prop · G3031 · 1979-12-31 00:00:00 — a, till förslaget om vidgade ansvarsuppgifter för nämndernaoch till möjligheterna att i vissa fall ge vård med stöd av lagen utanför depsykiatriska klinikema. Omkring hälften avremissinslanserna anser dock atl lagförslagel inle bör läggas lill grund förlagstiftning. Man menar all lagförslagel inte är tillräckligt genomarbetatredaktionellt och sakligt. Till dessa remissinstanser hör bl. a. JK,psykiairiska nämnden, flera ulskrivningsnämnder, ,och . 2.7.4 Förslagen års ulredning om behandling avpsykiskt avvi kande Av rcmissutfallel skall i dellasammanhang endast nämnas all remissinstanserna näslan enhälligl har ansluiiisig lill förslagel all slopa e)-indika-lionen bland LSPV:s inlagningsgmnder. 2.8 Arbetsgruppens synpunkter och förslag 2.8.1 Slutsatser uv den sociulpoUtisku debuiten ochutveckUngen Det är ingen överdrift all säga atltvångsfrågorna har hafl en starkt framträdande plals i de senasle årenssocialpolitiska diskussion. Man har ibland beklagat delta och menal atltvångsdebalten har skell på bekostnad av diskussionen i en rad andra vikligasocialpolitiska frågor. bör det sägas att tvångsdebalten harklargjort atl en stor opinion, kanske främst inom socialarbetarnas egna led,ifrågasätter de mål och medel som finns uppsatta för arbetet påsocialvårdsseklorn. Det är också tydligt alt man i allt högre ulsträckninganser del nödvändigl atl i socialvårdsarbetel göra sig fri från sådanatraditioner och värderingar som bygger på en äldre tids sätt att betraktasamhällel och människornas olika roller i della. Denna uiveckling i synen päarbetsuppgifterna på socialvårdsområdet har säkeriigen förstärkts genom dendebatt och del arbete som sedan flera är tillbaka bedrivs avklienlorganisationerna. Som har framgått har denfaktiska utvecklingen inom socialvården också i vissa delar redan gått förbilagstiftningen. På de flesla håll utnyttjar man numera endast i begränsadomfattning de möjligheter lill 1979/80:1 163 vård med tvång som lagstiftningen medger. I stället sökerman vinna klienternas förtroende och erbjuder värd i frivilliga former.Siffrorna över vidlagna Ivängsålgärder visar en stadigt sjunkande tendens bädeinom den sociala barn- och ungdomsvården och nykterhelsvården och inom denpsykiairiska vården. Även värdlidernas längd minskar. Vid sidan av socialvårdensiradilionella vårdinslilutioner har del vuxil fram nya värdformer.Vid de omkring 140 alkoholpolikliniker som finns i landet lar man emolfler palienler för värd an som förekommer inom hela den iradilionella nykterhetsvården.En bidragande orsak till della är säkerligen den anonymilel som palienlernagaranteras på alkoholpolikliniken och den frihet från konlrollerande inslag,t.ex. när det gäller all lämna uppgifter lill körkorlsregisler, som belaslarnyklerhetsvården. Antalet frivilligt vårdade på enskilda vårdanstalter föralkoholmissbrukare - ofla drivna av landsting och primärkommuner - har ökatslarkl, medan antalet Ivångsinlagna vid de allmänna anstalterna har sjunkit. Till bilden hör vidare alla de nyavårdinslilutioner i form av kolliekliv och behandlingshem som har ulvecklals ienskild regi, bl.a. av klienlorganisationerna. Här har man tagil framvärdformer som ofla har framställ som goda allernaliv till den iradilionellainstitutionsvården. Särskilt betydelsefull har utvecklingen varit i fråga omvården av narkotikamissbrukare. Narkotikamissbruket har som en ny föreleelse ijämförelse med alkoholmissbrukel kunnal mötas med värdinsatser som varit friafrån den belastning som det sociala tvånget inneburil för den Iradilionellanyklerhelsvärden. Det finns som bekant inle i lagstiftningen någon möjlighelall vårda narkofikamissbrukare mol deras vilja annal än inom den psykiatriskavårdlagsliflningen. Denna uiveckling mol frivilligavårdformer har inle gått fri frän invändningar när människor harkunnat iaktta nedgångna missbrukare i tilllagande anlal ule i samhällel. Kravhar höjls på ingripanden för alt skydda missbrukarna själva och derasomgivning. Både de som förespråkar enprincipiell frivillighei inom värden och de som finner all elt vissl mått avIvång är nödvändigt också i fortsättningen betonar nödvändighelen av attvärdresurserna byggs ut. Från klientorgani-sationshåll formuleras inslällningenså all del inle så myckel borde vara en fråga om tvång för missbrukaren attunderkasta sig vård som för myndighelerna alt sörja för att det finnsvårdresurser alt erbjuda. En förskjutning i attityder kaniakttas inom kriminalpolitiken liksom tidigare inom socialvården. Den allmännaoptimismen om möjligheterna all genom kriminalvårdande insatser föralagöverträdarna från kriminalilel till ell socialt fullvärdigt liv håller i dagi många länder på atl bytas mol en mera resignerad inslällning. Allaundersökningarom värden i anstalt tycks här peka i samma riktning: genom allplacera en lagöverträdare i fängelse eller annan liknande institution ger mansmå möjligheter till resocialisering. Vilken form av anstallsvård man väljeroch vilka olika behandlings- 1979/80:1 ,,4 metoder som prövas inom anstalterna har också mindrebelydelse. En kraftig förslärkning av frivårdsorganisationen verkar inle hellerleda till nämnvärda positiva effekter frän behandlingssynpunkt. Den misstro mot behandlingstankensom har växl fram med slöd av forskningsresultat har lett till elt ökatinlresse för allmänpreventiva straffsystem. I fär broltsförebygganderådets rapport 1977:7 Nytt straff-syslem ses som elt utlryck härför. 1rapporten förordar man bl. a. alt del i fortsäliningen inle skall vara möjligtatt i ställd för slraff överlämna någon lill särskild vård (exempelvis enligtBvL, NvL eller LSPV). 2.8.2 Slulsalser av remissbehandlingen av SU:s förslag Remissutfallet päsocialulredningens förslag visar att frågorna om vård utan samtycke slarklengagerar människorna. Vi finner det inte meningsfullt all försöka uppskailaslorleken på opinionen för och emol SU:s huvudförslag resp. allernalivförslag.Del slår klarl atl meningarna går starkt i sär, inte sällan skär de både mellanoch tvärs igenom partier och organisationer av olika slag. Som väntat larsocialarbetarnas organisationer jämte klienlorganisationerna den klarasteställningen mol tvångel. Till SU:s huvudförslag ansluter sig ocksåsocialstyrelsen, de ire stora löntagarorganisationerna och en del av demyndigheter som har silt ansvarsområde inom kriminalvården och fierlalelkommuner. För det allernaliva förslaget som innebär dl fortsatt tvång inomsocialvården i någon form uttalar sig bl. a. elt par av de hörda domstolarna,många länsstyrelser och kommuner liksom en del organisationer - utanförklienlorganisationerna - med anknytning till de nuvarandenykterhetsvårdsanslalterna eller med särskilt intresse förnykterheisvärdsfrågor. Några länsslyrelser och bägge kommunförbunden m.fl.vill all frågan skall utredas ytterligare innan stiillning las. De argument som förs fram av demsom förespiäkai en socialviiid helt byggd på frivillighet kan sammanfattas påföljande sätt. - Behandling under tvang försvårareller omöjliggör en framgångsrik social rehabilitering. Möjligheterna attingripa med tvång enligl nuvarande NvL är en belaslning för hela vårdområdel.Även om det numera bara är en lilen och sjunkande andel av missbrukarna somdrabbas av ivängslag-stiftningen, avhåller den människor från all tillräckligltidigt söka vård. I praktiken riktar sig NvL:s tvång nästan enbarl molmissbrukare ur de lägsla socialgrupperna - NvL är i del avseendet en klasslag.Andra grupper av alkoholmissbrukare får ofta en mer kvalificerad behandling,bl.a. Traditionell ivångsvård är passiverande och kiavlös.Social behandling skall kräva medverkan och medansvar. Den skall syfta lill altfrigöra och förslärka den enskildes egna resurser. Bland dem som anser att den socialavårdlagstifiningen också i fråga om vuxna måste rymma möjligheter lill vårdoberoende av samiycke framhåller man bl. a. följande. 1979/80:1 165 - Det finns silualioner då en vuxenmissbrukare inie själv vill söka eller acceplera vård, Irols all han riskerarall allvariigl skada sig till liv eller hälsa. Han kan befinna sig i eU sådäligl tillstånd aU han inle kan ta ställning till sill behov av hjälp. Isådana silualioner kan allernalivel fill ell Ivängsingripande vara att han gårunder. En missbrukare kan vidare behöva tas om hand för värd i vissa andranödsituationer, t.ex. när hans missbruk medför risk för att han skadar någon isin omgivning, framför allt i den egna familjen. Samhälld kan inte undgå alt tasitl ansvar i dessa fall för alt se till alt missbrukaren fär vård, omnödvändigt med ett visst mått av Ivång. De möjligheter lill medicinsk vård somLSPV erbjuder är inle lillräckliga. Trols de skilda slutsatser somremissinslanserna således har kommit till kan del sägas vara en gemensamulgångspunkt alt man önskar atl mesla möjliga vård skall ske i frivilligaformer och atl ivångsvård skall finnas bara när ingenting annat hjälper.Bedömningen skiljer sig sedan när del gäller vad som är möjligt alt uppnå ifrivilliga former och vilken inverkan på socialvården i övrigt som kvardröjandeinslag av Ivångsvård kan ha. Remissopinionen är också delad i synen pämöjligheterna alt inom LSPV:s nuvarande ram la om hand alla missbrukare sombehöver vård oberoende av egel samiycke. Många remissinsianser har vidare,oberoende av slutligt slåndpunklslagande, det gemensaml atl de efterlyser enreformering av LSPV i syfte all öka rällssäkerhelen. Hos andra remissinsianserfinns en uttalad oro över SU:s förslag till sänkning av åldersgränsen föromhänderlagande enligt den särskilda lagen för vård av underåriga. Man menaralt detla förslag tillsammans med att Ivånget försvinner urnykterhdsvårds-lagsliflningen kan leda till alt del för unga missbrukare endasikommer alt ålerslå psykialrisk värd enligt LSPV - en värd som man för dessaåldersgrupper anser vara sämre än barn- och ungdomsvärdens. Man befarar vidareatt en följd kan bli att de unga i ökad utsträckning kommer alt tas om handinom kriminalvärden. Frågan om Ivångel inomsociallagstiftningen har diskuterats i mer än ell decennium.Remissbehandlingen av SU:s belänkande visar atl frägan är i höggrad kontroversiell. Även om det synes föreligga en övervikl för dem sommotsätter sig del sociala ivångel mot vuxna, utgör anhängarna av fortsalt tvångotvivelaktigt en slor och betydelsefull grupp. Att remissutfallet präglas avslarka motsättningar är naturligtvis etl förhållande som inle underlättar vårtslällningstagande. Med SU:s förslag om en framtida socialtjänst byggd pårespekt för människornas självbestämmanderätt och integritet har emellertidenligl vår uppfattning den socialpolitiska utvecklingen nåll en punkt då desisla resterna av Ivång mot vuxna bör tas bort från sociallagstiftningen. Delkan dessulom sägas alt del är angeläget att nu finna en lösning som avförfrågan om det sociala tvångel mol vuxna från dagspolitiken och skapar arbetsroi socialarbdarkåren. Prop.1979/80:1 lf,5 sådan lösning kan enligt vär mening sökas endasi medutgångspunkt frän de möjligheler lill tvångsvård som finns inomsjukvårdslagstiftningen. För all Ivångel mol vuxna skallkunna mönstras ut ur sociallagsliftningen, måste vissa förulsällningarföreligga. finns dl gränsonuåde mellan barn och vuxna där ungdomar kan fåvård enligt BvL även efler myndighetsåldern . En nyordning får inteinnebära atl vårdmöjlighe-terna för denna mellangrupp beskärs så atl de i ökadutsträckning måste tas om hand inom kriminalvården eller den psykiatriskavården. Bestämmelserna i sjukvårdslagstiftningen om vård oberoende av samtyckeav vuxna vårdbehövande missbrukare måsle vidare preciseras. En sådanprecisering påkallas av rällssäkerhelsskäl. Över huvud tagel måsle regelsyslemdinom den medicinska lagsliftningen ulformas sä all man når etl större malt avrälissäkerhel än vad LSPV erbjuder. Slulligen måsle man samordnavårdområdena pä ell sådanl säll all den framlida socialljänslen alltid kan tavid i omedelbar anslulning till att den medicinska fasen av behandlingenavslulas. Socialljänslens uppgift skall därvid vara all sörja för en socialrehabililering i frivilliga former. 2.8.3.1 Värden av unga Det tillhör inte arbetsgruppensuppdrag alt göra en bedömning av SU:s förslag i storl till en lag med särskildabestämmelser om vård av underårig. När det gäller vården av barn och ungdom geremellertid remissvaren klart vid handen att den åldersgräns vid 18 är som SUhar satt för möjlighelerna alt ge värd oberoende av samiycke är för låg. Medhänsyn lill del samband som ulformningen av vården för de unga har med vårdenav andra missbrukargrupper vill vi därför till en början föreslå au värd somhar beslutats med slöd av den särskilda lagen skall få fortsätta även omåldersgränsen överskrids. Mognaden hos ungdomarna i åldrarna strax under ochstrax över 18 är är enligt allmän uppfattning högst olika. Som har framhållitsav många remissinsianser är den s. k. brottsbenägenheien i dessa åldrar jämförelsevishög. Alkohol- och narkotikamissbruk är också vanligl. är deluppenbari all den alternativa vård som står till buds inom den psykiatriskavården och kriminalvården ofta är sämre anpassad lill dessa ungdomsgrupper änden vård som kan erbjudas enligt sociallagstifiningen. Vi anser därför att detfinns anledning att tillåta alt vård enligt den särskilda lagen inleds ävenefter . En förutsättning bör då vara att vård inom socialtjänstenär klart överiägsen den som kan ges på annat håll, alltså inom den psykiatriskavården eller kriminalvården. Det bör emellertid enligt vår mening inte komma ifråga att låta vården pågå med stöd av den särskilda lagen längre än till dessden unge har fyllt . Nära samman med frågan om lämplig åldersgränshör vårdtiden. Även här har SU:s förslag utsatts för kritik. Den föreslagnavårdtiden anses genomgående för kort. Flera remissinstanser harföreslagit en vårdtid i stället. Andra motsätter sig en i förväg 1979/80:1 1,7 laststälkl längsta lid och vill att vårdbehovel skallbestiimma vårdtiden. Vi anser för var del att en kombination av de bådasynsätten äi miijiig. om m;ui utan all begränsa vårdliden böijiiii infören obligatorisk ompiiW-ning. För den kalegori av ungdomar som del hiir år frågaom - således deni som behöver värd pä grund av sitl eget beteende - kan detvara lämpligt att bestämma en halvårsvis omprövning. Den bör enligl våruppfattning göras av socialnämnden, som regel i närvaro av bl. a. den ungesjälv. Vill han inte nöja sig med nämndens beslut, bör han kunna överklagadetta lill länsrällen. Del är viktigt alt påpeka att vadvi har förordat nu gäller gränserna lör tillämpningen av den särskilda lag somenligl SU:s förslag skall ge möjligheter att bereda vård utan samiycke. Denbehandling som pågår näi den unge uppnår föreskriven åldersgräns eller besluladlängsla vårdlid skall givetvis fortsätta så länge den behövs, fast i frivilligaformer utan möjlighel för de sociala organen att kvarhälhi den unge för värdmol hans vilja. Med våra förslag till utformning avden särskilda lagen för unga bör del vara möjligt all undvika en sädanöverströmning av ungdomar från socialvård till psykiatrisk värd ochkriminalvård som man under remissbehandlingen av SU:s förslag har befaratskulle kunna bli resultatet av den nya sociallagsliftningen. 2.8.3.2 Värden av vuxna Som framgått av vad vi har sagltidigare är del mänga remissinsianser som har ifrågasail om del är möjligi altinom LSPV:s ram la om hand alla missbrukare som behöver medicinsk värdoberoende av samtycke. En allmän uppfaUning både bland de myndigheler och denpersonal som ombesörjer värden av missbrukare och bland klienlorganisationernatycks vara all en missbrukare som är i akul behov av vård inledningsvis mäslefä hjälp med avgiftning och annan medicinsk värd som ger honom tillbaka ensådan psykisk och fysisk kondilion all en mera långsiktig social rehabiliteringkan påbörjas. SU har uppgett att tillämpningen av LSPV på missbrukare avalkohol och narkolika varierar i olika delar av landel. Denna uppgifl harbekräftats under remissbehandlingen. Det är också lydligl all det kan finnasskäl att ifrågasätta om intagningsgrunderna enligt LSPV nu har en utformningsom verkligen innesluter alla de akuta missbruksfall som man vill kunna gemedicinsk vård. Även om den nedgångne missbrukarens psykiska tillstånd oftamåste anses som en psykisk sjukdom, kan det således finnas fall där enundersökning ger etl alltför svagt underlag för en sådan bedömning men där detsamtidigt finns ett Irängande behov av avgiftning och psykiatrisk vård isamband med denna. 1 dessa senare fall finns det enligl vår meningotvivelaktigt behov av att förtydliga lagstiftningen. Vi har därför funnit att LSPV:sintagningsgrunder bör omarbetas i samband med att man slopar möjligheterna tilltvångsvärd av vuxna inom Prop.1979/80:1 168 Vårt förslag till ändringar på dennapunkt behandlas närmare i avsnill 3. Vi vill emellertid redan här understrykaalt avsikten med vårt förslag inte är alt utvidga tillämpningen av denmedicinska vårdlagsliflningen utan atl förtydliga denna. LSPV ger enligt vårmening redan med sin nuvarande utformning möjlighet att la om hand de missbrukaresom del här är fräga om. Delta bestyrks inte minst av ulvecklingen som visaralt alkoholmissbrukare i minsl samma ulsträckning värdas enligl LSPV sommed slöd av NVL:s tvångsbeslämmelser. Vårt förslag om en kompletlerandeintagningsgrund för missbrukare bygger på förutsättningen all missbrukarenutsäller sig själv för allvarlig fara lill liv eller hälsa. Däremol skall dennya lagbestämmelsen inle medge vård oberoende av samtycke lill skydd för annan.Vi vill därför framhålla alt den som är farlig för annan ibland torde företesådana psykotiska drag att LSPV:s vanliga inlagningsbestämmelser för psykisklsjuka blir lillämpliga på honom. Vär uppfattning är alt det vore principiellloriktigt all vid sidan av dessa bestämmelser och bestämmelserna inomkriminalvårdslag-stiftningen och ordningslagsliflningen införa bestämmelser omvård eller förvaring av människor som är farliga för annan person. Belänkandel Psykiskl slördalagöverträdare bereds f. n. inom justiliedeparlemenlet med sikle på enlagrådsremiss hösien 1978. Belänkandet innefallar förslag som har näraanknytning till arbetsgruppens uppgifl. Bl.a. föreslås all e)-indikalionen i 1S LSPV skall upphävas. Förslagel ligger i linje med vad vi för egen delföreslår belräffande LSPV. Från de synpunkler som vi har all beaktatillstyrker vi därför all förslagel genomförs. Vi anser oss dock inle haanledning att föregripa justitiedepartementels prövning, som ju innefallar ävenkriminalpolitiska överväganden, genom att nu la upp förslagel i den lagtext somvi föreslår. Vi vill i detla sammanhang framhålla att vi inte finner skäl attföreslå alt BrB skall medge överlämnande lill sådan vård som avses med densärskilda inlagningsgmnden för alkohol- och narkotikamissbrukare. Vårt förslag till kompletterandeintagningsgrunder i LSPV aktualiserar behovet av förstärktarättssäkerhetsregler. Sådana har framstått som önskvärda. Denöversyn av LSPV som har gjorts av en expertgrupp inom socialslyrelsen har fåttett blandat mottagande vid den tämligen begränsade remissbehandling somförslagen har genomgåtl. Remissinstanserna är visserligen överlag positivtinställda till den allmänna innebörd som förslaget till en ny lag om visspsykialrisk vård (LPV) har. Förutom socialslyrelsen ansluter sig RÅ, JO,kommunförbunden och LO till förslaget eller till principerna bakom detta.Åtskilliga andra remissinstanser - till vilka läkarnas organisationer ochutskrivningsnämnderna och psykiatriska nämnden hör - avstyrker emellertid attförslaget i sin nuvarande utformning läggs till grund för lagstiftning. Man ärkritisk mot utformningen av lagförslaget som man anser måste ses över från bädeformella och sakliga utgångspunkter. Prop.1979/80:1 169 Den genomgäng av förslagel ochremissutfallet som vi har gjorl visar atl det bör vara möjligt all genomföranågra av de mest angelägna reformema som expertgruppen har föreslagil inom dennuvarande LSPV:s ram. hör bl.a. atl ändra intagningsförfarandel på elt parpunkter, skapa möjlighel lill organisaloriska förändringar av vården och allge ökade ansvarsuppgifler ål utskrivningsnämnderna. Våra förslag lilländringar i LSPV - som bygger på expertgruppens belänkande - behandlas närmarei avsnitt 3. Vi vill bara här framhålla all vi anser del angelägel all vårdenav sådana missbrukare som inle bedöms som psykiskt sjuka i inskränkl mening avrällssäkerhelsskäl förses med regler om en längsta vårdtid. Vi ansluter oss tillexpertgruppens förslag om att ändra namnel på lagen lill lag om visspsykiatrisk värd och på nämnden lill psykiatrisk nämnd. SU har i sitl belänkande föreslagilalt en beslämmelse om samverkan mellan sjukvården och skall tasin i LSPV när det gäller missbruksfallen. Vi anser att sådan samverkan oftasiär nödvändig. Bestämmelsen bör enligl vår mening ulformas så atl samverkangörs obligalorisk så snart överläkaren finner atl patienten har behov avsociaUjänslens stöd och hjälp. Vi föreslår vidare att del i lagen skall tas inen bestämmelse om skyldighel för socialnämnden atl efler samräd med den somsvarar för den medicinska vården upprälla en behandlingsplan för den socialaeftervården, som skall ske i frivilliga former. a. för all slarkamöjlighelerna lill en efterföljande social rehabililering anser vi också alldel bör öppnas möjlighel atl förlägga den medicinska värd som sker med slöd avlagen lill behandlingshem som är knulna till psykialriskl sjukhus. Även nunämnda förslag behandlas närmare i det följande. Vi föreslär såledessammanfaUningsvis atl den framlida socialljänslen inle skall rymma möjlighelertill värd oberoende av samtycke när det gäller vuxna missbrukare. Viföruisäller då att våra förslag följs belräffande åldersgränser och vårdliderför all la om hand unga missbrukare inom socialljänslen och beträffande enändrad psykialrisk lagstiftning om vård oberoende av samtycke. Del har inle hört lill värt uppdragalt behandla del närmare innehållet i vården av vuxna missbrukare. Vårl förslagall ulmönslra möjlighelerna lill vård av vuxna oberoende av samiycke inomsociallagsliftningen får givetvis inle lolkas så alt vi skulle vara anhängareav kravlösa vårdmeloder där missbrukaren frilt kan ta eller förkasla den vårdsom erbjuds honom. Vi anser tvärtom atl en vård som inle kräver medansvar avden vårdbehövande ofla är dömd all misslyckas. 1 den allmänna diskussionen harman ibland pekal på framgångarna med s.k. kontraklsvård. Sådan vård kaninnebära all man t.ex. utarbetar etl specielll program för vården av missbrukarevid en institution. Den som vårdas enligt programmet får förbinda sig all följavissa ordningsregler och exempelvis underkasla sig konlroll av alt han undervårdtiden avhåller sig frän bruk av narkolika. För brott mot reglerna kan gällavissa sanktioner. Paiienlen har emellertid alltid möjlig- 1979/80:1 Pq hel alt helt avböja alt della i den fortsattabehandlingen. Det kan nämnas alt ulredning om behandling av psykisklavvikande när det gäller kriminalvården i princip har slälll sig posiliv tillden form av konlraklsvärd av kriminella narkotikamissbrukare som i kallascivil commilmenl. AsocL - som ulgör den sisla restenav den gamla lösdrivarlagstiftningen - har varil mogen föravveckling. Vi ansluter oss lill SU:s förslag om atl upphäva lagen. Del harvunnil allmänl slöd vid remissbehandlingen. Flera remissinstanser harföreslagit atl LSPV skall ses över av en parlamenlarisk kommillé. Andrainslanser har förordal all en sådan kommillé skall tillsällas för alt göra ensamlad översyn av samhällets möjligheler att använda tvång inom såvälsocialvård och sjukvård som kriminalvård. Del finns enligl vår meningolvivelakligl ett behov av all läla en allsidigt sammansall kommitté medparlamenlarisk förankring överväga flera av de lagförslag som LSPV-gruppen harlagl fram och som vi inte har ansett det möjligt alt närmare pröva i deltasammanhang.