prop · G30366 · 1979-12-31 00:00:00 — Moldenna bakgrund anser alt det på allvar måste övervägas alt överge densvenska ståndpunkten lill förmån för den som våra nordiska grannländerintagit. Vid remissbehandlingen av betänkandet "Godtrosförvärvav lösöre" (SOU 1965: 14) anslöt sig riksförbundet lill förslagel alt exstinktionsprincipenskulle vara vägledande vid uppbyggnaden av nya civilrätlsliga regler om godtrosförvärv.Riksförbundet fann det dock tveksamt med den skärpning av kravet på god tro,som föreslagils i belänkandet när del gäller egendom som visar sig varaåtkommen genom stöld eller rån. Lösningsrätten borde enligt riksförbundeiinskränkas lill de undantagssitualioner där det med hänsyn till affektionsvärdeeller eljest är av särskild betydelse för ägaren att återfå egendomen. Som inledningsvis angavs utgör lillgreppsbrotten eltväxande samhällsproblem. Brottsligheten har sådana dimensioner och sådankaraktär all man kan tvingas till en radikal omprövning av gällanderegler. Försäkringsbolagen har den entydiga erfarenheten atl del nuvarande myckelstarka godlrosskyddet är en väsenllig orsak lill all slöldbrottsligheten harsådan omfattning. En viktig länk i den avyttringskedja som gör tillgreppenlönande är den slutlige förvärvaren av stöldgodset. Som regel har denneskaffat sig egendomen under omständigheter som inte stämmer med vad som ärbrukligt i normal handel. Priset har varit exceptionellt lågt, förvärvet har sketlpå galan eller annars i mera ovanlig miljö. gällande godtrosregler medförändå att det endasl undanlagsvis är möjligt för den rätte ägaren att fåtillbaka sin egendom. Prop.1979/80:66 93 bakgrund att man allvariigt bör överväga att införa vindikationsprincipensåviti gäller egendom som förvärvats under omständigheter som ger skäliganledning lill anlagande alt egendomen har åtkommils genom brott. Under alla omständigheter bör ifrågasättas om inte exstinktionsprincipenkan modifieras när det är fråga om gods som har frånhänts ägaren genom stöldeller annat tillgreppsbroll. Sädana modifierade regler föreslogs i SOU 1965: 14och de innebar atl förvärvaren av stöldgods skall med skälig noggrannhetundersöka överlätarens åtkomst. Regeln trädde i tillämpning så snart detfaktiskt visar sig att egendomen var stulen. Att transaktionen i och för siginte har varit av misstänkt beskaffenhel skulle inte räcka för alt befriaförvärvaren från undersökningsplikten. Riksförbundei har den uppfattning att skärpningar i den civilrätlsligalagstiftningen enligt nu antydda linjer är ell behövligt komplement till ändringarnai strafflagstiftningen. finner ej skäl att frångå vadförbundet i tidigare sammanhang anfört härom. Förbundet förordar starkt altfrågan blir föremål för lagstiftning. I sammanhanget erinras om alt norsk lagsliftningmedger säljare av varor atl hos myndighet registrera försäljningar medäganderättsförbehåll. Sådan registrering förhindrar godtrosförvärv. Vad avser reglerna för godtrosförvärv av lösöre vill förbundelanföra all nuvarande förhållanden atl mängder av varor säljs och köps på gatanulan särskilda kontrollkrav av ägande eller förfoganderätt inte är acceptabel.Den mångfald tillgreppsbrott som förekommer i detaljhandeln är i stor utsträckningen direkl följd av de brister i lagtillämpningen som gäller. Förbundel delar därför arbetsgruppens uppfattning ochförslag om skärpning av tillämpningen av reglerna för godtrosförvärv av lösöre.Del är sannolikt alt en sådan skärpning skulle medföra alt enskilda personer intetar befattning med stöldgods och atl man hellre avslår från en "god affär"än atl riskera alt man ådöms ansvar för häleri eller häleriförseelse och ävenfråntas egendomen. Förbundet delar också arbetsgruppens uppfattning alt ennedtoning av exstinktionsprincipen sannolikt skulle förstärka de allmänprevenlivaeffekterna av häleribestämmelsema och beslämmelserna om tagande i förvar avegendom. En sådan ändring av lagreglema skulle för den person som köpt en varainnebära risk för all få lämna ifrån sig egendomen om det visar sig vara frågaom stöldgods. Sådana regler skulle säkeriigen innebära en ökad försiktighet ihandeln med egendom där del kan finnas skälig anledning att misstänka attsäljaren inte har ägande- eller förfoganderätt över egendomen. I den lagrådsremiss som bifogas BRÅ:s promemoria föresläs aUden som fråntas egendom genom stöld eller annat tillgreppsbrott skall ha rätt atllösa egendomen från godtrosförvärvare enligt den så kallade vederlagsprincipen.Förbundel delar föredragandens förslag i denna del. Enligt förbundelsuppfattning är del nu aktuellt all pröva om inte dessa regler bör ändras ochskärpas för all bättre tillgodose kriminalpolitikens önskemål. En remissbehandlingav utkast till lagrådsremiss kan säkerligen vara av värde. I del sammanhangetfinns det möjlighet för förbundel atl mer i detalj utveckla synpunkler. Prop.1979/80:66 94 Bland de remissinstanser som intar en kritisk hållningtill arbetsgruppens förslag uttalar 7/w all utformningen av lagstiftningen om godlrosförvärvav lösöre troligen har föga eller ingen betydelse från kriminalpolitisk synpunkt.JK anser sig därför sakna anledning att närmare överväga de många - i och försig mycket intressanta - frågor som behandlas i utkastet lill lagrådsremiss om godlrosförvärvav lösöre. Överåklagaren i åklagardistrikt medger alt enändring av lagstiftningen rörande godtrosförvärv av lös egendom i och för sigkunde te sig följdriktig. Remissyttrandena betänkande om godtrosförvärvtill lösöre föranledde emellertid alt inga ändringar då skedde. BRÅ förordar nu"en försiktig nedtoning av exstinktionsprincipen i vissa fall",emedan detta skulle förslärka effekten av den i övrigt föreslagna lagstiftningen.Del bör därvid dock anmärkas alt uiredningen 1965 särskilt uttalade atl deltasynsätt ej kunde tillmätas någon avgörande vikl (bilaga s. 6). Mycket synestala för all denna bedömning fortfarande äger gillighet. En ny lagstiftning om godlrosförvärvskulle, med de undanlagsregler som måste inrymmas däri, bli tämligenkomplicerad att tillämpa. all motsätta sig BRÅ:s förslag lill översyn avlagstiftningen beträffande godtrosförvärv av lösöre, är överåklagaren likvälav den uppfattningen att gällande rättstillämpning tillräckligt kan anpassas lillden föreslagna nya lagsliflningen om häleriförseelse. Oaktat frågan om ändring av gällande regler för godlrosförvärvav lösöre vid upprepade lillfällen avvisats av ger stegringen avstöld- och häleribrottsligheten anledning att till fömyai övervägande ta uppspörsmålet, anser förmögenhcishrolisuiredningen. Utredningen ställer sig docktveksam till frågan om ett påtagligt behov föreligger av ändrade regler. Å enasidan kan pekas på fall. då nuvarande ordning ger stötande resultat, såsom dåen tjuv undandrar den bestulne egendomen genom alt skänka den till någonnärslående som gör gällande god tro vid mottagandet. Å andra sidan hardomstolarnas skärpta krav på undersökningsplikt vid förvärv av åtminstone vissaslag av stöldbegäriig egendom varit ägnade att vid stöld-fall mildra verkan av exstinktionsprincipenstillämpning. Om behov av en reform skulle anses föreligga, bör enligt förmögenhelsbrotlsutredningensmening reformarbetet inriktas på en uppmjukning av den rådande exstinktionsprincipeni anslutning till den norska lagsliftning på områdel som trätt i kraft . påpekar att syftet med det tidigareutredningsarbetet i fråga om godtrosförvärv av lösöre var att få till ståndlika regler på detta område inom de nordiska ländema. När detta visade sig ejvara möjligt förföll grunden för den nya lagstiftnmgen. Någon ändring har idetta avseende, såvitt tingsrätten känner lill, ej inträtt. Den föreslagnalagen stämmer i slort överens med de regler som ulformals i rättspraxis. Dockföreslås en inskränkning av lösenrätten lill fall då egendom frånhänts någongenom tillgreppsbroll. Denna ändring synes inte befogad och kan leda lill Prop.1979/80:66 95 Om en lagstiftning anses böra ske -vilket tingsrätten ställer sig tveksam lill - bör den endast innebära kodifieringav nuvarande praxis. Det lidigare svenska utredningsarbetet i fråga om godtrosförvärvav lösöre skedde i syfte att uppnå nordisk rättslikhet. Gällande rätl, som lillslor del bygger på praxis, ansågs emellertid innebära en så tillfredsställandereglering all lagsliftning i ämnet bedömdes vara obehövlig, när det visade sig atlnordisk enighet inte kunde uppnås. Även om numera genom att anta en nylag om godtrosförvärv av lösöre har närmat sig svensk och finsk rätl, tycksgemensam nordisk lagstiftning inte vara aktuell. I sådant syfte finns detdärför inte anledning atl ånyo diskutera svensk lagstiftning på områdel. När arbetsgruppen tar upp frågan är det i stället för alldiskutera vilken inverkan reglerna om godtrosförvärv av lösöre har på häleri-och tillgreppsbrottslighet. Såsom framgår av den till arbetsgruppenspromemoria fogade lagrådsremissen har sådana synpunkler behandlats i dettidigare utredningsarbetet. Det ansågs då allmänt all önskemålen alt försvåra hälaresverksamhet inte vägde så tungt all de borde inverka på uformningen av reglernaom godtrosförvärv av lösöre. Visserligen har den ifrågavarande brottslighetenökat kraftigt sedan dessa uttalanden gjordes. Förbundet anser emellertid alldel med fog kan ifrågasättas om gällande regler angående godlrosförvärv harhaft någon nämnvärd belydelse för denna utveckling. Kravel på god tro hosförvärvaren upprätthålls konsekvent i rättspraxis. Inte sällan har detutformats som en direkt undersökningsplikt. Möjligheterna lill godlrosförvärvi misstänkta situationer lorde härigenom minska avsevärl. Arbetsgruppen tar upptanken att ändra reglema så att exstinktionsprincipen inte skall gälla ifrågaom stöldgods. Denna tanke kritiseras i lagrådsremissen, framför allt för denegativa verkningarna från omsättningens synpunkl. Förbundel instämmer i dennakritik och avslyrker en lagregel med sådan innebörd. På grund av det anförda och då ändring av gällande rättinte heller av andra skäl synes vara erforderlig anser förbundet lagsliftningom godlrosförvärv obehövlig. 6 Märkning av stöldbegärlig egendom Arbetsgruppens uttalanden - atl ansträngningarna från BRÅ,polisen och försäkringsbranschen att genom information m. m. påverka allmänhetentill ökad märkning bör fortsätta, men atl lagstiftning om märkning f n. intebör införas - godias eller lämnas utan erinran av flertalet remissinstansersom uttalar sig i fråga om märkning. Märkning av stöldbegäriig egendom har enligt RÅ stor betydelseför polisens godsspaning. Den kan också antas ha en inte ringabrottsförebyggande effekl. Från konsumentens synpunkl är sådan märkning ettskydd av visst värde. Man bör därför sträva mot atl säljare av stöldbegärligegendom tillgodoser köpares önskemål om idenUfikationsmärkning. Så långtmöjligt bör näringsidkare medverka till sådan märkning om köpare begär Prop.1979/80:66 96 Ökad användning av märkning bör i första handstimuleras genom kontakt mellan polisen och näringslivet och genom upplysningtill allmänheten. Lagstiftning på området synes dock inte böra tillgripas. anser atl en strävan bör varaatt få tillverkare av kapitalvaror att regelmässigt prägla tillverkningsnummereller motsvarande . vill informera om att det underflera år förekommit överläggningar mellan förbundel och ochföreträdare för tillverkare och importörer av dessa varugrupper. Det kan dessvärrekonstateras att del när det giäller den vamvolym som importeras visat sigsvårt alt förmå de utländska tillverkarna alt för den svenska marknadengenomföra en särskild idenlifieringsmärkning. Enligt dessa utländskatillverkares uppfattning är den svenska marknaden alllför begränsad för att manskall vara beredd alt för enbart denna vidta särskilda märkningsåtgärder. Delhar också anförts direkta praktiska problem vid varuhanleringen inom de olikadistributionsleder. För atl en varumärkning skall vara effektiv måste varjeinhemsk tillverkare och importör i detalj registrera vilken vara somlevererats lill resp. detaljhandelsföretag. Motsvarande mot-tagningskonlrollmåste också genomföras i detaljhandeln för atl butiker vid etl tillgreppsbrollskall kunna registrera vilken vara som tillgreppet gäller. En sådan ordningskulle kräva heU förändrade märkningsregler på l.ex. emballage för att önskvärdkontroll skulle vara genomförbar. Inom berörda branscher forlsätler emellertiddessa överläggningar och det är vår förhoppning att del skall kunna utvecklasen ny teknik som möjliggör en hanterlig kontroll. redogör i sitt yttrande förden startade kampanjen . kommer kampanjen, som gett goda resultat, alt fortsätta. Enutvärdering avses komma lill stånd så snart liden medger det. Två remissinstanser, länsåklagaren i län och konsumeniverkei,anser atl lagstiftning om märkning bör tillgripas. Länsåklagaren i län kan inte hålla med arbetsgruppen,när den avvisar tanken på lagsliftning på områdel med hänsyn till den storaadministrativa apparat delta skulle medföra. Med modern datateknik borde svårigheternaenligt länsåklagaren vara överkomliga. Märkningen skulle allvariigt hindrahandeln med stöldgods. Om man likväl skulle fastna för att den administrativaapparaten för tillverkaren skulle bli för dyr vore del av största värde attålägga tillverkarna alt nummermärka kapitalvarorna. Därigenom får godset enidentitet som skiljer det från övrigt gods i samma serie. Man skulle sedankunna ålägga detaljister atl föra bok med nummer vart godset säljes, på samma sällsom många uraffärer ristmärker sina klockor. Även köpare av kapitalvaror skullesäkert vara angelägna att skriva upp märkningsnumret så alt de lättare kundefå tillbaka godset vid en eventuell stöld. Detla alternativ skulle ej försvåralagerstölder men vore ändock av största värde vid kontroll av misstänktstöldgods. 1979/80:66 97 renanser alt märkningsfrågan bör bli föremål för ytteriigare överväganden. Engenomförd märkning skulle ha en vida siörre brottsförebyggande verkan än den nuföreslagna lagändringen. Konsumentverketframhåller atl del av promemorian framgår all /76 endasttre hushåll av 1000 hade märkt sina ägodelar med de särskilda märkpennor sompolisen och försäkringsbolagen kostnadsfritt tillhandahåller allmänheten. Motbakgrund av denna låga siffra finner verket det uppenbart att etl syslem medmärkning ej får avsedd effekl om ansvarel för märkningen hell ligger påkonsumenterna. märks viss egendom av producenterna, t.ex. cyklaroch vissa kameror. finner del naturligt all producenterna får skyldighelall medverka lill märkning av stöldbegäriig egendom genom all t.ex. försesådan egendom med ett tillverkningsnummer som är svårt att avlägsna. anser att inte lösernågra väsentliga problem, då denna aktion kommer alt få en begränsad responshos allmänheten. Här bör enligt riksförbundet också noteras atl märkning ävendelvis minskar värdet på antika och i övrigi attraktiva placeringsobjekl. 7 Kontroll av vissa branscher Vadarbetsgruppen har uttalat om kontroll av vissa branscher kommenteras av endastett fåtal remissinstanser. Närdet gäller tvivelaktiga mollaganden och förvärv i näringsverksamhet synes detenligt förmögenhetsbrottsutredningen ligga närmast till hands att öka konlrollmöjlighelernagenom näringslagstiflning. Konsumentverketvill peka på det klara samband som finns mellan de frågor som behandlas ipromemorian och de som berörs i skrothandels-utredningens betänkande Handelnmed skrot och handeln med begagnade varor (Ds H 1978: 5). I nämnda belänkandeföreslås all del för handel med skrot även fortsällningsvis skall krävas särskilltillslånd, men all della krav slopas för handel med begagnade varor. I ställetföreslås all handel med begagnade varor skall registreras. Skrothandelsulredningensförslag ligger i linje med det förslag framlagt i rapporten(KOV 1977:5) rörande bl.a.registrering av bilverkstäder. I sin rapport slår verket fasl atl registreringär etl effektivt och konkurrensneutralt sätt atl skapa för lillsyn erforderligkontroll över en viss bransch. Rapporten innehåller vidare elt förslag som möjligt alt meddela bilverkstäder, som i sin näringsutövning visat sig uppenbartolämpliga, förbud alt fortsätta verksamheten (näringsförbud). Verket harförutom i nämnda rapport även utvecklat frågan om näringsförbud i en särskildPM som överiämnats lill regeringen tillsammans med rapporten (KOV 1978:8-01). Enligt 7 1979180. Prop.1979/80:66 98 verkets mening kan registrering kombinerad med möjlighetenatt i särskild ordning meddela näringsförbud vara ett sanklionssyslem som ocksåär ägnat all verka brottsförebyggande. Enligt finns anledning alt övervägaom inte speciella straffbestämmelser om "vårdslös handel" medsträngare krav kan vara motiverade i förfaltningar som reglerar särskilda slagav näringsverksamhet, särskilt de av arbetsgruppen nämnda branscherna skrothandel,panllånerörelse och lillfällig handel. Inom varubelåningsrörelsen är legilimalionskravelobligatoriskt. Kunderna registreras i antingen bokstavsordning ellerfödelsenummerordning och inkommande varor förtecknas på listor med typ- ochtillverkningsnummer eller andra särskilda kännetecken. Dessa varulislor sändasdärefter till polismyndighetens gods-spaning, som databehandlar uppgifterna. Trots detta kontrollarbete är det få partier av pantsattgods som kan konstateras vara orättmätigt åtkommet. gjordes eninventering av vad som utiagits från landels varubelåningar såsom olovligendisponerat gods . hade utlämnats 405 330 sl. lån med och därav hade 304 st. partier belånade med genompolismyndigheter utiagits i samband med rättsliga ålgärder. Under avbelalningskonlraktens lid under 30-60-talenförekom ofta försök till pantsältning av föremål som inte var lill fullobetalade. Del ställdes då krav på, all alla köpare skulle inneha kvitton påinköpta ägodelar. Erfarenheterna gav vid handen, att allmänheten inte behöllinköpskvitton och därför ofta blev ställda när kvillokravet framfördes. Numerhar avbetalningsförsäljningar ersatts av inköp genom kreditkort, som är enöppen kreditform och inte pålägger köpama några restriktioner idispositionsrätten lill den inköpta varan. Del synes förbundet viktigt alt inte handeln med begagnadevaror så försvåras, att allmänheten inte kan sälja, köpa, byta eller i övrigidisponera över sina ägodelar, då dessa ofta utgör den förmögenhet som i vissmån ersatt det tidigare banksparandet. 1979/80:66 99 BROTTSFÖREBYGGANDE RÅDET 1978: 7 ÅTALSPRÖVNING VID VÅLLANDE TILL KROPPSSKADA M.M. översynenav lagstiftning mot organiserad och ekonomisk brottslighet 1979/80:66 100 () har av regeringen fått i uppdrag atl göra enöversyn av lagsliftning mol organiserad och ekonomisk brottslighet. Rådet hari enlighet med uppdraget för översynsarbetet bildat en styrgrupp och trearbetsgrupper. Dessulom har en särskild handläggare hafl i uppdrag altundersöka förutsättningarna för åtgärder på områden som kan hänföras lillekonomisk kriminalitet utan att falla in under de särskilda arbetsgrupperna. Styrgruppenbestår av rikspolischefen , ordförande, riksdagsledamolen , rättschefen , riksdagsledamolen ,avdelningschefen , kanslichefen och riksdagsledamotenHåkan . Gruppens sekreterare är hovrättsfiskalen . Densärskilda handläggaren är hovrättsfiskalen . Densärskilda handläggaren har i denna promemoria utarbetat förslag rörandeåtalsregeln vid vällande till kroppsskada eller sjukdom. Styrgruppen haranslutit sig till förslaget. Prop.1979/80:66 101 Innehåll Förslag lill lag om ändring i ........................... . 102 1 Inledning......................................................................... '02 2 Rådandeförhållanden..................................................... 103 2.1 Den offentliga tillsynen avarbetsmiljön..................... 103 2.2 Skadestånd och försäkringar..................................... 104 2.3 Straffsanktioner......................................................... 104 3 GällanderäU.................................................................... 105 3.1 Vållande till kroppsskada m.m.................................... 105 3.2 Tillämpningen av 3 kap. 8 §brottsbalken ................. 106 3.3 Allmänt om ålalsprövningsregler vidsärskilda brott... 106 3.4 Åtal finnes påkallat ur allmän synpunkl...................... 107 4 Fallbeskrivningar............................................................. 107 5 Övervägandenoch förslag.............................................. 108 5.1 Inledning.................................................................... 108 5.3 Specialmolivering ..................................................... " 1 lag om ändring i Härigenom föreskrivs alt 3 kap. na lydelse. 11 § skall ha nedan angiv- Misshandel,som ej är grov och som icke förövats å allmän plals, eller försök eller förberedelsetill sådanl broll må åtalas av åklagare allenast om målsägande angiver brottettill åtal eller ock åtal finnes påkallat ur allmän synpunkl. Vållandetill kroppsskada eller sjukdom må, om brottet ej är grovt, åtalas av åklagareendast om målsägande angiver brottet till åtal och åtal finnes påkallat urallmän synpunkt. Misshandel,som ej är grov och som icke förövats å allmän plats, eller försök ellerförberedelse till sådant brott må åtalas av åklagare allenast om målsägandeangiver brottet till åtal eller ock åtal finnes påkallat ur allmän synpunkl. Vållandetill kroppsskada eller sjukdom må, om brottet ej är grovt, åtalas av åklagareendast om åtal finnes påkallat ur allmän synpunkt. Denna lag Iräder i krafl den inträffar omkring 125000 arbetsskador i (1973:118 992; 1974:129 898 enligt Statistisk årsbok 1977). I begreppetarbetsskada ingår dels olycksfall i arbetet och dels sjukdomar och andraåkommor som utan alt vara atl anse som olycksfall ådragits i arbetet. Antaletarbetsskador har sjunkit med omkring 10000 . Dennaminskning beror sannolikt inte enbari på ökade olycksförebyggande ålgärder. Enstrukturell förändring av näringsliv och offentlig förvaltning har nämligensamtidigt sketl genom en överföring av elt stort anlal sysselsatta inom näringsgrenarmed höga yrkesskaderisker lill näringsgrenar med låga skaderisker. Uppgifterna i samband med rapporteringen av arbetsskadorom orsakerna lill olycksfallen är myckel varierande. Forskningsundersökningarav olycksfall har dock visat atl det i många fall, där olyckshändelsen blivitdokumenterad, förekommit åsidosällanden av råd och anvisningar givna av arbelarskyddsmyndighelen. 'Olyckorna har även uppgelts haft sin grund i ' , : Straffrältskipning vidarbetsolyckor, En undersökning av dödsolyckor i , , . 1979/80:66 '03 denskadades egen försumlighet, bristande erfarenhet eller utbildning. Andra meralångtgående förklaringar har ansetts vara av socioekonomisk art. Ytterligareandra olyckor har förklarats av arbetsgivarens brist på planering belräffandearbetsförhållandena. 2.1Den ofTentliga tillsynen av arbetsmiljön Tillförebyggande av olyckor i arbetet har en omfattande offentlig administrativ verksamheibyggts ul. Arbetarskyddsstyrelsen bedriver ett belydande författningsarbetegenom utarbetande av föreskrifier (lidigare anvisningar) om bl.a.förhandsprövning av verksamhei, godkännande av tekniska anordningar m.m.Normer och standarder belräffande tekniska anordningar utarbetas även av andraorgan. förebyggande arbete sker lokall genom besök påarbetsplatser och i samråd med skyddsombud och skyddsansvariga. 1 enskilda fallkan yrkesinspektionen ingripa mol de ansvariga med föreläggande omskyddsåtgärder eller meddelande av förbud mot användning av viss metod ellerfortsall verksamhet. Slorabrister i efterlevnaden av arbetsmiljörältsliga föreskrifter och tillsynsmyndighetensanvisningar och förelägganden har emellertid kunnat konstateras.Arbetsmiljöutredningen kunde efler en genomgång av tvångs-ingripanden avtillsynsmyndigheten dra den slutsatsen all del ofta tagit åtskilliga år från etlförsia ingripande mol en klart otillfredsställande arbetsmiljö tills påkalladeåtgärder vidtagits (SOU 1972: 86). Medanledning av detla förhållande infördes möjligheten för yrkesinspektionenatl förena föreläggande eller förbud med vite.