prop · G303166 · 1979-12-31 00:00:00 — 1979/80:166 89 I propositionen anfördes emellertid ocksä atl det bordeligga inom sjöfartsverkels befogenheier alt, på samma sätl som gällde tidigare,medge sädana nedsätlningar som är affärsmässigt betingade sett frän verketssynpunkt. Skulle i någol fall farledsvaruavgifiens storlek förhindra transportav visst gods över svensk hamn borde en nedsättning kunnu komma i fräga.Sjöfartsverket erinrar i det sammanhanget i sitl remissyttrande om denreducering av fyravgiften som, enligt 7S förordningen (1977:1118) om fyravgifi,gäller för av såsom linjetrafik på orter inom den s. k.fjärrzonen godkänd trafik. Även vid ulformningen av grundema för uttagande avfarledsvaruavgiften har hänsyn tagils till fjärrzons- och annan linjetrafikgenom avgiftsbefrielse för transitgods. Med utgångspunkt frän trafikoch nuvarande avgiftssystem har beräknat atl fulla fyr- ochfarledsvaruavgifter för fjärrzonstrafiken skulle gett en intäkt av i runt lal29 milj. kr., varav omkring 17 milj. kr. från fartyg som anlöple Göleborg. 1verkligheten har emellerlid uttagils endasl drygl 12 milj. kr., varav inlefullt 6 milj. kr. Reduceringen uppgår sålunda lolalt för Tiket lillomkring och för till . Del ligger enligt min mening i sakens natur atl ett sysfemmed avgifisuljämning motiverat från närings- och regionalpolitiska utgångspunkter,leder till ell överuttag pä vissa håll och underskott på andra. En ytterligarenedsättning av sjöfartsavgifterna innebär således en kostnads-övervältring tillannan irafik eller lill krav på en molsvarande besparing i sjöfartsverketsverksamhel. Ulrymmel för ytterligare omfördelningar är därför av naturliga skälmycket begränsat. Avgifislättnader av olika slag måste enligt min mening nogavägas mot de konsekvenser en kostnadsöverföring kan få för annan irafik. Mina överväganden i denna fråga grundar sig på vad jaglidigare sagt om vikten av alt det svenska näringslivet har tillgång lilltransocean linjetrafik som direktanlöper svenska hamnar. I detta avseende serjag i och för sig ingen skillnad i att fartygen anlöper hamn ellerannan svensk hamn. Med hänvisning till detta föreslår jag att direklgåendetransocean linjetrafik över svenska hamnar befrias frän fyr- ochfarledsvaruavgifter. Denna ålgärd uppfattar jag som en försiärkning av sävällinjcrederiers som vissa svenska hamnars inlernalionella konkurrenskraft.Förslaget syftar således lill att svenska hamnar i fräga om direkttrafik pälika villkor kan konkurrera med kontinenthamnarna. De närmare formerna för ochavgränsningarna av dessa justeringar av befintligt avgiftssystem oeh hurinkomstbortfallet skall kompenseras inom della, avser jag föreslä regeringenatt uppdra åt all lämna förslag över. Förändringarna anser jagbör kunna genomföras fr. o. m. . stort antal remissinslanser anser all hela systemetmed de statliga sjöfartsavgifterna bör ses över. påpekar att den i på 1963 ärstrafikpolitiska riktlinjer grundade principen om alt sjöfarten genom avgifterskall betala 1979/80:166 90 farleds- och andra kostnader i regel inte lillämpas inägot av de nordeuropeiska länderna. Kommunen menar ocksä. alt regionalpoliliskt betingadebeslut av har medfört en fördelning av sjöfartsavgiftema som drabbarsjöfarten pä Väst- och medan inkomsterna används för anläggningarlängs ostkusten och och för all läcka underskotten på en myckelkostsam lotsningsverksamhel. Väsenlligl är också enligt kommunen att nuvarandesystem inte slimulerar kostnadsmedvelandel hos . Enförutsättningslös granskning av hela avgiftssystemet erfordras därför. Liknandesynpunkter framförs av , . Jag är f. n. inte beredd att gå längre när det gälleråtgärder beträffande de statliga sjöfartsavgiftema än jag föreslagit i detföregående. Jag vill emellertid erinra om all har möjlighel ochäven skyldighel alt föreslä de ändringar av gällande avgiftssystem som verketfinner moliverade inom de ramar som riksdag och regering fastställt. Dennaordning bör naturiiglvis bibehållas. 7 Bemanning av isbrytare och sjömätningsfartyg På regeringens uppdrag har sjöfartsverkei i samråd medchefen för marinen utrett förutsättningarna för en övergång - helt eller delvis- till civil bemanning av isbrylare och sjömäiningsfartyg. I enrapport benämnd Bemanning av isbrylare och sjömätningsfartyg, avlämnad ioklober 1978, redovisades uppdraget. Av rapporlen framgår alt isbrylarfloltan omfattar åttafartyg. Fyra är moderna och har en slandard anpassad lill civil bemanning. Deäldre isbrytarna är däremoi byggda enligt regler som gäller för marinen och deär således inle anpassade för civil bemanning. Isbrylarfloltan bemannas underisbrytarexpedition med 130 officerare och 309 värnpliktiga. Under den övrigadelen av årel uppgår bemanningen lill 52 officerare och ca 100 värnpliktiga. Sjömätarflollan , som sjöfartsverkei förfogar över, beslårtotall av elt 60-tal enheter, varav sex är sjömätningsfartyg. Endasl elt avfartygen karaktäriseras som modernt. Medelåldern på fartygen är f. n. 38 år.Etl av sjömätningsfartygen kommer att ersättas av ett nylt fariyg år 1980.Sjömätning ulförs millen av april - början av oklober.Sjömätarflollan är under mätsäsong bemannad med 55 officerare och 217värnpliktiga. För operativ och administrativ ledning finns vid sjöfartsverkettvä officerare. Under icke mätsäsong sysselsätts 29 personer i verksamhelen.För sjömätarfloitans del är bemanningen uppbyggd pä principen en befattning -en person. För framtiden räknas med 1,5 personer per befattning, vilket ger entotal bemanningsvolym om lolall 418 personer. Isbrytarna och sjömätningsfartygen ingär i marinenskrigsorganisation. Slaisisbrytarna är anpassade för beslyckning med luftvärn.Sjömätningsfartygen kan användas för minröjningsverksamhet. Av rapporlen framgår att antalet fredsrustade fartyg imarinen, i förhållande till krigsorganisationen, är relativt litet. Del hardärför varil och anses fortfarande vara av slort värde för marinen att hatillgäng till sjögående befallningar på isbrylare och sjömätningsfartyg så attfärdigheter i sjötjänst kan upprätthällas. Den allmänna utbildning ifartygstjänst som erhålls ombord, är enligt rapporlen, även till nytta förpersonal som krigsplaceras i andra befallningar än inom isbrytningen ellersjömälningen. Del gäller även de värnpliktiga, som får utbildning och praktik isjömanskap under svåra förhållanden och leknisk yrkesutbildning i såväldäcks- som maskin-tjänst. Eflersom isbrytning och sjömätning pågår under olika delarav året, kan visst utbyle av personal ske. Säsongerna gär emellerlid in ivarandra och full utbytbarhet skulle därför enligt rapporten bli svår altgenomfora. Under icke-säsong skulle uppstå svårigheter all sysselsättarespektive besättningar. Vid civil bemanning blir del . idare enligt rapportennödvändigl atl bygga upp en särskild mililär sjökartefunktion för framslällningav militära sjökort. Civilbemanning medför även en försämrad inpassning avfartygen till marinens krigsorganisalion. En nackdel med den mililärabemanningen är all marinen i vissa situationer får inskränka den egnaverksamhelen. Lönekoslnaderna för isbrytningen, som betalas avsjöfartsverket, uppgick /78 enligt rapporten till ca 14 milj.kr. Vid civil bemanning räknas med lönekosinader pä ca 35-40 milj. kr. Elt avlösningssystem med dubbla besättningarberäknas kosta 52-60 milj. kr. Sjömälningens lönekosinader betalas av chefen för marinen.Civil bemanning beräknas kosta 24-28 milj. kr. vid nuvarande bemanningsvolymoch 3()-42 milj. kr. vid den ökade framtida beräknade bemanningsvolymen. Åven betydande investeringar måste göras om en övergångtill civil bemanning skall ske. De äldre isbrytarna samt alla sjömäiningsfartyglorde enligt rapporten få byggas om så att de svarar mot gängse civil slandard.Onibyggnadskostnaden för isbrytarna beräknas lill mellan 100 och 200 milj. kr.En ombyggnad av sjömätningsfartygen till civil standard beräknas lill minst ca2,5 milj. kr. Skulle ombyggnaden avse att kunna bibehälla samma antal civilabesättningsmän som militära på sjömätningsfartygen blir, enligt rapporten,kostnaden mångdubbelt större, om ombyggnaden över huvud taget är leknisklmöjlig atl genomföra. I rapporten föreslås inle någon generell ändring avbemanningsformen. Vissa befallningar föreslås dock kunna besättas med civilpersonal, exempelvis teletekniker och ekonomipersonal. Etl stort antal remissinstanser delar utredningensuppfattning att en ändrad bemanningsform för isbrytar- och sjömälningsfloltornainle ter sig 1979/80:166 92 Det gäller överbefälhavaren, statskontoret,länsstyrelserna i Ålvsborgs, . Gävleborgsoch , /SR, . En positiv syn på nuvarande bemanningssystem redovisasocksä av och , vilka emellertid anseratt frågan bör las upp till förnyad prövning vid senare tillfälle. TCO anserinte all nägon generell ändring av bemanningsformen f. n. bör genomföras, menalt frågan bör ulredas yllerligare. Även Slatstjänslemannaförbundel förordarförnyad ulredning och en successiv civilbemanning på vissa befallningar päsåväl isbrytare som sjömäiningsfartyg. LO anser atl man bör la fasla pårapportens förslag om viss övergång till civil bemanning, i första handbeiräffande isbryiarfariygen när man utvecklat etl system för atl pä eltacceptabelt sätt inpassa dessa i marinens krigsorganisalion. iVästernorrlands län anser att civil personal bör införas pä i första handisbrytarna, medan sjömätningsfartygen på grund av konsekvenserna för marinenäven forisällningsvis bör bemannas av mililär personal. föreslårvidare all den cenirala isbrytarledningen omlokaiiseras till . ,saml anser däremot attcivila arbetsuppgifier som isbrytning och sjömälning skall ulföras av civilpersonal. har lidigare behandlals i prop.1978/79:116 om vissa sjöfartsfrågor. Föredragande ansåg det presenteradeunderlaget inte tillräckligt för elt definitivt ställningslagande. a. bordeman avvakla behandlingen av förslaget till ny organisation för sjöfartsverkei. uttalade i anledning av propositionen (TU1978/79:20, rskr 1978/79:276) att ett definitivt ställningstagande i berördafrågor borde ske skyndsamt och atl ell förslag i bemanningsfrågan borde läggasfram för behandling av innevarande . Den nuvarande bemanningsformen på isbrylare ochsjömätningsfartyg har cn läng historisk tradition. Vid olika lillfällen haremellertid det mililära bemanningssystemet ifrågasatts från olikautgångspunkter. Effektivitets- och sysselsättningsaspekterna har bl. a. anförtssom skäl för övergång lill civil bemanning. Samlidigt medför etl ändratbemanningssystem betydande ekonomiska och även praktiska konsekvenser. Eltställningslagandel frågan mäste emellertid enligt min mening utgå från ensamlad bedömning av olika bemanningssystems för- och nackdelar, och avvägas molsträvandena atl begränsa stalsutgifterna. Mälet för den statliga isbrytningen är atl tryggaäretruntsjöfart på och avsevärt förlänga skeppningssäsongen för destörre hamnarna i . Under den slränga /79 uppfylldesdessa mål väl - dock inte ulan siora påfrestningar under myckel svåra 1979/80:166 93 Vintersjöfarlen kunde genom etl flexibellulnyttjande av tillgiingliga isbrytarresurser pägä ända upp iBottenviken. Detta var möjligt genoin ell väl fungerande samarbete mellanisbrytarledning, isbrylarbesättning, handelssjöfarlen och övriga berörda. Tilldet goda resultatet bidrog ocksä ett väl fungerande samarbete mellan den finskaoch svenska isbryiarverksamhelen. Remissinstanserna har heller inte i sina yttrandenframfört synpunkier som ger anledning alt ifrågasätta effektiviteten i denstatliga isbryiarverksamhelen. Tvärtom har flera länsstyrelser- från län däräretruntsjöfart är av stor belydelse för näringslivet - anfört atl nuvarandesyslem fungeral bra och därför inte bör ändras. och syn pä nuvarande system stärker ytterligare uppfattningen attisbrytningen med nuvarande bemanningsform väl fyller sin uppgifl. Av rapporten framgår all elt civilt bemanningssystem förisbrytningen skulle medföra betydande merkostnader. Sjöfartsverketslönekosinader för isbrytningen varierar år frän är beroende på issitualionen.Budgetåren 1977/78 och 1978/79 uppgick kostnaderna lill 13,6 milj. kr.respektive 16,3 milj. kr. Kosinaderna för civil bemanning av isbrytarna har irapporten beräknats lill mellan 35 och 60 milj. kr. prisläge.Osäkerheten om lönesältning och avlösningssystem förklarar den storaspännvidden i kosinadsberäkning-arna. Nuvarande bemanningssystem förisbrylarfloltan uppgår som framgått lill ca 440 personer, varav befäl.Tjänstgöringen ombord på isbrytarna sker f. n. efler ett trevaktsystem. Underen period av är personalen ledig , vilkel gör altrespektive isbrytare under expedition endast har tre fjärdedelar avbesättningen ombord. framhåller i sitt remissyttrandeall den nuvarande bemanningsvolymen kan reduceras kraftigt inom ramen för ellcivilt syslem. Föreningen redovisar elt förslag lill bemanningsplan förisbrytarna som omfattar totalt 280 personer. Skillnaden mellan den aktuellabemanningen och föreningens förslag torde i huvudsak bero pä alt elt annatavlösningssystem förutsatts. Rapportens uppskattningar över kostnaderna vid civilbemanning har ifrågasatts av vissa remissinstanser. Eftersom lönesältning ochavlösnings-syslem är frågor som avgörs i förhandlingar mellan arbetsmarknadensparler är det heller inte möjligt att i mera exakta lermer förutse kostnadernavid en övergäng till civil bemanning. De speciella förhållanden som gäller vidisbrytning ställer inle bara slora krav pä personalen utan förutsätter ocksåslörre besättning än vad som gäller för fartyg av motsvarande storlek inomhandelsflottan. Dessulom gäller all isbrytarna är olika personalintensivaberoende pä olikheter i fartygens konstruktion. En annan dimensionerande faktorför den lotala bemanningsvolynien är frågan om avlösningssvslem. Av nuvarandetotalt 440 personer på isbrylarfloltan är en fjärdedel, 110 personer, enavlösningsstyrka. Även om man inte skulle tillämpa någon form 1979/80:166 94 av avlösningssyslem, dvs. att personalen är ombord underhela isbrytarså-songen. mäste en personalreserv finnas som kan läcka uppkomnavakanser till följd av sjukdom, ledighet m. in. En personalreserv om 15 ä 20 %förefalleri det sammanhanget inte orimlig. Man hamnar sålunda även frän ensädan utgångspunkt ganska nära de faktiska förhållandena . Av skäl som jag redovisat i det föregäende är det svårtall med någon slörre exakthet beräkna merkostnaderna för statsverket vid enövergång lill civil bemanning för den akluella verksamheten. Det kan dock hasitl inlresse atl i sammanhanget försöka göra nägot slags minimiberäkning somunder alla förhållanden inte kan antas komma att underskridas. Med hänvisningtill vad jag anfört anser jag dä att nuvarande besältningsstorlek ochavlösningssystem väl kan tjäna som en lämplig utgångspunkt för en sädanberäkning. Till vad jag tidigare framhållit kan som ytterligare stöd för ensådan utgångspunkt t. ex. erinras om att det inom den civila handelsflottan-allmänt setl - tillämpas etl för de ombordanställda gynnsammare avlösningssystem- med åtföljande högre kostnader - än det som f. n. gäller inomisbrytningsverksamhelen. När det sedan gäller lönenivån har jag vid minaberåkningar ulgåll från lönenivån inom handelsflottan enligt avtal.Med hänsyn lagen till löneomkostnader (arbetsgivaravgifter, sociala lillägg m.m.) skulle lönekostnaden i ett civilt bemanningssystem dä uppgå till minst 35milj. Sell till de krav om arbetstidsförkortning, sammanhängandeledigheler och ledighet vid speciella , som särskilt gör sig gällande förskiftesarbetande personal, finns dock anledning att räkna med högre belopp.Eflersom inarbetad tid oflas tas ut som ledighel under denövriga liden pä året finns heller inte anledning alt räkna med alt personalenkan utnyttjas för sjömätning eller underhållsarbeten av mera omfattandekaraktär. Merkostnaden för isbrytningens del kan således beräknas till minst 20milj. Som framgår av resonemanget är della dock en överslagsmässigberäkning. Den faktiska merkosinaden skulle sannolikl blir slörre. Sjömälningen ulgör en del av sjökarlläggningen och är avslor betydelse för både handelssjöfarten och marinen. Sjömätningen är teknisktkomplicerad, vilket kräver stor yrkesskicklighet och god personalkontinuitetför en effektiv verksamhel. Del militära bemanningssystemet, där samtligavärnpliktiga byls varje är, har nackdelar i detla hänseende. En allsidigöversyn av effektiviteten och tillförlitligheten i processen frän sjömälningtill färdiga sjökort genomfördes pä regeringens uppdrag av en särskild utredareår . Utredaren' konstaterar i betänkandet (Ds K 1978:14) Sjöfartsverketssjökortsframställning atl de instrument och mätmetoder som används i idenna verksamhel är av mycket hög klass. Uiredaren pekar också pä altsjömälningsarbetel fält utföras under mycket svåra förhållanden men 1979/80:166 95 atl resultatet ända i allmänhel synes mycket gott. Denpersonal som planerar och leder den militära .sjökartläggnjiigen och de somgenomför militärsjöniäining mäste, som framgår av rapporten, ha kännedom ochegen erfarenhet av det militära fiirledsystemet och framförande av fartyg idelta. En ändrad bemanningsform kan då i delta hanseende medföra betydandekonsekvenser för den mililära sjökarlläggningen. 1 del fall det blir nödvändigtalt inom marinen bygga upp en särskild militär sjökartefunktion för altsäkerställa framställningen av militära sjökort är delta naturiiglvis en slormerkostnad som måste vägas in i sammanhanget. Försjömätningens del anges också i rapporten alternativa kostnadsnivåer beroendepå bemanningsvolym och lönesältning. Den framtida volymen och lönenivån år, somjag tidigare nämnl, en förhandlingsfråga mellan arbetsmarknadens parter. Ävenbeträffande sjömätningen kan det dock vara av inlresse atl göra enminimiberäkning av statens merkoslnader vid en övergång lill civil bemanning.Av liknande skäl, som de jag anfört beiräffande isbrytningen, anser jagall nuvarande bemanningsslorlek kan tjäna som lämplig utgångspunkt vidberäkning av lönekostnaderna för civil bemanning. Rapporten anger i del fallelen lönemerkostnad om 24 ä 28 milj. kr. Det kan somjämförelse nämnas att sjökarteverksamhelens lotala budgel f. n. uppgår lill ca35 milj. kr. Med ett strikt hänsynslagande lill handelsflottans avtal och utanhänsyn lill övertidsersättning, traktamenten m. m. men inklusivelöneomkoslnader och personalreserv på bedömer jag lönemerkoslnadenlill minst 25 milj. kr. Med hänsyn tagen lill olika slags tillägg etc. ökarkostnaden med ytterligare ca 7 milj. kr. Detla blir i sin helhet en ökadkoslnad för som i sin tur enligt nuvarande principer måsle täckadessa ökade utgifter genom slörre avgifier på handelssjöfarlen. Även i dellafall måste man realisliskl räkna med större kosinader än vad jag nu anfört molbakgrund av krav på arbetstidsförkortning, ledigheter m. m. Densamlade merkosinaden vid övergäng till civil bemanning av isbrylare ochsjömätningsfartyg kan således beräknas uppgå lill minsl 50 milj. kr.,sannolikt mer. 1 den mån inte någon reduktion kan göras inom marinensorganisalion blir den samlade merkostnaden för siaten än större. Den bemanningsvolym som jag utgått från vid minaberäkningar av lönekoslnaderna för isbrytningen medger inte, atl personalen kanutnyttjas för både isbrytning och sjömätning. Ett sådant arrangemang torde ipraktiken av flera skäl ej vara genomförbart. Här må endast påpekas att försjömälningens del eflerslrävas en förlängd mätningssäsong somisbrytningens säsongsmässiga utbredning är avhängig issitualionen. En längtdriven personalsamordning skulle för sjömälningens del innebära sväraplaneringsproblem och ytterst resultera i atl issitualionen skulle bliavgörande för sjömätningens omfattning. Etl generellt problem som följer 1979/80:166 96 med en civil bemanning är svårigheterna alt undericke-säsong erbjuda meningsfull ;ilternativ sysselsättning. gällersjälvfallel såväl isbrytningen som sjömätningsverksamheien. Även om vissaunderhållsarbelen kan utföras a\' personalen krävs i hög grad för underhäll ochreparation av fartygen specialutbildad personal. Nuvarande bemanningsform ochavlösningssyslem medger emellertid att en lämpligl avpassad och behövligininimistyrka alltid kan kvarhållas under underhålls- och översynsperioderna.Den ordning som gäller ger alllsä en betydande flexibilitet med avseende päpersonalinsatser som är till fördel för såväl sjöfartsverkei, marinen somsjöfartens intressenter. Till de merkostnader för personalen som enligt ovan minsttillkommer, konimer också kosinader för ombyggnad av äldre fariyg så alt demotsvarar civila krav. I rapporlen anges kostnader för isbrytarna istorleksordningen 100 ä 200 milj. kr. Vid oförändradbesätlningsvolym och kapacilet för sjömätningen lillkommer en betydande koslnadäven för sjömätningsfartygen. I dessa belopp ingår ocksä kosinader för sådanleknisk upprustning av fartygen som lämpligen bör ulföras i samband medmoderniseringsarbe-tei. Vid ensamlad bedömning finner jag nuvarande system fördelaktigt frän flerautgångspunkter. Del ger l. ex. möjligheter till elt effektivi samutnytljandeav statliga resurser. Personal som inte behövs för isbrytning och sjömälningunder en säsong kan ges meningsfull sysselsättning inom marinen. Därmed löserman bl. a. de problem som annars skulle uppstå för medhelårsanslälld civil personal inom de berörda verksamheterna. Tjänstgöring påisbrylare och sjömäiningsfartyg ger vidare en värdefull sjöulbildning ochpraktik för den militära personal, som tjänstgör ombord på fartygen. Systemetmedger också en nödvändig samordning av den militära och civilasjökarlefunktionen. Det faktum att såväl chefen för marinen som sjöfartsverkei- myndigheler som har det direkta ansvaret för verksamheten - förordar fortsattmilitär bemanning anser jag måsle väga lungt i sammanhanget. Delslalsfinansiella lägel är slutligen en i sammanhanget helt avgörande faktorför mitl ställningslagande. Del kan enligt min mening inle vara försvarbart altbelasta statsbudgeten med de kosinader som en övergäng lill civil bemanningskulle medföra. Jag förordar därför, efler samråd med chefen förförsvarsdepartementet, en fortsatt militär bemanning av isbrytare ochsjömätningsfartyg. Avslulningsvis anser jag det angeläget atl man fränsjöfartsverkels sida prövar olika möjligheter all utnyttja isbrytarna ävenunder sommarsäsong för atl därigenom antingen fä inkomster eller uppnå besparingari annan verksamhet. Etl exempel på sådanl alternativulnyltjande är den redanförekommande användningen av isbrytaren i sjömätningsverksamheien och detavtal som träffats mellan chefen för marinen och omuthyrning av isbrytaren som stabsfarlyg i marinen. 1979/80:166 97 Med hänvisning lill vad jag nu har anförl hemsläller jagatt regeringen 1. anlaga inomkommunikationsdepartementet upprätlal förslag lill lag om forlsall giltighet avlagen (1977:494) om tillstånd till överlålelse av fariyg, 2. godkänna derikllinjer för sjöfartspolitiken som jag har förordat, 3. godkänna deallmänna riktlinjer för den fortsatta hamnplaneringen som jag har förordat, 4. godkänna vadjag har förordat beträffande bemanning av isbrytare och sjömätningsfartyg, 5. bemyndigafullmäklige i riksgäldskonlorel alt den 1 juli 1980-den 31 december1983 ikläda staten kreditgarantier till svenska rederier vid varje lillfälleintill ell sammanlagi belopp av , 6. bemyndigafullmäklige i atl under liden den 1 juli 1980-den 31 december1983 ikläda staten värdegaranlier vid nyproduktion av fartyg vid svenska varvtill svenska beställare, 7. bemyndigafullmäktige i alt under liden den 1 juli 1980-den 31 december1983 ikläda staten värdegaranlier lill svenska rederier för andra fartyg änsådana som produceras vid svenska varv vid varje lillfälle intill etlsammanlagi belopp av , 8. med ändring avvad som föreslås i prop. 1979/80:100 bil. 9 lill Lån till den mindreskeppsfarten för budgeiårei 1980/81 under sjätle huvudlileln anvisa ettreservalionsanslag av , 9. lill Bidragtill vissa praktikplatser för sjöfolk för budgetårel 1980/81 under sjättehuvudliteln, anvisa etl reservationsanslag av , 10. med ändring avvad som föreslås i prop. 1979/80:100 bil.