prop · G303109 · 1979-12-31 00:00:00 — bordekunna biträda nämnden med att fastställadeklarationsblanketter, svara för uppbörd och utbetalning m. mv Vid remissbehandlingen tillstyrktes eller lämnades SPK:s förslagutan erinran av flertalet remissinstanser nämligenhovrätten för nedre , kammarrätten i Suncisvali, , transportnämnden,RSV, SCB, , överstyrelsenför ekonomiskt försvar (ÖEF),, länsstyrelserna 1 , och , , , ,, och (, , Kungl Automobil Klubben, ,, . , OK och KF. SPI gick inte in pånågon närmare avvägning av för- och nackdelarnamed en utjämning utan diskuterade i huvudsakde telniska aspekterna på förslaget. 1979/80:109 86 Avstyrkandeyttranden kom från (), statensindustriverk, länsstyrelserna i och ,, ,. ,, och . Någraremissinstanser avstyrkte visserligen inte förslaget men menade att deborde stå utanför ett transportutjämningssystem. Det gällde bl,a.statens järnvägar. Centrala driftledningen (CDL) och statensvattenfallsverk. Demyndigheter och organisationer som tillstyrkte SPK:s förslag åberopadei första hand de regionalpolitiska fördelar som kunde förväntas om förslagetgenomfördes. Fleraav de avstyrkande instanserna berörde också de regionalpolitiska aspekterna och kritiserade förslaget för att detinte innehöll någon analys av vilka konsekvenser det kunde kommaatt fä i det avseendet. tW ifrågasatte cm inte förslaget kunde komma attmotverka den förda regionalpolitiken genom att det skulle ledatill höjda kostnader för industrin i t.ex.Norrlands kustland i förhållandetill delar av inre och . Några avkritikerna uttryckte farhågor för utjämningens påverkan på konkurrensläget i näringslivet. Mänga av de avstyrkande instanserna ansåg vidareatt det var olämpligt att låta en subvention till oljeförbrukarnai vissa delar av landet bäras av förbrukarna i andra delar och menade attsubventionen i stället borde bekostas med statsmedel. Företrädare förelkraftsproducenterna hävdade att ett genomförande av förslagetskulle leda till höjda priser på elkraft i de områden som genom förslagetskulle få dyrare oljeprodukter. Prop.1979/80:109 87 sxillnaden ifrågaom elkostnader till nackdel för de södra och mellersta delarna av landet koirma att förstärkas . Många remissinstanser, även vissa av de tillstyrkande, uttryckte tveksamhetnär det gällde den föreslagnaadministrationen av utjämningssystemet och satte ifråga om det var nödvändigt att inrättaett nytt statligt organ. Några av dessa ansåg det lämpligareatt admir nistrationen handhades av redan befintliga myndigheter. Andra föreslog en administration i oljebranschens regi. I frågadeherr finansministern när regeringen avsågatt genomföra en enhetlig prissättning förpetroleumprodukter för hela landet. Statsrådet ,som besvarade frågan, redogjorde för SPK:s förslagoch vissa av dess konsekvenser. Han påpekadeatt prisutjämningen skulle komma att kräva ganska stora administrationskostnader. Feldtuppgav att remissbehandlingen utvisat att det föreslagna systemet skulle medförasådana komplikationer att ytterligareöverväganden och utredningsarbete erfordrades. deklarerade dock somsin uppfattning att det inte kunde vara rimligt att de konsumenter som är i störstbehov av olja måste betala ett högre pris änandra. Frågan skulle därför beredasvidare inom . Senare under våren1976 behandlades i motionsvis framförda yrkanden om enhetliga olje- och bensinpriser i landet (motionerna1975/76:1790 och 1975/76: 1797). (NU 1975/76:44) erinrade om vad statsrådetFeldt framhållit i svar på fråga iriksdagen. Utskottet underströk vikten avfrågan om enhetlig prissättning påoljeprodukter men fann i likhet med det an- 1979/80:109 88 svarigastatsrådet att det var nödvändigt med fortsatta överväganden omvilka åtgärder som skulle kunna vidtas. Utskottet, som utgickifrån att frågan ägnades tillbörlig uppmärksamhet inom , avstyrkte motionerna.Företrädarna för c, fp och vpk i utskottet reserverade sig ochfann det angeläget att uttalade sig i frågan på nytt ochpåkallade de initiativ av regeringen som de berördakonsumenterna alltför länge fått vänta på. biföll utskottets hemställan medröstsiffrorna 180 mot 141 för reservationen. StatsrådetBurenstam , besvarade i en fråga avherr om regeringen avsäg att genomföra enenhetlig prissättning för petroleumprodukter i landet. Statsrådetredovisade de nackdelar med SPK:s förslag som fram.kommit vid remissbehandlingen. Hanförklarade sig ha förståelse för att det uppfattas som orättvist att de konsumenter i vårt land som på grund av strängare klimat och länga reseavståndkonsumerar mer olja och bensin än andra får betala ett högre pris. konstaterade han dock att någongodtagbar modell för prisutjämning dittills inte kunnat konstrueras. Regeringensavsikt var därför att tillsätta en särskild beredningsgrupp med uppgift att förutsättningslöst undersöka vilkamöjligheter det finns att åstadkomma en utjämning av prisskillnaderna på oljeprodukteri olika delar av landet utan att man mäste bygga upp en tyngandeoch kostsam administration. Även efter det att utredningen tillkallades i juni1977 har utjämningsfrågan aktualiserats i . Ifebruari 1978 frågade handelsministern när ett förslag omutjämning av prisskillnaderna på olja och bensin mellan olika delar av landet kundeväntas. Statsrådet förklaradeatt rege-ri.ngen först sedan utredningsarbetet slutförts ku.ndeta ställning i frågan Prop.1979/80:109 89 Riksdagenbehandlade ocksä motionsyrkanden i frågan. (NU 1977/78:37) avstyrkte motionen 1977/78:603 med yrkande att riksdagenskulle anmoda regeringen att vidta åtgärder som resulterar i lika bensin- och oljepriser över helalandet. Utskottet underströk frågans vikt men ansåg inte att det fannsanledning för att vidta någon åtgärd med hänsyn tillden pågående utredningen. Frågan om enutjämning av drivmedelspriserna via beskattningen togs upp i motionerna1977/78:516, 1977/78: 661 och 1977/78:1763. (SkU 1977/78:39)som hänvisade till den pågående utredningen fann inte skäl att förorda någraytterligare åtgärder i prisut-jänningsfrågan ochavstyrkte därför motionerna. Utskottets hemställan bifölls avriksdagen. Iapril 1978 avgav trafikpolitiska utredningen sitt slutbetänkande.Trafikpolitik - kostnadsansvar och av gifter (SOU 1978:31). Utredningen föreslog bla en regional differentiering av bensinskatten och kilometerskatten för lättafordon. Enligt förslaget borde skatten differentieras i tre nivåer ochanknytning ske till indelningen i stödområden. Bensinskatten kunde enligt utredningen lämpligen sättas lägre perliter i inre stödområdet och lägre per liter i allmänna stödområdet än iresten av landet. Kilometerskatten för lätta fordon borde differentieras i motsvarande grad.Som skäl för sitt förslag åberopade utredningen de lägre samhällsekonomiskamarginalkostnader som biltrafiken i glesbygd medför jämförd med tätortstrafiken» Förslagetavvisades i regeringens proposition 1978/79:99 om en ny traf i.kpolitik.Departementschefen anförde följande. Prop.1979/80:109 90 När det gäller den föreslagnaregionala differentierinoen av bensinskatten för lätta motorfordon som utredningen harföreslagit delar jag de invändningar som en bred majoritet av remissinstansernahar framfört. För att en sådan differentiering skall kunna göras i praktiken måste,som utredningen framhåller, dels områden med avvikande skattesats göras relativt stora, dels avgiftsskillnaden göras relativt liten. Områdena skulle därigenomkomma att innefatta stora tätortsområden med bl.a, relativt höga miljö-och trängselkostnader och med god tillgång till kollektiv trafik. I gränsområdena skulledet vidare uppstå en risk för en omfattande "bensinsmuggling" ochbehov av långtgående kontrollåtgärder m.m. om en reqional differentiering av bensinskatten infördes. Dessutom är,vilket många remissinstanser framhåller, de marginella samhällsekonomiska kostnaderna för vägtrafi.kensannolikt lägre i andra delar av landet än i de föreslagnaområdena. intog samma ståndpunkt och avslog motionen 1978/79:2379 (punkten 15 f) i vilkenhemställdes om åtgärder för att i inre stödområdet åstadkomma förhållandevis lägre bilkostnader. (/79:18)erinrade bl.a. om den pågående utredningen. avslog motionen 1978/79:1486 ivilken begärdes att skulle uttalasig för att de regionala prisskillnadernapä oljeprodukter i konsumentledetupphävs. (NU 1978/79: 23) avstyrkte motionen med hänvisning till den pågående utredningen. avslog också riksdagenmotionen 1978/79:838 i vilken hemställdesatt som sin mening skulle ge regeringen till känna att de ökademerkostnaderna för transporter i Norrlande bordekompenseras genom lägre bensin-, olje- ochfordonsskatt. (SkU 1978/79:42) anförde för sin del. Det måste anses vara orealistiskt att taut lägre skatt vid införsel av olja och bensin över norrländskahamnar än för landet i övrigt. Inte heller förslaget om lägrefordonsskatt i är enligt utskottets uppfattning praktisktgenomförbart om det inte kombinera med långtgående regleringar i övrigt. Åtskilligatransporter i och till torde utföras av fordon som är registrerade i sydligarelän. Det pågående utredningsarbetet i syfte att utjämna deregionala prisskillnaderna på oljeprodukter, ett arbete som befinner sig isitt slutskede, bör emellertid till viss del kunna anses tillgodosemotionärernas önskemål. Enligt utskottets mening finns det däremotinte skäl att på regionalpolitiska grunder pröva endifferentiering av vägtrafikbeskattningen eller energiskatten. Åtgärder av sådan artskulle leda till komplikationer vid beskattningsförfarandetoch kontrollproblem. 1979/80:109 92 Utredningenhar i syfte att dels få en uppfattning om behandlingen avtransportkostnaderna vid prissättningen på oljeprodukter och dels utröna förekomstenav särskilda prisutjämningssystem undersökt förhållandenai vissa andra länder. Därvid har bl.a. framkommit att särskilda systemför utjämning av prisskillnader som betingas av transportkostnaderendast finns i och . Uppgifter beträffande ,och har inhäm.-tats genom förfrågningarvia . Det i tillämpade utjämningssystemethar studerats närmare bl. a, genom ett besök iFinland som företrädare för utredningen gjort. Ocksä detnorska systemet har granskats. Förhållandena i och behandlas särskilt iavsnitten 5.2 och 5.3. I detta avsnitt redovisas översiktligt uppgifterna från övrigaundersökta länder. Frakttilläggssystemav i princip den modell som tillämpas i förekommer i ,, och . BeträffandeItalien uppges att priset på eldningsolja i viss mån återspeglarskillnader i transport.kostnader, dock utan tillämpning av något formligttilläqqssystem. IFrankrike råder prisreglering på drivmedel och eldning;olja. Enligt en lag utövar staten genom utfärdandet av särskildaimport- och raffineringstillstånd kontroll över produktion och 'import av råolja ocholjeprodukter. Den statliga politiken strävar härvid efter 1979/80:109 93 atttillförsäkra de nationella oljebolagen en allt större andelav raffineringsverksamheten och distributionen. Franskastaten fastställer de maximipriser som får tas utför drivmedel och lätt eldningsolja i sista distributionsledet. Iprishänseende är sedan landet indelat i elva olika zoner.Zonindelningen återspeglar skillnader i kostnaderna förtransport från raffinaderi eller införselorttill respektive leveransort. Belgienhar ocksä prisreglering för oljeprodukter. Prisernafastställs på basis av ett programkontrakt som ingåttsmellan oljebolagen och regeringen. Det ma;-timipris som gäller vidförsäljning av bensin är lika över helalandet. När det gäller eldningsolja återspeglar priset transportkostnadsskillnadergenom att olika priser tas ut i var och en av tre zoner som landets indelats i.Som exempel kan nämnas att prisdifferenser mellan högsta ochlägsta zonpris uppgick till något över 10 krper m . INederländerna fastställs maximipriser för de vanligasteoljeprodukterna. Landet har indelats i två priszoner - provinserna samtUtrecht utgör zon 1 och landet i övrigt bildar zon 2. För dieseloljaoch eldningsolja för bostadsuppvärmning tas i zon 1 ut ett tillägg somuppgår till per liter. När det gälleroljeleveranser till industrin beräknas pristillägget inom zon 2 med utgångspunktfrån transportsättet. Tillägget varierar mellan per TT, förtransport med större pråmar och ca per m vid landsvägstransport..tillämpades Prop.1979/80:109 94 ett zontilläggssystem även för bensin mene-Fter förhandlingar mellan nederländska ekonomim.inisteriet och oljedistributörerna rådernumera ett enhetspris för bensin i hela landet. har fri prisbildning på oljeprodukter. Skillnader i transportkostnadernaavspeglas i konsumentpriserna. Enligt uppgifter från det schweiziska strävar därvidoljehandeln efter att vid prissättningen utgå från enindelning av landet i ett stort antal zoner. Tillämpningen av zonsystemet synes dock vara ganska oenhetlig. Beträffande de länder som saknar särskildatransport-tilläqgssystem har i första hand framhållitsatt avständrr mellan införselorter/raffinaderier och förbrukningsställenai allmänhet är begränsade. Därmed kommer andra faktorer, främst den lokala konkurrenssituationen att spela större roll vid prissättningen. Sä är t.ex. fallet i Västtysklandoch vilka har fri prissättningpå oljeprodukter. Det system förutjämning av transportkostnader somtill-lämpas i bygger i fleraavseenden på de speciella förhållanden somkännetecknar den finska oljemarknaden.Oljeprodukterna har i sedan år1968 tillhört de permanenta prisregleradevarorna. Högstpriser för de olika oljeprodukterna bestäms med utgångspunktfrån ett på visst sättberäknat raffinaderipris för de produkter som framställs av det statliga oljebolaget . Fördelningen av raffineringskostnaderna på de olika produktslagen bestäms av statsmakterna. svarar förall import och rafffinering av råolja från och andra producentländer. raffinerar av det totala finskabehovet. Prop.1979/80:109 95 vidareNeste och det huvudsakligen enskilt ägda Suomen Petrooli OY, som svarar förimporten av raffinerade produkter från , importmonopol på dessavaror. Övriga oljeföretag erhåller sina produkter från dessa båda bolag.Av oljeförsäljningen i svarar för ,övrigainhemska företag svarar för och utlandsägda dotterföretag för resterande35 %. Oljeproduktersäljs på den finska marknaden av tio oljeföretag.Till skillnad från vad som gäller i förekommer ett mycket begränsatantal fristående återförsäljare med egen distribution - endast 5-6 . Denfinska prisutjämningen bygger på att regeringen fastställerenhetliga försäljningspriser för oljeprodukterna. Vid utjämningsförfarandetanvänder man sig av ett för varje kommun kalkylerat pris, s.k. kommunpris.Detta består av tre komponenter, raffinaderipris, återförsäljar-marginaloch en schablonmässigt beräknad transportkostnad. Den sistnämndadelas i sin tur upp i tre poster, nämligen tankfartygsfrakt, landsvägsfraktoch depåkostnader i norr. Det rör sig om genomsnittskostnader och lastnings-ochlossningskostnader ingår. Det för hela landet gällande enhetliga försäljningspriset,enhetspriset, fastställs sedan som ett med hänsyn tillförsäljningsvolymen vägt medeltal av konmunpriserna.Vid clearingen redovisar oljebolagen sin försäljningmed fördelning på kommuner. Genom att göra en jämförelsemellan de för dessa leveranser gällande kommunpriserna ochdet gällande enhetspriset kan sedan beräknas vilket belopp företaget skall inbetala respektivetillgodoföras vid clearingen. De företagvilkas försäljning varit så fördelad i landet att de ifrågavarandetransportkostnaderna blivit högre än de motsvarande kostnader som ligger till grund förenhetspriset tillgodoförs ett däremot svarande bidrag. Om transportkostnadsnivån i stället är lägre fär företaget lämna bi-iraqtill clearingen. Prop.1979/80:109 96 Prisutjämningen infördes våren1974 för eldningsolja och fr. o.m.år 1978 förbensin och dieselbrännolja. Det praktiska genomförandet av systemet handhas av oljebranschen och bygggerpå ett avtal mellan handels- ochindustriministeriet och oljebranschen. En väsentligpunkt 1 detta avtal är en speciell uppsägningsklausul, som gör det möjligt för oljebolagen att säga upp avtalet om statsmakterna skulle bevilja företag som inte äranslutna till avtalet rätt att importera oljeprodukter.Denna av statsmakterna godkända klausulmotiveras med att de avtalsslutande företagendå skulle komma i ett sämre läge, eftersomderas produkter skulle belastas med clearingavgifter som behövs för prisutjämningen, medan den fristående importören- särskilt vid .kusten -skulle kunna sälja sina produkter väsentligt billigare. I samband med att utjämningen utvidgades till att omfatta även bensin och dieselbrännolja intogs genom ett tilläggsavtal en klausul som medger vardera parten rätt att sägaupp avtalen utan uppsägningstid i fråga om produkt, förvilken prisregleringen upphör. För det tekniska genomförandet av prisutjämningenhar bolagen inrättat en gemensam avräkningsbyrå,som fungerar inom Oljebranschens Centralförbund.Till denna byrå erlägger bolagen de i det interna avtalet övere.ns-komna clearingavgifterna och erhåller från byrån eventuell clearingersättnincf. För fastställande av clearingavgifterna tillställer bolagen avräkningsbyrån månatligen,senast inom utgången av den månad, som följerpå respektive försäljningsmånad, ett skriftligt meddelande om försålda volymerav de olika produktslagen (totalvolymer) samt dessutom uppgift om det vägdamedeltalet av de teoretiska prisen i de kommuner till vilka leveranser skettunder månaden. Sistnämnda uppgift tar bolagen fram genom en datorbearbetning.Genom att multiplicera den totalt försålda volymen med skillnaden mellan det vägda medeltalet och Prop.1979/80: 109 97 detfastställda enhetspriset (positiv eller negativ skillnad) kan man konstatera,huruvida ifrågavarande bolag för viss månad är berättigatatt erhålla ersättning eller i motsatt fall - som täckning för de ersättningarsom skall erläggas till andra bolag - är skyldigtatt erlägga skillnaden till clearinqbvrån. Dettidigare nämnda kommunpriset bygger påantagandet, att transporten genomförs från en bestämd depå och att dessutom viss väg används.Kommunpriset utgör alltid grund för clearingen oavsett om denverkliga kostnaden för det enskilda oljebolaget överstigereller understiger de kalkylerade kostnaderna. Det är också irrelevant,från vilken depå produkten levereras. Icke heller eventuellarabatter beaktas. Vid eventuell efterkontroll utreds blott vilken mängd somlevererats till varje ort. Efterutgången av varje avtalsperiod skall i enlighet medavtalet mellan statsmakterna och oljebolagen en justering ske avenhetspriserna så att dessa kommer att motsvara de genomsnittligatransportkostnaderna baserat pä den geografiska spridningen av leveranserna. Härvidbeaktas även eventuella över- eller underskott underföregående period. Oberoende av att avtalsperioden är 12 månaderskall enhetspriset i enlighet med avtalet justeras ifallraffinaderi- eller im.portpri-serna, de indirekta skatterna elleroljebranschens hanteringskostnader i övrigt undergår förändring. Förrevision av avräkningsbyräns räkenskaperoch kontroll av bolagens redovisningsmaterial och uträkningssyste.tihar bolagen gemensamt valt tre revisorer. Bolagen ger ytterligare ärligentill avrä.kningsbyrän in en av bolagetsegna revisorer undertecknad försäkran om de avgivna rapporternas riktighetsStatsmakterna tar inte del i val av revisorer. Prismyndigheterna har likvälgenom det mellan statsmakterna och oljebolagen ingångnaavtalet 7 1979180. 1979/80:109 98 tillförsäkrats rätt att på anmaning erhålladetaljerade uppgifter om utjämningen inomrespektive bolag liksom den kommunmässigaspridningen i försäljningen. Kostnaderna fördet finska utjämningssystemet som i sista hand får bäras avkonsumenterna består av räntor, ersättningför oljebolagens arbete och kostnaderför avräkningsbyräns verksamhet. Dessa kostnader, somuppgår till ca 2 milj mark, fördelas mellan oljebolagen i förhällande tillderas försäljningsvolymer vid den slutclearing som dörs vid utgångenav varje 12 månadersperiod. har alltsedan haft maximipriser påoljeprodukter. Bensin och dieselolja, som omfattas av det norska systemet medfraktsubventioner, säljs av 7 oljebolag. De hade vid utgången av är1977 tillsammans 3 14 3 bensinstationer av olika typ. För de flesta av oljeprodukterna tillämpas ett transport-tilläggssystem. Systemet är baserat på de ca 800 postområdena. Alla platser inom samma postområde har samma frakttillägg. Tillägget är beräknat med utgångspunkt frändet genomsnittliga avståndet från närmastelageranläggning. Frakttillägget är i principavsett att täcka de faktiska tranportkostnadernamed avdrag för ett belopp om per liter som inräknas i grundpriset Vissa utjämningarhar företagits för att alltförstora skillnader mellan närliggande områden skall undvikas. Tilläggen utöverpriset i O-zonen (som gäller i 41 områden) varierar mellan 0,5 och per liter. Tilläggslistan gäller vid leverans med tankbil. 1979/80: 109 99 Genom beslut av infördes ett bidragssystem för transportkostnader vid försäljning avbensin och dieselolja, subventionerat via statsbudgeten. I -Nordland, Troms och Finnmark - utgårbidrag som skall täcka samtliga transportkostnadermedan i övriga delar av landet bidrag läranas föratt täcka transportkostnader som överstiger per liter. som utgår vidtankbilsleverans (fr. o. m, utgår ocksä bidrag med per liter förbensin som levereras i fat i ), utbetalas till oljebolagen efter framställning hos prisdirektoratet. Totalt utgicktransportbidrag med ochunder med . 1979/80:109 100 6 PRISSKILLNADERNAS BETYDELSE, VISSA PRIS- För att fä underlag fören bedömning av betydelsen av de nuvaranderegionala prisskillnaderna påoljeprodukter har vi i huvudsak använtoss av befintligt statistikmaterial. Närdet gäller vissa rabattfrågor har vi emellertid vänt oss dire.kt till ett antal oljebolag och vissarepresentanter för förorukarsidan. Ur SCfci:s bränslestatistikhar bl,a,kunnat hämtas uppgifter om levera.nser avolika petroleumprodukter med fördelning på vissa förbrukarkategorier,Av särskilt intresse för syftet med värundersökning har varit den sedan några år tillbakaframtagna statistiken rörande oljeleveransernas föraelning pålän ocb kommun. På motsvarande sättregionaliseraae uppgifter om industrins förbrukningav petroleumprodukter iiar också använts. Genom SCB har vi slutligen haft tillgång till viss enerqistatistik för Olika fastighetstyper. OK har bidragit med uppgifter om bränsleförbrukningeni småhus (en- och tvåfamiljshus) i olika delar av landet. Uppgifter om årliga körlängder förpersonbilar har hämtats från en undersökningsom gjorts inom statens vägverk. Det bör framhållas att.närdet gäller de för vår fräga intressanta regionala synpunkterna är statistikmaterialet ganska oegränsat. Den statistik med regional inriktning somfinns är inte neller så utvecklad eftersom arbetet med sådan statisti.k bedrivits endast . 1979/80:109 101 6.2 Orts- och zontilläggens betydelse för olika förbrukarkategorier och regioner 6.2.1 Oljeförbrukningeni olika delar av landet När det gäller bränslestatistikenhar SCB fr.o.m inhämtat uppgifter om leveranser av vissa petroleumproduktermed fördelning på län ochkommuner samt på förbrukarkategorier. Att börjamed har endast försäljningens fördelning på lä:i ochkommuner redovisats. Först för har den regionala fördelningen kompletterats med vissa uppgifter omolika förbrukarkategorier. För vår utredninghar vi beträffande eldningsoljorna måst nöja oss med1976 års uppgifter. För drivmedlen har vi kunnat använda oss av uppgifter . Den nu ifrågavarandestatistiken har efter hand upprättats försöksvis och är alltfort behäftadmed åtskilliga problem. Beträffande försäljningens fördelningpå län och kommuner pekar SCB påvissa felkällor. De ernållnaleveransuppgifterna har inte alltid kunnat hänföras till den ort där kvantiteterna förbrukats eller inköpts för slutlig förbrukning. Detta gäller bl. a. då oljeföretagen levererat till icke redovisningsskyldiga återförsäljare. Dessa leveranser hänförs då till återförsäljarenshemortskommun eller till den kommun däråterförsäljaren tagit emot leveransen. Det är troligt att återförsäljarensdistribution till slutliga konsumenter i mångafall sträcker sig utanför kommunen.