prop · G303103 · 1979-12-31 00:00:00 — Bidrag utgår av bidragsberälligad koslnad för byggande av väg samlför gala mol vilken utfart frän fastighet enligt gällande sladsplan inte fåranordnas. Slalsbidrag ulgår också till större konslarbelen ellertrafikanordningar. För övrigt bidragsberätligat galubyggande ulgår statsbidragmed . Vägverkel bestämmer hur stor ersällning som skall utgå för marklösensaml bedömer vad som är rimlig standard och omfattning av vägbyggnadsföretag.Bidragsbeloppet besläms av vägverkel sedan förelaget slutförts. Bidragetbetalas ut i takt med arbetets fortgång. Bidragsmedel som tilldelals kommun oehsom är oförbrukade vid årels utgång slår till kommunens förfogande undernästkommande år om inte vägverkel beslular annat. Bidrag till drifl av allmän väg eller av gata som ärnödvändig för den allmänna samfärdseln ulgär i mån av lillgång på anslagnamedel av vad vägverkel har bedömi som skälig koslnad för driften.Statsbidraget fastställs av vägverkel för en lid av tvä år i sänder och baserasbl.a. på av kommunerna lämnade uppgifler om väg- och gatunätets längd, yla,slilla-gerfördelning, trafikflöde m,m. Förhållandet mellan statlig och väghållningpräglas av den ansvarsfördelning som drogs upp i samband med all lagomallmänna Delll K:6 Skr 1979/80:103 172 vägar trädde i krafl. Gränserna mellan stålens och deväghållande kommunernas ansvarsområden har justerats endasl i begränsadomfallning . Utvecklingen har i väsenlliga avseendenändral förulsällningarna för kommunerna när det gäller väghållningen. Kommunindelningsreformenhar spelat en betydande roll i della sammanhang. Flerlalel kommuner har faltelt näringsgeografiskl sammanhållel område alt planera för. 1 konsekvens härmedhar kommunerna byggi ul sin förvallningsorgani-salion med ökad tillgång tillkvalificerad sakkunskap. Forlfarande svarar emellerlid siaten för väghållningeni flera medelslora tätorter irols alt kommunerna har en väl utbyggd organisationsom skulle kunna överta väghållningen av de allmänna vägarna. Den nuvarande indelningen av väghållningen uppfattas avmånga som orationell. De väghållande kommunerna svarar för byggande och driftav såväl slatskommunala vägar som andra vägar och gator. Eftersom slalsbidragutgår endast lill de staiskommunala vägarna måsle driftkostnaderna för dessasärredovisas trols att insalsema på vägnätet sköts av samma organisation ochnågon uppdelning av insatserna inle förekommer i praktiken. Vid byggande avslatskommunala objekl har den höga slatsbidragsprocenlen ansetts kräva etlgranskningsförfarande av arbetsplaner som kommunerna ofta finner varabesvärande. gäller specielll små väg- och galubyggnadsobjekt. Kritik i övrigl har riktats mot statsbidragssystemetfrämsl i fråga om avgränsningen av del slalsbidragsberälligade gatunätet ochavgränsningen av de kosinader för ell vägbyggnadsobjekl som bör varabidragsberättigade. Vidare har kritiserats atl bidragssystemet vad avserbyggandesidan enbari är objektsbaseral, dvs. att bidrag alltid är knutet lillelt visst väg- eller galubyggnadsobjekt. Siaiskonirollkommiitén har i sin rapport (Kn 1979:3) Ökalkommunall väghållningsansvar närmare behandlat brisier i del nuvarandestatsbidragssystemet. Kommittén anser atl dess överväganden omstatsbidragssystemet bör ligga lill grund för fortsatta överväganden. Även och har vid skildalillfällen framhållit angelägenhelen av en översyn av statsbidragssystemet.1976 års kommunalekonomiska ulredning (KEU 76) har vidare behandlatstatsbidragen till väghållningen i belänkandet (SOU 1977:48) Översyn av despeciella slalsbidragen lill kommunerna. Utredningen anger bl.a. atl i fråga ombidragel lill driften av statskommunala vägar och galor föreligger inle sammahinder för en inarbelning i skalleutjämningssyslemel som när del gällerbidragel lill byggande av statskommunala vägar och galor. Enligt KEU 76 finnsdet således vissa förutsättningar alt i skatieuljämningssystemel inarbeta ellslatligt stöd lill driften av slatskommunala vägar och galor. Enligt min mening finns del anledning alt nu göra ensamlad översyn av statsbidragssystemet för den kommunala väghållningen. Härvidbör även frågan om en lämplig avgränsning mellan statlig och kommunalväghållning utredas. En allmän utgångspunkt i arbelet bör därvid vara all fälill slånd ell ökal kommunall självbestämmande i väghållningsfrågor. En sådanulgångspunkl bör leda lill en minskad byråkrati i hanteringen avväghållningsfrä-gorna. För all göra översynen bör en särskild uiredaretillkallas. Flertalel av de problem som jag pekal på i del föregåendekan lösas på skilda säll. Således kan vad avser avgränsningen mellan slalligoch väghållning övervägas om inte fler kommuner än f.n. bör vara 173 Kommittéer:Kommunikationsdepartementet Delll K:6 egna väghållare inom sina lätortsområdcn. Huruvida det ärlämpligt alt samtliga kommuner blir egna väghållare eller om en begränsning ärönskviird för all få till stånd en lolall selt ralionell väghållning bör därvidövervägas. annat sätt all förändra den kommunala och slatliga väghållningenär att låla siaten i slörre omfallning svara för väghållningen påhuvudvägnätel, dvs, även de delar som ligger inom de slörre tätorterna och därkommunerna är väghållare. Uiredaren bör karllägga för- och nackdelar avolika principer för avgränsning av den slatliga och kommunala väghållningen.Härvid bör särskilt beaktas de ekonomiska och organisatoriska konsekvenser somkan följa av olika lösningar. Även de överväganden som kan komma all göras medanledning av förslagen ars vägulredning och gatukostnadsutredningeni betänkandena och enskild väghållning (SOU 1977:12) och Kommunernasgaluhållning (SOU 1977:65) bör uppmärksammas i sammanhanget. En slörre förändring av väghållningsindelningen lordeinnebära all del är nödvändigt atl ompröva avgränsningen av det gatunät som börvara stalsbidragsberätligal. Uiredaren bör belysa konsekvenserna av olikasådana avgränsningar. En ulgångspunkl bör därvid vara den belydelse somtrafikens art och omfattning resp. bebyggelsens utformning har på kommunernasväghållningskoslnader. Avgränsningen av vilka ålgärder som ärstatsbidragsberätligade baseras f.n. på ell omfattande regelsystem. Uiredaren börhär försöka finna enklare syslem. Härvid lorde olika former av schablonbidragkunna övervägas, i försia hand för driftverksamhelen. Uiredaren bör övervägaefter vilka grunder elt ev. schablonbidrag för driftverksamhelen bör utgå. alternativ lill olika former av schablonbidrag för driflverksamhelen börockså ingående prövas möjligheterna atl inarbeta del nuvarande siödet tilldriften av staiskommunala vägar och gator i skalleutjämningssyslemel. Härvidbör i första hand de principer som KEU 76 har använt sig av komma i fråga. Idetta sammanhang bör särskilt beaklas de konsekvenser som etl införande avbidraget i skalteutjämningssystemet får för de kommuner som inle omfattas avdella. Utredaren bör även överväga lämpligheten av schablonbidragför byggandesidan, i försia hand i fråga om mindre omfallandebyggnadsåtgärder. När det gäller avgränsningen av de åtgärder som bör varastatsbidragsberätligade bör uiredaren särskilt uppmärksamma frågan om bidragtill kollektivtrafikanläggningar för att åsladkomma en bättre trafikförsörjningoch trafikmiljö. Vidare skall uiredaren beakla de förslag somcykellrafikutredningen har lagt fram i sill belänkande (Ds K 1978:7)Statsbidrag lill cykelvägar. Uiredaren bör även uppmärksamma frågan omstatsbidrag till anläggningar för skydd mol vägtrafikbuller. Härvid börutredaren bl.a. beakla de överväganden som görs av den interdeparlementalaarbelsgrupp som har i uppgift atl göra en översyn av trafikbullerutredningens(1970:33) förslag vad avser vägtrafikbuller. Utredaren bör överväga slatsbidragsandelens slorlek ochdärmed kraven på statlig lillsyn. I del fall utredaren finner all behovforlfarande finns av objeklbaserade bidrag bör storleken av dessa återspegladen nytta som den kommunalt övergripande Irafiken kan anses ha av deväghållningsålgärder till vilka bidrag skall utgå. En övergång tillschabloniserade bidrag torde medföra all den nuvarande slalsbidragsandelen börminska. Utredaren bör vara oförhindrad all la upp även andrafrågor som har samband med dem jag har i del föregående. DelllK:7 Skr 1979/80:103 174 Uiredaren skall redovisa vilka konsekvenser som framlagdaförslag får på de olika väganslagen. Utredaren bör i silt arbele beakla vad somhar anförts i kommillédirekliv (1978:40) om tilläggsdirektiv till samtligakommittéer och särskilda utredare angående finansiering av reformer. Vidare böruiredaren i sina förslag beakla all inle onödiga byråkralieffektcr uppslår. Med hänvisning till vad jag nu har anförl hemsläller jagall regeringen bemyndigar chefen för kommunikalionsdepartementel all lillkalla en särskild uiredare med uppdrag atl göra enöversyn av statsbidragssystemet för väghållning, all besluta om sakkunniga, experler, sekrelerare och annalbiträde ål uiredaren. Vidare hemsläller jag att regeringen föreskriver all kostnaderna för utredningen skall belasla sjättehuvudtitelns kommilléanslag. Regeringen ansluter sig till föredragandens övervägandenoch bifaller hennes hemställan. Formerna för den medicinska utredningen ikörkortsärenden Departementschefen, slalsrådel , anför. Enligt 7 § körkorlslagen (1977:477) (KKL) fårkörkorlslillslånd meddelas endasl den som med hänsyn lill sina personliga ochmedicinska förhållanden kan anses lämplig som förare av körkortspliktigtfordon. Vid prövningen av de medicinska förhållandena skall beaklas allsökanden har lillfredsställande irafiksyn med eller utan glasögon eller linseroch tillräcklig hörselförmåga med eller ulan hörapparat för alt föra fordon avdet slag som ansökningen avser. Vidare skall beaktas atl sökanden även i övrigluppfyller de medicinska krav som bör slällas upp med hänsyn tilltrafiksäkerheten. I fråga om iraklorkorl gäller enligt 28 § KKL all sådanlkorl får utfärdas endast för den som har tillräcklig synskärpa ochhörselförmåga för all föra iraklor och som även i övrigt uppfyller demedicinska krav som bör ställas upp med hänsyn till trafiksäkerheten.Synskärpan är tillräcklig om den med eller ulan glasögon eller linser är minst0,5 på del bäsla ögal. Hörselförmågan är tillräcklig om sökanden med eller utanhörapparat väl uppfattar vanlig samtalsslämma på en meters avstånd. I övriglgäller bestämmelserna om körkort också Iraklorkorl. När jag i det följandelalar om körkorishavare avser jag även innehavare av iraklorkorl. De närmare föreskrifterna om de medicinska kraven meddelasav efler samråd med trafiksäkerhelsverket. De nu gällandeföreskrifterna finns intagna i "Socialslyrelsens cirkulär om medicinskakrav för innehav av körkort m.m." (MF 1975:81). Enligt körkorlsförordningen (1977:722) prövas frågor omkörkorlslillslånd av efter skriftlig ansökan. Tillansökningshandlingen skall fogas etl läkarintyg, som skall vara utfärdat inom 175 Kommittéer:Kommunikationsdepartementet Delll K:7 Liikarintyget utfiirdas pägrundval av en läkarundersökning och en hälsodeklaration som liimnas avsökanden. Föreskrifter om läkarundersökningen meddelas av eftersamråd med trafiksäkerhelsverket. Även dessa föreskrifter finns intagna i detnyssnämnda cirkuläret. Elt körkort kan förenas med villkor som föranleds avmedicinska skäl, t,ex, all körkorlshavaren skall bära glasögon eller linsereller all nytt läkarinlygskallges in efter en viss lid eller vid återkommandetillfällen. Finns del anledning anta all en körkorishavare inle uppfyller demedicinska förutsättningarna för alt få körkort får körkortsmyndighelen utfärdaföreläggande om alt läkarintyg skall ges in. Följs inte föreläggandet skallkörkortet återkallas. Kortet skall också återkallas om körkortshavarensförutsållningar all föra körkorlsplikligl fordon är så väsenlligl begränsadegenom sjukdom, skada eller dylikl atl han eller hon fräntrafiksäkerhetssynpunkl inle längre bör ha körkort. Saknar körkorlshavarenförutsättningar att köra på etl Irafiksäkerl sätt får körkortel omedelbarl lasom hand i avvakian på vidare utredning. Lagstiftningen lägger således stor vikl vid attkörkortshavarna har de medicinska förutsättningarna för all föra fordon av delslag som körkortet avser. Sambandet mellan vissa sjukdomar eller skador ochmöjligheterna all köra på elt irafiksäkerl säll har inle heller salts i fråga.Något skäl alt se över lagstiftningen i delta hänseende föreligger därför inle. Däremoi har del under senare lid ifrågasatts om delobligatoriska läkarintyget och läkarundersökningen fyller sin vikliga funktionatt upplysa körkortsmyndighelen om vilka personer som av medicinska skäl inlebör ha körkort eller som bör ha körkort endasl om det förenas med vissavillkor. Därvid har främst pekats på all läkarundersökningen av prakliska skälinle kan bli sä ingående atl evenluella trafikfarliga sjukdomar med tillräckliggrad av säkerhel blir upptäckla. Flera av dessa sjukdomar är dessulom sådanaalt de är svära alt upptäcka av andra än specialister eller läkare som kännerpatienten personligen. De upplysningar som patienten lämnar i sin hälsodeklarationsynes därför bli vägledande för läkarens undersökning. Förhållandel belyses ien pågående undersökning av bl.a. 2.000 läkarintyg och hälsodeklarationer frånfyra olika län. Vid dessa läkarundersökningar upptäcktes inga andratrafikfarliga sjukdomar än sådana som hade uppgivits i hälsodeklarationerna.Trafikfarliga sjukdomar, som kunde utgöra hinder för körkort, förelåg i endasl0,av samtliga undersökta fall. I fråga om synlestel visar undersökningenalt av de sökande hade nedsatt syn Irols att de inle hade uppgivit del ihälsodeklaralionen. De flesta av dem bar emellerlid glasögon, varför derassynnedsällning inle var dold. Mol bakgrund av bl.a. dessa resullal har del fräntrafikmedicinskl håll hävdals, alt den obligaioriska läkarundersökningen skullekunna avskaffas och ersältas av hälsodeklaralionen och ell syntest.Läkarundersökning skulle krävas bara när någon trafikfarlig sjukdom kanmisstänkas. För yrkesförarna borde däremot läkarundersökningen finnas kvar. Även om del underlag som hillills föreligger inle medgernågra säkra slutsatser anser jag, atl del ger anledning all närmare sludera omdet obligatoriska läkarintyget och läkarundersökningen i dess nuvarande formfyller sin funktion. Jag vill i sammanhanget nämna all del görs nära 200.000sådana läkarundersökningar , vilkel kan beräknas motsvara 40-50årsläkarljänsler. Med anledning av vad jag nu har anförl förordar jag eflersamråd med DelllK:7 Skr 1979/80:103 176 statsrådet att en ulredning görs för all klarläggahur man på lämpligasle sätl bör ulforma den medicinska prövningen avkörkorlssökan-dena. För ändamålel bör en särskild uiredare tillkallas, Uiredaren bör bedöma värdel av den nuvarande obligaioriskaläkarundersökningen. Det är nalurligl alt utgå från det material som jag nysshar nämnl. Del kan finnas anledning all överväga om della bör komplelleras. Iutredningsarbetet bör också om möjligt klarläggas i vad män den nuvarandeläkarundersökningen avhäller sådana personer från atl söka körkort som vet medsig all de inle uppfyller de medicinska kraven. Vad jag lidigare har anförl ger anledning alt överväga omdel är möjligt all förbällra läkarundersökningen och således behålla denna iett reformerat skick eller om man i stallet skall inrikla sig på alt åtminstonei vissa fall ersälla läkarintyget och undersökningen med något annat, l.ex. enhälsodeklaration och elt syntesl. Därvid måsle uppmärksammas all olikamedicinska krav slälls pä föraren beroende på den behörighel som körkortet ger.Utredaren bör också uppmärksamma atl körkortsmyndigheterna kan behöva tillgånglill medicinsk expertis om den nuvarande läkarundersökningen slopas. Del börprövas hur ell evenluelll behov av sådan experlis skall kunna lillgodoses. Uiredaren bör vara oförhindrad alt ta upp även andrafrägor som rör den medicinska prövningen i körkortssammanhang och somaklualiseras i utredningsarbelel. Uiredaren skall sträva efler atl - med beaklande avtrafiksäkerhetens krav - finna en ordning som medför förenklingar och minskadekosinader för myndigheler och enskilda. I silt arbete bör uiredaren ha nära samarbete med berördamyndigheter. Utredaren bör också samråda med trafiksäkerhetsulredningen (K1973:07). Utredningsarbetet bör bedrivas skyndsamt. Uiredaren bör lägga fram deförfaltningsförslag som föranleds av ställningstagandena. Med hänvisning lill vad jag nu har anförl hemsläller jagatt regeringen bemyndigar chefen för kommunikalionsdepartementel atl lillkalla en särskild uiredare med uppdrag alt se överformerna för den ulredning som skall ligga lill grund för den medicinskaprövningen i körkorlsärenden, atl besluta om sakkunniga, experter, sekreterare oeh annatbilräde ål uiredaren. Vidare hemställer jag atl regeringen föreskriver altkostnaderna för ulredningen skall belasla sjätte huvudtitelns kom.miltéanslag. Regeringen ansluter sig lill föredragandens övervägandenoch bifaller hennes hemställan. 177 Kommittéer:Kommunikationsdepartementet Del 11 K:8 Departementschefen, statsrådet , anför. (K 1975:09) lillkallades idecember 1975 för all se över sjömanspensionssyslemel, dess finansiering,administration, fondförvaltning och därmed sammanhängande spörsmål. Ulredningenavlämnade siU slutbetänkande (Ds K 1978; 12) Sjömanspensioneringen. I betänkandet diskuleras bl.a. frågan om en omläggning avsjömanspensioneringen frän all vara grundad på författning lill att varagrundad på kollektivavtal. Ulredningen framhöll alt speciella gruppers behov avpension normall har tillgodosetls genom kollektivavtal. Underutredningsarbetets gång fördes också diskussioner mellan Sveriges redareföreningoch Svenska sjöfolksförbundel i syfle att åstadkomma en omläggning tillkollektivavtal. Någon enighel härom kunde emellerlid inte uppnås då.Utredningen fann det dock önskvärt att försöken atl ersälla del nuvarandesystemet med ett på kollektivavtal grundat system fortsätter. De störstafördelarna med etl sådant system är enligi utredningen atl det blir meraflexibelt än det nuvarande och all parlerna själva kan sköta pensioneringenutan statsmakternas medverkan. I avvaktan på nya förhandlingar om enkollektivavtalslösning föreslog utredningen i beiänkandei endast vissaangelägna förändringar som kan vidtas ulan alt det nuvarande systemels ramarförändras. Vid kontakter med och Svenskasjöfolksförbundel har jag erfarit atl de numera båda önskar all frågan om enövergång lill kollektivavtal utreds. Jag finner därför att en särskild utredarebör tillkallas för detta ändamål. Utredaren bör i nära samverkan med berörda parler påarbeismarknaden undersöka förutsättningarna för etl kollektivavtal och - om deföreligger -lämna förslag till hur etl sådant skulle kunna utformas. Vidulformningen av ett avtal torde ledning kunna hämtas från exislerandekollektivavtal som behandlar speciella gruppers pensionsfrågor. Om uiredaren föreslår en kolleklivavlalslösning skall förslagockså lämnas till hur övergången till ell sådant nytt system skall ordnas.Frågor som aktualiseras av en sådan övergång - och som i viss utsträckningberörs i sjömanspensionsutredningens slutbetänkande - är bl.a. hur fondmedlenskall fördelas, hur ansvaret för redan intjänade pensionsrättigheter skallordnas och hur den på författning grundade pensioneringen skall administreras. Med hänvisning lill vad jag nu har anförl hemställer jagall regeringen bemyndigar chefen för atl tillkalla en särskild utredare med uppdrag atlundersöka förutsättningarna för en sjömanspensionering grundad påkollektivavtal, atl besluta om sakkunniga, experter, sekreterare och annalbiträde åt utredaren. Vidare hemställer jag atl regeringen föreskriver attkostnaderna skall belasta sjätte huvudtitelns kommittéanslag. Regeringen ansluter sig till föredragandens övervägandenoch bifaller hennes hemställan. Del II K:9 Skr 1979/80:103 17S Departementschefen, statsrådet , anför. 1 samband med riksdagsbehandlingen av prop. 1978/79:99 omen ny trafikpolitik, uttalade (/79:18, rskr 1978/79:419) bl.a,all en uiökad försöksverksamhet med inrikining på kollektivtrafiken i lälort äreftersträvansvärd. Fortsatta ansträngningar bör göras för atl effektivisera ochförbättra förulsällningarna för såväl busslrafiken som den spårbundna irafikeni tätorterna. beslutade all hemslälla hos regeringen om all eltsärskilt organ skapas under , ulformal som enberedning med parlamentariskt inslag. Ulvecklingen i samhällel under 1960- och 1970-lalen harbl.a. inneburil en snabb ökning av persontransporlarbetet i de slörretätorterna. beror bl.a. på en ökad geografisk spridning av bosläder,arbetsplatser och serviceställen, en ökad förvärvsfrekvens och ell ökalvälstånd. De omfallande och tidsmässigt koncentrerade arbetsresorna i främslstorstadsområdena kräver transportsystem med bl.a. stor kapacitet.Kollektivtrafiken är i della avseende överlägsen andra transportsystem. En god kollektivtrafik är också nödvändig för alllillgodose resbehoven för dem som saknar möjlighet atl utnyttja bil eller annatindividuellt transportmedel för sina resor. Det gäller i hög grad ungdomar ochäldre människor. I arbelet för jämställdhet mellan kvinnor och män är en välfungerande kollektivtrafik ell villkor. Den skulle kunna undanröja ell av defrämsta förvärvshindren för kvinnor och bidra till all dessa kan della också iövriga samhällsaktiviteter i större ulslräckning än . En ökadandel kollektivtrafik är vidare etl medel när del gäller alt komma till rättamed miljöproblemen i tälorterna. En ulvecklad kollektivtrafik sparar ocksåenergi och kan medföra besparingar i fråga om investeringar i trafikleder, väg-oeh gatuunderhåll m,m, I den trafikpolitiska propositionen betonade jagnödvändighelen av ett ökal engagemang från samhällels sida när del gäller atlförbällra förulsältningarna för den kollektiva trafiken. En viklig fråga idella sammanhang är ulformningen av ett statligt bidragssystem som gerkommunerna en ökad valfrihet i satsningarna på olika trafiksystem och såledesbättre möjligheter all investera i anläggningar för kollektivtrafiken. En annanviktig fråga är att skapa nya förutsättningar för utveckling och demonstrationav bälire leknik inom kolleklivtrafikseklorn. En särskild kolleklivtrafikberedningbör därför tillkallas med uppgifl alt i mer samlade former närmare analyserabehovet av nya trafiklösningar på kollektivlrafikområdet. att iniliera, följaupp och ulvärdera försöksverksamhet med nya trafiksystem, följa den nationellaoch internationella utvecklingen på området och pröva olikautvecklingsåtgärder för den kollektiva trafikförsörjningen i tätorter av olikasiruklur. En viklig utgångspunkt för arbetet med atl förbättrakollektivtrafiken är alt nuvarande bebyggelse- och Irafikledssyslem i tätorternaendasl kan förändras gradvis och på lång sikl. Inle heller när det gällerirafikmedlen kan mera genomgripande förändringar ske annal än på viss sikl. Enväsenllig uppgifl för beredningen blir därför all finna vägar all förbällranuvarande kollekiivtrafiksystem. Det gäller bl.a. all finna meloder för alt öka 179 Kommittéer:Kommunikationsdepartementet Del II K:9 kollektivtrafikens atlraklivitel l.ex. genom all anpassalinjenälels ulformning oeh lurlälhelen med hänsyn lill den geografiskafördelningen av bosläder, arbetsplatser och serviceinrättningar. Viktigt ärockså all resenärerna kan företa sina resor utan onödigt spill ifråga omgängtider, väntelider och äklider. Del är också väsentligt att kunna nedbringaantalet byten till etl minimum saml atl öka komforten i fordonen och minskakollektivtrafikens miljöstörningar. Av betydelse för kollektivtrafiken är även möjligheternatill tidsmässig samordning eller förskjutning av l.ex. arbetstider ochskoltider för atl därigenom uppnå bättre trafikförhållanden och ell bättreutnyttjande av befintliga transportresurser. krav som beredningen måste beakta i sitt arbete är atlkollektivtrafiken skall göras mer tillgänglig och attraktiv för människor medolika slags rörelsehinder och andra svårigheter. I detta hänseende erinrar jagom den lag om handikappanpassning av kollekliv irafik som nyligenbeslulal om.