prop · G30361 · 1979-12-31 00:00:00 — Regeringens proposition 1979/80:61 med förslag till epizootilag m. m.; Regeringen föreslår att anta de förslag som harupptagits i bifogade utdrag av regeringsprotokoll denna dag. I propositionen föreslås atl epizoolilagen ,som i vissa avseenden är föråldrad, ersätts med en ny lag i ämnet. Lagen äravsedd att utgöra en grund för de åtgärder som det allmänna kan tillgripa för atlbekämpa farliga djursjukdomar som t. ex. mul- och klövsjuka och rabies.Myndigheterna får möjligheter att ingripa snabbt, om sådana sjukdomar bryter ul. Vidare föreslås att förordningen (1969:441) om organiseradhälsokontroll av husdjur ersätts med en lag i ämnet. Bestämmelserna där innebärattregeringen får de bemyndiganden som behövs för atl rättsläget på området skallbehållas i princip oförändrat. Förslagel innehåller dessutom den nyheten i förhållandetill gällande rätt att den organiserade djurhälsokontrollen, som f n. främstär inriktad på djur i animalieproduktionen, skall kunna avse även hästar ochhundar. De nya lagarna föreslås träda i krafl . 1 1979/80. Prop.1979/80:61 2 1 §Denna lag gäller sådana allmänfariiga djursjukdomar som kan spridas genom smitta bland djur eller från djur till människa (epizooliska sjukdo mar). Deepizooliska sjukdomarna anges i verkslällighetsföreskrifter av regeringeneller den myndighet som regeringen bestämmer. Ombekämpning av salmonellainfektion hos djur finns särskilda bestämmelser. 2 § Den som har anledningmisstänka att en epizootisk sjukdom har drabbat djur i hans vård skallomedelbart anmäla detta till distriktsveterinären eller annan veterinär. 3 § Har en veterinär anledningmisstänka att djur drabbats av en epizootisk sjukdom, skall han omedelbartgöra en undersökning för atl fastställa sjukdomens art. Densom har djuren i sin vård är skyldig atl låla det intrång och underkasta sigde åtgärder samt lämna det biträde som föranleds av undersökningen. Omdet är nödvändigt för undersökningen, får djur som har insjuknat avlivas utanägarens samtycke. 4 § Har en veterinär grundadanledning anta att etl fall av epizootisk sjukdom har inträffat, skall han, iden utsträckning som behövs för att motverka smittspridning, besluta om förbudmot att besöka och lämna den fastighet där sjukdomsfallet inträffat ellerfastigheter där smitta annars kan antas förekomma saml atl utföra transporter tilleller frän sådana fasligheter (spärrförklaring). 5 § Är det klarlagt att ett fallav epizootisk sjukdom har inträffat, skall i fråga om fasligheterdär smitta förekommer besluta om förbud som anges i 4 § eller om andrabegränsningar i hanteringen av djur eller varor, alll i den utsträckning sombehövs för att motverka smittspridning (smitlförklaring). Undersamma förutsättningar skall besluta om 1. förbud mol transporter av djureller varor till eller från eller inom etl område som gränsar till fasligheterdär smitta förekommer eller om andra begränsningar i hanteringen av djur ellervaror inom sådant område (beslul om kontrollområde), 2. förbud mot tillträde till vissadjurstallar (stallförbud). 6 §Beslut enligt 4 § skall upphävas av distriktsveterinären och beslut enligt 5 § av , så snart det blivit klariagt att förutsättningarna för beslutet inte längre föreligger. Prop.1979/80:61 3 7 § För att bekämpa eller förebygga epizooliska sjukdomarfår regering en eller, efter regeringens bemyndigande, lanlbruksslyrelsen meddela fö reskrifter om 1. avlivning av djur som är eller misstänks vara smittadeeller kan sprida 2. avlivning avandra djur (epizootislakt), 3. oskadliggörandeav döda djur, 4. smittrening, 5. skyddsympningeller annan förebyggande behandling av djur, 6. undersökning avdjur i kontrollsyfte, 7. djurhållning, 8. transporter avdjur och varor. 8 § Efler beslut av föreligger skyldighelför 1. innehavare avsådan slakteriinrättning som är ställd under offentlig kontroll atl ställalokal och utrustning till förfogande för epizootislakt, 2. innehavare avredskap eller annan utrustning som oundgängligen behövs för att bekämpa ellerförebygga en epizootisk sjukdom att tiUhandahålla utrustningen, 3. personal vidslakteriinrättning som avses i 1 och den som handhar utrustning som avses i 2att delta i bekämpning eller förebyggande åtgärder enligt denna lag. 9 § Den centrala tillsynen över efterlevnaden av denna lagoch med stöd av lagen meddelade föreskrifter utövas av lantbruksstyrelsen. Länsslyrel sen utövar tillsynen inom länet. En tillsynsmyndighet har rätt atl för tillsynen fåtillträde till områden, lokaler och andra utrymmen för att där göraundersökningar och la prover. får meddela föreläggande eller förbud somuppenbart behövs för att denna lag eller föreskrifier som har meddelats medstöd av lagen skall efterlevas. I beslut om föreläggande får länsstyrelsenutsätta vite. Underlåter någon att fullgöra vad som åligger honom enligtdenna lag eller föreskrifter som har meddelats med stöd av lagen eller enligtföreläggande, kan förordna om rättelse på hans bekostnad. 10 § Ersättning av statsmedel lämnas till den som på grundav beslut enligt denna lag eller med stöd av lagen meddelade föreskrifter får vidkän nas 1. kostnad ellerförlust genom intrång i näringsverksamhet, 2. kostnad ellerförlust i annat fall genom att husdjur avlivas eller dör till följd av skyddsympningeller annan behandling, 3. inkomstförlust. Ersättningen kan Jämkas om den ersättningsberättigadesjälv uppsåtligen eller genom grov vårdslöshet har medverkat till kostnadeneller föriuslen. Den som deltagit i bekämpning eller förebyggande åtgärderenligt denna lag är berättigad till ersättning av statsmedel för arbete ochtidspillan och för kostnader för resa och uppehälle. 1979/80:61 4 Densom ställer lokal eller utrustning lill förfogande för ändamål som anges i iredjestycket är berättigad till ersättning av statsmedel för kostnader och förförlorad avkastning eller nytta. li§ Ansökan om ersättning skall göras hos lanlbruksslyrelsen inom sex månaderfrån den dag då anspråket uppkom. Görs inte ansökan inom den angivna tiden ärrätten till ersättning förlorad, om inte särskilda skäl föreligger. 12 § Till böter döms den som uppsåtligen eller av oaktsamhet 1. underlåter att göra anmälanenligt 2 §, 2. bryter mot ett beslut enligt 4 eUer5 § eller mot en föreskrift som meddelats med stöd av 7 §. Innefattarbrott som avses i första stycket olovlig transport eller förflyttning av djureller vara, skall sådan egendom förklaras förverkad, om det ej är uppenbariobilligt. I stället för egendomen kan dess värde förklaras förverkat. 13 § Polismyndigheterna skalllämna den handräckning som behövs för att denna lag skall efterlevas. 14 § En veterinärs beslut enligt 4§ får överklagas hos genom besvär. Länsstyrelsensbeslut och lantbruksstyrelsens beslut i särskilt fall får överklagas hoskammarrätten genom besvär. Andrabeslut av lantbruksstyrelsen får överklagas hos regeringen genom besvär. Beslutsom avses i första och andra styckena gäller med omedelbar verkan, om ej annatförordnas. Dennalag träder i kraft . Genomlagen upphävs epizoolilagen (1935: 105). Förekommer i lag eller annanförfattning hänvisning till föreskrift som har ersatts genom bestämmelse idenna lag, tillämpas i stället den nya bestämmelsen. Lagom organiserad hälsokontroll av husdjur 1 § Regeringen bemyndigas att georganisation på jordbruksnäringens område eller annan sammanslutning rätt attenligt de föreskrifter som regeringen meddelar anordna hälsokontroll med ändamålatt motverka eller förebygga sjukdomar hos husdjur. 2 § Den som äger eller innehardjur av sådant slag och inom sådant område för vilket organiserad hälsokontroUhar anordnats har rätt att få djuren anslutna till kontrollen. 3 § Djur som omfattas av denorganiserade hälsokontrollen får försäljas under särskild beteckning,förbehållen sådana djur. Prop.1979/80:61 5 Regeringenfår meddela föreskrifter om vilka villkor som skall gälla för sådanförsäljning. 4§ Regeringen får överiåla åt lantbruksstyrelsen dels alt ge förening ellersammanslutning som avses i 1 § rätl alt anordna hälsokontroll, dels att meddelaföreskrifter enligt denna lag. Dennalag träder i kraft , dä förordningen (1969:441) om organiseradhälsokontroll av husdjur skall upphöra att gälla. Närvarande:statsministern , ordförande, och statsråden , , ,, , , Åsling, Söder, Krönmark, , , ,, , , , , Lagrådsremissmed forslag till epizootilag Iepizoolilagen (1935: 105) finns bestämmelser om bekämpning av smittsammadjursjukdomar. Lagen bör fogas till protokollet i detta ärende som bilaga I. X skrivelse den 17mars 1978 har lantbruksstyrelsen under hänvisning till bl. a. behovel av enmodernisering av den nuvarande epizoolilagstiftningen föreslagit atl en ny epizootilagutfärdas och bifogat förslag till en sådan lag. Lantbruksstyrelsen har däreftermed skrivelse ersatt det ursprungliga lagförslaget med ett ivissa hänseenden reviderat förslag som bör fogas till protokollet i detlaärende som bilaga 2. Efterremiss har yttranden över lantbruksstyrelsens slutliga förslag avgetts avstatens livsmedelsverk, styrelsen för ,, länsslyrelserna i , , , ,och , kammarrätten i , (), och . Ensammanställning av remissyttrandena bör fogas till protokollet i detta ärendesom bilaga 3. framställning till regeringen har lantbruksstyrelsen bl. aföreslagit att en hälsokontroll av hästar inordnas i den organiserade hälsokontrollen.Efter remiss har yttranden över framställningen avgetts av bl.a. statenslivsmedelsverk, . Lantbrukarnas riksförbund.Kooperativa förbundet. , , ,och AB . Prop.1979/80:61 7 I etl belänkande (Ds Jo 1979:7) Hundavel och hundhandel,avgivet av djursjukhusutredningen (Jo 1977:02), har bl.a. föreslagits allgällande författningar om organiserad hälsokontroll av husdjur skall ändras säatt de omfattar hälsokontroll även av hundar. Efter remiss har yttranden överbetänkandet avgetts av bl.a. , statens hundskola, riksrevisionsverkel,lantbruksstyrelsen, , ,länsstyrelserna i , och och län.Svenska kommunförbundet, , kommun, kommun,. Hundfrämjandet, och Svenska sällskapshundklubben. Förordningen (1969:441) om organiserad hälsokontroll avhusdjur bör fogas lill protokollet i detla ärende som bilaga 4. 2 Föredragandens överväganden 2.1 Epizootilagen Med begreppet epizootisk sjukdom förstås sådanallmänfarlig djursjukdom som kan spridas genom smitta bland djur eller fråndjur till människa. I begreppet ligger också atl det ingår elt visstöverraskningsmoment. Smittämnen som orsakar epizooliska sjukdomar finns normaltinte inom landet utan förs in hit på olika vägar. De åtgärder som frånsamhällets sida vidtas vid utbrott av epizooliska sjukdomar syftar till attbefria landet från sjukdomen. De vanligaste smittkällorna är levande djur, djurprodukleroch människor. DJurprodukler i form av animaliska livsmedel och matavfaU kanhärbärgera smittämnen. Mul- och klövsjukeutbrotlei i år 1%7 orsakadesav infekterade köttvaror. Vid denna epizooti avlivades mer än 420000 djur ochkostnaderna för bekämpningen beräknas ha uppgått tiU ca 100 milj. pund idåvarande penningvärde. Sjukdomsrisken för del bedöms f n. vara särskillöverhängande i fråga om mul- och klövsjuka och rabies. Mul- och klövsjuka ären av de mest fruktade epizooliska sjukdomarna på grund av de stora produktionsförlusteroch fertilitetsrubbningar som följer med sjukdomen. Sedan den nuvarande epizoolilagenträdde 1935 har drabbats av två siörre mul- och klövsjukeepizoolier,och 1951-1952, samt en svinpeslepizooli i mitten av 1940-lalet. Siatenskostnader för bekämpningen av mul- och klövsjukeepizootierna uppgick lill ca 15resp. 20 milj. kr. i dåvarande penningvärde. Sjukdomen rabies får nästan undantagslösten dödlig uigång både för flertalet djurslag och för människor. Av de femvärldsdelarna är del endast som inte har rabies. SäU-skapsdjur ochdå i första hand hundar svarar oftast för smittöverföringen till människor. Sjukdomenär f n. myckel utbredd i och Prop.1979/80:61 8 1977 förekommer den även i (Söndeijylland).Eftersom den även förekommer hos vilda djur, företrädesvis hos rävar, är denmycket svår att bekämpa. Gällande bestämmelser om bekämpning av smittsammadjursjukdomar finns i epizootilagen (1935: 105) och förordningen (1961:309) ombekämpande av salmoneUainfektion hos djur m. m. Epizoolilagen gällde ursprungligenendasl smittsamma sjukdomar hos husdjur. De olika slag av sjukdomar på vilka epizootilagenvar tiUämplig framgick dels direkt av lagen, dels av ett flertal kungörelseroch brev genom vilka lagen gjorts tiUämplig på ytterligare sjukdomar. Genom enlagändring utvidgades lagen tiU alt avse sjukdomar hos aUa slags djur,aUtså inte bara husdjur. Regeringen gavs bemyndigande atl föreskrivavilka sjukdomar som skaU omfattas av lagen. Lagändringen innebar atl epizooti-bestämmelsemaanslöts närmare till beslämmelserna i smitlskyddslagen (1968:231). Enligt lantbruksstyrelsen behöver epizoolilagstiftningennu göras lill föremål för en mera genomgripande modernisering. Efler lagenstillkomst har stora förändringar skett både när det gäller djurhållningeni landet och möjlighetema att vid sjukdomsfall snabbt ställa en säker diagnosoch vidta effektiva bekämpningsåtgärder. Det är också en allmän uppfattning attlagen är svåröverskådlig och otidsenlig. I likhet med de flesta remissinstansemaanserjag att epizootilagen behöver moderniseras. Det är angeläget attbestämmelserna ges en lättillgänglig och tidsenlig utformning, som germöjligheter till snabba ingripanden. Ju tidigare ålgärder kan sättas in föratt förhindra spridning av en sjukdom och för att bekämpa den, desto mindreblir de ekonomiska förlusterna och desto billigare blir bekämpningen. Den nuvarande epizootilagen har i viss utsträckningkaraktär av ramlagstiftning. Lagen innehåller de huvudsakliga beslämmelsernaom de skyldigheter som åvilar enskilda djurägare och om de myndigheisingripandensom kan komma i fråga när en epizooti har brutit ut eller misstänks. Meradetaljerade bestämmelser ankommer det på regeringen eller lantbruksstyrelsenatt meddela. Lanlbruksslyrelsen har utformat elt lagförslag som tillsin uppbyggnad ansluter till den nuvarande lagen. Flertalet remissinstansertillstyrker eller förklarar sig inte ha några invändningar mot den huvudsakligautformningen av förslaget. förordar dock atl förslagelöverarbetas och att därvid samordningen mellan veterinär- och humanmedicin formaliserasoch förstärks. Enligt bör en sådan samordning åstadkommas medhänsyn till att en del djursjukdomar också angriper människor, de s.k. zoonoserna,och till all vissa sjukdomar hos människor kan överföras liU djur. Den mest långtgående kritiken förs fram av kammarrätten iJönköping som anser att förslaget inte är tillräckligt underbyggt för attläggas lill Prop.1979/80:61 9 grund för lagstiftning. Erfarenheterna från den nuvarandelagens tillämpning har inte redovisats. Vidare saknas kommentarer tillväsentliga ändringsförslag. Kammarrätten ifrågasätter vidare om inte salmonellalagstift-ningenoch möjligen också bisjukdomslagen (1974:211) bör inarbetas i epizoolilagstiftningen. Beträffande frågan om en samordning mellan epizooti- och salmonella-lagsliftningenvill jag framhålla alt en sådan samordning har prövats men ansettsolämplig. Epizootilagen var ursprungligen tillämplig även på salmonellainfeklionerhos djur. Med hänsyn till erfarenheterna från de slora salmonellautbrotlen ibörjan av upphävdes emellertid lagens tillämpning på sådanainfektioner. Epizootilagen ansågs nämligen inte medge den rörlighet ochanpassning vid bekämpningen som krävs vid ett utbrott av salmonella. Entillämpning av epizootilagens bestämmelser om bekämpning ansågs kunna medförafrån veterinärmedicinsk synpunkt tveksamma åtgärder med vittgående ekonomiskaföljder. Skäl saknas att frångå detla ställningstagande. Jag anser det hellerinte lämpligt att inordna bisjukdomama under epizoolilagen, eftersombekämpningen av bisjukdomar i större utsträckning än vad epizootilagen medgerbehöver kunna anpassas lill omständigheterna i det enskilda fallet. Medanledning av kammarrättens kritik i övrigt vill Jag framhålla att förslagetendast i begränsad utsträckning innebär ändringar i sak i förhållande till den gäUandelagen. Som Jag har framhållit är det i första hand angeläget att iformellt hänseende modernisera lagstiftningen. För det syftet är enligt minmening det föreliggande underiaget tillräckligt. Jag delar helt uppfattning att det ärviktigt att åsladkomma en samordning i fråga om kontrollen av zoonoserna. Föratt kontrollen skall bli effektiv fordras ett nära samarbete mellan ett flertalmyndigheter. Här kan nämnas lantbmksstyrelsen, , statsepizootologen,slatsepidemiologen, veterinärer och hälsovårdsnämnder. Det ankommer i förstahand på lantbruksstyrelsen och att se tiU att en effektivsamordning av myndigheternas insatser kommer till stånd. Jag kan hänvisa till den rapportering som fortlöpande skerfrån lantbmksstyrelsen till statens bakteriologiska laboratorium och lill detäta kontakter som hålls mellan statsepizootologen och slatsepidemiologen.Vidare har lantbruksstyrelsen meddelat föreskrifter om skyldighet förlänsstyrelsen att vid epizootibekämpning hålla hälsovårdsnämndernaunderrättade om fattade beslut. I fråga om lantbruksstyrelsens lagförslag villjag anföraföljande. Bestämmelser föreslås om skyldighet för djurägare att anmäla sjukdomsfalloch om de åtgärder veterinärer och länsstyrelser skall vidta när epizootisksjukdom misstänks ha inträffat. I etl första skede skall veterinären meddela spärrförklaring,vilket innebär att föreskrifier om förbud mot persontrafik och transportertill eller från vissa bmkningsenheter blir tillämpliga. Har det klariagts att epizootisksjukdom har inträffat, skall 1979/80:61 10 kan därutöver förordna om kon-troUområde ochstallförbud. Förordnandena innebär alt föreskrifter om bl. a. förbud molpersontrafik och transporter och om tillträdesförbud skall tillämpas. som anger den närmare innebörden av veterinärens och länsslyrelsensförordnanden skall enligt förslaget meddelas av regeringen eller lanlbruksslyrelsen.Förslagel innehåller vidare bemyndigande för regeringen eller lanlbruksslyrelsenatl meddela föreskrifier om bekämpning av den inträffade sjukdomen. Sådana föreskrifierkan bl.a. avse avlivande av djur, skyddsympning eller annan behandling av djuroch förbud mot transporter av djur och varor inom landet. I nu redovisade delaransluter förslaget i sak nära lill vad som gäller enligt den nuvarande epizoolilagen. Jagkan i likhet med remissinstanserna i allt väsentligt ansluta mig lill lanlbruksstyrelsensförslag i dessa delar. Iöverensstämmelse med vad som gäller enligt den nuvarande lagen innehållerlantbruksstyrelsens förslag en bestämmelse om skyldighel för den som inneharslakteriinrättning att ställa lokaler och personal till förfogande för slaktav djur. Dessutom föreslås bestämmelser om skyldighet för den som imiehargrävmaskin eller utrustning för smiltrening att ställa redskap och personal tillförfogande och om kommuns ansvar för att bekämpningspersonal får mat ochinkvartering. Dennuvarande bestämmelsen om djurägares skyldighet alt ställa arbetskraft ochredskap till förfogande saknar direkt motsvarighet i förslaget. Detsamma gällerbestämmelsen om djurägares åligganden när det gäller all avliva djur ochoskadliggöra djurkroppar. Jagdelar kommunförbundels uppfattning att den föreslagna bestämmelsen om kommunsansvar för bekämpningspersonals inkvartering och mathållning kan ifrågasättas.Med hänsyn till att staten skall svara för kostnaderna och lill alt mal ochinkvartering i regel bör kunna ordnas utan kommunernas bistånd föreliggerknappast något egentligt behov av en sådan bestämmelse. Tvingande regler torde intebehövas för att lillgodose intresset av att mat och inkvartering ställs tillförfogande. En ovillkoriig skyldighet kan som kommunförbundet framhåller skapaproblem för framför alll mindre kommuner. Jag anser därför att bestämmelser omdetta inte bör las upp i en ny epizootilag. Enligtmin mening bör skyldigheten atl liUhandahålla utrustning för bekämpningen inteinskränkas till alt gälla enbart grävmaskiner och utrustning för smittrening.Skyldigheten bör omfalla också andra redskap som oundgängligen behövs förbekämpningen och den bör också gälla personal som kan handha redskapen. I denmån djurägaren har tillgång lill sådana redskap kommer skyldigheten alt gällaäven honom och hans anslällda. Däremot bör djurägarna inte längre vara skyldigaatl avliva djur och oskadliggöra djurkroppar. För detta krävs kunskaper ochresurser som det inte kan förutsättas alt djurägama har. 1979/80:61 11 Lantbmksslyrelsens förslag innebär att hälsovårdsnämndenåläggs att biträda som tillsynsmyndighet och atl också biträda vid bekämpandetav djursjukdom. Enligt min mening innebär förslaget i dessa hänseenden attalltför långtgående krav ställs på hälsovårdsnämnderna. När det gällerbekämpningen av smittsamma djursjukdomar har hälsovårdsnämnderna i allmänhetinte den nödvändiga kompetensen. Jag anser vidare atl del är mindre lämpligt atltillsynsansvaret enligt lagen delas mellan länsslyrelsen och hälsovårdsnämnden.Som jag har berört i det föregående är del däremol viktigt all nämnderna medhänsyn lill deras ansvar enligt smitlskyddslagen fortlöpande hållsunderrättade om beslut enligt epizootilagen. I överensstämmelse med vad som f n. gäller föreslårlantbruksstyrelsen alt ersättning av statsmedel skall kunna utgå för kostnadeller förlust som föranlelts av åtgärd som vidtagits med stöd av lagen. Jaganser också att tillämpade principer bör gälla. En förutsättning förersättning lill djurägarna skall alltså vara alt kostnaden eller föriuslen haruppstått till följd av ingripanden från myndigheternas sida. Den förlust somdrabbar djurägaren genom att djur dör eller atl produktionsförluster på annatsätt uppstår lill följd av sjukdomen bör följaktligen inte ersättas med statsmedel.Koslnader eller förluster som har sin grund i myndighetsbeslut enligt epizoolilagstiftningenbör däremol ersättas av staten fulll ut. Sålunda bör ersättning i princip utgåför värdet av alla slags husdjur som har avlivats eller som har dött till följdav skyddsympning eller annan behandling. Vidare bör ersättning utgå för intrång i näringsverksamhetnär intrånget orsakas av fattade beslut. I det hänseendet bör slalen åla sigett något vidare ersättningsansvar än det som f. n. gäller. Full ersällning börutgå och rätten till ersättning bör inte längre göras beroende av allförsäkring med bidrag av statsmedel kunnal erhållas för alt täcka förlusten. Den som deltar i bekämpningsarbetet bör få ersällning avstatsmedel för arbete och tidspillan och för kostnader för resa och uppehälle.Den som upplåter slakterilokal eller tillhandahåller utrustning förbekämpningen bör vara berättigad till ersättning av statsmedel för förioradavkastning eller nytta och för koslnader med anledning av upplåtelsen eller tillhandahållandet. Föreligger särskilda skäl, bör ersättning liksom f n.kunna komma i fråga också i andra hänseenden än de Jag nu har redovisat. Den nya lagen bör träda i kraft . drivs i vårt land på frivillig vägen organiserad hälsokontroll av husdjur. En hälsokontroll av svin påbörjades år1942. Juverhälsokontroll för att motverka juversjukdomar hos nötkreaturen liksomhälsokontroll av fär och fjäderfän har också bedrivits . Till enbörjan anordnades hälsokontrollen av hushållningssällskapen. Prop.1979/80:61 12 den1 handhas den organiserade hälsokontrollen av skilda riksorganisationerpå Jordbruksnäringens område. Den omfattar olika kontrollformer förnötkreatur, svin, får och fjäderfän. Verksamhetenregleras genom förordningen (1969:441) om organiserad hälsokontroll av husdjur.Djurhälsokonlrollen anordnas enligt föreskrifter som meddelas av regeringen.Den har till ändamål att motverka eller förebygga sjukdomar hos husdjur. Enligtförarbetena till förordningen bör hälsokontrollen närmast gälla sådana husdjurvilkas egentliga funktion är att ingå i produktionen av animaliska livsmedeleller alt användas för transporter eller annan verksamhet inom Jordbruket ochskogsbruket.