prop · G303159 · 1979-12-31 00:00:00 — De verkligt expansiva och progressivaföretagen kommer inte all låta sig stoppas av en ökad byråkrati och en merstelbent kredilpolitik som kan bli en följd av utredningens förslag. Risk finnsatt dessa förelag kommer att söka andra former och vägar för krediler som ursamhällels synpunki kan te sig mindre attraktiva eller lämpliga atl utnyttja.En ytterligare effekt kan i sådana fall knappast undgås nämligen att kredit- 1979/80:159 72 kosinaderna kommer att bli högre. Konsumenterna får .somdel sista ledet betala den merkosinaden. Finansieringsbolagskommitténsförslag innebär huvudsakligen en påbyggnad av den gällande kreditpolitiskalagstiftningen. Erfarenheterna inom näringslivel av den kredilpolitik som förtspå basis av lagen om kredilpoliliska medel och dess föregångare har därför haftväsentlig betydelse för organisationernas ställningstagande lill det nuföreliggande förslaget. Den svenska kredilpolilikenkännetecknas av hög regleringsgrad och långtgående selekliviiel. Politiken harofta varil ryckig, ofömtsebar och drastisk. För berörda enskilda företag, såvälkreditgivare som deras kunder, har de kreditpolitiska ålgärdema mbbatplaneringsfömtsättningama på ett sätt som hämmat effektiviteten i verksamheten.Det är också tveksamt om ålgärdema varit adekvata för silt syfte. Det finns anledning ifrågasättalämpligheten av de medel på vilka kreditpolitiken byggt. Giltighetstiden lag omkreditpolitiska medel begränsades lill utgången av 1977 för att riksdagenskulle få tillfälle atl ta ställning till den kredilpoliliska lagstiftningensinnehåll och utformning mol bakgmnd av de erfarenheter man vann efler hand.Lagen är nu förlängd med till utgången av 1978. Det är av synnerlig viktatl den förestående översynen av lagen blir grundlig och fömtsättningslös. Vidöversynen bör noga övervägas en sådan omläggning av kreditpolitiken sominnebär att det nuvarande selektiva systemet ersätls med mer generellapenningpolitiska medel. Organisationerna vill i dettasammanhang liksom i silt remissyttrande överfinansieringsbolagskommitténs betänkande åberopa vad anfört iartikeln .Skandinaviska nr. 1-2/1978. Artikeln harbilagls föreningens remissyttrande. Innan en generell översyn av denkreditpolitiska lagstiftningen skelt bör det reglerade området inte utvidgas.Redan av denna anledning avstyrker organisationernafinansieringsbolagskommitténs förslag. Organisationerna vill sedanframhålla vad ulredningsledamoten i sin reservation anfört om atlutredningsarbetet bedriviis som om direktiven inneburil endasl beställning avförslag till leknisk utformning av bestämmelser ledande lill ökad reglering avfinansieringsverksamhet. Myckel liten uppmärksamhet har ägnais frågan vilkengrad av reglering som är förenlig med önskemålet om alt finansieringsbolagenskall göra största möjliga nytta för landets ekonomi. I belänkandet har interedovisals sådana behov eller missförhållanden som motiverar en föreslagen artav reglering. Organisationerna finner de skäl mot lagsliftning som anförts avRegnéll liksom av expertema och övertygande. Även på gmnd häravavslyrker organisalionema förslagel. Mot bakgrund av organisationemasprincipiella inställning avslår vi från en delaljgranskning av förslaget. Vivill dock framhålla de särskilda kundaspekter som kan läggas på de föreslagnareglerna. Mindre och medelstora företag utgörmer än av finansieringsbolagens kunder och de svarar för ca. 1979/80:159 73 v ' - * Finansieringsbolagens ijänsteromfaltar såväl finansierings- som administrativ service. Exempel på det senareär likvidmottagning, betalningspåminnelser, fakturahantering,försäkringssialistik, sol-vensbevakning och inkassering. Två tredjedelar avfinansieringsbolagens personal är sysselsatt med sådant administrativt arbeleför kundernas räkning. Iin mängd företag har således inrättat sin administrationi enlighet härmed och är beroende av fmansieringsbolagens verksamhet i dettaavseende. Organisationerna delar den uppfattningFinansieringsföretagens förening uttryckt i silt remissyttrande att omkommitténs förslag genomförs kommer del att leda till en byråkratisering ochfördyring för finansieringsbolagen och deras kunder. Det är stor risk altfinansieringsbolagen lägger om eller inskränker sin administrativaserviceverksamhet och atl deras produktutveckling hämmas. Små och medelstoraföretag drabbas särskilt med allvarliga effeklivitetsminskningar i verksamhetensom följd. Eftersom facloring ofta bygger på komplett fakturahanlering innebärinskränkningar i den administrativa hanteringen även att facloring som finansieringsformförsvåras. För alt få en allsidig belysning avlagförslagets konsekvenser har inhämtat synpunkter från ettflertal små och medelstora kunder till finansieringsbolag. Dessa har bekräftatuppgifter från finansieringsbolagen om de effektivitetsvinster som kanåstadkommas genom finansieringsbolagens serviceverksamhet. Flera förelag harframhållit skillnader mellan banker och finansieringsbolag. De senare erbjuderföretagen högre belåningsmöjligheter, snabbare kredilbeslut och störreflexibilitet. Särskilt för nyelablerade företag är dessa fördelar betydande. Finansieringsbolagens fördelarsynes hänga väl samman med att de ej hämmas av strikta regleringar. De lämnadeuppgiftema visar atl finansieringsbolagen skapar en för kundema fördelaktigkonkurrens. Konkurrensen stimulerar också produktutvecklingen. Det ärangeläget att denna konkurrens inte hämmas på del sätt som skulle ske omlagförlaget genomfördes. Av betydelse från konkurrenssynpunkt är också att flerafinansieringsbolag inte ingår i bankkoncerner. Den föreslagna lagstiftningenutgår från bankförhållanden. Även om lagstiftningen är olämplig även för bankanknutnafinansieringsföretag kan olägenhelerna för dessa mildras genom att de ingår ikoncerner vars verksamhet i slort ändock är anpassad lill de rådanderegleringarna. För de från bankema fristående finansieringsföretagen gällerinle detta. Bl.a. föreslagna kapitaltäckningsregler medför särskilda nackdelarför de fristående företagen. Därför får lagsiiftningen sannoliktkonkurrenssnedvridande effekter som inte är i kundernas - och ej hellersamhällets - intresse. Av belydelse från kundsynpunkl är ävenöverströmningseffekterna av en reglering av finansieringsbolagens verksamhet.Del är allmänt känt att uividgningar av det selektivt reglerade området avkreditmarknaden i viss omfattning leder till överströmningar till denåterstående oreglerade seklorn i former som kan vara svåröverblickbara påförhand. Industrins erfarenheler av de väletablerade finansieringsbolagen äratt dessa har hög professionell kompetens vilket innebär betydande säkerhel förde förelag som lånar ut pengar till finansieringsbolagen och god service ochrationell hanlering för de företag som är finansieringsbolagens kunder. Delmåste vara etl allmänt inlresse atl även på den oreglerade delen avkredilmarknaden framför allt seriösa företag är verksamma. Även detla skältalar mol lagförlagel. 1979/80: 159 74 Organisalionerna vill undersirykaatl även om finansieringsbolagen framför allt är inriktade påservice lill mindre och medelstora förelag kan ulvecklingen antas leda till atlslörre företag i högre grad utnyttjar förelagens Ijänster. Detta gäller framföralll leasing. Leasing lorde alltmer komma till användning även vid mycket sturainvesteringar. Frän induslriell synpunkt är det önskvärt alt leasing kananvändas som komplemenl till övriga finansieringsformer även för dessainvesleringar. För de slora investeringarna kan - även änelt är -förflyta mellan att leasingavlal tecknas och levereras och fullbetalning sker av investeringsobjektet. Restriktioner av typ ullåningsregleringär särskilt olämpliga i förhållanden där slora lidsskillnader förekommer mellaningående och fullgörande av avtal. Finansieringsbolagskommitténsförslag till reglering av finansieringsbolagens verksamhet utgör en påbyggnadav den gällande kreditpolitiska lagstiftningen. Förslagel måsle bedömas moterfarenheterna av den allmänna kreditpolitik som förts. Den svenskakreditpolitiken kännetecknas av hög regleringsgrad och långtgåendeselekliviiel. Politiken har ofta varit ryckig, ofömtsebar och drastisk vilkethämmat näringslivets effektivitet. Hela den kreditpolitiska lagstiftningen börses över och då bör noga övervägas en sådan omläggning av kredilpolitiken sominnebär alt del nuvarande selektiva sysiemel ersätls med mer generellapenningpolitiska medel. Innan en generell översyn av denkredilpoliliska lagsiiftningen skett bör det reglerade områdel inle utvidgas.Redan av detta skäl avslyrker organisationerna kommilléns förslag. Från finansieringsbolagens kunderssynpunkter finns anledning avvisa förslaget därför att det kommer atl leda byråkratisering och fördyring för finansieringsbolagen och deras kunder.Finansieringsbolagens fördelar - administrativ service, högabelåningsmöjligheter, snabbhet i kre-ditbeslulen och slor flexibilitet - hängerväl samman med att de ej hämmas av strikta regleringar. De skapar en förkunderna fördelaktig konkurrens som stimulerar produktutvecklingen. Det ärangelägel att denna konkurrens inte hämmas på det sätt som skulle ske omlagförslaget genomfördes. Med utgångspunkt från såvälallmänna kreditpolitiska övervägande som finansieringsbolagens kunders inlresseav effektiv och säker service avstyrker organisalionema att det remitteradeförslaget läggs till grund för lagsliftning. Handelskammaren har denprincipiella inställningen, all de samhälleliga ingreppen i näringslivelsverksamhet i största utsträckning bör begränsas, och alt sålunda lagreglerendast i trängande fall införas. Det är ett bekant faktum, att näringslivel -särskilt i dagens läge - är i behov av rörelsefrihet i sin verksamhel för attge möjlighet till nyföretagande och utvidgningar av nuvarande företag. Av dennaanledning finner handelskammaren angeläget, alt finansieringsbolagensfömtsättningar för ett ändamålsenligt och effektivt arbete icke ävenlyras. Då också hänsyn bör tagas till altfinansieringsbolagens huvudsakliga verksamhet till hell övervägande del ärkoncentrerad på de små och medelstora företagen och att dessa i många fallutnyttja bolagens tjänster även för andra ändamål än kapitalförmedling,framstår del än tydligare 1979/80:159 75 - i - somönskvärt, att finansieringsbolagens verksamhel icke i onödan be- Vad belräffar kredilgivningen synesdet handelskammaren, atl den strävan, som kommiltéförslagel ger ullryck för,att genom rigorösa lagbeslämmelser begränsa bolagens möjligheter lill eneffektiv verksamhel, bör avvisas. Kammaren vill hävda, alt samhällsnyttanbälire lillgodoses utan kredilpoliliska ingripanden vare sig det gällerlikviditetskvoter eller evenluella ränteregleringar. De mindre och medelstora förelagenulgör av finansieringsbolagens kunder och de svarar för närmare 2/3av finansieringsbolagens uleslående krediler. För mindre förelag ärfinansieringsbolagens tjänster således atirakiiva och den lillväxl somfinansieringsbolagen har hafl är också ell lecken pä all kunderna har ett klartbehov av dessa ijänster. Finansieringsbolagens tjänsteromfattar inle enbari kapiialförmedling. En del av tillväxten kan hänföras tilldel adminisiraliva arbete som finansieringsbolagen i ökad utsträckningövertagil från mindre företag. Etl mått på omfaltningen av denna verksamhet äralt 2/3 av finansieringsbolagens personal är sysselsatt med administrativtarbete för kundernas räkning. Även kapiialförmedlingen har haften stor tillväxt . av skälen till detla är atl bankernasullåningsmöjligheter varil begränsade och finansieringbolagenskapiialförmedling har därför varit enda alternalivel. har i praktikeninneburil alt kunden - som kan vara ett företag eller en privatperson - trolskredilrestriktioner erhållil del kapital han önskar, men lill en högre ränla änom han fåll låna i bank. Handelskammaren menar atl det kreditbehov som det ärfråga om i största möjliga utsträckning skall tillgodoses direkt genombankerna. Den ensidiga betoningen avkredilregleringar i stabiliseringspoliliken leder således till högreräntekostnader för löntagaren. Handelskammaren delar expertemas ochÖdlund uppfattning att kreditpolitiska åtgärder fått för stort utrymme istabiliseringspoliliken, medan finanspolitiska åtgärder utnyttjas i för litenomfattning. En kreditpolitisk reglering avfinansieringsföretagens verksamhet kan från flera synpunkier synas rimlig.Visserligen har från ledamoten och experterna etl flertal tungt vägande argument mot utredningsmajoriieiensförslag. Handelskammaren vill dock biträda förslaget om kreditpolitiskreglering av finansieringsbolagen. Handelskammaren vill dockunderstryka atl facloring- och leasingverksamheten måsle lämnas utanför enkreditpolitisk reglering. Dessa finansieringskällor är mycket belydelsefullagenom sin flexibilitet och del har ingen motsvarighet i bankerna. Handelskammaren vill också betonaatl även bankernas så kallade no-lariatlån måsle regleras för atl inte enöverströmning av kapital ska ske till den oreglerade marknaden. är enförening av företag, som driver postorderhandel. Föreningen representerarhuvuddelen av den verksamhet som bedrives i denna bransch. 1979/80: 159 76 omsättning av ca och sysselsätter direktca 2 000 personer, de flesta i och . En avsevärd del avvarubeho-vel täckes med svenska leveranser med lyngdpunkl på leveranser frånSjuhäradsbygden och . En äldre form av postorderhandelinnebar, all kunden regelmässigt fick betala varan mol postförskott eller päannat sätl i samband med all den köpta varan avhämlades hos fraktföraren. Dennaform för försäljning har hell frångåtts av flera av föreningens medlemmar ochandra överväger att helt frångå denna form. Skälel härtill är bl.a. attkonsumentskyddsmyndigheten förordat att kunden skall ha tillfälle attundersöka varan innan han betalar den. Ytterligare skäl är att kunden underviss lid har full frihei att relurnera varan och sålunda låta köpet återgå. Idessa fall sker alltså all försäljning med kortare eller längre lids kredit.Även sådana medlemmar, som säljer mot postförskott, tillämpar i flera falldessulom kredilförsälj-ning. Kredilerna är något olika utformade för olikamedlemmar, men allmänt gäller atl dels finnes en betalningsform vid eller inomviss tid efler leveransen, då vad som skulle kunna kallas kontanlpris gäller,dels finnes en del längre kredittider att välja på med betalningunder kredittiden med tillägg för vissa konloavgifter. Dessa former för handelngäller sedan åtskilliga år lillbaka. Om förelag inom vår förening- skullehänföras till finansieringsfö retag, skulle det--- också bli väsentligt olika konkurrensförhållanden för olika postorderföretag, om vissa skulle hamna under deolika bestämmelserna angående likviditetskrav, räntereglering ochutlåningsreglering, som avses skola gälla för finansieringsföretag. Om de regleringsåtgärder, somföreslås för finansieringsbolagen, skulle direkt bli tillämpliga påpostorderhandelns särskilda dotterbolag för kredilgivning (kontobolag), skulledet kunna äventyra möjlighelen alt fortsättningsvis driva sådan handel, dååtgärderna skulle bli speciellt kännbara for postorderrörelse. Kontobolagen erhåller sina medelför krediler från finansieringsförelag, från moderbolag och genom banklån medborgen eller annan säkerhet från moderbolagen. Om reglering sker av utlåningfrån finansieringsföretag och banker, så blir därmed också postorderhandelnskontobolag indirekt påverkade. Skulle kontobolagen dessutom direkt regleras,så skulle det bli en dubbelverkan. Postorderföretagen utgiverkalaloger, vari villkoren för handeln upplages. Dessa kalaloger gäller , i vissa fall för ell hell år, och de förberedes trekvarts år föreutgivandet. har särskilt framhållil att de uppgifter, somlämnas angående handel, skall kunna tillämpas utan undanlag för hela den tidkalalogen gäller. Skulle regleringsåtgärder utfärdas för kontobolagen, skullede behöva delgivas kontobolagen ett och ett kvarts - ett och trekvarts år iförväg för all därav föranledda föreskrifter till kunderna skulle kunna givas. Postorderhandeln har kunnal hålladen högsta försäljningen per anställd inom detaljhandeln och är alltså enmycket rationell distributionsform. Denna handel fordrar emellertid endetaljerad planering och kostnads-satsning före varje försäljningssäsong. Dettagör att en mycket slor del av försäljningskostnaderna fårkaraktären av fasla kosinader. 1979/80:159 77 Delta innebär också att postorderföretagen blir särskiltkänsliga för omkastningar i marknadsföringens villkor. Regleringsåtgärder påkrediterna skulle få en omedelbar inverkan på omsättning och denna skulle i sintur medföra förlusler, som bleve proportionsvis mycket större än för annanhandel. Den kredilgivning som sker fränkontobolag gives efter vissa i katalogen angivna villkor och postorderföretagenär sedan bundna av dessa villkor. Någon möjlighet att minska de uteståendekrediterna genom all förändra en gång angivna villkor kan inte finnas. Dettainnebär i sin lur atl en begränsning av kredilgivningen måsle gå direkt utöverden löpande kreditförsäljningen så alt denna kanske finge hell upphöra förviss lid. Sådana avbrott skulle definiiivi hota företagens existens. Sammanfattningsvis vill föreningen framhålla det angelägnai alt beslämmelsema ulformas och förklaras så alt det däravframgår, alt poslorderhandelns kredilgivning ej skall omfattas avbestämmelserna för finansieringsföretag och atl dettaskall gälla även om kredilgivning sker genom särskilda konlobolag, som är dotterbolag till de rörelsedrivandemoderbolagen. Beträffande behovet av nyabestämmelser avseende kreditpolitiska åtgärder anser föreningen att det ickeär befogat med sådan lagstiftning avseende kredit till förelag, men alt dåremotkrediter till privatpersoner avseende l.ex. kontokort och avbetalningsköp börbli föremål för någon form av reglering. I del senare fallet är det nämligenväsentligt atl kunna styra den lotala privala konsumtionen genom politiskabeslut. DF skall här ej närmare beröra deselekliva och reglerande medel som ingår i den kreditpolitiska lagstiftningen,men vill ändock konstatera att man i flertalet ledande industrinationersuccessivt gått över lill atl alltmer förlita sig på generella medel. Dettatill skillnad mot där Riksbank alltmer använder selektivamedel. Det är dock symptomatiskt för den svenska kreditpolitiken att kommitténsfrämsla argument för reglering av finansieringsbolagen är att dessa bolag äroreglerade. Det förefaller DF som om det vore motiverat alt omprövaranvändandet av de selektiva och reglerande medlen. De kreditpolitiska regler som kommittén förordar gentemoifinansieringsbolagen har utformats med sikte pä bankernas kredilgivning somtill övervägande del finansieras av inlåning från allmänheten. DF ifrågasätterom kommittén i tillräcklig omfallning har tagit hänsyn till de skillnader somföreligger mellan finansieringsförelagens och bankernas verksamhel, och därvidbeaktat finansieringsbolagens inriktning. Finansieringsförelagen har sålundaen verksamhet som är en integrerad del i processen produktion, distributionoch/eller försäljning för främst mindre och medelstora företag.Finansieringsförelagens kredilgivning är kombinerad med administrativatjänster, som minskar behovet av en utbyggnad av kundemaskoniorsorganisalioner. Den reglering som användes förbankema synes således ej vara lämpad för finansieringsföretagen. Prop.1979/80: 159 78 En lillämpning av likviditetskravoch räntereglering leder för övrigt lill en fördyrning förfinansieringsföretagen och dess kunder. 1.28 Elektriska hushållsapparat leverantörer ochSveriges radioleverantörer Finansieringsförelagens verksamhelär speciellt anpassad till mindre och medelslora säljföretags behov genom atlman integrerat i kredilgivningen övertar del administrativa arbete, som annarsskulle utföras av företagens kunder. Finansieringsföretagen ger säljföretagenmöjlighet att finansiera små och medelslora krediter på elt effektivt ochsmidigt sätt. Dessa företags möjligheter alt få sådana krediler via bankerna,torde ofta vara begränsade. Om finansieringsföretagens tjänsler ej slod tillförfogande, blev återförsäljarna i stor utsträckning beroende av bakomliggandeleveran-lörsled för sin kreditförsörjning, vilket skulle medföra högrekreditkosl-nader. Vi anser del vara väsentligt attfinansieringsföretagen får fortsatta möjligheter alt gå säljföretagentillhanda med kredilgivning och service på etl effektivi och flexibell sätt. Deav utredningen föreslagna rigorösa reglema - i huvudsak motsvarande regler somgäller för bankema - skulle på etl allvarligt sätt inskränkafinansieringsföretagens möjligheter att fungera utifrån sina egnaförutsättningar. Vi instämmer i ledamoten reservalionoch i del särskilda yttrande som avgivits av experterna . Vihar vidare tagit del av Finansieringsföretagens Förenings yltrande och ansluteross till de däri framförda synpunkterna. Finansbolagens verksamhet inomdetaljhandel avser såväl finansiering av återförsäljarnas lagerhållning avbilar som belåning av åleriorsäljarnas avbelalnings- och uthyrningskontrakt.Verksamheten tar inle endast sikte på renodlad kredilgivning, utan innebär ävenall återförsäljarna erhåller administrativa tjänsler av sådan omfattning ochkvalitet som bankerna i regel inte är i stånd att ge. Härvid avses bl.a.likvidmottagning, betalningspåminnelser, reskontraföring,försäljningsstatistik, solvensbevak-ning, statistik och inkassering.Finansbolagen har härvidlag kommit atl besitta belydande branschspecialiseraderfarenhet till detaljisternas fromma, inte minsl i form av inbesparadekostnader för sådant arbele som eljest skulle ha utförts av återförsäljarna själva. Finansbolagen har således en storbetydelse för bilbranschen genom att dessa gjort en betydande insats förkapitalförsörjningen och därtill hörande behov av olika tjänsler. 1 förhållandelill bankernas verksamhet har finansbolagen utvecklat nya finansieringsalternativsom kunderna icke på samma villkor kan erhålla från bankerna. Den flexibilitetoch anpassningsförmåga som finansbolagen visat prov på har varil lillovärderlig nytta för stora delar av bilbranschen. Vid bedömningen härav börihågkommas all den övervägande delen av fiirelagen inom bilbranschenrepresenteras av små och medelstora företag som för sin fortsatta verksamhet ärberoende av smidiga och lättillgängliga kredilformer. Medlemsföretagen har igenomsnitl endast 22 anställda per huvudföretag. Till bilden hör också attbilbranschen till skillnad mol många andra branscher utsätts förplötsliga och tvära kast i försäljningsutvecklingen av nya och begagnade bilarsamt lagerutveckling- 1979/80:159 79 en av begagnade inbytesbilar. Den senasle tidens starkaminskning i nybilsförsäljningen saml inneliggande överlager av begagnadeinbytesbilar ulgör exempel härpå. Orsakerna till atl det ofta inträderdramatiska förändringar inom bilbranschen är många. Här skall endasl pekas påsådana fakiorer som prisstopp, invesleringsavdrag, moms- och accishöjningar ochsamhällets reglering av längsla tillåtna kredittid vid försäljning av vissabilar. Bildistribulionen ulgör sålunda en känslig och snabbpåverkbarbransch. Vid förändringar i de yttre marknadsförutsättningarna uppstår ettmotsvarande behov av förändringar i behovet av krediter. Härvidlag utgörfinansieringen en överievandefråga för de mindre företag som dethär är fråga om. Möjlighet att snabbi erhålla erforderiiga krediter är ofta enförutsättning för fortsatt drift med väsentligen oförminskad personal. Del ärsåledes av allra största vikt att kredilgivningen till bilhandelsföretagen ävenfortsättningsvis kan ske under sådana former och i sådan utsträckning attverksamheten inom bildetaljhandel inte ytteriigare försvåras. En annan och för branschen högsl betydelsefull fräga ärkostnaden för atl erhålla krediter i olika former. Svensk bilhandel har ilikhet med många andra branscher drabbats av koslnadsslegringar inom olikaområden på ett sätt som allvarligt försvagat lönsamheten.