prop · G3036 · 1979-12-31 00:00:00 — TUl dessa gmpper hör läkare, tandläkare,barnmorskor, sjuksköterskor, sjukgymnaster, glasögonoptiker och psykologer. Legitimationen anses ha två huvudfunktioner, dels utgör den ett bevis om att yrkesutövaren har en avsamhället godkänd utbildning och kompetens för utövande av yrket, dels utgör den ett medel för samhäUel att kontrolleraverksamheten och under vissa förutsättningar genom återkallelse avlegitimationen återta den behörighet som legitimationen i vissa fall geryrkesutövaren. Legitimationsbestämmelserna har olika rättslig innebördför olika yrkesgmpper. För läkare, tandläkare och barnmorskor är legitimationenen förutsättning för att erhålla obegränsad behörighet att utöva yrket. För deövriga yrkesgmpperna innebär legitimationen ingen ensamrätt att utöva yrket,utan ett bevis om viss kompetens som samhället har godkänt. För flerayrkesgrupper utgör legitimationen ett vUlkor för behörighet att inneha tjänstinom den offentliga hälso- och sjukvården. För läkare och sjuksköterskor finnsdessutom krav på viss vidareutbUdning för behörighet att inneha vissa tjänsterinom sjukvårdsorganisationen. Läkare och tandläkare har fömtom ensamrätt att utövayrket yrkesbeteckningarna lagligen skyddade. För övriga yrkesgmpper saknasmotsvarande titelskydd. Däremot är beteckningen "legitimerad/leg" ikombination med yrkesbeteckning alltid skyddad. För flertalet yrkesgmpper verksamma inom hälso- ochsjukvårdsområdet saknas bestämmelser om legitimation. Jag anser alt de nuvarande legitimationsbestämmelserna äri behov av en översyn. De är svåröverskådliga och har olika innebörd för ohkagmpper samt är i vissa fall föråldrade. Vidare har fömtsättningarna förlegitimalionsförfarandet gradvis förändrats. Genomgången utbildning har kommitatt utgöra den faktiska behörighetsgmnden. utför inte någonegentlig sakprövning av de legitimationssökandes kvalifikationer ochlämplighet. Denna prövning sker i stäUet i anslutning lUl Prop.1979/80:6 86 meddelar legitimation om densökande genomgått godkänd teoretisk och i förekommande fall praktisk utbildning.Fullgjord utbildning har i aUmänhet ansetts utgöra tillräcklig garanti för attvederbörande är lämplig för yrket och att behörighetskraven blir tUlgodosedda. Mot denna bakgmnd ställer jag mig tveksam till nuvarandelegitimationsordning, som innebär krav på ett särskilt auklorisationsförfarandeutöver den sedvanliga utbUdningskontrollen för att kompetensförklara vissayrkesgrupper inom hälso- och sjukvärden. Jag bedömer atl utbUdningskontrollenoch auktorisationen/legitimeringen i flertalet fall bör kunna samordnas ochutföras i ett sammanhang. Bevis om genomgången och godkänd utbildning såvälteoretisk som praktisk - som utfärdas av de utbildningsansvariga organen börkunna likställas med nuvarande legitimation. Detta skulle innebära en bättreanpassning till de verkliga förhållandena som en betydandeadministrativ förenkling uppnås. Jag finner det angeläget att understryka atten sådan åtgärd inte innebär någon förändring av legitimationsinstitutet somsådant eUer av samhällets möjligheter att kontrollera ifrågavarande yrkesgruppersverksamhet och i vissa fall återkalla legitimationen. Detta bör alltjämt varaen uppgift för och . förutsättsregistrera dem som får sin legitimation återkallad. Jag förordar således att de nuvarande bestämmelserna förlegitimation ses över. Formerna för översynen bör senare anges av regeringen. Behörighets- och dispensfrågor m. m. Förutom legitimationsfrågor handhar en radfrågor rörande medicinalpersonalens tjänster och behörighet. Dessa uppgifterhar i huvudsak tUlkommit för att garantera kvaliteten i hälso- och sjukvården iriket. har ifrågasatts om det är ralioneUt attsocialstyrelsen centralt handlägger dessa ärenden. Skäl som anförs för enförändring är bl. a. utvecklingen mot ramlagstiftning och slopandet av dendetaljerade regleringen av sjukvårdshuvudmännens verksamhet liksom densuccessivt förbättrade tUlgången på utbildad personal inom hälso- ochsjukvården. Det har framhållits att systemet skapar en byråkratisk ordning samtatt inte kan ha någon direkt kännedom om de personer somberörs. Vidare saknar möjlighet att tränga in i de specieUasituationer och särskUda omständigheter som kan råda lokalt. I enlighet med dessa synpunkter har socialstyrelsengenomfört vissa generella dispenser, bl. a. för innehav av vissa tjänster ochvikariat inom hälso- och sjukvården. Vissa decentraliseringar som föreslagitsav översynsutredning, bl. a. rörande tillsättning av läkarevid undervisningssjukhusen, har också genomförts. Förutsättningama för endecentraliserad och förenklad handläggning av behörighetsfrågor förutsättsäven komma att prövas av hälso- och sjukvårdsutredningen. En löpandeuppföljning och revidering av gällande regler sker också inom 1979/80:6 87 Jag vUl för egen del betona värdet av att handläggningenav olika individärenden men undantag för diciplinära frågor rörande hälsoochsjukvårdens personal förenklas och decentraliseras från tUl devårdansvariga huvudmännen. Detta är också i linje med intentionerna hos denpågående hälso- och sjukvårdsutredningen. Jag vill inte föregripa utredningensprövning av dessa frågor och utredningens kommande förslag till ramlagstiftningpå hälso- och sjukvårdsområdet. Jag avser att återkomma till frågan omerforderliga författningsändringar i samband med den mer genomgripandeförändringen av hälso- och sjukvårdslagstiftningen som kan förväntas bliföljden av utredningens förslag. Jag utgår emellertid ifrån att socialstyrelseninom ramen för de bemyndiganden som styrelsen har på detta område ser överolika behörighets- och dispensfrågor m. m. i syfte att uppnå en mer decentraliseradhandläggningsordning. organisation, arbetsformer ochresurser har byggt sitt organisationsförslag påvissa grundläggande principer: Förebyggande arbete: Detta är så betydelsefullt att frågorsom rör medverkan i samhällsplaneringen och andra genereUa förebyggande åtgärderbör samordnas i en särskUd avdelning tiUsammans med vissa gemensammaplaneringsfrågor. Kontakter och kunskapsutveckling: Socialstyrelsensorganisalion måste ta hänsyn tiU att socialvården och hälso- och sjukvården harolUca huvudmän och utgör olika "system". Detta underlättarinformationsutbytet med verksamheten på fältet. Styrelsens kunskapsuppbyggnadunderlättas om socialvården resp. hälso- och sjukvården var för sig hålls ihopinom verket. Samverkan inom styrelsen underlättas också om verket har ensammanhållen kompetens och kunskapsutveckling inom resp. område. Samverkan mellan socialvård och hälso- och sjukvård: Enleknik för samverkan inom styrelsen föreslås som innebär atl samverkan sker itvärgående s. k. program, som har internt avsatta och garanterade resurser.Programmen skall komplettera linjeorganisationen inom större områden som kräverkunnande och insatser från flera av fackområden. Planering och tillsyn hör ihop: Planering och tUlsyn skallinte ses som artskUda utan som delar av en gemensam process. Ett markant ökatplaneringsansvar föreslås därför för fackavdelningarna, som en visssammanhållen planeringskompetens även i fortsättningen bör finnas kvar. Bättre ledning och ett centraliserat arbetssätt:Ledningsfunktionerna bör förbättras, bl, a. genom atl verksledning ochavdelningschefer ökar sitt samarbete i frågor som rör de aUmänna ramarna ochriktlinjerna för verksamheten. Verksledning och avdelningschefer bör tUlförasvissa stabs- 1979/80:6 88 Mer homogena avdelningar bör öka möjligheternatill decentralisering av uppgifter och beslut inom verkel. Dennadecentralisering bör även gäUa de internadministrativa frågorna. Koncentration: har bakom sig en aktiv expansionsperiod.Verksamheten behöver nu ges stadga och koncentreras tUl få och relativthomogena avdelningar. Härigenom kan verket också minska sin personalstyrka utanatt därför behöva ändra sin basorganisation. Sammanfattningsvis innebär ÖSoS förslag till nyorganisation för att arbetet organiseras på fem avdelningar(mot nuvarande sex), nämligen avdelningar för förebyggande arbete ochplanering, socialtjänst, hälso- och sjukvård, läkemedelsärenden samtadministration (se figur sid. 89). Förslaget innefattar också inrättande av s.k. program för att inom styrelsen förbättra samverkan meUan socialvårds- samthälsooch sjukvårdsområdena. Vidare föreslås att fackavdelningarnas planeringsverksamhetskaU öka, att administrativa frågor delegeras samt att styrelsensledningsfunktioner förbättras. ÖSoS förslag om framtida organisationtillstyrks i sina huvuddrag av flertalet remissinstanser. När det gäller vissadetaljer, såsom främst beträffande byråindelningen, redovisas en del avvikandesynpunkler. Samverkansformerna mellan socialvården och hälso- och sjukvårdenberörs i flera yttranden. Många remissinstanser tar därvid upp och uttalar sigpositivt om den föreslagna samverkan genom program. Jag kan för egen del konstatera att organisationsfråganvarit föremål för ingående prövning av . Jag kan i lUchet medremissinstanserna i allt väsentligt ansluta mig såväl tUl utredningens principerför framtida organisation som till huvuddragen i den föreslagnaorganisationen. Den svarar enligt min mening väl mot de krav som följer av denroU och de uppgifter som jag tidigare föreslagit för . Jaganser emellertid att del finns anledning att närmare överväga vissa frågor ianslutning till organisationsförslaget, ÖSoS har behandlat ledningsfunktioner,men inte gått in på verksstyrelsens roll och sammansättning. Jag har i detföregående framhåUit att vissa av ställningstaganden böravgöras av verksstyrelsen. Detta har framför aUt gällt i frågor därsocialstyrelsens åtgärder får direkt inverkan på beslut i politiska organ pålokal och regional nivå. är sammansatt avgeneraldirektören som är styrelsens ordförande och nio andra ledamöter somregeringen utser. Av dessa utses två efter förslag av landstingsförbundet ochtvå efter förslag av kommunförbundet. Två av de övriga ledamötema representerarenligt praxis den vetenskapliga världen. ledamöter är ocksårepresenterade. I styrelsens arbete deltar också tre s. k. personalföreträdare, dvs. representanter för de lokala arbetstagarorganisationerna. S>X c/i (-_I Omsorger om psykiskt utvecklingsstörda c c "ä a ÖSoS förslag till ny organisation av . 1979/80:6 90 Personalföreträdarna har närvaro- och yttranderätt i allafrågor. Vid handläggning av frågor som gäller arbetsförhållandena m.m. inomsocialstyrelsen är de ledamöter av styrelsen med rösträtt. Bland verksstyrelsens beslutsärenden finns en storövervikt för ställningstaganden lUl remissvar som avger ochtill verkets egna utredningar, råd och anvisningar samt föreskrifter. Vidareförekommer ett stort antal anmälningsärenden som domineras av orienteringarom verksamheten, verkets utredningar etc. Situationen kan beskrivas så atl verksstyrelsen tjänstgörsom en slags kontrollnivå där styrelseledamöterna på basis av sinaorganisationers intressen samt egna erfarenheter och kunskaper kompletterar ochkorrigerar det material verket framställer. Styrelsen har därigenom en visspåverkan på verkets produkter, som inte utesluter möjligheten till renodladintressebevakning från organisationers eller partiers sida. Styrelsen spelaremellertid en mer passiv roll när det gäller att initiera och prioriteraaktiviteter inom verket. är till sin konstruktion sådan attden knappast kan bli en arbetande styrelse med gott om tid för diskussioner ochförberedelser för stäUningslaganden. 1 styrelsearbetet kan främst uppnås enviss kontroll och styrning av presenterade ställningstaganden och tillförandeav vissa idéer, kunskaper och impulser. Det är enligt min mening viktigt att verksstyrelsenutnyttjas så effektivt som möjligt. Verksstyrelsens insatser bör koncentreraspå beslut om inriktningen av verksamhet i samband med anslagsframställning,verksamhetsplanering och -uppföljning samt - i enlighet med vad jag lidigaresagt - principieUt viktiga ärenden som rör planering och tillsyn av den socialasektorn. För att skapa erforderligt utrymme för behandling av dessa frågor börverksstyrelsen enligt min mening inte i samma utsträckning som hittUls befattasig med remissvar, som utgör den största ärendegruppeni verksstyrelsen. Endast viktigare remissyttranden bör behandlas avverksstyrelsen. För verksstyrelsens information bör det räcka med atl flertaletremissärenden endast förtecknas och anmäls i styrelsen. Den nuvarande sammansättningen av socialstyrelsensstyrelse kan sägas representera en kombination av avnämare, uppdragsgivare ochfackkompetens. Med föreslagen inriktning av verksstyrelsens arbete blir dettainriktat på en avstämning och förankring av verkets olika insatser för centralplanering och tillsyn inom den sociala sekiorn. Styrelsefrågorna blir mednödvändighet av övergripande natur. Olika sociala och medicinska fackfrågorhar vägts in och beaktats före styrelsebehandlingen. Fackexpertis är direktknuten till , bl. a. såsom vetenskapliga råd, för attfortlöpande stödja verket i dess arbete. Mot den bakgrunden saknas enligt minmening skäl att tillföra verksstyrelsen särskild vetenskaplig expertis. I en gemensam skrivelse från LO och TCO samt i en särskUdskrivelse från /SR har dessa organisationer hemställt att blirepresenterade i Prop.1979/80:6 91 a. framhålls att denfackliga rörelsen genom sitt samhällsengagemang och som företrädare för bredakonsumentintressen kommit att bli representerade i flera ämbetsverksstyrelser. Ett klart markerat intresse och engagemang i de områden avsocialpolitiken som handläggs av finns av tradition inom denfackliga rörelsen. Jag har konstaterat att en praxis utvecklats, som inneburitatt de fackliga organisationerna blivit representerade i aUt fler ämbetsverksstyrelser. Inom den samlade socialsektorn företräder organisationerna inte baraberörda personalgrupper utan även stora konsumentgrupper. De fackligaorganisationerna företräder kunskaper och intressen som utgör elt värdefullttillskott till en verksstyrelse som förutsätts aktivt följa och påverkasocialstyrelsens planerings- och tillsynsarbete inom och hälso-och sjukvården. I överensstämmelse med vad jag ovan anfört bör de tvåvetenskapliga företrädare som ingått i styrelse utgå.I verksstyrelsen bör i stället ingå företrädare för de tre centrala fackligahuvudorganisationerna. Detta innebär att antalet styrelseledamöter ökar med enfrån nuvarande tio till elva ledamöter. De nuvarande personalföreträdarnapåverkas inte av detta. Deras uppgifter tar i första hand sikte på frågor somrör förhåUanden inom i dess egenskap av arbetsplats och ärdärmed ett led i strävan att demokratisera arbetslivet. Socialstyrelsenkommer även efter omorganisationen atl ha en omfattande verksamhet meduppgifter som spänner över hela socialtjänst-samt hälso- och sjukvårdssektorn.Detta ställer stora krav på ledning och samordning av verksamheten. ÖSoS harföreslagit att verksledningsfunktionen inom förstärks. Delsbör avdelningscheferna i högre grad än f. n. fungera som en del avverksledningsfunktionen. Avdelningscheferna bör tillsammans med verksledningenbilda en rådgivande verksledningskonferens där frågor av större räckvidd skallbehandlas. Dels bör verksledningen få en egen "stab", som utredningenvill benämna verksledningssekrelariat. Jag kan för egen del instämma i dessaförslag och vill särskUt betona vikten av att de olika delarna av styrelsensverksamhet fortlöpande stäms av och ges en så långt möjligt enhetlig ochsamordnad inriktning. De mer homogent uppbyggda avdelningarna i den nyaorganisationen bör öka avdelningschefernas möjligheter att avlastaverksledningen både i sakfrågor och i frågor om administrativa beslut. Jag anser att det föreslagna verksledningssekretariatetbör inrättas och erhålla en viktig ställning när det gäller att biträdaverksledningen i fråga om samordning av de olika delarna av styrelsensverksamhet och beslut om verksamhetens inriktning samt prioriteringen avverkets resurser. bör följa arbetet inom styrelsensolika verksamhetsgrenar och som verkledningens organ samordna socialstyrelsensinterna resursplanering så att styrelsens verksamhetsinriktning ståri nära överensstämmelse med de mål och riktlinjer statsmakterna faslställt.Verksledningssekretariatet bör också enligt min mening verksamt kunna bidratill att underlätta verksstyrelsens arbete. Prop.1979/80:6 92 8.3 Den nya organisationen bör i enlighet med vad jag sagt ihuvudsak organiseras enligt ÖSoS förslag (se figur sid. 89). Den nya organisationenbör innehålla fyra fackavdelningar med inriktning på områdena förebyggandearbete och planering, socialtjänst, hälso- och sjukvård samt läkemedelsärenden.Härtill kommer en avdelning för administration. Den närmare utformningen avorganisation och enhetsindelning inom avdelningarna bör göras av denorganisationskommitté som skall förbereda och leda omorganisationsarbetet.Följande frågor bör därvid särskilt beaktas. När det gäller avdelningen förförebyggande arbete och planering bör det betonas att tanken inte är att dennaavdelning skall handlägga samtliga på ankommande frågor som rörförebyggande insatser och planering. Dessa uppgifter bör i första hand åvilaavdelningarna för socialtjänst resp. hälso- och sjukvård. I enlighet med ÖSoSförslag bör planeringsarbetet hållas ihop med tillsynsarbetet inom dessaavdelningar. Planering och tillsyn är funktioner som i hög grad kompletterarvarandra. De bör därför inte hållas organisatoriskt åtskUda som i storutsträckning är fallet i den nuvarande . På avdelningen förförebyggande arbete och planering bör dock ligga viss planeringssamordning. Ensådan samordning behövs för de uppgifter som jag tidigare föreslagit skallligga på i fråga om personal-och utbildningsplanering. Även förövriga planeringsfrågor bör det inom avdelningen finnas en viss sammanhållandeplaneringskompetens. Särskilt bör detta gälla kompetens för att anpassa ochstämma av planeringsarbete rörande socialsektorn i förhållandetill annan samhällsplanering, såsom fysisk riksplanering, regionalpolitiskplanering och ekonomisk långtidsplanering. En viktig del av etl förebyggande arbete i generell ochvid bemärkelse är att sammanställa relevanta kunskaper och erfarenheter inomsocialsektorn så att de kan nyttiggöras i planeringen inom andra samhällssektorer.Här bör avdelningen för förebyggande arbete och planering ha ett sammahållandeansvar inom . Andra delar av förebyggande verksamhet som börligga på avdelningen är frågor som rör hälsoskydd och hälsoupplysning. Inomhälsoskyddsfunklionen finns starka samband till vad som i proposition1978/79:120 anförts beträffande det miljömedicinska laboratoriet och vad jag idel följande kommer att anföra beträffande ett . Utformningen av hälsoupplysningsarbele har jagredan ingående behandlat. Jag har tidigare föreslagit att intelängre bör ha någon egen produktion av statistik. skall istäUet formulera krav på och analysera statistik som ett led i styrelsensfortlöpande planering och uppföljning av verksamheten inom socialsektorn. Detfinns därför i fortsättningen inte behov av någon särskild statistikbyrå inomstyrelsen. organisation på statistikområdet bör enligt minmening i huvudsak anpassas till planeringsfunktionens uppbyggnad inom verket. Prop.1979/80:6 93 Detta betyder att statistisk kompetens bör finnas inomsamtliga fackavdelningar. Viss sammanhållande kompetens bör finnas inom iförsta hand de föreslagna planeringsenheterna inom avdelningen för förebyggandearbete och planering. ansvar för att erforderlig statistik försocialsektorns behov tas fram och därmed åtföljande krav på ett kraftfullt ochsamordnat agerande gör det nödvändigt att den statistiska kompetensen inomsocialstyrelsen oavsett formell organisationsinplacering samverkar i mycketstor utsträckning. Detta bör kunna ske i projektform. Avdelningenför socialtjänst skall svara för uppgifter inom bl. a. densociala äldreomsorgen och omsorgen om barn och ungdom. Dessa verksamhetsområdenbör motsvara var sin byrå i (byråerna för social service resp.verksamhet för barn och ungdom enligt ÖSoS förslag). När detgäller alkohol- och narkotikafrågor och missbmksproblem anser jag att dessafrågor bör bli föremål för en samlad handläggning inom socialstyrelsen.Alkohol- och narkotikafrågor handläggs på flera byråer. Byrån förnykterhets- och narkomanvård (SN 4) arbetar främst med vårdfrågor. Alkoholbyrån(SN 5) utövar tillsyn över alkohollagstiftningens tillämpning. 1978-01-01inrättades inom med ett kansli somlyder direkt under verksledningen. Syftet med att inrätta nämnden var att skapagoda kontakter mellan och samhällslivet i arbetet med dessafrågor. Nämnden förbereder ställningstaganden i frågor som röralkoholpolitiken och fördelar självständigt vissa medel för bl. a. information.Vidare finns inom h-nämnden) en enhet som arbetarmed information och upplysning om beroendeframkallande medel. Förutomuppräknade byråer och nämnder som specifikt arbetar med alkohol- ochnarkolikafrågor är flera andra byråer på olika sätt berörda av dessa frågor, t.ex. barnavårdsbyrån när det gäller missbruk av beroendeframkallande medel blandungdom, läkemedelsavdelningen m. fl. 1propositionen om alkoholpolitiken (1976/77:108) framhöll föredragandedepartementschefen att skall ha ansvaret föralkoholpolitiken på central verksnivå. uppgifter skall främstvara att verka för att alkoholpolitiska synpunkter noga beaktas i samhällsutvecklingenoch att samordna olika alkoholpolitiska insatser med varandra och med insatserpå angränsande områden. bör dessutom ta initiativ tillsärskilda insatser på informationens område, inom fritidslivet och påforskningsområdet. I propositionen betonades att de förebyggande åtgärderna börses som ett naturligt inslag i alkoholpolitiken. Det gäUer såväl insatser inomarbetslivet som fritidsaktiviteter, brottsförebyggande åtgärder och kontrollpolitik.Vidare anfördes i propositionen "att alkoholfrågorna bör bilda grundvalenför en särskUd enhet inom och att frågor rörande olikamissbruksmedel organisatoriskt bör knytas nära samman. På enheten bör såledeskunna handläggas frågor om åtgärder rörande 1979/80:6 94 missbruksmedel i övrigt". Jag ansluter mig lill uppfattningen att arbetet medalkohol- och narkotikafrågor bör samordnas i en byrå. Detta innebär att frånden nuvarande organisationen bör de nämnda byråerna (SN 4 och SN 5) samtkansliet för och del av h-nämndens kansli inlemmas idenna byrå. I förhållande till ÖSoS förslag (sid. 89) innebär mittställningstagande en sammanslagning av byråerna för socialt behandlingsarbetesamt alkohol- och narkotikafrågor. Förutom förebyggande insatser kommer byrånför alkohol- och narkolikafrågor således att få ett samlat ansvar försocialstyrelsens uppgifter när det gäller vård- ochbehandlingsarbete, dvs. verksamhet vid olika vårdinstitutioner samt inom denöppna vården, t. ex. familjerådgivning. vill jag understryka viklenav ett effektivt samarbete mellan denna byrå och andra byråer i den nyaorganisationen som kommer att vara berörda av t. ex. missbruksfrågor. 1 den av ÖSoS föreslagna socialljänstavdelningen ingår enbyrå för omsorger om psykiskt utvecklingsstörda. Samhörigheten med socialtjänstenmotiveras av normaliseringssträvandena. Jag ser positivt på att inordnaomsorgerna om de psykiskt utvecklingsstörda i ett vidare socialt sammanhang. Enväl organiserad verksamhet på central nivå är emellertid också en fråga avstörsta vUcl för andra grupper av handikappade. ochHandikappförbundens centralkommitté (HCK) har i sina remissyttranden över ÖSoSrapport varit kritiska till hittillsvarande insatser inomhandikappområdet. Enligt min mening bör verksamhetsområdet för den av ÖSoSföreslagna byrån för psykiskt utvecklingsstörda utsträckas till att omfattaäven andra handikappgrupper. En byrå för handikappfrågor bör således inrättasinom avdelningen för socialtjänst. När det gäller ÖSoS förslag rörande hälso- ochsjukvårdsavdelningen bör särskilt beaktas vad jag tidigare anfört beträffandeberedskapsfrågorna. uppgifter på detta område bör i likhetmed andra verksamhetsområden i ökad grad avse övergripande planering, samordningoch uppföljning. Dessa uppgifter bör i största möjliga utsträckning ligga på deolika fackenheterna.