prop · G303159 · 1979-12-31 00:00:00 — Del bör också särskilt framhållas atl finansbolagen även sinsemellanär av högst varierande sloriek och verksamhetsinriktning. Mot denna bakgrund framstår det somväsentligl att en eventuell användning av lagen om kreditpolitiska medelvisavi finansbolagen dels sker med hänsyn lill finansbolagens speciellaställning och funktion på kredilmarknaden, dels att eventuella tillämpningarej medför ändrade konkurrensförutsättningar mellan finansbolagen. Härtill kommer de risker som kanbedömas föreligga att eventuell tilllämpning av de kreditpolitiska medlengentemot finansbolagen kraftigt skulle kunna hämma den av kommittén somsärskilt angelägna betecknade produktutveckling som sker inom finansbolagen. Enalltför omfattande reglering av finansbolagens verksamhet innebär vidare enrisk för atl den gällande företagsstrukturen låses, vilket ytterligare hindrarproduktutvecklingen och tillväxten hos de finansbolag som uppvisar denstarkaste livskraften. En reglering synes vidare ge deutlandsägda finansbolagen större fördelar på den svenska marknaden och gynnarutlandsbaserade industriföretag i förhållande till de inhemska vilka utnyttjarfinansbolagens tjänster. 1.14 i (LO) Finansieringsföretagens snabbatillväxt innebär under nuvarande förhållanden att en allt större andel avkredilmarknaden undanlas verkan av de kredilpoliliska medlen. Följden blir somkommittén påpekar en försämrad effektivitet för kredilpolitiken och såledesökade svårigheter atl via denna Prop.1979/80:159 65 uppnå olika samhällsekonomiska mål. Av utredningens analysframgår exempelvis att då bankernas kredilgivning begränsats avden förda kreditpolitiken synes en viss överflyttning av kredilgivningen tillfinansieringsföretagen ha skett. Detla underlättas givetvis av att flera avfinansieringsföretagen är bankanknutna. Utan att i detalj ha granskat kommitténs lagförslagbedömer LO det således som angeläget alt finansieringsförelagens verksamhelinordnas i den kreditpolitiska lagstiftningen, dels blir föremål för regleringi enlighet med den föreslagna lagen om finansieringsbolag. Självklart skalldärvid enligt LO syftet vara atl värna om kreditpolitikens effektivitet ochtillgodose samhällets krav på insyn och kontroll, inte atl försvåra enutveckling mol mer ändamålsenliga och förbättrade kreditformer. Finansieringsbolagen omfattas inteav den krediipolitiska lagstiftningens bestämmelser. Kommittén konstaterar attde kreditpolitiska myndigheterna, för att kunna fullgöra sinastabiliseringspoliliska uppgifter, utrustats med en uppsättning kreditpolitiskamedel. Genom tillkomsten av och den snabba expansionen hosfinansieringsförelagen har en växande del av kreditmarknaden kommii atl liggautanför de kredilpoliliska åtgärdernas räckvidd. Detta förhållande, konstaierarkommittén, leder till en försämring av kreditpolitikens effektivitet. Motdenna bakgmnd föreslår utredningen att finansieringsbolagen, i den mån det ärpraktiskt möjligt, innefattas i den kreditpolitiska lagstiftningen. TCO tillstyrker kommitténs förslagpå denna punkt. Det kan inte vara rimligt att de kreditpolitiska ambitionernaundergrävs till följd av att lagstiftningen inte anpassats till de faktiskaförhållandena på kreditmarknaden. Kommittén visar att finansieringsförelagens kredilgivningexpanderat särskilt kraftigt i lägen kännetecknade av kreditpolitiskåtstramning. Åtgärder för att via kredilpolitiken dämpa den privatakonsumtionsökningen har motverkats genom finansieringsföretagens verksamhel.Den privata konsumtionen har expanderat kraftigast inom del område - varaktigavaror - där finansieringsföretagens andel av finansieringen är betydande. En kreditpolitisk reglering av finansieringsföretagen kanleda till att kredilgivningen finner nya - ej reglerade kanaler. Kommiiténanser emellertid inte alt en sådan möjlig konsekvens utgör ett tillräckligtskäl för att avstå från en kreditpolitisk reglering av finansieringsföretagen.TCO delar denna bedömning. Det skulle vara en märklig ordning om statsmakternaavstod från lagstiftning lill följd av att denna lagstiftning bedömdes kunna fåtill följd atl den oreglerade kredilgivningen fann nya former. I den mån ensådan utveckling skulle ske bör övervägas hur lagstiftningen ånyo kundeanpassas för att stärka kreditpolilikens effektivitet. TCO önskar understryka atl en kreditpolitisk regleringinte får uppfattas som innebärande att finansieringsföretagens verksamhet tillbetydande utsträckning är en följd av kreditpolilikens brislande effektivitetgentemot dessa företag. Det bör framhållas att finansieringsbolagen i fleraavseenden fyllt en viktig samhällsekonomisk funktion genom atl svara för enicke oväsenllig produktutveckling på kredilförmedlingens område. I flera fallinnebär dessa företags verksamhet all finansiella tjänster som tidigare tillhandahållitsav bankerna har vidareutvecklats och förädlats av finansieringsföretagen. Somexempel härpå kan nämnas finansieringsförelagens 5 1979/80. 1979/80:159 66 större möjligheter alt utnyttja i produktionsföretagenbefintliga säkerheler. Genom att exempelvis själva administrera företagensfakturabehandling har belåningsvärdet väsentligt kunnal höjas över tidigarenivå. Med en sjunkande soliditet inom företagen har efterfrågan på krediler sominte släller slora krav på bankmässiga säkerheter vuxit. I detla sammanhang harfinansieringsförelagen spelat en väsentlig roll. Från konsumentpolitiskautgångspunkter kan del i vissa fall ifrågasättas, om konsumtionskreditgivningenfyller väsentliga samhälleliga mål. Genom en hög ränta på ulestående krediter,som inte alllid klart framstår för konsumenten, kan verksamheten i vissa fallha bidragil till konsumtion på felaktiga premisser. Konsumenien har inle alltidhafl klart för sig den verkliga koslnaden för konsumtionen. Enligt gällandelagsliftning är dock långivaren nu alltid skyldig all ange den effektivaräntesatsen, vilket kan bidra till en sanering av finansieringsbolagensverksamhet. Det bör också poängteras att enkreditpolitisk reglering av finansieringsföretagen bör kunna bidra lill altdessas verksamhet lätlare accepteras i allmänhetens ögon. En viss sanering avbranschen är en trolig följd på detla område. En kreditpolitisk reglering skullegivetvis syfta till att finansieringsföretagens kredilgivning anpassas tillden övergripande stabiliseringspoliliken. Detta kan i vissa lägen väntas ledatill att de finansieringsförelag som är särskilt inriktade påkonsumtionskreditgivning får svårigheter. Enligt TCOs mening kan en sådanutveckling bidra till att samtliga finansieringsförelag utvecklas lill attfylla den vikliga samhällsekonomiska funktionen att utvidga och förfina definansiella ijänsler som kreditväsendet kan bidra med. I betänkandet diskuteras i vilkaavseenden den kreditpolitiska lagstiftningen skulle kunna lillämpas påfinansieringsförelagen. Med de anpassningar som krävs med hänsyn lillfinansieringsbolagens särart föreslås alt bestämmelserna om likviditetskrav,utlåningsreglering och räntereglering bör kunna lillämpas. TCO delar kommitténsbedömning att lagen om krediipolitiska medel bör tillämpas med avseende pålikviditetskvoter och ullåningsreglering. De finansieringsljänslerfinansieringsbolagen erbjuder skiljer sig nämnvärt åt, och det kan vara svårtatl finna rättvisa ramar för den räntenivå, som här motsvarar en för andrakreditinstitut lillämpbar räntenivå. Den produktutveckling, somfinansieringsföretagen svarar för kan otillbörligt hämmas vid en alltför rigidlillämpning av ränteregleringen vad avser finansieringsföretagen. TCO vill dockinle motsätta sig en tilllämpning av räntereglering, om lämpliga former härförkan finnas. Det finns, som kommittén påpekar, skäl att vid en kraftigkreditåtstramning undvika en okontrollerbar och av spekulativa inslag förstärkträntesleg-ringsprocess. Finansieringsbolagens kunderåterfinns i väsentlig utsträckning bland de mindre och medelstora företagen. Enkreditpolitisk åtstramning som även innefattar finansieringsbolagen kan därförtänkas innebära att det i första hand är dessa företags kredittillgång sombeskärs jämfört med nuläget. En från stabiliseringssynpunkt önskvärdåtstramning på de mindre förelagen får förutsättas all i sådana fall dessafackliga finansieringsproblem kan lösas i annan ordning, exempelvis genom enförstärkning av företagarföreningarna som blir följden av alt de ombildas tillregionala utvecklingsfonder. Kommiitén konstaterar atl det i ochför sig hade varil konsekvenl att låta all form av kreditförmedlingsverksamhetomfattas av en kreditpolitisk Prop.1979/80:159 67 Kommillén avfärdar likväl en sådan ordning, menfinner samlidigt skäl för all i framliden närmare sludera sådankredilförmedlingsverk-samhet. TCO delar uppfaltningen atl göra enöversyn inom detla område. kan vara motiverat med hänsyn till allförmedling i lika hög grad som kredilgivning får konsekvenser påkreditpolilikens effektivitet. Sammanfattningsvis tillstyrker TCOi alll väsentligt finansieringsbolagskommitténs förslag. 1.16 Centralorganisationen /SR Vad belräffar den krediipolitiskaregleringen av finansieringsföretagen ifrågasätter /SR om inte införandelav likviditetskrav och räntereglering just ger sådana fördyrande effekter(dvs. effekler som är fördyrande för finansieringsföretagen och deras kunder). Sammanfattningsvis föreslår /SRatl förslagen om kreditpolitisk reglering omarbetas till ett förfarande med överläggningar mellan myndig heterna och finansieringsbolagen Svenska civilekonomförcningenframför samma synpunkier som / SR (så också i vad gäller mer detaljeradesynpunkier på de olika kreditpolitiska medel som behandlas i de följandeavsnitten). Framväxten av finansieringsbolagenpå svensk kreditmarknad är beroende av flera faktorer. Det svenskanäringslivel har som regel blivit alltmer kreditberoende, dvs.soliditeten har sjunkil. Detta har Ullösl krav inom förelagen alt bälireulnyllja del befintliga, reella säkerhetsutrymmet. Vidare har man sökl vägaralt slippa skära ner investeringsverksamheten drastiskt utan atl få en alltför stor belastning av soliditeten. Jämsides med detta har bankväsendel haflall iaklla gällande lagregler - och under vederbörlig lillsyn avBankinspektionen - om säkerheter vid kredilgivningen. Exempel på bälire ulnytljande avreelll säkerhelsulrymme för erhållande av krediter är belåning av fakturor,som regel av fakturavärdel. I bank belånas fakluror indireklgenom panlsällning av förelagsinteckningar. annal prov på bälireulnylljande av säkerheisut-rymmet är långlidshyrning (leasing) av en maskin istället för köp. Då upplånas 90- lånefinansiering av investeringen. Vid belåning av fakluror skerfinansieringen genom förelagels balansräkning, medan vid leasingfinansieringen går ulanför. Del gemensamma för de båda transaktionerna är altsäkerhetsunderlagel ulnylljas bättre. Förelagel belånar sig "härdare"jämförl med belåning av forelagsinleckningar. Del sagda gällerfinansiering lill förelag. Den andra delen av finansieringsbolagens verksamhelgäller krediler till hushållen, vanligen betecknade konsumtionskrediler. Provpå sådana krediter är konlokortskrediter, reverslän och avbetalningskrediler.Här torde finansieringsbolagens framväxt ha sin förklaring både i frågan om entolkning av gällande banklag av vad banker bör syssla med och i fråga om enorganisatorisk avgränsning av en särskild sorls kredilgivning. En annan viklig sida av finansieringsbolagen är derasfinansiering. 1979/80:159 68 na sker genom upplåning på en marknad, som består av olikaplacerare med som regel kortfristig horisont, bl.a. företag, stiftelser ochkassor. Upplåningen sker i konkurrens med närmast affärsbanker och sparbanker.Finansieringsbolagens upplåning sker helt efter marknadsmässiga grunder medanbankernas till en del är föremål för reglering och styrning genom Riksbankensåtgärder. Här ligger ett spänningsmoment, som gör finansieringsbolagensställning på marknaden känslig. Den fråga som det här gäller torde,såviit KF förslår, ej vara huruvida finansieringsbolagen som grupp bör tas in iden kredilpoliliska lagstiftningen. Eflersom bolagen lämnar krediter tillsåväl induslri och handel som till hushållen, är den relevanta frågan, huruvidakredilströmmarna till respeklive sektorer är så förhållandevis slora att deverkligen får anses uigöra en störning i kreditpolitiken, om bolagen förblirutanför kredilpolitiken. KF måsle för sin del sätta ifråga om störningen och"läckagel" verkligen är så stora, att det motiverar att även dennabransch med ett 70-tal bolag även om ett fålal svarar för den väsentligavolymen - kommer in i en kreditpolitisk reglering. Om statsmaktema emellertid anseratt bolagens verksamhet - för att uppnå en effektiv kreditpolitik med minstamöjliga "läckage" - bör regleras, torde samtliga bolag, som verkarpå den öppna marknaden, av konkurrensskäl få bli föremål för reglering. Definansieringsbolag som bildats i syfte att exempelvis finansiera en endaföretagsgrupps försäljningsverksamhet eller en viss avgränsad gmpps inköp frånsin egen organisalion bör emellertid enligt KF:s mening undantas. Dessa bolaghar enbart bildats för atl lösa vissa finansieringsproblem för en viss grupp,och dessa bolag bör enligt KF:s mening behandlas annorlunda än dem som bildalsav kapitalintressen enbart med syfle att driva affärsverksamhet inomfinansområdet med kunder från olika håll. Som sammanfattning vill KF-- avstyrka all finansbolagentas med i den kreditpolitiska lagstiftningen. Om statsmaktema anser att även denkrediipolitiska lagstiftningen skall gälla för finansbolagen, anser KF attsamtliga öppna bolag bör omfattas, men alt bolag som enbart skapats för attstödja en viss koncerns eller grupps inköp eller avsättning av varor börsärbehandlas. Den omfattning somfinansieringsföretagen fått under en förhållandevis kort tidsrymd visar tydligtatt företagen har en viktig uppgifl att fylla i näringslivet. Del framstår också klart förFörbundet atl ett villkor för att dessa företag skall kunna fullgöra sinuppgift är alt dessa inle omgärdas med rigorösa regler som försvårar företagenskontinuerliga anpassning till marknadens behov. Kommittén har inle i någol avseendeanfört exempel på några konkreta missförhållanden med nu rådande system varförförslagel om en reglering av dessa förelags verksamhel framslår som onödig. Ledamoten bar isin reservation anfört väsentliga skäl varför en reglering avfinansieringsföretagens verksamhel är inte blott onödig utan även skadlig. Finansieringsföretagens verksamhet är i huvudsak enangelägenhet mel- 1979/80:159 69 lan dessa företag och näringsidkama. Enskilda konsumenterlöper inga andra ekonomiska risker än de som följer med normalaavbelalningsköp. Ej heller är enskilda medborgare som regel involverade ifinansieringsföretagens inlåning. Eflersom inga krav rests från näringslivetsorganisationer om reglering och kontroll av finansieringsföretagens verksamhelframstår behovet av en detaljreglering som obefintlig. Med hänsyn lill ovanstående avstyrker förslagel till särskild lagsliftning för finansieringsföretag. Beiräffande delaljgranskning och mera specificerademotiveringar hänvisas till det särskilda yttrande som experterna lämnal. Vad------ angår förslagel att den kredilpoliliskalagstiftningen skall görastillämplig pä finaniseringsföretagen i vad avser reglerna om likviditetskrav,utlåningsreglering och räntereglering vill ackordscenlralen inte bestrida attskäl talar för genomförandel av elt sådant förslag. Enligt ackordscenlralensmening är emellertid dessa skäl inte tillräckligt vägande. Det förefaller somom kommittén överskattat finansieringsförelagens roll i sammanhanget. Deras delav kreditmarknaden är för obetydlig för atl de i nämnvärd grad skall kunnamenligt påverka de samhällsekonomiska målen. Påtaglig snedvridning avkrediigivningsmönstret behöver knappast befaras. Däremot kan landets treregionala ackordscentraler vittna om alt finansieringsföretagen på ett sätt sominte med fog kan angripas från allmän synpunkt ofta medverkar till att enskildaföretagare och näringsutövare och då framförallt de mindre och medelstoraföretagen kan bemästra uppkommande ekonomiska problem och därigenom undvikaatt komma på obestånd utan i stället leva vidare, de anställda och samhälletlill gagn. Det bör i detla sammanhang särskilt framhållas att s.k. leasingunderlättar nödvändiga investeringar. Också facloring kan räddaföretag med ekonomiska svårigheter. Viktigt är vidare att finansieringsförelagenkan gripa in mycket snabbare och på ett mera flexibelt sätt än de vanligakreditinstituten. Det finns inte något som lyder på att de seriösafinansieringsförelagen skulle missbruka sin ställning. Om finansieringsföretagentvingas in under den kredilpoliliska lagstiftningen, föreligger enligtackordscenlralens mening uppenbara risker för all en inle önskvärd grå marknadväxer upp. På gmnd av det anförda avstyrkerSveriges ackordscentral att den kreditpolitiska lagstiftningen görs tillämpligpå finansieringsförelagen. 1.20 hantverks- ochindustriorganisation (SHIO) och Familjeföre tagens förening SHIO och Familjeföretagens Föreninganser det olyckligt att kommittén inte undersökt vilken grad av reglering somär förenlig med önskemålet om atl finansieringsbolagen skall göra störstamöjliga nytta för landets ekonomi. Ledamoten av utredningen i en reservalion atl svaret på den frågan bör vara vägledande förbedömningen av lämplig omfallning och utformning av lagregler förfinansieringsbolagen. Vi delar hell Regnélls uppfattning i denna fråga ochhemställer alt ingen ökad reglering av finansieringsmöjligheten skall ske innanman vunnit klarhet på denna punkl. 1979/80: 159 70 Del är emellerlid möjligt atl iviss utsträckning bedöma vilka effekterna skulle bli av exempelvis enräntereglering av fmansieringsbolagens verksamhel. Innan vi försöker belysadessa effekler önskar vi sätta in kommitténs förslag i ell slörre sammanhang. Vi vill nämna alt islutet av log en proposiiion om ålgärder, för alt främja demindre och medelslora förelagens utveckling (prop. 1977/78: 40). 1propositionen framhöll regeringen all del finns en rad specifika förhållandensom verkar direkt hindrande på småföretagens utveckling och expansion. Dessautvecklingshinder hänför sig framför alll till kapitalförsörjning,kapitalskatter, förelagsservice och förelagsmiljön. Ulgångspunklen för regeringenspoliiik och för proposilionen var all försöka eliminera de uivecklingshindersom förekommer. Skulle man finna att finansieringsbolagskommilléns förslagskulle verka negativt på de mindie och medelstora företagens möjligheter allfinansiera sin verksamhel och då främsl försvåra möjligheterna tillnyinvesteringar så skulle förslaget i praktiken verka i direkt motsattriklning till småförelagsproposilionen. Vid bedömning avfinansieringsbolagskommitténs belänkande är del vikligl all klarlägga finansieringsbolagensroll i den lotala kreditmarknaden. Kommitténs försök alt kartlägga denna rollär begränsad. Man har gjort en jämförelse mellan finansieringsbolagensverksamhel och bankernas. Däremoi har man inte tagit hänsyn tillhandelskrediterna. Dessa uigör enligt uppskattningar i Ekonomisk Revy 1977:6ungefär 1/3 av den lotala kreditvolymen. Docent uppger isamma lidskrift att handelskrediterna under första hälflen av 1970-talel harfördubblats från lill uppskattningsvis 100 miljarderkronor. Man kan vidare notera atl vissadelar av fmansieringsbolagens verksamhel är direkl jämförbara medhandelskrediter. Del gäller facloring, leasing och confirming. Confirmingfungerar direkl som en handelskredit. Leasing fungerar lite mer långsiktigt änen normal handelskredit. Facloring skulle kunna karaktäriseras som enförskottsbetalning. Om leverantören/kunden till ett förelag saknar delnödvändiga likviditetsöverskotiel för att lämna en handelskredit kan förelaget anlilaetl finansieringsbolag. Finansieringsbolagens verksamhet innebär också ensystematisering och effektivisering av handelskrediterna. Mot bakgrund av ovanstående anserorganisationerna all det inte kan vara rimligl atl lagreglerafinansieringsbolagens verksamhel ulan all också reglerahandelskrediterna. Det kan dock noteras att man i , med en mycketlångtgående lagstiftning på delta område, har undantagit leverantörskrediterfrån lagregleringen. E'n räntereglering skullesäkerligen medföra all en del av det likviditetsöverskott som förmedlas viafinansieringsbolagen skulle dras lillbaka. Utlånande förelag skulle i ställetom möjligt låna ut pengar direkt till andra företag. Detta skulle medföra enminskad effektivitet på denna del av kredilmarknaden. Del skulle också, medstörsta sannolikhet, medföra alt den krediivolym som pä detta säll skulle gåvid sidan om finansieringsbolagen inte skulle komma de mindre och medelstoraföretagen till del. Liknande effekler uppstår vid införandet av ettutlåningstak. Införandel av ett likviditetskrav skulle även del medföra enminskning av utlåningsvolymen samiidigi som del skulle ökafinansieringsbolagens kostnader och därmed kostnaderna för deras kunder. Sammanfattningsvis kan mankonstalera atl ett genomförande av kommitténs förslag skulle medföra en direklförsämrad kredilsilualion för finansieringsbolagens kunder. Kommittén har visatatt mer än 2/3 av finan- 1979/80:159 71 sieringsbolagens ullåning går till näringslivel och attnäringslivskunderna i huvudsak är mindre och medelstora företag. Ettgenomförande av kommitténs förslag skulle därmed direkl slrida mot regeringensoch inlenlioner i småförelagspaketet. Det skulle också slrida motregeringens direkliv lill ulredning om handelns och serviceföretagensfinansieringsmöjligheter. Undersöker man vilka mindre ochmedelstora företag som anlitar finansieringsbolagen finner man att del ärförelag med mindre god kreditvärdighet och låg soliditet i förhållande tillgenomsnittet. Del finns därför anledning att anta atl många av dessa företagskulle få svårigheler alt överleva om de inte fick tillgodogöra sigkreditmöjligheterna genom finansieringsbolagen. Det finns därmed risk att ellgenomförande av förslagel skulle medföra negaliva sysselsättningseffekter. Organisationerna avslyrker enkreditpolitisk reglering av finansieringsbolagens näringslivsinriktadeverksamhet mot bakgrund av det ovan anförda och då främst atl konsekvensernaav den föreslagna lagsiiftningen inte i nuvarande läge med tillräcklig säkerhelkan överblickas. Finansieringsbolagens verksamhet inuvarande form inleddes . Även om verksamheleninledningsvis var begränsad har den expansiva utvecklingen - främst under70-lalet - klart markerat behovet av service till de mindre och medelsloraföretagen och konsumenterna med krediter av olika slag. Finansieringsbolagenssnabba expansion är alltså ett utiryck för etl klart behov av krediterkombinerade med administrativ service. Vad vi vet har det inte anförtsnågra anmärkningar mot finansieringsbolagens skötsel eller uppträdande. Vi ser finansieringsbolagensserviceutbud som ett enkelt och positivt alternativ i ett annarssvåröverskådligt utbud av kreditsystem. Särskilt de små och medelsloraföretagen med begränsad egen sakkunskap på områdel har kunnat utnyttjafinansieringsbolagen i situationer där övriga finansieringsinstitut inte harkunnat leva upp till företagens krav på administrativ service. Med ovanstående erfarenhetsbakgrund har vi lagit del avfinansieringsbolagskommitténs förslag. Vi har funnit att våra egna positivaerfarenheler och uppfattningar på detta område bekräftas av utredningen.Eftersom utgångspunkterna för ulredningen och förbundet i slort settsammanfaller borde också slutsatserna ha blivit med varandra överensstämmande. De mest allvarliga negativaeffekler som kan uppstå om förslagel genomförs är att sårskill de mindreföretagen kommer all få sina expansionsmöjligheter och möjligheter atl bryggaöver mer eller mindre tillfålliga ekonomiska svårigheler begränsade. Det ärhär väsentligt all man är uppmärksam på att stora företag normalt har lättaremed finansieringen än mindre företag. De framlagda förslagen kommer därför atti första hand träffa de mindre företagen.