prop · G303103 · 1979-12-31 00:00:00 — förslärkles hyresgäslernas siällning enligtanläggningslagen (se prop. 1974:150 s. 453 och 514). Ändringarna innebär allhyresgästerna har räll all påkalla förrällning och atl de får föra talan vidförrällningen saml all deras synpunkier vid lillämpning av det s. k.opinionsvillkoret tillmäts samma belydelse som fastighetsägarnas. Hyresgästernaföreträds av sin organisation. Eftersom den nya ordningen hade karaktären avförsöksverksamhel gavs den lillämpning endast i vissa kommuner. Kommillén bör undersöka hur hyresgäslinflytandel harfungerat i praktiken och lägga fram de förslag till ändringar som kan ansesmotiverade. I princip bör givetvis beslämmelser av denna karaklär gälla i helalandet. Kommittén bör beakla all hyresgästinflylandet bör kunna ulövas även aven sammanslutning av hyresgäster som slår utanför riksorganisation (se prop.1976/77:151 s. 53 och prop. 1977/78:175 s. 110). Skulle det under utredningsarbetets gång aklualiserasandra frågor som har samband med dem som har , bör det stå kommitténfritt atl la upp också dem och lägga fram de förslag som kan le sig påkallade. Med hänvisning lill vad jag nu har anförl hemställer jagatl regeringen bemyndigar mig att tillkalla en kommitté med högst tre ledamöier meduppdrag alt se över fastighetsbildningslagsliflningen, alt ulse en av ledamöierna all vara ordförande, att besluta om sakkunniga, experter, sekreterare och annatbiträde åt kommittén. Vidare hemsläller jag all regeringen föreskriver altkosinaderna skall belasla andra huvudtitelns kommilléanslag. Regeringen ansluter sig lill föredragandens övervägandenoch bifaller hans hemställan. DelllUD:1 Skr 1979/80:103 108 Utredning om utbildningsbehovet för det svenska framtida utvecklingssamarbetet Departementschefen, statsrådet , anför. Del svenska utvecklingsbiståndet ligger vid eninternationell jämförelse på en relativt setl högre nivå än i något annatOECD-land. Även vid en inhemsk jämförelse har de svenska biståndsanslagenuppnått en belydande storlek och beräknas /80 till 4,4 miljarderkr. Detta motsvarar av statsbudgeten och avbruttonationalprodukten lill marknadspris. De länder som mottar svenskl bistånd begär nu liksomlidigare svensk medverkan med insatser som avser all utveckla kunskaper inomolika områden. Mottagarländerna önskar samarbeta med l.ex, för attutveckla sin industri, sin sjukvård, sitt lantbruk, sin varudislribution ochsill utbildningsväsende. En viktig resurs som slälls till u-ländernasförfogande inom det svenska utvecklingssamarbetet är hell naturligt personal. Huvudmålen för det svenska personalbiståndet är desammasom för hela utvecklingssamarbetet. Beroende på vilken anställningsform somanvänds kan den utsända personalen delas upp i följande kategorier - kontraktsanslälldaoch kortlidsansiällda inom det direkla biståndet, - fredskårsdeltagareinom del direkta biståndet, - experter,biträdande experter och volonlärer för inlernalionella organisationer, - volonlärer förfrivilliga svenska organisationer, - konsuller inomdet direkla biståndet eller för internationella organisationer. /78 rekryterade slyrelsen förinternationell utveckling (SIDA) ca 230 personer för det direkta svenskabiståndet. För FN-organens biståndsverksamhet rekryterades 150personer. Trols alt personalbiståndet infe anslagsmässigt motsvararmer än några procent av del bistånd som kanaliseras genom SIDA är dessomfattning mätt i antalet personer betydande. I SIDA:s verksamhet ärrekryteringen av biståndspersonal och administrationen av personalbiståndet enbelydande och relativt arbetskräv-mde del. För /80 beräknasSIDA:s anslag för rekryterin' och utbildning av fältpersonal till ca 18 milj.kr. 5IDA:s utbildning av utresande fältpersonal syftar bl.a.till aU utveckla och förstärka respekten för mottagarlandets värderingar. Storuppmärksamhel ägnas åt rollen som biståndsarbetare. 109 Kommittéer: Delll UD:1 försöker illustrera de krav på samarbele och lyhördhet som slälls i u-landsarbelet. Språklräning ulgör också enväsentlig del av utbildningen. Utbildningen sker vid SIDA;s kursgårdar i ochVästerås. Kapaciteten med nuvarande utbildningsformer, personalstyrka ochlokaler är 20 resp. 30 årsplatser. SIDA;s kursgårdar utnyttjas också för SIDA;sinlernuibildning. SIDA har uppdragil ål vissa inslilulioner, bl.a.lantbruksuniversitetet och , alt, på konsultbasis,svara för kompletterande fackutbildning och annan utbildning i anslutning lillulresor samt rekryteringsfrämjande utbildning. I utbildningen dellar 5IDA:s kontraktsanslällda,kortlidsansiällda och fredskårsdeltagare samt svenskar i FN-ljänsl. Medresandemakar och barn erbjuds dessutom alt della. Utbildningen omfattar ocksåIjänslemän inom SIDA inför tjänstgöring pä biståndskonior. Även personallillhörande utrikesförvaltningen har i några fall berells plats. I mån av plalserbjuds däruiöver personer frän organisationer och företag, som har anknytningtill biståndsprojekt men är rekryterade av andra organ än SIDA, alt delta iSIDA:s utbildning. Delta senare har hitlills hell eller delvis finansierais avSIDA. I sammanhanget bör också uppmärksammas den lio veckorskurs i u-landshälsovärd som erbjuder läkare, sjukskölerskorm.fl. som ålar sig biståndsuppdrag genom SIDA eller enskilda organisationer. 1977/78:135 om riktlinjer för internationelltutvecklingssamarbete m.m. förordas att SIDA tar ett större ansvar för attkonsuller får ändamålsenlig förberedelse för u-landstjänst. Delta bör ocksågälla personal inom institutioner och organisaiioner med verksamhet päbiståndsområdet. Konsultföretag med intresse för u-landsuppdraguppmärksammar i växande utsträckning behovet av förberedelse oehspråkutbildning för sin personal. Genom initiativ från båda parter har SIDAbörjal medverka i förelags och institutioners förberedelse för u-landsuppdraggenom rådgivning, erbjudande om kursplatser i SIDA;s utbildning och förslag omalternativa utbildningsvägar främsl vad gäller språkutbildning. SIDA är i färdmed atl komplettera sin kursverksamhet med ett resurseenter där i första handkonsultföretagens personal på egen hand skall kunna inlensivsludera sådantinformationsmaterial som SIDA anser bör ingå i u-lands-förberedelsen. Intressenter i sådan verksamhet kan även vara organ soml.ex. den nyinrättade industrifonden (), Swedtel, Swedforest och . SIDA kommer också i konlakt med företag och institutionersom bedriver u-landsverksamhet utanför ramen för det av SIDA administreradebiståndet. De efterfrågar inte sällan såväl SIDA:s erfarenheler som kurser.Dessa verksamheter kräver minst lika omfattande utbildningsinsatser för personalensom i traditionellt biståndsarbete. 1979/80:100 (bil. 6) föreslås all"... en avgiftsbeläggning av utbildningstjänster bör införas förkonsuller, företag och organisationer, som f.n. utan kostnad drar nytta avSIDA:s utbildningsprogram". De inkomna medlen bör användas lill attförstärka SIDA:s utbildningskapacitet. Del bör ge SIDA bättre möjligheter allanpassa tillgången på utbildningsresurser till den fakiiska eflerfrågan. Bland övriga personalkategorier som kan tänkas ha intresseav en samordnad utbildningsverksamhet nämner den biståndspoliliska utredning- DelllUD:1 Skr 1979/80:103 110 en (BPU) i silt betänkande (SOU 1977:13) bl.a. enskildaorganisaiioner. Personer som lar direklansiällning i u-ländersförvaltningar kan också vara iniresserade av ulbildningen. När del gäller denordiska biståndsorganens samarbete är del pedagogiska utbytet livaktigt menhar inte lelt fram lill gemensamma kurser. BPU berör också behovel av fackutbildning och avutbildningsinsatser för all öka den svenska resursbasen. Dessa aktiviteter har,enligt BPU;s uppfallning, varit av otillräcklig omfallning. Även UD;soch SIDA;s personalulbildning kommer all behöva utnyttja delar av en utbildningför biståndsverksamhet oavsell hur den är organiserad. En väsentlig del avdenna personalulbildning måste dock som all inlernutbildning genomföras i näraanslutning till myndighelernas egen verksamhet. bedrivs bistånds- och kataslrofulbildningvid biståndsutbildningsnämndens (BUN;s) skola på i kommun. Förbudgetårel 1979/80 beräknas kosinaderna för biständsutbildningsnämndensverksamhel uppgå till 10,8 milj. kr. Målen för utbildningen är - alt skapa en"reservkår" för rekrytering av svensk personal för bilateralt ochmultilateralt utvecklingssamarbete, - att skapamöjligheter för alt komplettera den tekniska kontingenten i beredskapsslyrkanför FN-ljänsl, - atl skapamöjligheter för all upprätta särskilda kontingenter för katastrofhjälp, saml - all skapavidgade möjligheter för enskilda organisationer atl rekrytera personal förbiståndsinsatser och katastrofhjälp. Utbildningen omfattar f.n. grundutbildning om minst 335och . Mer teoretiskt inriktade sludier, som avser språk ochu-landskunskap,. bedrivs parallellt med praktiskt inriktad utbildning.Undervisningens lyngdpunkl ligger enligt utbildningsplan på attförstärka och utveckla de attityder, kunskaper och färdigheter, som underlättargenomförandet av en biståndsarbetares uppgifter. Stor vikt har lagts vidsamarbetslrä-ning. Utbildningen är f.n. öppen för värnpliktiga, vapenfriatjänslepliktiga och frivilliga personer inom åldersgränserna . De bådaförstnämnda kategorierna får i sådan utbildning fullgöra värnpliktstjänstgöringresp. den vapenfria tjänsten. Antalet sökande har sedan utbildningens tillkomstår 1972 fördubblats och uppgick till ca 1.000 personer. Underinnevarande utbildningsår genomgår 101 elever utbildningen. Av dessa uppgårgruppen "frivilliga' lill 56 medan grupperna "värnpliktiga' oeh"vapenfria tjänslepliktiga' uppgår till 38 resp. 7. Av de "frivilliga'är f.n. 38 kvinnor. har ea 90 av 560 elever ur de sex försiaårskullarna, som omfattar utbildningsåren /73-1977/78, erhållitu-landsuppdrag. Flertalet av dessa 90 personer har engagerats av enskildaorganisationer. Ett mindre antal har rekryterats av SIDA. Endasl ett par eleverhar fått tjänsl inom fredskåren. har i en nyligen genomfördöversyn av sin verksamhel pekal på tre faktorer, som har medverkat till att ettså begränsat anlal BUN-elever har erhållit u-landsuppdrag - kraven för atterhålla uppdrag, saml Ill Kommittéer: Delll UD:1 - bristfälligt samarbete med organisaiioner somefterfrågar biståndsarbeta- En slor del av eleverna har vid intagningen lillSandöskolan inle hafl någon yrkesutbildning klar. De som har avslutat sinastudier har i många fall inte heller haft någon yrkeserfarenhet. Dellaförhållande beror i huvudsak på den övre åldersgränsen - 26 är- som harfastställts för intagning till ulbildningen. Medelåldern för av SIDArekryterade biträdande experter beräknas lill . BUN konstaterar därför isin översyn alt BUN-eleverna inte kan räkna med att komma ifråga för sådanauppdrag förrän efler avslulad utbildning. Nämnden har dock idagmöjlighel all bevilja åldersdispens för 15 elever. Denna möjlighet harutnyttjats i belydande omfallning. Det totala anlalel elevplaiser i Väslerås, ochSandö uppgår lill 200. Personalen, exkl. tjänstemännen vid SIDA:spersonalbiståndsbyrås utbildningssektion, uppgår till ett 60-lal. Enligt min uppfattning bör den sålunda gradvis ochpragmatiskt igångsatta verksamheten för utbildning med sikte på u-landstjänstgöras lill föremal för en samlad översyn mot bakgrund av en bedömning av dellotala behovet av utbildning för samarbete med . Uppdragelbör anförlros en särskild utredare. Som riktlinjer till utredningsarbelel vill jag anföraföljande. Ulredningen bör omfatta samtliga i det föregående angivnapersonalkategorierna dvs. sådana som arbetar i biståndsfinansierad verksamheli u-land såväl inom som ulom ramen för det av SIDA administrerade bislåndel. Utredningen bör ske mol bakgrund av en bedömning avomfaltningen av del framtida svenska personalbiståndet. Utredningen bör vidareta hänsyn till det framtida behovet av utbildningsinsatser i förelag och organsom arbetar i biståndsländer. Utredningen bör framlägga förslag om huvudinriktningen ochomfaltningen av den utbildning som bör bedrivas. Behovet av ett varieralulbildningsulbud för olika personalkategorier bör undersökas. Förmånsvillkorenför deltagarna under utbildningens gång bör närmare övervägas. Ifråga om utbildningsverksamhetens organisation har denbislåndspolitiska utredningen pekat på två alternativa lösningar. Den enainnebär atl SIDA ges ansvar för all sådan utbildning i anslulning lillutvecklingssamarbetet som inte står atl finna inom det reguljärautbildningsväsendet eller annorstädes utanför biståndsmyndigheten. Ävenmissionen, fackföreningsrörelsen, kooperationen m.fl. som bedriver biståndsverksamhetbör då beredas tillfälle att medverka i behovsbedömning ochutbildningsplanering. Detla skulle enligt bislåndspolitiska ulredningen kunnauppnås genom alt BUN omvandlas till en beredning med rådgivande ställning iförhållande lill SIDA. Olika intressen skulle kunna vara representerade i dennaberedning. BPU anser att om ansvaret för utbildningsverksamheten läggs pä SIDAbör verket få viss ersäitning för utomstående som genomgår utbildningen. Alternativet vore atl lägga ansvaret för utbildningen påen fristående institution motsvarande BUN, i vilken SIDA, de enskildaorganisationerna m,fl. är företrädda och från vilken dessa mol ersäitningerhåller utbildningstjänster. Utredningen kan utöver dessa två även pröva andraorganisatoriska lösningar. Konsekvenserna av de organisatoriska lösningarna vadavser lokalbehov och lokalisering av verksamheten bör bedömas. Delll UD:1 Skr 1979/80:103 112 Utredningen bör beakta de förslag och synpunkter somredovisals i SIDA:s framlagda utredning om fredskårens framtid. Utredningen bör också beakta de möjligheter som f.n. finnsför värnpliktiga och vapenfria tjänsteplikliga all fullgörabislåndsulbildning. Förutsättningarna för nordiskt utbildningssamarbete börstuderas. Vid bedömning av behovel av utbildningsplatser bör även hänsyn laslill de behov som en ulbyggnad av SlDA:s inlernuibildning och utbildningen förpersonal som skall tjänstgöra vid "bisländsambassadernä' för med sig. I det föregående har jag pekal på problem utredningen iförsta hand bör ta ställning till. Detla hindrar emellertid inle utredningenatl inom ramen för angivna uigångspunkter behandla andra frågor som bedöms varaangelägna. Utredningens arbele bör bedrivas i nära samverkan medSIDA, BUN och de berörda fackliga organisationerna. Samverkan bör även ske meduniversitets- och högskoleämbetet och övriga berörda myndigheler inom utbildningsväsendet.Utredaren bör också ha kontakter med konsultexpertulred-ningen (B 1978:3), medenskilda organisationer med internationell anknytning samt övrigaintressenter. Utredaren bör mot bakgrund av det slalsfinansiella lägelbeakla det tilläggsdirektiv (Dir 1978:40) till samtliga kommittéer ochsärskilda uiredare angående finansiering av reformer. Utredningsarbetet bör bedrivas skyndsami. Med hänvisning till vad jag nu har anfört hemsläller jagatt regeringen bemyndigar chefen för att tillkalla en särskild utredare med uppdrag att utredafrågan om det totala utbildningsbehovet för det svenska framtidautvecklingssamarbetet, atl besluta om sakkunniga, experter, sekreterare och annatbiträde åt utredare. Vidare hemställer jag att regeringen föreskriver att ersättning till utredare, sakkunnig, expert ochsekreterare skall utgå i form av dagarvode enligt förordning (1978:45) omersättning vid kommittéuppdrag. att kostnaderna skall belasla tredje huvudtitelns anslag C2. Bilateralt utvecklingssamarbete, posten Särskilda program. Regeringen ansluter sig lill föredragandens övervägandenoch bifaller hans hemställan. 113 Kommittéer:Försvarsdepartementet Delll Fö:l Vissa frågor rörande den militära underrättelsetjänstenm.m. Departementschefen, statsrådet , anför. IB är benämningen på överbefälhavarens särskilda enhet förinhämtning av underrättelser om andra länder. hade enheten också tilluppgift att samla informalion om förhållanden av betydelse för vårt lands inresäkerhet (säkerhetsunderrältelser). Omkring bestämdes att IB;sinhämtning av säkerhetsunderrättelser skulle upphöra. Denna verksamhet skulle ifortsättningen bedrivas enbart av polisen (rikspolisstyrelsenssäkerhetsavdelning). Mot bakgrund av den s.k. IB-affären tillkallade regeringeni sex sakkunniga för alt föreslå riktlinjer för den militäraunderrättelsetjänsten m.m. De sakkunniga, som antog namnet 1974 årsunderrättelseutredning, lämnade betänkandet (SOU 1976:19) Denmililära underrättelsetjänsten. På grundval av betänkandet redovisaderegeringen i prop. 1975/76:189 med förslag om insyn i och kontroll av denmilitära underrättelsetjänsten m.m. vissa riktlinjer för den militäraunderrättelsetjänsten och föreslog grunder för insyn i och kontroll avverksamheten. Förslag lämnades också beträffande den organisatoriskaplaceringen av IB. (FöU 1975/76:40, rskr 1975/76:376) lämnaderedovisningen av de allmänna riktlinjerna utan erinran samt godkände förslagen.På grundval av beslut inrättades försvarets underrättelsenämnd.Nämnden skall enligt sin instruktion (1976:498) följa underrättelsetjänsteninom försvarsmakten på central och högre regional nivå. Den skall därvid ägnasärskild uppmärksamhet åt de enheter som inhämtar underrättelser med särskildametoder. , som har sex ledamöter, varav fem medparlamentarisk bakgrund och en med särskild juridisk sakkunskap, har arbetatsedan den 1 juli 1976. gav en artikel i en kvällstidning upphovtill en debatt i massmedia rörande den s.k. sjukhusspionaffären i . Medanledning härav gjordes framställningar till ombudsmän () medbegäran om utredning i skilda avseenden, bl.a. om s.k. åsiktsregistrering hadeförekommit. meddelade JO beslut med anledning avdessa framställningar (se JO 1976/77 s. 49). Mot bakgrund av vissatidningsuppgifter uppdrog regeringen sedermera åt justitiekanslern () attkomplettera JO:s utredning i ärendet. JK redovisade resultatet av sin utredningi en promemoria och föreslog därvid fortsatt utredning, somäven borde omfatta lB:s verksamhet. Mot bakgrund av vad jag nu har anfört och med hänsyn tillden fid som har DelllFö.2 Skr 1979/80:103 114 förflulil sedan IB:s verksamhel senasl sågs över bör ensärskild kommitté tillkallas för att utvärdera nuvarande former för bedrivandeav verksamhelen vid IB och lämna de förslag som kan föranledas avutvärderingen. Kommittén bör härvid även undersöka hur den mililäraunderrättelsetjänsten har tillämpat den gränsdragning mellan dess eget och denpolisiära säkerhetstjänstens område som har fastställts av riksdagen.Kommittén bör vidare överväga om en skarpare gräns kan dras mellan den militäraunderrättelsetjänsten och polisens säkerhetstjänst. Som har framgått av det föregående harunderrätlelsenämnden med sin starka parlamentariska förankring till uppgift attfölja och kontrollera försvarets underrättelsetjänst. Med hänsyn till detta ärdet naturligt att kommittén samråder med nämnden och håller denna underrättadom sitt arbete. Med hänvisning till vad jag nu har anförl hemställer jagall regeringen bemyndigar chefen för försvarsdepartementet atl tillkalla en kommillé med högst tre ledamöter för attutreda vissa frågor rörande den mililära underrättelsetjänsten m.m., att utse en av ledamöterna att vara ordförande, all besluta om sakkunniga, experter, sekreterare och annatbilräde ål kommittén. Vidare hemställer jag atl regeringen föreskriver alt kostnaderna skall belasta fjärde huvudtitelnskommittéanslag. Regeringen ansluter sig till föredragandens övervägandenoch bifaller hans hemställan. Vissa frågor rörande den militära flygindustrinsframtida struktur m.m. Departementschefen, statsrådet , anför. Den nuvarande organisationen för utveckling, produktion,drift oeh underhåll av militära flygplanssystem har i huvudsak anpassais tillde flygplan som f.n. ingår i försvarsmakten och till den metod förflygplansanskaffning som har tillämpats . Kompetens och kapacitet förskilda delar av denna verksamhet finns såväl inom industrin, förenadefabriksverken och förvaltningen som vid de mililära verkstäderna. Den inriktning av framtida flygplansanskaffning som harbeslutats av (prop. 1978/79:138, FöU 1978/79:23, rskr 1978/79:327)innebär delvis förändrade förutsättningar för den fortsatta verksamheten. Artenoch omfattningen av dessa förändringar kommer att kunna klarläggas ytterligarenär den aktuella frågan om attackoch skolflygplanssystemens ersättning har fåttsin definitiva lösning. (Fö 1978:01) som har haft tilluppgift att överväga hur de samlade resurserna för utveckling, produktion ochunderhåll bör vara dimensionerade, fördelade och organiserade, om flygplan B3LAinte utveck- 115 Kommittéer: Försvarsdepartementet Delll Fö:2 las, har i sitt första betänkande (Ds Fö 1978:8) bl.a.anfört all en långtgående samordning bör eftersträvas för att de resurser somför framtiden behövs skall kunna utnyttjas effektivt. Enligt kommitténs meningskulle behovet av utvecklingspersonal komma alt minska. Även i fortsättningenkommer del emellerlid enligt kommillén alt behövas lekniska resurser för stödtill produklion, drift och underhåll av militära flygplan. Dessutom kommer manockså i framliden atl behöva produktionsresurser inom landet saml enunderhållsorganisation som på ell rimligt sätl kan garantera den normaladriften av flygplanssystemen i fred saml under avspärrningsoch krigsperioder. Samordningen mellan utvecklings-, lillverkningsochunderhållsresurserna bör enligt kommittén ske genom etl samordningsorgan mederforderliga befogenheier. Kommittén har emellerlid inte kunnat lämna något förslaglill framtida organisation, eftersom den inte har haft bemyndigande atl bedrivaförhandlingar med berörda förelag och personalorganisationer. En förutsättning för sådana förhandlingar är atl besluthar fattats om flygplansanskaffningens framtida inriktning. I och med atlriksdagen har beslutat att utvecklingsarbetet på flygplan B3LA/A 38 skallavbrytas samt anvisat de vägar längs vilka en lösning av attack- ochskolflygplanssystemens ersäitning skall sökas är det enligt min meningangeläget atl skyndsamt utreda vilka resurser som erfordras förutveckling, tillverkning, underhåll och drift av de militära flygplanssyslemensamt hur dessa resurser lämpligen bör fördelas och organiseras. För detta bören särskild kommitté fillkallas. För utredningsarbetet bör följande rikllinjergälla. Kommittén bör beträffande attack- ochskolflygplanssystemens ersättning utgå från den inriktning av framfidaflygplansanskaffning som har beslutats av (prop. 1978/79:138, FöU1978/79:23, rskr 1978/79:327), kompletterande anvisningar avseende det militäraförsvaret för programplaner för perioden /81-1984/85 ochanslagsframställningar för /81 som regeringen har beslutat den 5april 1979 och de beslut som kan komma att fattas med anledning av dessa. En central fråga är hur de nödvändiga tekniskastödresurserna för produktionen och driften skall dimensioneras, fördelas ochorganiseras. Sådana resurser behövs både för själva grundflygplanet och inommolor- och eleklronikområdel. Generellt bör gälla att produktionsapparatenutformas så alt den i möjlig mån medger alternativ civil produktion. Förändringar av den nuvarande organisationen kan förutsesbeträffande fördelningen av resurser inom industrin. För verksamheten medgrundflygplanet finns personal och anläggningar för utveckling ochproduktion vid i och för underhåll vid förenadefabriksverken samt vid flygvapnets flottiljverkstäder. Den samordning som kankomma att behöva genomföras bör emellertid kunna underlättas av att huvuddelenav verksamheten redan nu är geografiskt koncentrerad. Tillverkning av flygplansmolorer och reservdelar tilldessa sker vid i , medan del centrala underhålletav motorer äger rum vid förenade fabriksverkens anläggningar i . Tekniskastödresurser finns såväl vid Flygmotor som vid förenade fabriksverken.Visst underhåll utförs vid flygvapnets floltiljverkstäder. Tillverkningen inom elektronikområdet sker främstvid LM i och vid iStockholm. DelllFö:2 Skr 1979/80:103 116 Förenade fabriksverken håller samman allt underhåll avflygplansbunden eleklronik. Av slor belydelse för den nya organisationens utformningär ansvars- och arbetsfördelningen mellan myndigheterna och induslrin.