prop · G3032 · 1979-12-31 00:00:00 — Kammarrällen konstateraremellertid med etl beklagande alt inte alla möjligheter lill förenklingar hartillvaratagits och att den lagtekniska lösning som presenteras i promemorian ärminst lika svårtillgänglig som den nu gällande. befarar att tillämpningssvårigheterna blir särskilt påtagliga närlagen skall lillämpas av de räitsvårdande myndigheterna. Dessa myndigheterkommer i sin verksamhet i kontakt med frågor från många olika sekretesskyddadeområden. De bestämmelser som t. ex. domstolarna har att tillämpa finns på ettflertal olika ställen i lagen. Man fär enligt förbundet inte genom att läsa 12kap., vilket enligt rubriken handlar om sekretessen hos bl. a. domstolar,besked om vad som gäller i sådanl hänseende. Det kan visseriigen sägas alljurister vid de räitsvårdande myndigheterna bör ha förmåga atl sälla sig in iäven mera komplicerad lagstiftning och att det därför inte finns anledning attförenkla bestämmelserna, om man därigenom mbbar systematiken i lagen. Denföreslagna lagen förutsätter emellertid att vissa Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 151 besluti sekretessfrågor fattas av andra tjänstemän än jurister. Också/'/essenssamarbelsnämnd finner att reglerna i 12 kap, är ett exempel på lagförslagetssvårtillgänglighet, I kapitlets första paragraf finns exempelvis hänvisningartill inemot 20-tal andra paragrafer i lagen, Fören representant för massmedierna,som skall bilda sig en uppfattning om vilka möjligheter han eller hon har attfä ut en uppgift från en domstol, är det inte lätt att genom studium av lagenfå klarhet i hur rättsläget är betr, del aktuella fallet. Härtill kommer enligtnämnden alt det dessutom finns regler om domstolssekreless på andra ställen ilagen, t, ex, i 8 kap, 21 § som gäller sekretess vid brottmål i domstol. Marknadsdomstolenerinrar om att bestämmelserna i 5 kap, RB om offenllighet vid domstol harmotsvarande tillämpning vid (16 § första stycket lagen ommarknadsdomstol m, m,). Genom andra stycket sislnämnda paragraf kan domstolendärutöver förordna all sammanträde för handläggning avkonkurrensbegränsningsärende skall hållas inom stängda dörrar, om det kan antasatt förhandlingsarbetet i ärendet skulle försvåras till följd avoffentligheten. De överväganden som redovisas i promemorian för att behållasistnämnda beslämmelse är tungt vägande, och domstolen vill därutöver endastpåpeka att ett förhandlingsresultat ofta är den enda möjlighel domstolen harlill sitt förfogande för all kunna fullgöra sin ålagda uppgift all undanröjaskadlig verkan av konkurrensbegränsning, se promemorian s, 161, I promemorianuttalas att den nya reglering av förhandlingssekretessen vid domslol som görs iförslaget inte är avsedd alt ge upphov lill någon ändrad syn på frågan i vilkenutsträckning domstols förhandlingar bör hållas inom stängda dörrar. Likasåbehålls i huvudsak nuvarande ordning betr, sekretessbelagda uppgifter vilkaförebringats vid förhandling inom slängda dörrar, I sislnämnda hänseende skerregleringen i 12 kap, promemorieförslaget. För , som skulleberöras såväl av RB:s regelsystem om sekretess vid domstol som av den i 12 kap,förslaget stadgade ordningen, förefaller promemorians ställningstaganden idenna del vara något motsägelsefulla. Såsomuttalas i promemorian (s, 163) torde i en del fall anledning saknas att för ettbeslut av domstol om förhandlings hållande inom stängda dörrar kräva mer än attuppgift som kan antas bli förebringad vid förhandlingen omfattas av entillämplig bestämmelse i sekretesslagen. Vad som avses härvid är fall där dentillämpliga sekretessbestämmelsen är utformad med tanke helt eller delvis påförhållandena vid domstolen i fråga. Såvitt kan finna är denföreslagna bestämmelsen i 9 kap, 4 § första stycket 1 i förslaget (nuvarande 20§ sekretesslagen) just en sådan beslämmelse. Ändock medför den föreslagnalydelsen av 5 kap, 1 § andra stycket RB alt förordnande om förhandling inomstängda dörrar får meddelas endast om det bedöms vara av synneriig vikt attuppgift som bl, a, avses i 9 kap, 4 § första slyckel 1 i förslaget tillsekretesslag inte röjs. Lämpligheten av den tänkta ändringen i 5 kap, 1 § andrastyckel RB bör prövas även med hänsynslagande till den föreslagna beslämmelseni 12 kap, 3 § i förslagel till sekretesslag. Även i andra sammanhang framträdervissa motsägelsefulla effekter av promemorians Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 152 ställningstaganden.Bl, a, innebär dessa atl en och samma uppgift kommer att röna olikasekretessbehandling alltefter huruvida uppgiften förebringas införmarknadsdomstolen eller inför allmän domstol (jfr 5 kap, försia styckel RB och9 kap, 15 § första och tredje styckena i sekrelesslagförslaget; 9 kap, 15 §försia slyckel i sekrelesslagförslaget skulle inte äga tillämpning vid marknadsdomstolentill följd av den uiformning tredje stycket i sagda paragraf erhållit).Marknadsdomstolen fömtsätter atl nu berörda motsägelser beaktas inom ramen förden vidare prövningen i lagstiftningsärendet, så att de uppgifter som avses i 9kap, 4 § första slyckel 1 i sekrelesslagförslaget erhåller avsett skydd, 1några remissyttranden behandlas den skillnad som i promemorieförslaget görsmellan allmän domslol och förvaltningsdomstol med avseende på fömtsättningarnaför förhandlingssekretess. Enligt promemorian skall för sekretess iförvaltningsdomstol inte krävas mer än att vid domstolen gäller sekretess föruppgift som kan väntas bli förebringad vid förhandlingen. Ståndpunktenmotiveras med alt de sekretessbestämmelser som i allmänhet är aktuella när ensådan domstol håller muntlig förhandling har utformats under hänsyn till attärendena i besvärsinstans prövas av förvaltningsdomstol. Hovrätten för VästraSverige ifrågasätter, om inte gmndlagens krav på offentlighet vid domstolarna(2 kap, 11 § andra stycket RF) borde fä slå igenom kraftigare än ifråga om förvaltningsdomstolarna. Det största värdet i domstolsprövningenligger just i parternas rätt till offentlighet och deras tvång att underkastasig offentlighet. De vinster man vill uppnå genom en vidgad rätt lilldomstolsprövning av förvaltningsbeslut kan förringas avsevärt, om inteoffentlighetsprincipen fär slå igenom. Oavsett om förhandling hålls eller intebör enligt hovrättens mening sekreiess i mål hos förvaltningsdomstol fömtsättainte bara atl en sekretessregel är tillämplig utan dessutom aft det är avsärskild vikt atl sekretessen upprätthålles, framhålls all beslämmelserna i 12 kap, blir av underordnadbetydelse för förvaltningsdomstolarnas del. Dessa domstolar anses delta iförvaltningen och de sekretessbestämmelser som avser vissi ärende eller vissverksamhet skall enligt förslaget vara direkt tillämpliga hosförvaltningsdomstol, I förbundets PM sägs vidare: Dennaolikhet i behandlingen av sekretessfrågor vid allmän domstol och vidförvaltningsdomstol hänger samman med den grundläggande uppfattningen om vaddessa domstolar sysslar med. Ingen gör gällande annat än att de allmänna domstolarnasysslar med rättskipning. Det är emellertid en gammal uppfattning attförvaltningsdomstolarna - liksom myndigheterna -sysslar med något annat och att"förvaltningsrättskipning" är något helt skilt från rättskipning iallmänhet. Denna uppfattning hade mindre betydelse för rättsutvecklingen före1972, då regeringsrätten var den enda allmänna förvaltningsdomstolen. Synen påförvaltningsdomstolarnas verksamhet var emellertid en annan under det arbetesom ledde fram till förvaltningsprocesslagen. Denna lag bygger på denfömtsältningen alt all rättskipning är av samma natur samt att både de allmännadomstolarna och förvaliningsdom- Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 153 stolarnahar till uppgift att skipa rätt. Det saknar därvid betydelse att det ofta ärtvå enskildas intresse som bryts vid en allmän domstol medan det vid enförvaltningsdomstol rör sig om den enskildes intresse mot ettallmänt intresse. Bl, a, bestämmelserna om partsoffenilighei och förbudet motreformatio in pejus är klara uttryck för alt den processuella grundtanken iförvaltningsprocessen är densamma som i den allmänna processen. Promemorianslutar med konstaterandet att del förefaller som om den föreslagnalagstiftningen skulle vrida utvecklingen tillbaka genom atlförvaltningsdomstolarnas verksamhet ses som ett led i förvaltningen och intesom rättskipning av princip samma art som de allmänna domstolarnas dömandeverksamhet. Om man behandlar alla domstolar på samma sätt och i stället skiljermellan domstolar, å ena, saml andra myndigheter, å andra sidan, skulle enligtförbundet sannolikt vissa tolkningssvårigheler undgås. Ävenkammarrätten i ifrågasätter om inte vissa tolkningssvårigheler skullekunna undvikas, om sekretessbestämmelserna var gemensamma för allmän domstoloch förvaltningsdomstol, annal skäl för gemensamma bestämmelser för alladomstolar är all man kan förvänta sig atl domarna i aUl störte omfattningkommer att tjänstgöra omväxlande i allmän domslol och i förvaltningsdomstol.Innan lagstiftningsärendet slutbehandlas bör man därför enligt kammarrättenundersöka närmare, om inte den nu angivna lagstiftningstekniken skulle ledatill en mera lättillgänglig och lättillämpad lagieknisk produkt. Regeringsrättennoterar atl avsikten är atl förvaltningsdomstol skall ha möjlighel atl hållaförhandling inom slängda dörrar i alla fall då en uppgift som väntas bliförebringad vid förhandlingen omfattas av en för domstolen gällandesekretessbestämmelse. Det anförda har inte föranlett regeringsrätten tillannan erinran än att regeringsrätten ifrågasätter om de föreslagna primärasekreiesserna vid domstol täcker alla de fall då sådan sekreiess behövs. Ennoggrann genomgång av detta behov måsle göras. Som exempel nämnerregeringsrätten körkortsmålen, som inte sällan innehåller uppgifter ompersonliga förhållanden av känslig natur. Vidare finns enligt regeringsrättenskäl atl närmare granska hur förslaget behandlat förhållandet mellan primär ochsekundär sekretess. (Se vidare under 12 kap. 1 §.) Sveahovrätt påpekar att reglernas uiformning inte lill fullo tillgodoser behovet avsekreiess hos domstol vid prövningen av dit överklagad fråga om utlämnande av up p g i fl. Erhåller domstolen i sin rättskipande verksamhet, till vilkenprövningen av överklagad sekretessfråga måste anses höra, sådan uppgift somavses i de lagrum lill vilka hänvisas lill 12 kap. 1 § andra slyckel, gälleruttryckligen ej sekretess vid domstolen. En regel, liknande den som i 12 kap. 8S finns för regeringen, synes påkallad också för domslol. Vidare får det enligthovrätten givelvis inte finnas någol utrymme för den som överklagat ettsekretessbeslul lill domstolen att där få la del av del material, varsoffentiighel målet gäller. Enligt förslagel (2 kap. 12 § andra stycket) som ihuvudsak bygger på gällande Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 154 rättfår utlämnande av handling vägras part efter viss intresseavvägning.Sekretessen bör här logiskt sett vara absolut under målets handläggning. Bosladsdomstolenlar upp frågan om sekreiessen vid arrendenämnderna och hyresnämnderna.Domstolen konstaterar all promemorieförslaget liksom gällande rätt i vikligaavseenden gör skillnad mellan domstolar och andra myndigheter. Bestämmelserna i12 kap. promemorieförslaget gäller sålunda i huvudsak endast för domstolarna.Denna uppdelning av myndigheterna får enligt bosladsdomstolen lill följd att ivikliga frågor skilda regler kommer atl gälla för bosladsdomstolen, å ena, samtarrendenämnderna och hyresnämnderna, å andra sidan. Bosladsdomstolen följerenligt förslagel samma sekretessregler som de allmänna domstolarna.Arrendenämnderna och hyresnämnderna föreslås i princip följa de allmännasekretessreglerna för förvaltningsmyndigheterna. Nämnderna har emellertid ipromemorieförslaget i ett avseende jämställts med domstol, nämligen i fråga ombegränsningen av sekreiessen enligt 2 kap. 2 ij. Vidare är genom hänvisning i27 § lagen om arrendenämnder och hyresnämnder bestämmelserna i 5 kap. RB omoffenllighet tillämpliga också vid nämnd. Bosladsdomstolen har inget allerinra mot förslagels uppbyggnad i stort såvitt gäller domstolens egenverksamhet. Däremot ifrågasätter domstolen om den lösning som har valls förarrendenämnderna och hyresnämnderna betr. deras rättskipande verksamhet ärlillfredsslällande i alla avseenden. Dessa myndigheter är visserligen formelltförvaltningsmyndigheter, men handläggningen av ärenden sker i former som i höggrad liknar dem som tillämpas i tingsrätt. Nämnderna håller sålunda muntligförhandling i flertalet ärenden och sådan förhandling är som tidigare nämntsoffentlig. Enligt bostadsdomstolen bör del därför övervägas om inte ytteriigarenågra sekretessfrågor hos nämnderna bör behandlas på sätt som gäller fördomstolarna enligt 12 kap. promemorieförslaget. Härigenom skulle man uppnå enstörre likformighet i regleringen av sekretessen mellan under- ochöverinstanser inom arrende- och hyresområdena. 8 Tystnadsplikt och meddelarfrihet Pådet hela taget godtar remissinstanserna promemorieförslaget i den del detla rörtystnadsplikt och meddelarfrihet. Allmän anslutning lill förslaget föreliggersålunda i frågan humvida reglerna om meddelarfrihet skall gälla också näruppgift röjs genom att allmän handling lämnas ut och i frågan hur regleringenskall utformas lagtekniskt. Den kritik som förekommer avser spörsmålet, ommeddelarfriheten bör vara så vidsträckt som är föreslaget. Någraremissinstanser hävdar alt del alllför mycket överiämnas åt den enskildefunktionären all göra avvägningen mellan intresset av all uppgifter lämnas lillmassmedierna och intresset av att skydda det allmänna eller enskild mot attuppgifterna röjs. Framför allt går kritiken ut på alt del i fråga om deenskilda tystnadsplikterna bör göras fler undantag från meddelarfri- Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 155 heten.Del saknas dock inte remissinstanser som uttalar sig i motsatt riktning. Generella omdömen ompromemorieförslaget i just denna del görs av hovrättenför , som ialll väsentligt godtar promemorians förslag angående tystnadsplikt ochmeddelarfrihet, saml av kammarrätten i SundsvaU, som förklarar att de allmännaövervägandena i fråga om meddelarfrihet som redovisas i promemorian inteföranleder någon erinran från kammarrällens sida. Frågan, huruvida reglernaom meddelarfrihet bör gälla också när yppande av uppgift sker genomutläm-nandeellerlillhandahållandeavallmän handling, las upp i flera yttranden.Genomgående delas promemorians uppfattning att någon sådan utvidgning avmeddelarfriheten inte bör komma till stånd . Till de remissinstansersom biträder förslagel atl frågan överiämnas till ytlrandefrihelsutredningenhör . Under förutsättning alt del nu gällande utrymmet förmeddelarfrihet i sak inte vidgas instämmer verket i att starka teoretiska och systematiskaskäl talar för att lagreglerna om meddelarfrihet också skall avseuppgiftsyppande genom utlämnande av allmän handling. Verket intar en kritiskståndpunkt i fråga om meddelarfrihetens föreslagna omfattning påskatteområdet. Frågan om meddelarfrihetens laglekniska anpassning till de nyagmndlagsreglerna har lösts genom lagen (1977:1035) om ansvar påtryckfrihetsförordningens område för brott mot tystnadsplikt. En genomgripandemateriell utvidgning av dessa regler bör enligt verkets mening nu inte ske. Ellisolerat genomförande av en utvidgad meddelarfrihet på tystnadspliktssidanskulle medföra den nackdelen att de här inledningsvis nämnda teoretiska ochsystematiska skälen för en samordning förstärkes ytteriigare. Skillnaden ihandlingssekreiessens och tystnadspliktens innehåll skulle på denna vikligapunkt därigenom ökas påtagligt. Verket anser att detta skulle kunna medföraolägenheter även av annan än teoretisk och systematisk natur. a. skulle detsäkert bli svårare att göra regelsystemet fulll begripligt för myndigheternaspersonal. Verket förordar att hela frågan kring meddelarfrihetens framlidaomfång och tekniska utformning överiämnas till den pariamenlariskl sammansattaytlrandefrihelsutredningen för vidare prövning. ytteriigare skäl för att ensådan prövning förordas är att verket anser det otillfredsställande att verketnu skall behöva ta slutlig ställning till meddelarfrihetens omfattning utan atlde i viss mån därmed sammanhängande frågorna som behandlats i betänkandet (SOU1976:36) "Anonymitet och tvångsmedel" och i verkets yttrande överdetta betänkande ännu föranlett några ställningstaganden från regeringenssida. I sill nämnda yttrande framförde verket ett önskemål om en utredning avförhållandet mellan taxeringsrevision och anonymitetsskyddet. Verket anser allen sådan utredning bör föregå eller ske i sammanhang med en prövning avmeddelarfriheten. Verket hänvisar lill nämnda yttrande. 1979/80:2 Del B BUaga 2 156 en början att det numera torde vara allmänt accepterat atltystnadsplikter inte bör gälla generelll även mol press och radio. Massmediemasuppgift som nyhelsförmedlare och samhällskritiker fömtsätter att öppenhetvisas mot dem och att de kan fä tillgång lill material som del inte är envarförunnat att få del av. Därmed inte sagt att delta malerial nödvändigtvis skallpubliceras; det väsentliga är all del kan finnas med som en bakgrund tillredovisningen av vissa fakta eller synpunkter. En öppenhet från myndigheternagentemot massmedierna är alltså av betydelse för en vital samhällsdebatt.Samtidigt förutsätter en sådan inställning all pressen lever upp lill denideologi som gäller: Frihet under ansvar. Lanlbruksslyrelsen erinrar om all detsedan gammalt har gällt atl ett felaktigt utlämnande lill pressen av en allmänhandling har varit otillåtet, medan däremol ell brott mol tystnadsplikt undermolsvarande förhållanden endasl i vissa fall - då tystnadsplikten har varitföreskriven i lag - har kunnat medföra ansvar. Som framhålls i promemorianborde, enligt styrelsens uppfattning, den nu föreslagna samordningen avhandlingssekreless och lystnadsplikl också slå igenom när det gäller uppgiftertill massmedierna. Del kan vara svårt all se någon logik i att en tjänstemaninte får lämna ul en sekretessbelagd handling till en tidning men alt han imånga fall - beroende på uppgiftens art - kan läsa upp handlingen förjournalisten. Skillnaden mellan ett utlämnande av en handling och en muntligredogörelse för innehållet har emellertid gammal tradition, och man torde ocksåkunna åberopa sakliga argument för en sådan skillnad. a. kan en utlämnadhemlig handling kopieras och spridas vidare. Därvid kan den, genom sinofficiella prägel, medföra större olägenhet än en vidarebefordran av muntligauppgifter. Del kan alltså finnas skäl som talar för all den hittillsvarandeskillnaden bibehålls i viss utsträckning. Lanlbruksslyrelsen biträder därförförslaget att en samordning av tystnadsplikt och handlingssekreless gentemotmassmedierna inte sker i detta sammanhang utan alt frågan las upp avyltrandefrihetsulredningen. LänsstyrelsenI tillstyrker förslaget att frågan om all låta reglernaom meddelarfrihet också avse uppgiftsyppande genom utlämning av allmänhandling överlämnas till yltrandefrihetsulredningen för ytteriigareövervägande. förutsätter att det blir klariagt attmeddelarfrihetens avgränsning också gäller i förhållande till andra ländersmassmedia. Ellpar remissinstanser, däribland kammarrällen i SundsvaU, ansluter sig till den ipromemorian intagna ståndpunkten att meddelarfriheten inte i detta sammanhangbör utvidgas till att avse yppande av uppgift genom utiämnande av allmänhandling. uttalar förståelse för de skäl som i promemorian haranförts mot att nu föreslå en utvidgning av meddelarfriheten till att avsejämväl utlämnande av handling. JK anser att det resonemang som förs i avsnitt8.4 (s. 176-180) är tankeväckande. Enligt hans mening finns del emellertidflera - i promemorian ej nämnda - skäl mol alt låta reglerna om meddelarfrihetavse även yppande av uppgifter genom Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 157 utlämnandeav allmän handling. Eftersom resonemanget utmynnar i slutsatsen alt någon sådanändring av meddelarfrihetens innebörd inte bör genomföras i detta sammanhang,anser sig JK sakna anledning atl nu närmare utveckla sin uppfattning i dettaämne. AUmänhetens pressombudsman finner att det i och för sig är en nackdelatl skillnaden mellan handlingssekretess och tystnadsplikl kvarstår i ettförslag, som annars syftar lill en enhetlig reglering. Det finns dock enligthans mening goda sakliga skäl all bibehålla en skillnad, eftersom muntligauppgifter kan utlämnas med större urskiljning. 1 vart fall bör man först avvaktaverkningarna av den utvidgade meddelarfriheten för muntliga uppgifter innanäven friheten att lämna ut sekretesskyddade handlingar lill massmedier utökas. Kritisk mot tanken attsamma meddelarfrihet bör gälla oavsett om en uppgift yppas genom överlämnandeav en allmän handling eller på annat sätt är hovrättenför anser att det exempel som anförs i promemorian till stöd församordning även i detta hänseende - alt det är egendomligt att den som lämnarut ett beslutsuikasi, vars innehåll omfattas av en tystnadsplikt, skall kunnagå fri från ansvar, under det att den som överiämnar samma handling iunderskrivet skick kan fällas till ansvar - kan synas belysande. Den nugällande ordningen innefattar emellertid en känslig jämvikt mellan två inbördessvårförenliga synsätt. Hovrätten är inte främmande för tanken att denvidsträckta meddelarfriheten har kunnat försvaras gentemot angrepp frånförvaltningens sida bl. a. just på gmnd av att överiämnande av hemlig handlingi varje fall inte lär passera opåtalt. Ett överiämnande av en hemlig handlingär, även om syftet är atl den hemliga uppgiften skall publiceras, typiskt störte fara för del sekretesskyddade intresset än annat röjande avuppgiften. Vidare vill hovrätten hävda all ansvarsfrihet inte behövs här förmeddelarfrihetens huvudfunktion: att uppgifter skall kunna lämnas för alt tiänasom underiag för publicering. Avgörande vid utformningen av reglerna ommeddelarfrihet bör vara inte doktrinärt betonade krav på enhetlighet ulan depraktiska kraven på alt en tillräckligt vidsträckt insyn skall vara möjlig, ochhärvidlag har de gällande reglerna på de flesta områdena fyllt sin uppgift väl.De utvidgningar i sak som föreslås i promemorian bl. a. i fråga omsocialvården, är välkomna. En utvidgning som syftar till enhetlighet mellanöverlämnande av handling och annat uppgiftslämnande synes emellertidöverflödig, och hovrätten avstyrker ytteriigare utredning på denna punkt. Fören enhetlig reglering av meddelarfriheten uttalar sig däremot bl. Offentlighetens gmndlagsmässiga anknytning lill "allmänhandling" och sekretessens till "uppgift" har enligtinspektionen fått till konsekvens all den sakligt svårförståeliga skillnadenmellan utlämnande av handling och yppande av dess innehåll kvarstår. Såsomframhålls i promemorian (s. 176 fO talar starka skäl för en ändring i denriktningen att reglerna om meddelarfrihet blir tillämpliga också när uppgiftröjs genom utlämnande Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 158 En sådan ändring bördock knappasl företas ulan revision av 7kap. 3 S TF som onekligen utgår från nuvarande ordning, och att ännu en gånguppskjuta den angelägna reformeringen av sekretesslagstiftningen för altavvakta grundlagsändring bör inte komma i fråga. FörSACOISR framstår det som beklagligt alt del i 7 kap. 3 § TF fortfarandeframställs som skilda brott att oriktigt utlämna allmän handling och atlåsidosätta tystnadsplikt. Enligt /SR:s mening finns det, om en gemensam lagges om sekreiess för uppgift i allmän handling och sekretess för annan uppgift,inte längre tillräckliga skäl att behålla den gamla uppdelningen. är det påfallande hur reglerna om meddelarfrihet-! 3 § TF i dess lydelse från och med den Ijanuari 1978-brister iöverensslämmelse sinsemellan. I förhällande lill hemliga handlingar tillålsmeddelarfriheten inte göra någon inbrytning men i förhållande till tystnadsplikternaär sådan inbrytning förutsatt. I del förra hänseendet har regleringen, frånsettskilda krav på subjektivt rekvisit, förblivit densamma sedan TF:s tillkomst år1949, medan den i förhållande lill lyslnadsplikierna har varit föremål förständiga ändringar.