prop · G3039 · 1979-12-31 00:00:00 — Enligt utredningens mening har försäkringsrättskommitténframlagt goda skäl för alt som en etapp på vägen föreslå genomförandel avsärskilda, tvingande regler om konsumentförsäkringar. Att försäkringsbolagen avallt att döma ofta visar kulans vid sin handläggning av ärenden rörandekonsumentförsäkringar och sälunda inte lill fullo utnyttjar sin rälisställningenligt gällande försäkringsvillkor, kan enligi konsumenitjänsiutredningensmening inte anses utgöra ett vägande skäl mol införandet av särskildkonsumenilagsiiftning om försäkringar. För den enskilde försäkringstagaren ärdet slor skillnad mellan att kunna stödja sig pä en lagfäst rälisställning ochalt vara beroende av försäkringsbolagets välvilja. Molsvarande bedömning harför övrigi redan tidigare gjorts i de lagstiftningsärenden som gällt utbyggdkonsumentlagstiftning. Konsumenttjänslulredningentillstyrker sålunda all en särskild konsumentförsäkringslag med denhuvudsakliga uppläggning som föreslagits i betänkandet nu genomförs. Dennalagsliftning bör dock endast utgöra en etapp pä vägen i detförsäkringsrättsliga reformarbetet. 1979/80:9 24 Konsumentljänstuiredningenvill inledningsvis understryka betydelsen av all en reformering av denförsäkringsrättsliga lagstiftningen kommer till stånd. Den nu mer än femtio årgamla försäkringsavialslagen framstår i många hänseenden inte längre somtidsenlig. Såsom försäkringsräuskommitién framhållit ärätskilliga av dennalags bestämmelser i hög grad präglade av de förhållanden som rådde påförsäkringsavtalsomrädet vid tiden för lagens utarbetande. ulgören avtalstyp där betydelsen av skydd genom tvingande regler för den underlägsnaavtalsparten är särskilt påtaglig. Delta beror såväl på de siarklstandardiserade avtalsvillkoren och de omfattande konkurrensbegränsningar -lill slor del av strukturellt slag - som föreligger inom försäkringsbranschensom på den utsatta ställning försäkringstagaren intar, särskilt sedanförsäkringsfallet inträffat. Framför allt gäller det härvid alt skyddakonsumenterna i deras egenskap av försäkringstagare. mening kunde dock de uttalanden som görs ibetänkandet om förhållandet mellan företagarförsäkringar och konsumenlförsäkringarha gjorts något mer nyanserade (s. 97). Otvivelaktigt intar också de mindrenäringsidkarna ofta en påtagligt underiägsen ställning i förhållande tillförsäkringsgivarna. Det har framgått bl. a. i konsumenitjänsiutredningens egetutredningsarbete att näringsidkarnas möjligheter att uppnå ett ändamålsenligtförsäkringsskydd har största betydelse förderas möjligheter atl tillmötesgåskadeståndskrav frän konsumenternas sida. Härigenom har också näringsidkarnasförsäkringsfrågor en konsumeniskyddsaspeki. Försäkringsrättskommitténhar valt att i ett försia betänkande lägga fram förslag lill en särskild,tvingande konsumenlförsäkringslag med inriktning framför alll päskadeförsäkringarna. Lagen är inte avsedd att vara uttömmande utan an geregler i vissa hänseenden där kommittén funnit etl reformbehov särskillföreligga. Den lagstiftningsmodell som kommittén vall för tankarna närmasl tillkonsumentköplagen. Utmärkande för denna lag är atl den utformats såsom etlkomplement till allmänna köplagen och att den ger tvingande minimiregler i ettanlal hänseenden där införandet av sådana bedömts som särskill angeläget. På eui viss mån likartat säu anknyter den föreslagna konsumentförsäkringslagen tillden allmänna försäkringsavtalslagen. Även konsumentförsäkringslagen ger vadkommittén betecknar som tvingande minimiregler utan anspråk på fullsiändighel(s. 117), Två viktiga skillnader märks dock. Försäkringsavtalslagens regler ärsälunda lill stor del tvingande. Konsumentförsäkringslagen har vidare givits enutformning som gör den mer fristående lagtekniskl i förhållande lillförsäkringsavialslagen än vad som utmärker förhållandet mellankonsumentköplagen och allmänna köplagen. De nu nämnda, i och försig viktiga,skillnaderna hindrar dock inte att likheterna överväger vad gäller valet avlagstiftningsmodell. Närdel gäller alt ta ställning till denna modell vill konsumenttjänslulredningenklart skilja mellan sitt ställningstagande lill å ena sidan den lämpligasteutformningen av försäkringsavtalslagsiiftningen i ell längre perspektiv och åandra sidan de lagstiftningsåtgärder som kan anses påkallade såsompartiella reformer. Bedömningen ur den förstnämnda aspekten försvåras i vissmän av au försäkringsrättskommittén i sitl betänkande inte närmare redovisathur den tänkt sig au lägga upp det fortsatta utredningsarbetet. vilja hålla öppet huruvida en konsumentförsäkringslag iframtiden skall arbetas in i en 1979/80:9 25 ringslagenbör alltså uppfattas såsom en partiell och tidsbegränsad reform i avbidan påresultaten av det samlade reformarbetet. Självfallel är det i hög grad önskvärtatt den nordiska rättsenheten härvid bevaras. 1.9 Landsorganisationeni (LO): EnligtLO:s mening befinner sig konsumenterna ofta i ett klart underiäge gentemotförsäkringsgivarna. Detta förhållande är orsakat av ett flertal faktorer såsomlagstiftningens utformning på ifrågavarande område, praxis förvillkorsutformning och villkorsgranskning, svårigheter för konsumenterna attbedöma skäligt pris för elt vissl försäkringsskydd osv. LO anser mot dennabakgrund alt en förstärkning av konsumentskyddet på försäkringsområdet är heltnödvändig. Pålagstiftningsomrädet är olika vägar tänkbara för alt förstärka konsumentskyddetvid försäkringar. En möjlig väg är att korrigera nu gällande lagstiftning imera konsumentvänlig riktning, en annan väg är alt, somförsäkringsrättskommittén enhälligt föreslår, införa en speciell konsumenlförsäkringslag. På köprättens områdeexisterar dels en allmän köplag, dels en speciell konsumentköplag. Inom ensnar framtid kommer också förslag atl framläggas om införande av en särskildkonsumentljänstlag. Enligt LO:s bestämda uppfattning talar också övervägandeskäl för atl en speciell konsumentförsäkringslag införs. Bland de skäl somtalar för detta vill LO särskilt framhålla följande. Konsumentförsäkringar ochföretagsförsäkringar är vitt skilda till sin karaktär. Konsumentförsäkringarnaär enklare och lättare atl standardisera, medan företagsförsäkringarna ärkomplicerade och ofta individuellt anpassade. Behovel av disposilivarättsregler är därför betydligt större vid företagsförsäkringar. Till detlaskall läggas att behovet av skyddsregler är avsevärt större vid konsumenlförsäkringarän vid företagsförsäkringar, där parterna är mer jämspelta. Skyddsreglerna börockså på sätt som skett i annan konsumentskyddslagsliftning, ges formen avtvingande minimiregler. LO tillstyrker därför atl en speciell tvingandekonsumentförsäkringslag införs. EnligtLO:s mening borde föreslagna bestämmelserna i konsumentförsäkringslagen ihuvudsak kunna läggas lill grund för lagstiftning. 1.10 (): Försäkringsavialslagensregler kan anses utgöra den ram inom vilken försäkringsvillkoren skallutformas. Genom att lagen härrör ända har utvecklingen sä atl sägagäll förbi lagen. Ipraxis har förmånligare bestämmelser tillämpats vilket 1976 ledde lill anförsäkringsbolagen fastställde gemensamma allmänna bestämmelser beträf fandeavtalsvillkoren. Underåren har ocLså ett fiertal "konsumenlorgan" tillkommit som stöd förförsäkringslagarna. Med hänvisning tillinnehållet i det nu framlagda förslaget till konsumenlförsäkringslag,ifrågasätter vi starkt om det verkligen är nödvändigt att stifta en ny lag föratt i dessa avseenden ge försäkringstagarna ett ökat skydd. Detta allrahelstsom skyddet inte gäller alla försäkringstagare och därmed innebär elldefinieringsproblem av vad som är eller inte är "konsumentförsäkring".FF anser därför att de bestämmelser belräffande ökat konsumentskydd i 1979/80:9 26 frågaom rält att erhålla försäkring, verkan av obetald premie och oriktig uppgiflmm. bör kunna införas i en omarbetad försäkringsavtalslag. Medhänsyn härtill avstyrker FF förslagel om au en ny konsumentförsäkringslaginrättas. 1.11Tjänstemännens centralorganisation (TCO): TCOvill inledningsvis framhålla den särskilda vikt som försäkringstjänster har ijämförelse med andra varor och tjänster. De föriuster som kan uppstå för denenskilde är här av helt annal slag än vad som gäller för de flesta varor ochtjänster. Det är därför angeläget all inte luckor finns i försäkringsskyddet.Sädana luckor kan uppstå av flera olika anledningar. En sådan anledning är altden enskilde överhuvudtaget inte har någon försäkring. En annan sådan anledningär att villkoren är utformade på ett sådant sätt au luckor med lätthet kanuppstå. En tredje sådan anledning kan vara att det finns ell väsentligt utrymmeför olika tolkning av de regler som gäller och au försäkringsbolagens tolkningoch allmänhetens tolkning inie står i överensslämmelse. Dessa förhållandentalar för all en särskild tvingande konsumenlförsäkringslag införs i enlighetmed utredningens uppfattning. De svårigheter som kan uppslå därför aukonsumeniförsäkringarna inte alltid är entydigt urskiljbara bedömer TCO vara avmindre betydelse. TCO tillstyrker därför atl en särskildkonsumenlförsäkringslag stiftas avseende försäkringstyperna hem-, villa-,fritidshus-, rese-, motorfordon- och båtförsäkring saml olycksfall ochsjukförsäkring. 1.12 CentralorganisationenSACO/SR: /SRinstämmer i remissyttrandet under 1.13. 1.13 (): JUSfinner atl kommittén utomordentligt väl har utrett behovel av förstärktkonsumentskydd inom försäkringsområdet och tillstyrker i allt väsentligtförslaget. 1.14 (): Undersenare år har den enskilde som konsument erhållit ett alltmer omfallande skyddlagstiftningsvägen. Exempel härpå är konsumentköplagen, marknadsföringslagenoch avialsvillkorslagen. Samhällsutvecklingen har också medfört att denenskilde individen i allt högre grad kräver au kunna påverka sin egen situationoch utan myndighets reglering få avgöra vad som bäst passar hans behov. Tillskillnad från annan konsumentskyddslag föreslår kommittén inte enbart reglertill konsumentens skydd utan även regler om lämplighetsprövning avproduktutbudet. Kommittén framhåller att lagstiftningen måste syfta till altunderstödja alt konsumenterna erhåller en god försäkring till rimligl pris. Remprincipiellt vill SAF framhålla att detta syfte bäst nås genom attförsäkringsbolagen i konkurrens med varandra har möjlighel au fritt erbjudakonsumenten olika försäkringsaliernaliv. Gällandelag om försäkringsavtal är . Huvudsyftet med lagen var att genomtvingande regler ge försäkringstagaren/konsumenten skydd mot 1979/80:9 27 alltförhårda påföljder om försäkringsavtalels villkor åsidosaties. Den praktiskatillämpningen av lagen synes ha blivit allt mer konsumentvänlig när det gällerföljderna av dröjsmål med premiebetalning, brott mol säkerhetsföreskrifter,regressrätt m. m. Denna praxis har fastlagts genom atl försäkringsbolagennumera tillämpar Allmänna Bestämmelser 1976, vilka utarbetats gemensamt avförsäkringsbolagen. Vad som fakiiski gäller för konsumenten iförsäkringshänseende återfinnes följaktligen inte i lagen utan i AllmännaBestämmelser. Del framstår därför som en brist i uiredningen alt behovel avskydd för konsumenten har analyserats med utgångspunkt från lagen omförsäkringsavtal och inte från Allmänna Bestämmelser. Inte heller har kommitténredovisat i vad mån kommitténs förslag faktiskt skiljer sig från reglerna iAllmänna Bestämmelser. Inomförsäkringsområdet finns - lill skillnad från andra områden där behov avkonsumentskydd aort sig gällande - genom försäkringsinspektionen ett välfungerande kontrollsystem. Även det 1975 upprättade kontaktforum förförsäkringsfrägor torde medföra att konsumentintresset atl kunna påverkabranschens produktutformning är tillgodosett. Denföreslagna konsumentförsäkringslagen torde medföra atl försäkringsbolagenmäste vidtaga administrativa ändringar, exempelvis omläggning av rutiner förpremiebelalning. Vidare synes oundvikligt alt det föreslagna tillägget i lagenom försäkringsrörelse om myndighets villkorskontroll -nämligen kontrollen avförsäkringens ändamålsenlighet, vilken kontroll föreslagits utan att kommitténvisat alt produktutvecklingen pä konsumentområdet varit lill nackdel förkonsumenterna - kommer alt medföra ytteriigare kostnader. Dessakostnadsökningar, vilka i sisla hand drabbar konsumenten genom höjda ,bör medtagas vid en bedömning av angelägenheten av lagförslaget. Föreningen anserall starka skäl talar för atl frågan om särskild konsumentförsäkringslag böranstå till dess kommittén har fullgjort sill uppdrag angående översyn avförsäkringslagstiflningen i dess helhet. Lagenom försäkringsavtal (FAL), som tillkom i nordiskt samarbete och som trädde ikraft , har inte varit föremål för någon genomgripandeöversyn. Den är således med bortseende från vissa detaljer oförändrad sedantillkomsten. Samfundet delar uppfattningen att lagen i olika avseenden fåranses föråldrad, särskilt i fräga om skyddet för försäkringslagarna, och altdärför en revision är befogad. Samfundet är emellertid långtifrån övertygat omatl övervägande skäl talar fören delreform av här förevarande slag. I stället ansersamfundet - på skäl som nedan i korthet skall redovisas - att behövlig revisionbör bli föremål för ett samlat grepp i samband med den totala översynen av FAL. Olägenheternaär i stor utsträckning eliminerade genom den praxis som utbildats hos försäkringsanstalterna,en praxis som för övrigi på senare lid "kodifierats" i Allmännabestämmelser (AB) och villkoren i övrigi. Behovet av konsumentlagstiftninginom förevarande område är därför inte lika uttalat som lidigare. Inte hellerär skälen att med förtur lösa dessa frågor sä accentuerade som vid lill komstenav direktiven. Men även andra skäl - och del kanske i ännu högre grad - talarenligt samfundets mening för alt behovel av ökat skydd i olika avseenden förförsäkringstagaren (försäkringshavaren, den försäkrade) blir föremål för etlmer samlat grepp och inte för dellagslift- Prop.1979/80:9 28 ning.Detta behov torde vara i åtskilliga relevanta avseenden lika påtagligt förandra än de som i betänkandet avgränsats som försäkringskonsumenier. Småföretagaren,familjejordbrukaren m. fl. intar inom förevarande område ofta i många avseendensamma ställning som en privatperson. Otillräckligt skydd för företagare iövrigt kan emellertid såväl samhällsekonomiskt som privatekonomiskt totalt settmedföra väl så negativa konsekvenser som för den enskilda privatpersonen. Etlexempel på detla är att enligt nu gällande regler i FAL (14 S)försäkringsgivare äger göra förbehåll i försäkringsavtalet att han är fri frånansvarighet vid försenad premiebetalning, och sådana förbehåll förekommerregelbundet. Följden blirait försäkringstagaren saknar rält till ersättning omförsäkringsfall inträffar efter den angivna liden. Avier avseendes, k.förnyelsepremie går för övrigt på försäkringstagarens risk. Med fog föreslårhär kommittén andra regler innebärande bl. a. att försäkringsskyddet upphörförst sedan försäkringsgivaren i anledning av atl premien inte betalats i räulid uppsagt försäkringen, och skyddet upphör dä efler den dag dåmeddelande om uppsägning avsänts. Detta är en av de frän skyddssynpunktviktigaste nyheterna i kommitténs förslag. Men denna nya regel bör anses vara av så ceniral karaktär atl frågan är om den endast bör gälla konsumenter. Den s.k. "mänskliga faktorn" kan stundom medföra alt även inom företagexempelvis en förnyelsepremie inte kommer att erläggas och au således vidskada försäkringstagaren slår ulan skydd. 1 outrerade fall kan detla innebäraatt verksamheten måste upphöra med åtföljande omfattande negativa konsekvenserför samhället och förelagets anställda. Somredan inledningsvis framhållits torde försäkringskonsumenternas intressen istor utsträckning vara tillgodosedda genom tillkomsten av försäkringsbolagensAllmänna bestämmelser 1976. Det torde för övrigt vara alt förvänta alt dessajust i anledning av betänkandet kommer att revideras och alt därvidexempelvis kommitténs förslag till påföljder vid försummad premiebetalningkommer att beaktas. Underhänvisning till vad ovan utvecklats vill samfundet starkt ifrågasätta om ensärskild lag om konsumeniförsäkring skall tillskapas. Övervägande skäl talar istället för atl här aktuella frågor löses genom en revision av FAL, något somingår i kommitléns uppdrag. Betänkandet har dock slora förtjänster och utgörotvivelaktigt en god grund för kommande översyn av FAL. Detföreligger ytterligare skäl för alt lösa aktuell problematik först i sambandmed en allmän översyn av FAL, Konsumentförsäkringslagen (KFL) innehåller sägott som undantagslöst tvingande regler. Dessa kommer att i belydandeutsträckning röra försäkringslagarnas förpliktelser av olika slag samtpåföljderna, då förpliktelserna åsidosätts. Preciseringen av förpliktelsernasinnehåll ävensom preciseringen av den risk försäkringen skall täcka(ansvarsbestämningen) skall ske i försäkringsvillkoren. Dessa skall bli föremålför en offentlig kontroll (vjllkorsgranskning) av okänd omfallning.Detta kan befaras lända till en byråkratisering ägnad atl försvåra innovationersamt en så flexibel och smidig anpassning som utvecklingen kan kräva. Omvillkorskontrollen skall vara av den omfaUning och betydelse kommitténförutsatt, torde det bli oundgängligt att en offentlig ulredning tillsätts meduppgifl alt se över lillsynslagsliftningen och i anslutning härtill bl, a.försäkringsinspekiionens uppgifter, arbetsformer och organisalion. Innan genomen dylik utredning klarlagts hur villkorskontrollen principiellt skall ordnasoch frän vilken tidpunkt den kan länkas kunna på ett effektivt sätt träda ifunktion lorde inte kommitténs förslag till regler kunna genomföras. 1979/80:9 29 Förden händelse en särreglering av konsumenternas ställning inte anses kunna anståhar samfundet inga väsentliga erinringar mot huvuddragen i kommiiiéns förslag.Vissa avsnitt finner samfundet emellertid anledning att närmare behandla. Detgäller bl, a, frågan om tvingande regler och försäkringsvillkoren. framhållit kommer de tvingande reglerna i väsentlig män att röraförsäkringstagarnas förpliktelser av olika slag och främst dä påföljden av attdessa åsidosätts, I stor utsträckning har överiämnats att preciseraförpliktelsernas närmare innehåll till försäkringsvillkoren. Preciseringen avden risk försäkringen skall täcka - ansvarsbestämningen - faller helt utanförKFL och blir i stället ett spörsmål att beakta vid den villkorsgranskning somkommittén föreslår skall förekomma. Fråganom i vilken utsträckning ansvarsbeslämningar över huvud taget skall godiaseller om de - oaktat villkoren erhåller sådan utfo/mning att det framgår auförsäkringsgivarens avsikt varit att åstadkomma ett riskurval genomansvarsbestämning - är att betrakta som försäkringstagarna åvilandebiförpliktelser utgör etl av de mest intrikata och i doktrinen omdebatteradeproblemen inom försäkringsrätten. Det är uppenbart alt kommittén vid sinbehandling av denna problematik intar den principiella attityden att, om enansvarsbeslämning "reellt lika gärna skulle kunna formuleras som ettvillkor om en förpliktelse", den skulle omfattas av de tvingande reglerna.Även om vid försäkringar av förevarande slag skyddsinlressel är eu ledandemotiv, bör från brottsförebyggande synpunkl och mot bakgrunden avangelägenheten atl på elt rimligl sätt stimulera försäkringslagarna lillaktsamhet och au undvika ökat antal skadefall inte försäkringsbolagen undandrastillgång till de förfinade metoder som enligt långvarig praktisk erfarenhet fåranses nödvändiga. Till följd av den ökade brottsligheten, åtföljande kraftigstegring av skadekostnaderna och därav betingade premiehöjningar har vissatypiska konsumentförsäkringar - kanske särskilt hemförsäkringar - avförsäkringslagarna upplevts bli så dyra atl de i betänkligt ökad utsträckninghelt enkelt underlåter vidmakthålla försäkring. 1.16Svenska försäkringsbolags riksförbund: Riksförbundetär positivt till att beslämmelserom konsumentförsäkringar i lämplig omfattninggenomförs i lag. Detta bör emellertid ske genom en reform avförsäkringsavtalslagen i dess helhel. Uiredningen har inte visat att lägetbeträffande konsumentskyddet pä försäkringsområdet är sådant au det motiverarsärlagstiflning. Införandeav en särskild konsumentförsäkringslag i detla skede av reformarbetet avstyrksalltså, Ålgärden skulle medföra avsevärda tekniska och sakliga komplikationer.I föreliggande skick kommer förslaget dessutom troligen atl medförabeaktansvärda fördyringar av försäkringsskyddet, Någol fullständigtkonsumentskydd åstadkoms inte genom del framlagda förslaget. För konsumentenviktiga frågor, t. ex. beträffande skadelidandes rätt till direkl talan motansvarsförsäkringen, har lämnais utanför. Bedömsen delreform angelägen i nägon fräga på konsumentförsäkringsomrädet bör denkunna ske inom försäkringsavtalslagens ram. Omsäriagstiftning ändå genomförs tillstyrker riksförbundet i huvudsakkonsumentförsäkringslagens bestämmelser med vissa undanlag. Beslämmelserna börinte vara tvingande. Riksförbundetsnärmare moiivering framgår av bil. 3:1 s. 97 och 103-120. Folksamanser alt översynen av försäkringsavialslagen bör ske i ell enda sammanhang.Förhållandena är inte sådana att en säriagstiftning är påkallad. Härtillkommerati myndigheterna genom "kontaktforum för försäkringsfrägor"har fått möjlighet atl öva infiytande i vidare mån än vad som följer avgällande lag och att det i Allmänna bestämmelser 1976 (AB) finns ett instrumentför att göra överenskommelser och konsumeniskyddsregler allmängiltiga. Folksamavslyrker således införandet av en särskild konsumentförsäkringslag. Omen säriagstiftning skall komma lill stånd bör enligt mening detföreliggande förslaget endast i begränsad utsträckning ligga lill grund fördenna. Folksamsnärmare moiivering framgår av bil. 3:2 s. 164-166. 1.18 (): Försäkringsavtalslagentillkom 1927 och kan ses som etl uttryck för de värderingar och förhållandensom var gällande . Den utveckling som sketl såväl påförsäkringsområdet som i samhället i övrigt har gjort att lagen ärföråldrad och i behov av en revidering. Vid en översyn av lagen är det enligtKF:s uppfattning motiverat att särskill beakia konsumentens ställning. Dennaställning har visseriigen påverkats av all i varje fall vanligentillämpat lagen på etl generösare sätt än lagens bokstav gett anledning till.KF anser dock att de regler som enligt nu gällande värderingar anses böra gällaför förhållandet mellan konsument och försäkringsbolag bör lagfästas. KFtillstyrker atl vissa av KF kommenterade regler blir lag men avstår från atl laställning lill om denna lagstiftning skall vara fristående eller utgöra en delav försäkringsavialslagen. 1.19 (): KAKhar funnit det angeläget au försäkringstagarna erhåller ett i lag stärkt skyddav den typ som föreslagits. 1.20 (): MHFhälsar med tillfredsställelse atl eU i lag stärkt tvingande skydd lillförsäkringstagarnas förmån genom detta lagförslag kommer till stånd. 1.21 (): Medundantag för några påpekanden har M intet att erinra mot lagförslaget. Prop.1979/80:9 31 har som riksorganisation för småhus- och fritidshusägarna ilandet atl bevaka medlemmarnas iniressen. Förbundel har bl. a. uppmärksammatproblemen med villa- och hemförsäkringarna, där skyddet för försäkringslagarnasuccessivt minskat pä grund av en hel rad restriktioner frånförsäkringsbolagens sida, som premierna starkt ökat. Den ökade inbrottsriskenspeciellt i storstadsområdena och i fritidsbebyggelsen har gjort problemen medrimliga försäkringsvillkor aktuella. Förbundelser därför mycket positivt på kommitténs förslag atl i fiera avseenden stärkakonsumentens ställning. 1.23Husmodersförbundet och Samhälle: Hemoch Samhälle ställer sig givetvis positivt till att konsumentens ställningstärks, men är tveksamt till ett införande av alltför konsumentvänligabestämmelser, då därav föranledda ökade koslnader ovillkorligen till slutdrabbar den enskilda konsumenten. 1.24 (): Försäkringsrättskommitténger på flera ställen uttryck för att konsumenternas intresse av skydd \ vissmån bryter sig mot intresset att försäkring skall kunna tillhandahållas förrimligt pris och att båda dessa intressen bör tillgodoses i enkonsumenlförsäkringslag.