prop · G30354 · 1979-12-31 00:00:00 — Enställning mellan de speciella och allmänna uppgifterna kan de ärenden sägasinta, där kommunfullmäktige fattar beslut med stöd av en speciell lagstiftningoch där enligt 2 kap. 16 § kommunallagen skall avge yttrandetill fullmäktige, såvida nämnden inte fåu fullmäktiges uppdrag att själv beredaärendet. Dit hör t. ex. ofta frågor rörande expropriation och förköp. Byggnadsnämndernasspeciella uppgifier kan efter sin huvudsakliga karaktär delas i olika grupper:planläggning, tillståndsgivning, meddelande av förbud, föreskrifter ochförelägganden, kontroll och tillsyn, samordning samt service. Därtill kommervissa särskilda uppgifter som närmare skall anges i det följande. Detförekommer många olika former av planering för bebyggelse och markanvändning. Iförfattning regleras dock - för del -enbart generalplan,stadsplan, byggnadsplan och tomtindelning. Indirekt berörs nämnden dock också ihög grad av regionplaner och skyddsrumsplaner, vilka även ärförfallningsreglerade. Av slor vikt för byggnadsnämnderna är också ännukvarvarande avstyckningsplaner. Övrig planering - t. ex. kommunöversikter,områdesplaner, dispositionsplaner, inplaceringsplaner, planutredningar m. m. -saknar rättsverkningar och har främst betydelse som utredningsmaterial som kanläggas till grund för efterföljande juridiskt 1979/80:54 120 Grunddragenför marks användning inom kommun anges i generalplan. Den närmare regleringenav bebyggelsen sker genom stadsplan eller byggnadsplan (2 § BL), Denprincipiella skillnaden mellan stads- och byggnadsplan är att kommunen ansvararför väsentliga delar av genomförandel av stadsplan medan genomförandet avbyggnadsplan är överiåtel åt de enskilda markägarna. Inom stadsplan skallbyggnadskvarter lomtindelas (28 § BL). General-,stads- och byggnadsplaner skall upprättas genom kommunens försorg (9, 24 och107 §§ BL). De skall antas av kommunfullmäktige och fastställas avlänsstyrelsen (10, 26 och 108 §§ BL). Beträffande generalplaner nöjer sigkommunema oftast med enbart antagande. En blott antagen generalplan är intejuridiskt bindande men har stor betydelse som en viljeyttring från kommunenshögsla beslutande organ. Tomtindelningar skall antas av ochfastställas av (33 § BL). De upprättas antingen genombyggnadsnämndens eller markägarens försorg (30 §BL). General-,stads- och byggnadsplan skall före antagandet hållas utställt för allmänhet,markägare och myndigheter. Ombesörjandet av detla åvilar ,vilken också skall avge yttrande till fullmäktige över inkomna anmärkningard7och 18 §§ BS). harockså vissa expeditionella uppgifter isamband med antagande och fastställelse av plan (19 och 21 §§ BS). I huvudsakmotsvarande regler finns beträffande tomtindelning (34 § BS). Denbetydelse som planläggningen har ur kommunalekonomisk synpunkt och för deövergripande kommunala målsättningarna har gjort att det praktiska ansvaret ocharbetet med planläggningen pä en del håll anförtrotts kommunstyrelsen medanbyggnadsnämnderna blott svarar för de huvudsakligen formella uppgifter, som deuttryckligen ålagts i byggnadsförfattningarna. Pä andra håll sköterbyggnadsnämnderna hela planläggningsprocessen i samråd med kommunstyrelsen. PBL-utredningensförslag gär i princip ut på att kommunstyrelsen skall ansvara för denövergripande planeringen och byggnadsnämnderna för detaljplaneringen. Inomde ramar som uppställs av riks- och regionalintressena, ä ena sidan, samthänsyn till enskildas rättigheter, å andra sidan, innehåller planeringsprocessentill övervägande del allmänna och detaljerade lämplighetsprövningar ochbedömningsfrågor av renodlad kommunalpolitisk karaktär. Beträffande denformella hanteringen och utformningen av planerna finns dock bestämdaförfallningsreglerade krav som måste uppfyllas. Det utredningsarbete som måsteföregå planläggning fordrar kvalificerade specialistkunskaper inom olikaområden. 1979/80:54 121 Detillståndsprövningar som byggnadsnämnd gör är av två slag. Den vanligaste typen ärden hinderslöshetsprövning som skall ske i rena byggnadslovsärenden. Nämndenskall där undersöka om det tillämnade byggnadsföretaget strider mot gällandeplaner, förbud och bestämmelser. Om sä inte är fallet, skall byggnadslovbeviljas (56 § BS), Utrymmet för politiska bedömningar är nästan obefintligt idessa ärenden. Detta är bl, a, en av orsakema till att beslutanderätten i storutsträckning delegerats till tjänstemän. Den andra typen avtillståndsärenden är dispensprövningar - alltså om ett byggnadsföretag börtillåtas oaktat att det strider mot t, ex. gällande plan. Här är utrymmet förbedömningar av lämplighetskaraktär betydligt större även om det begränsas avhänsyn framför allt till kravet på rättvisa och rättssäkerhet. Gränsen mellan de tvåtyperna av tillståndsärenden är dock flytande. Som antytts är nämndensfria prövning av dispensfrågor begränsad av att syftet medbyggnadslagstiftningen måste beaktas. Innehållet i planer och bestämmelser färinte urholkas genom frikostig dispensgivning. Omvänt bör inte heller dispensvägras för avvikelser som enligt praxis tillåts av de överprövandemyndigheterna. Vad gäller de rena byggnadslovsärendena innehåller även dessa iviss utsträckning lämplighets- och skälighetsbedömningar samt prövningar avdispenskaraktär. Som exempel kan nämnas bestämmelsen i 39 § byggnadsstadgan omatt byggnad skall förläggas till "lämpligt" ställe på tomten,bestämmelsen i 48 a § byggnadsstadgan om att hus i vissa fall skall uppfylla"skäliga" anspråk på handikappanpassning samt bestämmelsen i 41 §byggnadsstadgan om att får "medge" att t. ex. enbalkong utbyggs över gatumark. Vidare kan i detta sammanhang nämnas attbyggnadslov i vissa fall inte får beviljas innan sökanden fullgjortbetalningsskyldighet eller ställt "nöjaktig" säkerhet (56 § BS). De ärenden hosbyggnadsnämnderna som väsentligen har karaktär av hinderslöshetsprövning ärärenden rörande byggnadslov, tillstånd för skyll enligt 17 § naturvårdslagen,medgivande till gemensamhetsanläggning och ledningsrätt enligt 23 §anläggningslagen respektive 21 § ledningsrättslagen, medgivande till uppförandeav hiss enligt 5 § i den s. k. hisskungörelsen saml tillstånd enligt 16 §förordningen om brandfarliga varor. Till de ärenden som harkaraktär av dispensärenden hör tillstånd för nybyggnad i strid mot plan ellertomtindelning samt vissa byggnadsförbud i avvaktan pä fastställelse av planeller vissa andra åtgärder, tillstånd för nybyggnad i strid mottätbebyggelseförbudet, tillstånd enligt 67 § byggnadsstadgan till avvikelsefrän vad som föreskrivits om yttre och inre anordnande, tillstånd lillvissa byggnads- och anläggningsålgärder inom strandskyddsområde samt tillståndtill inrättande av gemensamhetsanlägg- 1979/80:54 122 ningeller upplåtelse av ledningsrätt eller bildande av fastighet i strid mot planeroch vissa bestämmelser. I samtliga dessa fall är byggnadsnämndensbeslutanderätt beroende av delegation från . Av elt vissl inlresse idetla sammanhang är att beslul -på delegation - att inte medgebyggande eller fastighetsbildning i strid mot fastställd generalplan, stadsplaneller byggnadsplan inte får överklagas. Nämnden är här alltså både försia ochsisla instans (71 § BS, 3:2 FBL). 1 de fall beslutanderätt i dessa frågor intedelegerats, får inte medge sådana avvikelser mol byggnadsnämndensvilja (13, 34 och 110§§ BL, 3:2 FBL). Enmellanställning mellan de nu nämnda huvudtyperna av ärenden intarbyggnadsnämndens rält atl ulan föregående dispens bevilja lov för vissa mindrebyggnader och för tillfälliga byggnader oaktat att de strider mot plan ellervissa bestämmelser (56 § BS). 3.3Förbud, föreskrifter och förelägganden Byggnadsnämndernasbefattning med förbudsfrågor sker i två former. Dels kan de ta initiativ tillatt andra myndigheter utfärdar förbud, dels kan de själva utfärda vissa förbud. Till det förstnämndaslaget hör främst en lång rad byggnadsförbud m. m. som kanutfärda enligi byggnadslagen, naturvårdslagen m. m. -i vissa fall efterframslällning från kommunfullmäktige och i andra fall på eget initiativ. Fråganbrukar dock först ha väckis i . Inga av dessa åtgärder är förbyggnadsnämndens del lagreglerade på annat sätt än att nämnden enligt I ijbyggnadsstadgan har "au med uppmärksamhet följa den allmänna utvecklingeninom kommunen och dess omgivning, ombesöria utredningar rörande planläggning,fastighetsbildning och byggnadsväsende saml i dessa ämnen upprättade förslagoch göra de framställningar som finns påkallade". De förbud byggnadsnämndensjälv kan utfärda är rivningsförbud inom stadsplan och vissa förbudsområdenenligt 35 a § byggnadslagen och förbud mot fortsättande av uppenbart olovligaeller särskilt fariiga byggnadsarbeten enligt 3 § lagen om påföljder ochingripanden vid olovligt byggande m. m. Näraförbuden står i många fall föreskrifter som kan meddela. Dithör rivningsåläggande enligt 51 ij byggnadsstadgan samt föreskrift enligt 53 ijbyggnadsstadgan om att stängsel skall hållas mot gata. Imånga avseenden lika förbuden och föreskrifterna är föreläggandena.Byggnadsnämnden får - med eller ulan vite - meddela förelägganden om rättelseav olagligt vidtagna byggnadsåtgärder (15 ij LPI) eller om efterkommande avgällande föreskrifter (16 ij LPI). Tilldenna typ av ärenden hör också den från länsstyrelserna till vissabyggnadsnämnder delegerade rätten att meddela förelägganden om bortta- 1979/80:54 123 gandeav stängsel m. m. enligt 17 S naturvårdslagen liksom reparations- ochrivningsförelägganden enligt 21 ij naturvårdslagen. Ett annal slag av beslul,som till sin karaktär liknar de nu nämnda, är avstängning av hiss enligthisskungörelsen och återkallande av lillslånd enligt förordningen ombrandfariiga varor. Mångaav de nu nämnda ärendena kräver snabba beslut som innebär avsevärda ingrepp ienskildas förhållanden eller har vittgående ekonomiska konsekvenser. De fordrarexakt kännedom om sakförhållandena och gällande bestämmelser. behövsockså kvalificerade specialkunskaper, t. ex. för att bedöma ett byggnadsarbetesfarlighet p. g. a. ras- eller sättningsrisker. Byggnadsnämndenskall enligt I § byggnadsstadgan "övervaka efterievnaden avbyggnadslagen, denna stadga och övriga föreskrifter angående byggandet".Enligt 2 § lagen om påföljder och ingripanden vid olovligt byggande m. m.åligger det nämnden au uppta fråga om påföljd eller ingripande enligt denna lagtill behanding, så snart anledning förekommer all överträdelse har skett avgällande bestämmelser. Enligt 64 ij byggnadsstadgan skall nämnden också övatillsyn över pågående byggnadsarbeten. Förfullgörandet av dessa uppgifter har nämnden och dess tjänstemän rält att beredasig tillträde till fastigheter och byggnader samt att besiktiga pågåendebyggnadsarbeten vare sig dessa kräver byggnadslov eller ej (24 § LPI, 64 § BS).Nämnden har också rätt att i vissa fall mot ägarens vilja på dennes bekostnadlåta upprätta ritningar över en byggnad (18 § LPI). Byggnadsnämndensingripanden vid olovligt byggande sker i form av förelägganden eller förbudeller rättelser genom nämndens försorg men på den byggandes bekoslnad (13-17ij§ LPI). En annan, mer ovanlig, form av ingripande är anmälan till åtal (12 §LPI). Denallra viktigaste åtgärd som nämnden skall vidla vid olovligt byggande är attpåföra den ansvarige byggnadsavgift eller särskild avgift. Dessulom bör nämndenhos åklagaren hemställa om uttagande av tilläggsavgift (4-10 ijij LPI).Byggnadsnämnden utövar i dessa fall en straffande verksamhet, som tidigareåvilat domstolarna. Dessa ärenden fordrar helt naturligt en grannlagabehandling och innehåller svåra bedömningar av om en åtgärd varitlovlig eller ej och mot vem elt beslul skall riktas. Enligt 3 ij byggnadsstadganlar nämnden inte delegera beslutanderätten i dessa ärenden. , som fått byggnadslov, utövas dels genom en av byggherrenulsedd och därefter av godkänd, ansvarig arbetsledare, vilkenbl.a. skall till nämnden anmäla om missförhållanden uppslår underbyggnadsarbetet (61 ij BS), dels genom atl nämndens tjänstemän vid vissabestämda tillfällen själva besiktigar byggnadsarbetena och utfärdar bevis omvad de därvid iakttar (62-64 §§ BS). 1979/80:54 124 finnsockså i hisskungörelsen och förordningen om maskindrivna portar m. m. Enannan form av kontroll är atl personal inom stadsplanelagdaområden skall utstaka de blivande byggnaderna på marken (63 i) BS). Denpraktiska tillsynen över byggnadsverksamheten utövas vanligen helt avtjänstemän och ledamöter har liten befattning med dessa frågori enskilda ärenden. Däremol kan nämnden naturligtvis påverka tillsynen genomallmänna direktiv och anvisningar. Enspeciell form av lillsyn anges i 66 ij byggnadsstadgan. Staten och landstingenär befriade från skyldigheten alt söka byggnadslov. De byggande statligamyndigheterna har dessutom rält att själva medge undanlag frän bestämmelserna ibyggnadsstadgan (men inte i byggnadslagen) och från med stöd av denna meddeladeföreskrifter. Statliga och landstingskommunala byggnadsföretag skall dockalllid anmälas till , som då har räu alt begära att deunderställs regeringens prövning. Tillsist skall del inte glömmas att det finns ell väsentligt inslag avlillsynskarakiär i befogenheter au la initiativ lill upprättandeeller ändring av stadsplan eller byggnadsplan för reglering av bebyggelsen (24och 107 §§ BL). Än tydligare är tillsynskaraktären i byggnadsnämndensbefogenheter att föranstalta om ny eller ändrad tomtindelning (30 och 31 §§ BL)samt ansöka om bildande av gemensamhetsanläggning (18 § anläggningslagen). Byggnadsnämndenskall enligt 1 § byggnadsstadgan "samarbeta med övriga myndigheter, vilkasverksamhet berör nämndens arbetsområden eller vilkas bedömanden äro avbetydelse för nämndens verksamhet". Denna uppgift kan givetvis utföras påmånga olika sätt. Den har i vissa fall kommit till konkret uttryck idetaljerade författningsbestämmelser som en skyldighet för nämnden att förebeslut inhämta yttranden från andra organ. I andra fall har nämnden iförfattning ålagts att i efterhand underrätta vissa myndigheter om sina beslul.1 ytteriigare andra fall har nämnden genom författningsbestämmelser fått rättalt själv bli underrättad om myndigheters åtgärder. I några fall slutligen harsamordningsskyldigheten formellt sett lagts på enskilda. Ett exempel härpå äratt enligt 56 § byggnadsstadgan inte får bevilja byggnadslovför arbetslokaler, personalrum o. dyl. innan den sökande till nämnden ingivityttrande över byggnadsföretaget från yrkesinspektionen. Ett annat exempel äratt nämnden enligt 57 § byggnadsstadgan, när byggnadslov söks för åtgärd somär beroende även av tillslånd från annan myndighei, skall hänvisa sökanden atthos denna myndighet ansöka om sådanl tillstånd. Ettvanligt förekommande fall är att ett byggnadsföretag drabbas av 1979/80:54 125 förbudeti 56 § byggnadsstadgan för alt meddela lov innanbyggnadsföretaget fått tillstånd enligt en annan författning t. ex. väglagen.De flesta byggnadsnämnder torde då göra så att de på eget initiativ överiämnarärendet till den andra myndigheten samt låter byggnadslovsfrågan vila iavvaktan på dess ställningstagande. Idetta sammanhang kan även nämnas en speciell befogenhet för somockså torde bottna i en samordningstanke. Enligt 15 kap. 7 ijfastighetsbildningslagen har nämnden rätt all överklagafastigheis-bildningsmyndigheis tillstånds- och fastighetsbildningsbeslul. Dessahar ju ofta stor betydelse för efterföljande byggnadslovsärenden. Byggnadsnämndenskall enligt 1 och 2 ijij byggnadsstadgan "lämna allmänheten råd ochupplysningar i planläggnings-, fastighetsbildnings- och byggnadsfrågor"samt lämna vissa skriftliga besked och tillhandahålla nybyggnadskartor. Dennaverksamhet är relativt omfattande och betungande. Denrådgivande funktionen utövas kanske främsl i samband med granskningen avbyggnadslovsansökningar. speciellt problem, som då och då vållar konfliktermed de sökande, är alt del inte alllid är lätt all avgöra när anmärkningar ochändringsförslag belräffande ett byggnadsförelag är grundade på krav ibyggnadslagstiftningen och när de blott har rådgivande betydelse. Detta kanofta vara en fråga om tolkning av bestämmelserna. Denna typ av rådgivandeverksamhei är huvudsakligen en ijänstemannaupp-gift. kan dock påverka den genom anvisningar och resursfördelningar. Upplysningsverksamheteni enskilda ärenden är också främst en uppgift för tjänstemännen. Ett specielltproblem i samband härmed är au den som önskar bygga ofta har ell stort behov avau kunna få ell auktoritativt besked huruvida byggnadslov kan påräknas innanhan lägger ner kostnader på ritningar m. m. Detta har vid många byggnadsnämnderlett fram till något system med förhandsbesked, som ofta meddelas av nämndenefter en handläggning som liknar en formell byggnadslovsprövning men baseras påell enklare beslutsunderiag. På sina håll har denna verksamhei fått mycket storomfauning. Dylika förhandsbesked är - utom när det gäller tillstånd enligtförordningen om brandfarliga varor- inte förfallningsreglerade, vilket lettlill vissa komplikationer beträffande deras rättsverkningar. Byggnadsnämndernahar vissa uppgifter som inte naturiigen låter sig inpassas i nägon av deovannämnda grupperna. Dit kan räknas vissa, huvudsakligen formella, frågorrörande handläggningen av nämndens 1979/80:54 126 ärenden,t. ex. reglerna i 55 § byggnadsstadgan om vilka handlingar som skall krävas viden ansökan om byggnadslov. Andra typer av beslut är fastställandet avbyggnadslovsavgifter (8 § BS), och vissa förberedande åtgärder för att avenskilda ta ut planläggningskostnader eller ålägga enskilda att inom planupplåta eller avstå mark (111 § BL, 26 och 27 §§ BS). I sistnämnda båda falltillkommer beslutanderätten . 1 praktiken träffar dock kommunernaoftasi frivilliga överenskommelser med markägarna i dessa frågor utan attlänsstyrelsen behöver kopplas in. Inte sällan växer dessa överenskommelser uttill omfattande s. k. exploateringsavtal, vilka till viss del kan anses ha stödi nämnda bestämmelser, i 70 § byggnadslagen och i vissa andra regler omersättningar m. m. Till stor del faller de dock utanför det lagregleradeområdet. I allmänhet torde exploateringsavtalen ha befunnits vara så viktigaatt ansvaret för dem lagts på kommunstyrelsen. De kan dock ofta anses höra sånära samman med planläggningsfrågorna att de bör redovisas som en del avplanärendet enligt den princip som kommer till uttryck i 16 § byggnadsstadgan. Enannan befogenhet av mer speciellt slag, som tillkommer byggnadsnämnd, ärrätlen att överklaga vissa länsstyrelsebeslut. Det gäller främst närlänsslyrelsen lämnai tillstånd till byggnadsföretag mot nämndens vilja. Tillsist skall här nämnas att lantmäteriverksamheten pä vissa häll inte bedrivs istatlig utan i regi. De kommunala fastighetsbildningsmyndigheterna(stadsingenjörerna) lyder ofta organisatoriskt under byggnadsnämnderna. Derasmyndighetsutövning följer dock helt reglerna förden statligalantmäteriverksamheten. I ett system med lokala nämnder torde den centralabyggnadsnämnden lämpligen behålla stadsingenjörskontoren under sin förvaltning. 4.Möjligheterna att lägga ut byggnadsnämnds uppgifter på lokala nämnder 4.1Hänsyn till uppgifternas natur Eninvändning mot överförande av vissa uppgifter från de nuvarandebyggnadsnämnderna är att ställningstaganden av kommunövergripande natur intelämpligen bör göras lokalt. Dennainvändning drabbar framför allt generalplaneringen och annan icke formbundenkommunöversiktlig planering. Det torde emellertid ligga i sakens natur attkommunfullmäktige inte lägger ut dylika planeringsuppgifler på lokala nämnder. Stads-och byggnadsplaneläggningen gäller till väsentlig del lämplighetsbedömningarrörande utformningen av den lokala miljön. Dessa frågor är i hög grad ägnadealt med fördel behandlas av lokalt förankrade organ. innehåller dedock även ställningstaganden av övergripande betydelse för hela kommunenstillväxt, ekonomi, kommunikationer m. m. 1979/80:54 127 Fullmäktigekommer dock även om detaljplaneringen läggs ut på lokala nämnder alltjämt att iviss mån ha möjlighet att styra denna genom den översiktliga planeringen ochkommunstyrelsen skall dessutom enligt 17 § byggnadsstadgan ha inseende idetaljplanearbetet. är det ju också fullmäktige som alltid har detslutliga avgörandet i planfrågor på det kommunala planet, eftersom planernaskall antas av denna församling i den mån den inte delegerat antaganderätlentill . En sådan delegation lär inte i praktiken ske beträftandebetydelsefullare planer. Fastställelseprövningen av planerna kommer alltfortatt åvila , som därigenom utövar en statlig kontroll överplaneringen. Med undantag för general-,stads- och byggnadsplaneärendena har byggnadsnämnderna sällan ärenden av såövergripande betydelse att de inte ur denna synpunkt kan avgöras lokalt. Eltfrågetecken kanske dock kan sättas för de omfattande nybyggnadsförbud somförekommer, främst i . Eftersombyggnadsnämndernas verksamhet i sä hög grad är inriktad på tekniska ochjuridiska frågor och eftersom iakttagandet av de formella regler som gäller förhandläggningen av ärendena är av så stor betydelse, är det ytterst viktigt attkvalitetskraven pä tjänstemannasidan inte sänks genom inrättandet av lokalanämnder. Det torde i praktiken inte vara möjligt att ge varje lokal nämnd etteget fullständigt stadsarkitektkontor utom i storstäderna. Mycket talar därförför att de lokala nämnderna bör få tillgång till samma tjänstemannastab som dencentrala . Den lämpligaste praktiska lösningen på dessa problemkan emellertid inte anges här utan denna fråga bör det överiåtas lill variekommun att lösa under erinran om att även förde lokala nämnderna kommer attgälla kravet i 4 § byggnadsstadgan på att nämnden "skall hava tillgångtill personal i den omfauning som erfordras föratt nämnden skall kunna behörigenfullgöra sina uppgifter" och på att nämnden under vissa fömtsättningarskall ha biträde av en stadsarkitekt och av en byggnadsinspektör. Det skallockså påpekas att - om flera nämnder fär ett gemensamt förvaltningsorgan - detnoga bör ut vilka tjänstemän som arbetar för den ena eller den andranämnden eller när en gemensam tjänsteman skall anses lyda under det ena ellerandra organet. Detta är av stor betydelse med hänsyn till resp. nämndsjuridiska och politiska ansvar m. m. Ettsärskilt problem som måste lösas om flera nämnder lär en gemensam förvaltningär frågan om fördelning av förvaltningens resurser mellan de olika nämnderna.Ibland förekommer det hos en nämnd stora ärenden som kan krävahela förvaltningens resurser inom ett visst område. Det bör vid etl system medlokala nämnder inte få förekomma att verksamheten vid en nämnd lamslås genomatt en annan nämnd tar hela den gemensamma förvaltningens kapacitet i anspråk.För att en nämnd skall kunna la det ansvar för sin verksamhet, som fordras avden, måste den inom ramarna för de av kommunfullmäktige till dess förfogandeställda ekonomiska och personella 1979/80:54 128 resursernaensam och självständigt kunna styra förvaltningens arbetsinsatser. Dettorde vara ofrånkomligt att de lokala nämndernas ledamöler kommer att ha mindrekunskaper i speciella byggnadsfrågor och mindre överblick överbyggnadsutvecklingen inom kommunen än de nuvarande byggnadsnämndsledamöterna.Denna nackdel får dock vägas mot fördelarna med större lokalkännedom, närmarekontakt med befolkningen i området m. m. Nackdelarna kan också motverkas om delokala nämnderna får tillgång till samma tjänstemannastab, vilken då kan bevakafackmanna- och samordningsfrågorna. Å andra sidan kan emellertid delta leda tillökat tjänstemannainflytande, vilket skulle motverka syftet med inrättandet avlokala organ. Enannan risk som man inte kan bortse från är att inrättandet av lokala nämnderockså kan medföra en sänkning av kunskapsnivån hos den centrala byggnadsnämndensledamöter. Om t. ex. alla detaljplane-, tillstånds-, förbuds-, föreläggande-,kontroll- och tillsynsärenden samt därmed sammanhängande frågor läggs ut på delokala nämnderna, kommer den centrala nämnden egentligen bara att ha kvar visseventuell dispensprövning och den översiktliga planeringen, vilken dessutom imånga kommuner i praktiken sköts av kommunstyrelsen.