande. Delslulliga ersällningsbeloppel beslutas av naturiiga skäl först eftertillställningen eller sammankomsten, när polisslyrelsen skall utfärda räkningtill anordnaren. 1många fall torde - i vart fall när det gäller en erfaren anordnare - deåtgärder som anordnaren föreslår komma att anses tillräckliga. När så inte ärfallet eller om ytterligare uppgifter behövs för att polisstyrelsen skall kunnagöra sin bedömning, bör polisstyrelsen kontakta anordnaren och diskuterafrägan. En sädan muntlig kontakt förekommer som regel . Polisstyrelsensmöjlighet enligt 14 och 15 §§ AOst resp. 5 och 6 §§ LAS att, när det behövs,förelägga anordnaren att komma in med upplysningar för att komplettera enansökan eller anmälan eller att själv föranstalta om utredning för altkomplellera en ansökan bör enligl ulredningens mening finnas kvar även ifortsäliningen. Liksom bör polisstyrelsen också, i fråga omtillställning som kräver ansökan, kunna anlita sakkunnig på anordnarensbekostnad. Omanordnarens förslag godlas och några förtydliganden inte behövs, börpolisstyrelsens beslut om föreskrifter kunna utformas som en hänvisning tillförslaget. I andra fall kan en utföriig redovisning av ordningsföreskrifterbehövas. Ulredningen anser atl polisstyrelserna alltid bör sträva efter attgöra förfarandet sä enkelt som möjligt. Med utredningens förslag i fräga omprövningsförfarandet bör man i flertalet fall kunna få ett smidigt förfarande,särskilt som samma anordnare och samma typ av tillställning eller sammankomstofta återkommer. har framförts kritik mot atl anordnaren i vissa fall fårpolisstyrelsens beslut sent, trots att ansökningen har lämnats i mycket god 1979/80:17 86 tid.Därvid har upplysts att anordnare av stora tillställningar som regel ingeransökan före del är vamnder tillställningen skall äga rum. Enligtuppgifl förekommer det att polisstyrelsens beslut ändå meddelas först straxföre tillställningen. För utredningen har framhållits att anordnarna avplaneringsskäl är angelägna om att få beslutet tidigt och att de vill hamöjlighet alt fä beslutet överprövat i högre instans. Utredningenanser det nalurligt att ärenden av detta slag handläggs skyndsamt. En anordnaresom kommer in med en ansökan eller anmälan i den tid som föreskrivs i AOstresp. LAS bör, när de krav som ställs på ansökningen eller anmälningen äruppfyllda, alllid kunna få beslutet före tillställningen eller sammankomsten.För tydlighetens skull bör anmärkas att något formelll beslut med anledning aven anmälan behövs endast om ordningsföreskrifter skall meddelas elleranordnaren kan komma att åläggas svara för kostnader för polisbevakning. Detbeslut som polisstyrelsen meddelar beträffande en tillställning ellersammankomst gäller naturiigtvis endast under förutsättning alt de uppgifter omtillställningens eller sammankomstens utformning som lämnas i ansökningeneller anmälningen inte ändras. Om fömtsättningarna ändras i något hänseende somhar betydelse för tillståndsfrågan eller utformningen av evenluellaföreskrifier, behövs en ny ansökan eller anmälan eller komplettering av dentidigare ansökningen eller anmälningen. Ersättningsregelnstillämpningsområde begränsas med utredningens förslag till tillställningar ochsammankomster som i vinningssyfte anordnas av annan än ideell förening.Ulredningen anser under sådana förhållanden att den tidigare indelningen iinnerbevakning och ytterbevakning inle längre behövs. Några betänkligheter motatt tillställningar eller sammankomster av kommersiell natur skall bära dekostnader för ordningshållning som åsamkas det allmänna kan inte ansesföreligga. Avgränsningen mellan ytterbevakning och den ordningshållning somskall åvila det allmänna får prövas i varje särskill fall. Utredningensförslag om en prövning av frågorna om ordningshållning före en tillställningeller sammankomst ger fördelar från planeringssynpunkt för både anordnaren ochpolisen. För att en anordnare - och det gäller även anordnare som enliglulredningens förslag skall slippa betala ordningshållning genom polispersonal- inte skall underlåta att fullgöra sina skyldigheter behövs en sanktionsregel.En skötsam anordnare får på förhand veta vilken högsta koslnad som han kandrabbas av och vilka ålgärder som han skall vidtaga vid tillställningen ellersammankomsten. En anordnare som inte har kommit in med ansökan eller anmälan isådan tid att polisstyrelsen kunnat meddela beslut före tillställningen ellersammankomsten bör få betala samtliga de koslnader för ordningshållning genompolispersonal som tillställ- 1979/80:17 87 ningeneller sammankomsten föranleder. Förslaget avser dels de koslnader som normaltskulle ha uppkommit, dels de extrakostnader som kan uppkomma pä grund av försummelsen.Har anordnaren underlåtit att följa meddelade ordningsföreskrifter bör han fåbetala kostnaden för sådan ordningshållning som orsakas av denna underlåtenhet. För att en sådansanklionsregel inte skall leda lill orimligt resultat i det särskilda falletanser utredningen alt polisstyrelsen bör lämnas en möjlighet att göra avstegfrån regeln, när särskilda skäl föreligger. Anordnarens ersältningsskyldighetkan då falla bort eller sättas ner. Särskilda skäl kan vara t. ex. atl storakostnader har uppstätt därför att tillställningen har störts av en gruppmänniskor som besöker tillställningen eller sammankomsten för att slöra denna.Ersättningsbeloppets storlek kan vidare framstå som orimligt vid en jämförelsemed vad kostnaden normall är vid en tillställning eller sammankomst avjämförbart slag. Även andra särskilda skäl för nedsättning torde kunnaföreligga. Detla gäller framför allt för sammankomster. 5Tillståndskravet för motortävling 5.1 Inledning Enligt12 § AOst fordras tillstånd av polisstyrelsen för anordnande av tävling ochuppvisning i motorsport oavsett om tillställningen äger mm på allmän platseller ej. Motsvarande gäller i fråga om offentlig danstillställning,cirkusföreställning, tivoli- och marknadsnöjen m. m. Beträffande annan offenlligtillställning krävs tillstånd endast om den skall anordnas pä allmän plats. Iannat fall krävs anmälan dock bara i fråga om tillställning inomdetaljplanelagi område. När det gäller tävling med fordon på väg krävs enligt105 § vägtraflkkungörelsen (1972:603) också tillstånd av . Omtillstånd lämnas, skall meddela sådana föreskrifter utövertrafikregler som behövs till förebyggande av fara eller olägenhet för trafikenoch för dem som bor eller uppehåller sig vid vägen eller som behövs av annatskäl. meddelar också lokal trafikföreskrift som behövs förtävlingen. Föreskrifter och anvisningar för polisstyrelsens prövning samt omtid för och innehållet i ansökan meddelas av rikspolisslyrelsen i samråd medstatens vägverk och (22 § andra slycket AOst). Ifråga om tävling pä väg meddelas sådana föreskrifter och anvisningar avtrafiksäkerhetsverket i samråd med och (162 §tredje stycket vägtrafikkungörelsen). Vidarekan nämnas att i 1 § lagen (1976:351) om motortävlingsförsäkring föreskrivs attsådan försäkring skall finnas vid tävling med motordrivet fordon inom inhägnattävlingsområde. Med tävling likställs träning, övnings-körning, uppvisningeller liknande användning av motordrivet fordon inom inhägnat tävlingsområde. 1979/80:17 88 Svenska bilsportförbundei, ochSvenska racerbåtförbundet har i framställning lill regeringen begärt att 12 §AOst ändras så all tillstånd av polisstyrelsen inte längre skall behövas förtävling eller uppvisning med motorfordon pä plals som inte är allmän. har instämt i framställningen. I framslällningen anförs atldet nuvarande tillslåndskravet innebär all motorsporten har satts i ensärställning som inte är motiverad med hänsyn til att de nämndamotorsportförbunden numera äranslutna till riksidrottsförbundel. Företrädareför motorfederationen och motorsportförbunden har vid överiäggning medutredningen framhållit bl. a. följande. Motorsporten har genom det generellatillståndskravei satts i särställning i förhällande till övriga idrotter, sombedrivs av organisationer som är anslutna till riksidrottsförbundel. Det harförekommil all tillstånd vägrats på grund av subjektiva bedömningsgrunder istället för av sådana ordnings- och säkerhetsskäl som torde ha avsetls medbestämmelsen. Tillslåndskravet medför i vissa fall praktiska svårigheter föranordnaren, nämligen när en tävling skall arrangeras med kort varsel ellertidpunkten för en tävling skall ändras. Säkerhetsfrågorna är vältillgodosedda genom del omfattande samarbetet mellan sporten och del slalligasamarbelsorgan som består av företrädare för ,trafiksäkerhetsverket och . Dessa myndigheler har meddelat generellaanvisningar enligt 22 § andra stycket AOst. Motorsportorganisationerna haregen säkerhetsexpertis och bedriver omfattande utbildning av förare och funktionäreri säkerhetsfrågor. I säkerhetsfrågor förekommer ett omfattande samarbele mellanmolororganisationer i olika länder. Motortävlingsförsäkringen, som hartillkommit sedan tillståndskravet infördes, medför också alt storasäkerhetskrav ställs på anordnare av motorsport. Ulredningenhar inhämtat yttranden över motorfederationens framställning frånrikspolisstyrelsen, trafiksäkerhetsverkel och samt länsstyrelsema iÖstergötlands och , som har hört polisstyrelserna i ochNorrköpings resp. polisdistrikt. Vidare har beretts tillfälle att yttra sig över framställningen. Samlligaremissinstanser har avstyrkt bifall till framställningen. Rikspolisstyrelsenhar dock förklarat att det möjligen kan övervägas att ersätta tillståndskravetmed anmälningsplikt. Vidare har rikspolisslyrelsen pekal på möjligheten att förvissa motortävlingar-1, ex. speedwaylävlingar- som har en fåtalig men trogenpublik, införa en befogenhet för polisstyrelsen att medge befrielse fråntillståndskravet i den män det kan ske utan fara för 1979/80:17 89 En sådan möjlighel finns, framhåller rikspolisslyrelsen, i 13 §tredje styckel AOst när det gäller anmälningsskyldighel. utgår från au en anmälningsplikt skulle kvarstå,om kravet på tillstånd slopas. Rikspolisstyrelsenhar anfört bl. a. följande. Eu grundläggande skäl au tillstånd krävs föranordnare av tävling och uppvisning i motorsport är samhällels behov avprövning och kontroll av sådana tillställningar från ordnings- ochsäkerhetssynpunkt, oavsett var de äger rum. Genom samarbetet mellanrikspolisstyrelsen, trafiksäkerhetsverkel och är säkerhetsaspektennumera väl tillgodosedd. har sålunda meddelatföreskrifter för säkerheten m. m. vid motorbanor och rallycrossbanor.Föreskrifterna bör utesluta den brisl på enhetlighet vid polisstyrelsernastillståndsprövning som motorfederationen har påtalat. -Åtskilligamotortävlingar lockar till sig belydande åskådarskaror. Detla medför attpolisens medverkan behövs för ordningshållning och trafikövervakning. Det ärdärför helt klart att polisstyrelsen måste ha möjlighet att påverka denallmänna ordningen i samband med tävlingarna. För polisstyrelsen är detnödvändigt atl på ett så tidigt stadium som möjligt få vetskap om en planeradtävling. - Även om tillslåndskravet ersätts med anmälningsplikt, måsteanordnaren kontakta polisstyrelsen. Det torde därför vara likgiltigt Hjranordnaren om det krävs tillstånd eller anmälan. Vid vissa tävlingar, däranordnarens möjlighet att upprätthålla god ordning inte är tillfyllest, börpolisstyrelsen inte fråntas möjligheten atl kunna avslå en ansökan om tillstånd.Tungt vägande skäl synes därför föreligga för att behålla tillståndskravei. Vägverkethar anfört bl. a. följande. Samarbetsorganet mellan rikspolisslyrelsen,trafiksäkerhetsverkel och har utarbetat föreskrifter och anvisningarm. m. för vissa slag av tävlingar. Ytteriigare förslag till föreskrifter ärunder utarbetande. Inom motorsporten förekommer en mängd olika former ochbanlävlingar, t. ex. racing med bil och motorcykel, rallycross, isracing,go-cart. För racing med bil och rallycross finns säkerhetsföreskrifter. Dessaär tillämpliga pä de sex motorbanorna i landet (, ,, , och ). För isbanetävlingar och övrigabanlävlingar har säkerhetsföreskrifter ännu inte färdigställts. Flertalet avmolorbanorna kan med sina givna förutsäitningar med avseende på banslräckningarännu inle anses uppfylla de krav från säkerhetssynpunkt som rimligen kanställas. Fortlöpande förbättringar av säkerhetsanordningarna görs men på vissahåll i otillräcklig utsträckning. Det har vidare förekommil att föreskrifter omändring av publikområden fått meddelas strax före tävling. När del gällerrallycrossbanor har tillämpningen av föreskrifierna inle följis upp i sådanulsträckning att verket kan uttala sig om säkerhetssituationen på dessa banor. och trafiksäkerhetsverkel anser att frågan är för tidigt väckt ochalt det f n. inte bör göras någon ändring i AOsl:s bestämmelse om 1979/80:17 90 Enligt trafiksäkerhetsverkel har det vid kontrollav säkerhetsanordningar på motorbanor visat sig att det finns skäl för fortsattkontroll. iÖstergötlands län har anfört i huvudsak följande. De problem som motortävlingarmedför för polisen är av två slag, nämligen problem angående dels säkerheienför publik och dellagande tävlingsförare, dels ordningshållningen. Enligt 2 §polisinstmktionen (1972:511) är polisen skyldig att upprätthålla allmän ordningoch säkerhet. Det ärav största vikt att polisen även har möjlighetalt ulöva eii avgörande inflytande över de säkerhetsanordningar som behövs förallmänhetens skydd vid motortävlingar. Det kan inle vara rimligt att heltöverlåta åt anordnaren att svara för skydds- och säkerhetsåtgärderna. Om såsker, kan man befara atl ålgärder för att skydda tävlande och publik blireftersatta, inte minst med hänsyn till anordnarens intresse av att tävlingenskall ge vinst. Det har förekommit att anordnaren har varit obenägen alt utförade skydds- och säkerhetsanordningar som har föreskrivits. Vissa former avmotorsport drar till sig "bilburen ungdom" i stor mängd. Anhopning avsådan ungdom har skapat mycket svåra ordningsproblem. För att bemästra dessaproblem har polispersonal behövts i sädan omfattning atl resurserna inom ettlän varit otillräckliga. Liksom tidigare bör möjligheten för polisstyrelsen attinställa eller upplösa en tävling och att förbjuda förnyande av en tävlingfinnas kvar, när ordnings-och säkerhetsfrågorna inte kan lösas pä ett tillfredsställandesäll. i har anfört liknande synpunkter. Polisstyrelsernahar i sina yttranden bl. a. redogjort för de prakliska ordnings- ochsäkerhetsproblem som uppkommer i samband med motortävlingar. ifrågasätter inte att de motorsportorganisationersom ingär i motorfederation tillgodoser säkerhetskraven vid sinatävlingar, uppvisningar m. m. Etl slopande av tillståndskravet berör enligtförbundet inte bara arrangörer inom federationen. Det finns risk att tävlingarkan komma att arrangeras på olämpligt sätt, om ingen kontroll skulle ske. Nugällande tillståndskrav och anvisningar har legat till gmnd förpremiesättningen vid motortävlingsförsäkring och del finns risk för ökade ,om tillslåndskravet slopas. Inomen stor del av motorsporten är olycksriskerna för såväl förare som åskådarebetydande, om inte säkerhetsåtgärder av olika slag vidlas. Olyckor medomfattande personskador, i några fall med dödlig utgång, har inträffat. Även omdet måste vitsordas att motorsportorganisationerna och enskilda motorklubbarlägger ner ell betydande arbete på att öka säkerheten, kan samhället därförinle undandra sig det yttersta ansvaret för att säkerhetsaspekterna tillgodoses.Det är enligt utredningens mening inte tillräckligt att 1979/80:17 91 föreskrifteroch anvisningar i säkerhetsfrågor meddelas av statliga myndigheler. Vidvissa typer av motortävlingar uppkommer regelmässigt allvarligaordningsproblem. Dessa kan ha sin grund i enbart del förhållandet att storamängder människor samlas vid en sådan tillställning. Vissa tävlingar lockaremellertid till sig grupper av ungdomar som orsakar polisen svårbemästradeordningsproblem i anslutning till tävlingarna. mening måsle samhällel med hänsyn till det anförda kunna utövaprövning och kontroll av tävlingar och uppvisningar i motorsport. Ytterstankommer det pä samhällel att upprätthålla allmän ordning och säkerhet. Dennaskyldighel fullgörs enligl AOst av polisen. Prövningen och kontrollen av dessatillställningar ur ordnings- och säkerhetssynpunkt måste ske oavsett på vilkenplats de äger mm. Fråganom tilståndskravet skulle kunna ersättas med en anmälningsplikt har berörts inägra yttranden. En del motortävlingar är emellertid sä stora publikmässigtsett och kräver sädana insatser från både del allmännas och anordnarens sida(jfr bilaga 2) för alt tillgodose allmän ordning och säkerhet att det enligtutredningens mening framstår som självklart alt tillstånd mäste krävas. Desärskilda föreskrifter och anvisningar för att tillgodose säkerheten sommeddelas av kan inte anses undanröja behovet av entillståndsprövning. Föreskrifter och anvisningar har för övrigt ännu intemeddelats för alla typer av motortävlingar. Vidare har föreskrifternastillämpning enligt några remissyttranden inte kunnat ske ulan motsättningarmellan anordnare och polisstyrelser. Ellanmälningsförfarande kan enligt utredningens mening i vart fall inte ersätta entillståndsprövning vid alla motortävlingar m. m. Att åstadkomma en lämpliguppdelning mellan tillståndsplikliga resp. anmälningspliktiga tävlingar skullevålla betydande svårigheter.