prop · G303103 · 1979-12-31 00:00:00 — Med hänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jagatl regeringen bemyndigar chefen för ekonomidepartementet att tillkalla en kommitté med högst sju ledamöter med uppdragatt se över lagstiftningen om försäkringsbolagens och försäkringsinspektionensverksamhet m.m., att ulse en av ledamöterna alt vara ordförande, att besluta om sakkunniga, experter, sekreterare och annatbilräde åt kommittén. 13 1979/80. Del II E:2 Skr 1979/80:103 194 Vidare hemsläller jag all regeringen föreskriver altkosinaderna skall belasla sjunde huvudtitelns kommilléanslag. Regeringen ansluter sig till föredragandens övervägandenoch bifaller hans hemställan. Departementschefen, statsrådet , anför. Utgångspunkten för jordbrukspolitiken är all landelsnalurliga resurser för jordbruksproduktion skall utnyttjas och attfamiljelanlbruket skall vara den dominerande formen för drivande av jordbruk.Vikliga mål för jordbrukspolitiken är att tillförsäkra dem som är sysselsattainom jordbruket i alla delar av landet en ekonomisk och social standard som ärlikvärdig med den som jämförbara grupper uppnår samt att tillgodosekonsumenternas krav på säker tillgång lill livsmedel av hög kvalitet tillrimliga priser. Mot denna bakgrund är det angeläget all staten på olika sättfrämjar uppbyggandet och vidmakthållandet av rationella familjeföretag inomjordbruket. De statliga insatserna för jordbrukets rationaliseringomfallar bl.a. finansieringsstöd, markpolitiska ålgärder och rådgivning. Demarkpoliliska åtgärderna omfattar främst lantbruksnämndernas köp och försäljningav mark saml prövning av förvärv av jordbruksfastigheter. Villkoren för förvärvav jordbruksfasfighel har skärpts (prop. 1978/79:85, JoU 1978/79:19,rskr 1978/79:213). Finansieringsstödet till jordbruket har reformerals isamband med jordbrukspoliliska beslut (prop. 1977/78:19, JoU1977/78:10, rskr 1977/78:103). Finansieringsstödet utgår i form av statliglånegaranti, lån med uppskjuten ränla samt statsbidrag. Lånegaranti kan bl.a.lämnas för yttre och inre rationalisering, vid nyetablering och för anskaffningav inveniarier och rörelsekapital. En betydande del av jordbrukets finansieringsbehovtillgodoses utan statligt finansieringsstöd. Behovel av sedvanligarörelsekrediter tillgodoses framför allt av bankerna, som också lämnar krediterför olika investeringsändamål utan samband med statligt finansieringsstöd.Delta gäller särskilt föreningsbankerna som enligt föreskrift ijordbrukskasserörelselagen har till huvudsakligt ändamål att tillgodosejordbrukets kreditbehov. Den övervägande delen av jordbrukets långfristigakrediler härrör från landshypoleks-föreningarna. Dessa får sina finansiellaresurser från allmänna hypoieksbank, som i sin tur anskaffar medelgenom upplåning på obligationsmarknaden. De långfristiga krediter somlandshypoleksföreningarna lämnar avser till stor del köp avjordbruksfastigheter samt ny- eller ombyggnad av ekonomibyggnader. Andrakrediländamål är tillköp för yttre rationalisering, utlösen av medarvingar idödsbo, driftskrediter, kredilsa-nering m.m. har låneköerna hoslandshypoleksföreningarna växt, trots 195 Kommittéer: Ekonomidepartementet Del II E:2 all hypoteksbanken har fåll ökade upplåningsmöjligheleroch därigenom kunnat förse landshypoleksföreningarna med ökade resurser.Lånekön uppgår f.n. lill ca . Hypoleksbankens emissioner, somunder början av 1970-lalel uppgick lill ca 200 milj. kr. , uppgick under1978 till ca 900 milj. kr. har hypoteksbanken erhållit lillslånd allgenomföra emissioner för ca 1.050 milj. kr. Delta belopp moisvarar ungefärjordbrukets invesleringar i byggnader och anläggningar. Som jag lidigare har nämnt avser eflerfrågan pålångfristiga krediler emellerlid inte bara invesleringar i byggnader ochanläggningar, utan också köp av jordbruksfastigheter, arealulvidgning, utlösenav medarvingar m.m. En slor del av del kapital som frigörs vid försäljning avlanlbruksfasligheler ålerplaeeras inle inom lantbruket. Genom all säljare avlantbruksfastigheter placerar en belydande del av försäljningslikviden ivillor, finansiella tillgångar m.m. sker forllöpande etl kapilalulflöde frånjordbrukssektorn. Nettokapilalinflödel lill jordbrukssektorn är såledesväsentligl mindre än inflödet av långa krediter. Detla är också ell skäl lill althypoleksbankens emissionsvolym hållits tillbaka, när utrymmet på den svenskakapitalmarknaden varit begränsai. Hur finansieringsproblemen i samband med förvärv avjordbruksfastigheter skall kunna lösas, för atl göra del möjligt för yngrelantbrukare alt förvärva jordbruksfastighet utan atl utflödet av lösgjortkapital för andra ändamål blir alltför omfattande, är enligt min mening eltviktigt och svårlöst problem. Genom att villkoren för förvärv avjordbruksfastighet har skärpts har frågan om hur förvärven skall finansierasfått ökad aktualitet. Det finns nämligen anledning atl räkna med all depersoner som enligt den nya lagen kan komma i fråga som köpare avjordbruksfastighet ofta har små möjligheter att själva ordna finansieringen avförvärvel. Finansieringsvillkoren kan också spela en roll för prisbildningen påjordbruksfastigheter. Om myckel förmånliga krediter ställs till förfogande föratl möjliggöra förvärv, finns del risk för att dessa krediter driver upppriserna på jordbruksfastigheter och därigenom motverkar sitt syfte. Som jag har framhållit i propositionen om den svenskakapitalmarknaden (prop, 1978/79:165) har varken jordbruksutredningeller kapitalmarknadsutredningen närmare behandlat frågan om jordbrukets kapitalförsörjning.Med hänsyn till detta och mol den bakgrund som jag nu har anser jagefler samråd med chefen för all en översyn avjordbrukets kapitalförsörjning i dess helhel nu bör komma till stånd. bör därför tillkallas för all utreda dessa frågor. Eftersom mångajordbruk bedrivs i kombinalion med skogsbruk oeh bildar en finansiell enhettillsammans med skogsbruket, avser jag här med jordbruk även skogsbruk, sombedrivs i kombination med jordbruk samt enskilda skogsfastigheler. En allmän utgångspunkt för översynen bör vara attjordbruket skall ha samma möjligheter som andra näringar all få sinkapitalförsörjning ordnad. På grund av att utrymmet på kreditmarknaden ofta ärbegränsai kan varken jordbruket eller andra näringar räkna med alt i allasituationer få hela sin eflerfrågan på krediter tillgodosedd. Med den bedömningsom nu kan göras kommer utrymmet på kreditmarknaden under de närmasle åren allbli begränsai, inle minsl på grund av statens och den prioriterade bostadssektornsstora upplåningsbehov. Av samhällsekonomiska skäl har del också i vissasituationer varil nödvändigt att i försia hand tillgodose vissa näringars-l.ex. indusirins - finansieringsbehov. Detla hindrar emellertid inte att alla DelllE:2 Skr 1979/80:103 196 näringar, selt över , bör geslikvärdiga möjligheter alt konkurrera om de lillgängliga kredilresurserna. Som jag har framhållit är del angeläget attsiaten främjar uppbyggandet och vidmakthållandet av ralionella familjeföretaginom jordbrukssektorn. Denna inrikining av jordbrukspolitiken bör ligga lillgrund för kommitténs överväganden om hur jordbrukets finansieringsbehov skalllillgodoses. Kommillén bör undersöka jordbrukels kreditbehov på längresikl. En kartläggning av hur kreditbehovet fördelar sig på krediler med olikalöplid framslår med hänsyn lill del begränsade utrymmet pä kapitalmarknaden somangelägen. En allmän utgångspunkt bör vara all långsiktigarationaliserings-investeringar, som invesleringar i byggnader oeh anläggningar,bör ges möjlighel ull finansiering med långfristiga lån, under del all merkortsiktiga ralionaliseringsinvesteringar, t,ex, i maskiner, bör hänvisas tillmer kortfristig finansiering. Detta är särskilt angelägel eftersom tillgängen pålångfristiga krediler på kapitalmarknaden kan vänlas förbli knapp. Kommitténbör undersöka om belastningen på landshypoleksföreningarna kan minskas genomatt krediler för medelfristiga ralionaliseringsinvesteringar i ökad omfattninghänvisas till andra krediigivare, l.ex. Nya låneformer förmedelfristig finansiering kan vara en väg alt minska låneköerna hoslandshypoleksföreningarna och anpassa jordbrukskrediterna efter deolika finansieringsbehov som föreligger. Kommittén bör också belysa hurjordbrukets behov av rörclsekrediter och kortfristiga krediter förinvesteringar tillgodoses av bankerna och jordbrukels leverantörer. I detsammanhanget bör effekterna av det statliga kreditgaranlisystemel päjordbrukets område analyseras från kredilleknisk synpunkt. Kommiitén böröverväga om detla system bör förändras i nägol sådanl hänseende. Ävenjordfondens funktionssätt bör analyseras frän kredilleknisk synpunki. Statensfinansieringsstöd i form av statsbidrag har förändrals och behöver intenärmare utredas. Kommittén bör vidare analysera prisbildningen påjordbruksfastigheter och kreditgivningens roll i delta sammanhang. Mot dennabakgrund bör kommittén överväga hur finansieringssystemet bör utformas för atlunderlätta förvärv utan att verka uppdrivande på prisnivån. Erfarenheterna avdel införda statliga finansieringsstödet - lån med uppskjuten ränla -bör särskilt studeras. Som jag har understrukit i propositionen om den svenskakapitalmarknaden är det angeläget bl.a. av effektivitetshänsyn att lånlagarnapå kapitalmarknaden har möjligheter all få sina investeringsprojekt prövade avflera kreditbedömare som är oberoende av varandra. För den skull och för atlfrämja konkurrensen mellan olika kreditinstitut bör man alltså så långl sommöjligt undvika en seklorisering av kredilmarknaden. Jag anser atl del inle böringå i kommitténs uppdrag atl föreslå att någol nylt kredilinstitul inrättasmed uppgifl att tillgodose just jordbruksnäringens behov. När del gäller jordbrukets långfristiga finansieringförekommer en specialisering så lill vida att hypoteksbanken med tillhörandehypoteksför-eningar har till ändamål atl lillgodose jordbrukets långfristigakreditbehov och har en ensamräU all skaffa medel genom upplåning mol obligalionermed säkerhel i jordbruksegendom. Denna specialisering avlandshypoleksinstitutionen har ett värde och bör enligt min mening bestå.Vidare har föreningsbankerna enligt lag lill huvudsakligt ändamål vid sidan avatl främja sparverksamhet all tillgodose jordbrukets kreditbehov. 197 Kommittéer: Ekonomidepartementet Delll E:3 bankreform öppnades emellertid möjlighet fördessa banker atl i belydande ulslräckning tillgodose ocksä andra kreditbehov. När man bedömer behovet av krediler till jordbrukssektornmåsle man beakta den kredilgivning lill denna sektor som även sparbankerna ochaffärsbankerna svarar för och som innebär en sådan konkurrens mellan olikakredilinstitul som jag beiraktar som angelägen. Närmare uppgifter omomfaltningen och karaklären av denna kredilgivning finns emellerlid inle. Enviklig uppgift för utredningen bör vara alt kartlägga och ulvärdera hela denkredilgivning som sker för jordbruksändamål samt lägga fram de förslag somdenna ulvärdering kan föranleda. Del är slutligen av vikt all sludera den regionalafördelningen av krediler och kreditbehov och klarlägga i vad mån fördelningentillgodoser de regionalpoliliska strävandena. Med hänsyn till vad jag nu anförl hemställer jag eftersamråd med chefen för all regeringen bemyndigar chefenför ekonomidepartementet all lillkalla en kommitté med högsl 5 ledamöter meduppdrag alt utreda med jordbruksfinansieringen sammanhängande frågor i enlighelmed vad här angivits, atl utse en av ledamöierna att vara ordförande, alt besluta om sakkunniga, experler, sekreterare och annalbilräde ål kommittén. Vidare hemställer jag att regeringen föreskriver attkosinaderna skall belasla sjunde huvudlilelns kommilléanslag. Regeringen ansluter sig till föredragandens övervägandenoch bifaller hans hemställan. Utredning om tillsynen över värdepappersmarknaden m. m. Departementschefen, statsrådet , anför. För kapitalmarknaden är det viktigt all handeln medvärdepapper sker under ordnade former och drivs med allmänhelens förtroende. Enväl fungerande värdepappersmarknad kan främja en ändamålsenlig fördelning avkapital lill näringslivel och andra seklorer av samhällel och därigenom bidralill den ekonomiska ulvecklingen. I vårl land har fondhandeln ochfondbörsverksamheten omfattats av särskild lagsliftning och slållunder offenllig lillsyn. Syflel är atl se till att denna handel och verksamheläger rum på elt tillfredsställande sätt och att så långt som möjligt skyddaallmänheten frän förluster i samband med värdepappersaffärer. En omfattande översyn av lagstiftningen på del här områdethar gjorls av fondbörsulredningen. Pä grundval av utredningens förslag harlidigare genomförls olika reformer. Regeringen har i prop. 1978/79:9 medförslag lill fondkommissionslag, m. m. föreslagit en ny fondkommissions- ochbörslag- Del II E:3 Skr 1979/80:103 198 har anlagil proposilionen mednågra mindre jusleringar (NU 1978/79:50, rskr 1978/79:443). Den nu gällandelagen (1919:240) om fondkommissionsrörelse och fondbörsverksamhel kommer fr. o.m. all ersälias av en fondkommissionslag och en lag omStockholms fondbörs. 1 fråga om den offenlliga lillsynen innebär den nyalagstiftningen bl. a. atl befogenheterna förlillsynsmyndigheten, bankinspektionen,anges närmare än i gällande lag och atl tillsynsreglerna i stor ulslräckningansluter till de regler som gäller för bankinslilulen. Del lagstiftningsarbetesom sålunda har genomförls bör allmänl sell bidra lill alt garantera en välfungerande värdepappersmarknad. I några avseenden har regeringen emellertid inte lagilslullig ställning lill fondbörsulredningens förslag och till senare framfördaförslag från bankinspeklionen. Jag anser alt det finns anledning atl nu ta uppdessa frågor. Fondbörsulredningen behandlade bl. a. en framslällning fränbankinspektionen till regeringen om atl inspeklionens skyldigheler ochbefogenheier borde närmare preciseras när det gäller all verka för attfondhandeln äger rum på ett tillfredsställande sätl. Ulredningens förslaginnebar alt bankinspeklionen skulle få rält atl av den som yrkesmässigtbedriver eller medverkar vid handel med värdepapper kräva upplysning angåendedenna handel. Samma rätt föreslogs inspeklionen få beiräffande juridisk personsom äger eller förvaltar värdepapper i en ej obelydlig omfattning. Ulredningenföreslog vidare att lagen (1971:827) om regisirering av aktieinnehav, den s. k.insiderlagen, skulle ändras så all den kommer att omfatta också storaaktieägare, ledamöter i förelagsnämnder och arbelsiagarkonsuller. Lagenomfaltar f. n. endasl styrelseledamöter och vissa andra ledandebefattningshavare i bl. a. börsbolag och innebär atl dessa personer är skyldigaatt anmäla sitt och närslående personers innehav av akiier i det egna bolaget.Enligt ulredningen borde inspektionen ha rätt atl av den som äranmälningsskyldig enligt insiderlagen infordra uppgifl om dennes handel medvärdepapper. Utredningens förslag fick ell blandat mottagande vidremissbehandlingen. En del remissinstanser tillstyrkte förslaget men vissa avnäringslivels organisaiioner fann att förslaget gick längre än vad som krävsmed hänsyn till den aklieköpande allmänhetens intresse. Bankinspeklionen ansågatt en tillsyn över fondhandeln måste innefatta en rätt atl framföra kritik motde affärsmetoder som används, om tillsynen skall ha någon mening. Sedan fondbörsutredningens förslag remissbehandlais,anförde bankinspektionen i en skrivelse till regeringenatl vissa uppmärksammade händelser ägt rum på värdepappersmarknaden.Inspektionen påtalade bl. a. atl ett bolag, som har ägnat sig åtvärdepappersförvallning och som inspektionen inte kunnat ingripa mot, haruppträtt på etl sådant sätt alt ålskilliga personer drabbats av myckel storaförluster. Inspektionen pekade också på vissa misstänkta fall avinsideraffä-rer i samband med försäljningen av etl börsnoterat företag.Inspektionen begärde att regeringen närmare skulle överväga förutsättningarnaför en skärpl lagsliftning på ifrågavarande område i syfte all förbättramöjligheterna att komma lill rätta med sådana för samhället skadliga affärer.Enligt inspektionens mening är frågorna sannolikt så komplicerade atl ensärskild utredning är moliverad. 1978/79:9 anförde föredraganden bl. a. att dehändelser bankinspektionen redogjort för lyder på alt det finns skäl allnärmare överväga förutsättningarna för atl yllerligare skärpa lagstiftningen pådetta område. 199 Kommittéer: Ekonomidepartementet Del II E:3 En möjlighel angavs vara all inspeklionen får räll altgöra påpekanden i anledning av den informalion inspeklionen har inhämlal om hurvärdepappershandeln äger rum. Utredningen hade avvisat en sådan lösning medhänsyn lill frågans känsliga karaktär. Föredraganden delade uppfattningen altfrågan är känslig och ansåg atl den därför krävde en noggrann prövning från bl.a. rättssäkerhetssynpunkt. Eftersom varken utredningen eller remissinstanserna- bortsett från bankinspeklionen - hade behandlat dessa aspekter ansågföredraganden atl frågan borde övervägas yllerligare. Enligt min mening är det lämpligl att nu närmare uireda defrågor som jag har beröri. Jag förordar därför alt en särskild uiredaretillkallas för denna uppgift. Syftet bör vara atl i de avseenden som här berörsuireda behovel av och föreslå ålgärder för att garantera att handeln pävärdepappersmarknaden och sådan förvallning av värdepapper som skeryrkesmässigl eller annars i slörre omfattning, fungerar på etltillfredsställande sätl och bedrivs med allmänhelens förtroende. En huvuduppgift bör vara att överväga om den nuvarandeoffenlliga lillsynen över värdepappershandeln och den yrkesmässigaförvallningen av värdepapper är tillfyllest. Uiredaren bör sålunda överväga desynpunkter och förslag i fråga om tillsynsmyndighetens skyldigheter ochbefogenheier som har framkommil enligt det tidigare anförda. När del gällerfrågan om utökade befogenheier för bankinspektionen måste givetvis en avvägninggöras av olika intressen. En utgångspunkt bör å ena sidan vara att inspektionenskall ha sådana rättsliga befogenheier och handlingsmöjligheter atl den kanförebygga eller ingripa mol missbruk som kan förorsaka allvarliga förlusler förallmänheten. Mot det allmänna intresset av en sådan offenthg tillsyn måste åandra sidan slällas den enskildes inlresse och räll till integritetsskyddliksom andra rättssäkerhetssynpunkter. Utredaren bör ocksä överväga vilka möjligheter som finnsatt öka allmänhelens skydd i samband med t. ex. uppdrag atl yrkesmässigt ellerannars i större omfattning köpa och förvalta värdepapper i sådana fall som f,n. ligger utanför bankinspektionens lillsyn. Särskild uppmärksamhel bör därvidägnas ål de avtalsvillkor som förekommer på delta område, främsl i fråga omvärdepappersförvaltning av andra än banker och övriga fondkommissionärer. Detkan finnas anledning att beakla de erfarenheter som finns av lagstiftning omkonsumentskydd på andra områden och sludera de motsvarigheter som kan finnas iandra länder. Syftet med insiderlagen är all motverka alt personer mednära anknytning till etl aktiebolag gör sig skyldiga till s. k.insiderspekulalion, dvs. missbrukar förtrolig information om bolagetsförhållanden. föreslog, som jag nämnde inledningsvis, enutvidgning av den personkrets som omfattas av lagen till stora aktieägare,ledamöier i företagsnämnd m. fl. 1978/79:9 togs med hänsyn bl. a. tillden blandade remissopinionen inte slutlig ställning lill förslagel. Uiredarenbör i samband med en prövning av denna fråga analysera hur insiderlagen harfungeral och föreslå de ändringar som kan behövas. Givelvis bör även här görasen sådan avvägning av olika motstående intressen som jag berörde. I detta sammanhang bör utredaren också ta upp en annannärliggande fråga. Med delvis samma syfte som insiderlagstiftningen har iaktiebolagsla-gen (1975:1385) införts beslämmelser om förbud för vissa personermed dominerande ställning i ett aktiebolag att la upp lån hos bolagel. 112 kap.7 § akliebolagslagen finns sålunda ett förbud för aktiebolag alt lämna penninglåntill aktieägare, styrelseledamot, verkslällande direktör i bolaget eller i Del II E:3 Skr 1979/80:103 200 annat bolag i samma koncern eller lill dem närståendepersoner. Ändamålet med detla läneförbud är all förhindra atl en personutnyttjar sin ställning i bolagel lill atl skaffa sig skatlemässiga eller andraförmåner. Med undanlag för försäkringsakliebolag och bankaktiebolag, vars verksamhetregleras i särskilda lagar, gäller del nämnda förbudet för alla akliebolag. 1den av antagna fondkommissionslagen finns en beslämmelse omalt vad som är föreskrivet om aktiebolag i allmänhel skall gälla förfondkom-missionsbolag, om inle annal följer av fondkommissionslagen, Dellainnebär bl, a. all akliebolagslagens regler om låneförbud kommer atl gällaockså för fondkommissionsbolag. 1978/79:170 med förslag lill lag omfinansbolag m. m., som kommer all behandlas av vid riksmölel1979/80, har föreslagils all viss finansieringsverksamhel skall få drivasendast av akliebolag. Låneförbudet kan således bli tillämpligt även på sådanafinansförelag. Som jag framhöll i prop. 1978/79:170 kan det vara svårt atliaklla låneförbudel i praktiken för akliebolag som driver finansieringsverksamhet.Jag påpekade därvid atl frågan om låneförbud för finansförelag iaktiebolagsform kan komma all omprövas i annat sammanhang. Jag anser det lämpligt att frågan i vad mån låneförbudskall gälla för fondkommissionsbolag och andra bolag som driverfinansieringsverksamhel tas upp av uiredaren. Uiredaren bör därvid överväga omlåneförbudet för bolag med verksamhet som inrymmer kredilgivning kan ändraseller slopas helt och om det i så fall kan ersättas med andra för verksamhelenbälire anpassade regler, exempelvis efler förebild i krediljävsreglerna ibanklagstiftningen. Dessa regler kommer atl ses över av banklagsutredningen(Fi 1976:04) och utredaren bör därför hålla konlakt med denna utredning. Utredaren bör givetvis beakta de internationellaöverenskommelser och följa del arbele på det internationella området som avservärdepappershandeln bl. a. över gränserna. Det bör ankomma på utredaren all överväga vilka kosinaderoch organisatoriska åtgärder som hans förslag kan medföra. Utredningsarbetet kan redovisas i etapper, om del anseslämpligl. Med hänvisning till vad jag nu har anförl hemställer jag atlregeringen bemyndigar chefen för ekonomidepartementet att lillkalla en särskild uiredare med uppdrag att utredade frågor om tillsynen över värdepappersmarknaden m.m. som jag nu har , all besluta om sakkunniga, experler. sekreterare och annalbilräde ål utredaren. Vidare hemsläller jag aU regeringen föreskriver aUkosinaderna skall belasta sjunde huvudtitelns kommilléanslag. Regeringen ansluter sig lill föredragandens övervägandenoch bifaller hans hemställan. 201 Kommittéer: Ekonomidepartementet Del 11 E:4 Översyn av den statliga fondförvaltningen m. m. Depariemenlschefen, slalsrådel Mundebo, anför. Förvallningen av fonder har i olika sammanhang uppdragilsåt slalliga myndigheler. Detla gäller framför allt kammarkollegiei ochriksförsäkringsverket som ansvarar för en slor del av den slatligafondförvaltningen. Jag bortser därvid från de slatliga kapitalfonderna. Defonder som förvallas av kammarkollegiei och företer sloraskillnader i fråga om arl, slorlek och ändamål. Fondernas sammanlagdabehållning uppgår lill betydande belopp. var bokföringsvärdelav de fonder som förvallas av kammarkollegiet 927 milj. kr. Hit hör exempelvisallmänna arvsfonden, kyrkofonden och ett slort antal donationsfonder.Tillgångarna i flerlalel donationsfonder är sammanförda lill engemensam placeringsfond. var bokföringsvärdel påriksförsäkringsverkets fonder . Bland dessa kan nämnasfolkpensioneringsfonden, arbetsskadeförsäkringsfonden och fonden för frivilligpensionsförsäkring. Genom gåvor och donationer lill skilda allmännyttigaändamål har skapats ett storl anlal fonder som förvallas av andra myndigheler.Anlalel donationsfonder hos andra myndigheler än kammarkollegiet har vid halvårsskiftet1975 uppskallals lill ca 2 500 med ell sammanlagi fondkapital på minsl 400milj. Även andra offenlliga organ förvallar fonder.