prop · G3032 · 1979-12-31 00:00:00 — Ett infordrande av malerial från hälsovårdsnämndernaskulle då kunna bedömas enligt 7 § i lagförslaget. Följden blir atl nämnderna ivarje särskilt fall måsle pröva om uppgiften kan lämnas ut tilllivsmedelsverket. En sådan ordning förefaller knappast rationell och skulle ipraktiken kunna länkas onödigtvis försvåra för verket alt fä den önskadeinformationen. De anförda synpunkterna leder enligt verket lill slutsatsen allinformationsutbytet mellan livsmedelsverket och de övriga tillsynsmyndigheternapå regional och lokal nivå bör bedömas som information lämnad, inte utanförutan i "den särskilda verksamhet för del allmännas räkning vari den harinhämtats". Om livsmedelsverkets bedömning är riklig, kommerbeslämmelserna inte att inskränka eller försvåra det informationsutbyte mellantillsynsorganen på olika nivåer som ulgör en väsentlig dei i myndigheternasverksamhet. Kommunförbundelullalar tveksamhet i fråga om möjligheterna atl tillämpa sekreiessbegreppet påolika verksamheter eller verksamhetsgrenar inom en och samma myndighei. Ensådan uppspaltning av myndighetens ftinktioner i olika verksamhetsgrenar lordebereda stora svårigheter i den praktiska tillämpningen. Förbundet har ftillförståelse för syftet atl åstadkomma ett ökat skydd mol obehörigt och menligtröjande av sekreiesskyddad information såväl inom som mellan myndigheterna.Olägenhetema av den föreslagna uppdelningen i verksamhetsgrenar överväger dockklart fördelarna. I departementspromemorian har också medgivits alt regeln omsekretessens begränsning till meddelanden och användning som faller utanför densärskilda verksamhet vari uppgiften har inhämtats kan förefalla oskarp ikonturerna. Någon närmre konkretisering har heller inte ansetts vara möjlig.Med en så pass vidsträckt avgränsning av begreppet verksamhetsgren som gjorts ipromemorian anses å andra sidan risken vara liten all en tjänsteman ådrar sigstraffansvar genom alt lämna eller själv använda hemliga uppgifter inom enmyndighet. Ofta torde han enligt promemorian kunna hämta ledning i uppdelningeninom myndigheten på skilda organisatoriska enheter. Förbundet känner sig inteövertygat om hållbarheten av de anförda synpunkterna. Såsom man också framhålliti departementspromemorian underiättas visseriigen tillämpningen genom reglernai 2 kap. 7 och 9 §§ om meddelanden eller användning av uppgifter inom enmyndighet, vilket torde få till följd alt röjande inom en myndighei av uppgiftsom är hemlig till skydd för ett allmänt inlresse endast sällan kan ansesutgöra ell sekrelessbrott. Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 183 omdetta i och försig kan vara riktigt, förminskas emellertid enligt förbundetockså i molsvarande mån värdet av att i detta sammanhang använda sig avbegreppet verksamhet och verksamhetsgren för avgränsning av sekretesskyddet. Dådet gäller områden där sekreiessen vilar på en förtroendegnmd såsom inomsjukvården och den kuraliva socialvården, vid olika sorlers rådgivning såsomfamiljerådgivning etc, kan del enligt JO ifrågasättas om det inte f n.förhåller sig så att sekretessen drar upp gränserna för verksamheten och intetvärtom. Den enskilde har lämnat uppgifterna frivilligt och kan med nu gällandetystnadspliklsbestämmelser anses så till vida förfoga över uppgif temasanvändning alt myndigheten i princip inte kan utnyttja uppgifterna denenskildes samtycke, när inte särskilda förfatlningsföreskrifier föranleder tillannal. Att döma av moliviiiialande i promemorian skulle förslagel på dennapunkt medföra en ändring: del blir verksamhelen som reglerar sekreiessen. Dettainger enligt JO vissa farhågor, JO konstaterar dock all del av uttalanden påolika ställen i specialmotiven framgår alt man inte tänkt sig alt den i 1 kap,2 § 2 uttalade principen skall vinna tillämpning fullt ut. Sålunda fömtsältsbegränsningar i uppgiftslämnandet även "inom den egna verksamhelen"då man kommer in på områden med absolut förtroendesekreiess såsomfamiljerådgivning och frivillig sjukvård och även då del är fråga om sekretessinom kriminalvården (jfr s. 364,410-411 och 468). Enligt JO:s mening föreliggerlikväl risk för all stadgandet i 1 kap. 2 § 2 kommer atl av myndigheterna tastill inläkt för all använda sekretesskyddade uppgifter på ell mer exlensivisätt än lagstiftaren avsett i det att myndigheterna kommer all hävda altuppgifterna endast används i myndighetens egen verksamhet. Beslämmelseni 1 kap. 2 § 2 har enligt mening en myckel central ftinklioni lagförslaget. Genom den förs vissa fall där ell informationsutbyte mellantjänstemän behörigen måste fä ske helt utanför sekretessreglernas område. Detblir därför för sekretessbestämmelsernas närmare innehåll av avgörandebetydelse hur denna beslämmelse tolkas. Tolkas regeln exlensivi, blir områdeldär en närmare reglering av sekreiessen myndigheter emellan behövs mindre,medan detta område vid en restriktiv tolkning av begreppet verksamhetsgren blirstörre. RSVutgår från att behöriga tjänstemän hos de fyra skatteorganen -taxeringsnämnd,lokal skattemyndighet, länsslyrelsens skatteavdelning, RSV - skall kunna ansesulföra arbete i en och samma verksamhetsgren när del gäller ärenden om inkomst-och förmögenhetstaxering. , iippbördsenhei hos länsstyrelse och riksförsäkringsverketsamverkar i fråga om arbetet med att bestämma pensionsgrundande inkomst ocharbetsgivaravgift. Kontrollen av skatter och avgifter kan vidare väntas blialltmer integrerad med bl. a, gemensamma avstämningsru-liner för inkomst- ochmervärdeskall resp, för källskall och arbetsgivaravgifter. Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 184 Vadbetyder delta i fråga om begreppet verksamhetsgren? Kan ärenden om både direktoch indirekt skall falla under samma verksamhetsgren? Vad gäller i fråga omkällskall i förhållande lill arbetsgivaravgifter? Vadbör anses gälla på den indirekta beskattningens område där bl, a, RSV,länsstyrelser och tullmyndigheter samt jordbmksnämnden har centrala ftinktioneroch delvis intimt måste samarbeta? RSVanser vidare att kronofogdemyndigheternas ställning i sammanhanget ärbelydelseftjll. Är deras arbete med indrivning av skatter och avgifter attbetrakta så all det faller under den verksamhet som utförs av de olikabeskattnings- och avgifisansvariga myndigheterna? 1 promemorian (s, 227) angesall det måsle ligga i en myndighets intresse atl misstanke ombrott blir utredd, RSV anseratt intresset av indrivning av det allmännasfordringar bör ses på samma sätt. Delta medför att kronofogdemyndighetens ochden skalle- eller avgiftsansvariga myndighetens arbete måste anses falla inomen och samma verksamhetsgren. Tillämpningenav begreppet "verksamhetsgren" enligt definitionen i 1 kap, 2 § 2 kanemellertid - på motsvarande sätt som exemplifierats i det föregående angåendesamarbetet myndigheter emellan - vålla svårigheter för myndighei som inom sighar olikartade arbetsuppgifter. Ett exempel på detla erbjuder de lokalaskattemyndigheterna. Dessa har utom arbetsuppgifter på taxerings- ochuppbördsområdei bl, a, all verkställa mantalsskrivning. De lokalaskattemyndigheterna i och är dessutomkyrko-bokföringsmyndighel och beslular i stället för pastorsämbetena om flyttningarm, m, Etl samband mellan folkbokföring och beskattning finns genom 66 §kommunalskaltelagen (1928:370), Fråga har i praktiken ställts om tjänstemän somhos lokal skattemyndighet handhar mantalsskrivningen och beträffande Stockholmoch även kyrkobokföringen skall äga full tillgång lill deklarationeroch andra handlingar i skalleärenden som kan ge vägledning för bestämmande avrätt mantalsskrivnings- och kyrkobokföringsort, RSV anser för sin del atldenna fråga bör besvaras jakande. Förstsedan uttrycket "verksamhetsgren" närmare klariagts kan behovel avden följdlagstiftning som fordras förden närmare regleringen av utbytetmyndigheieremellan bedömas. Ställningstagandet till begreppet "verksamhetsgren"blir därför av avgörande betydelse för del fortsatta arbetet. Stadsjuristeni konstaterar alt begreppet "särskild verksamhet"skall motsvara "verksamhetsgren" när det gäller förhållandena inom enmyndighei (promemorian s, 229). Stadsjuristen antar att begreppsbildningenkommer atl förorsaka åtskilliga problem i praktiken och ställer följandefrågor: Är t. ex. personaladministration som helhet att se som en särskildverksamhet inom vilken man kan kommunicera erforderiiga uppgifter utan hinderav där gällande sekretess? Eller skall personalsocial verksamhet anses utgöra ensärskild verksamhet, skild från personaladministrationen i övrigi? Skallkanske även den personalsociala verksamhelen alomiseras i olika särskildaverksamheter? Blir personalsocial verksamhet som bedrivs av en kommuns olikafackförvaltningar alt anse som olika särskilda verksamheter i förhållande lillden centrala personalsociala verksamhet som beträffande alla anställda bedrivsunder kommunens personalnämnd? Stadsjuristen påpekar vidare alt paragrafenslillämpning fönjtsätter Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 185 ganskalångtgående förmåga lill personlighelsklyvning i del särskilt i mindre kommunerinte ovanliga fallel atl en tiänsteman handlägger olika särskilda verksamhetersom har beröring med varandra. Arbetarskyddsstyretsenpåpekar alt det är oklart hur varje särskild verksamhet skall avgränsas inomarbetarskyddsverkei. En snäv tolkning skulle kunna innebära t. ex. att enuppgift som inhämtats för atl ingå i informationssystemet för arbetsskadorinte skulle fä lämnas ut lill lillsynsavdelningen eller yrkesinspektionen föratl användas i tillsynsarbetet. Uppgifter, som inhämtats vid inspektioner,skulle inte heller fä användas i t. ex. forskning och utvecklingsarbete för nyamätmetoder för luftföroreningar. En sådan situation är inte acceptabel utanstyrelsen anser att det bör vara möjligt all ge begreppet en vidare tolkning.En sådan skulle kunna ta hänsyn lill att all verksamhet ytterst är avsedd atlgagna arbetarskyddet och arbetsmiljöarbe-lel. Man har vid den organisatoriskauppbyggnaden av arbelarskyddsmyndigheierna samlat de olika verksamhetsgrenarnai syfte alt bättre kunna utnyttja tillgänglig information. Huvudsyftet med ensammanslagning av dåvarande arhetarskyddsstyrelsen och arbeismedicinskainstitutet, som skedde , var just all forskning och tillsyn skullekomma att stöda varandra bättre när de fanns inom samma myndighet. Styrelsenanser all del inom det fortsatta lagstiftningsarbetet bör klargöras om en sådantolkning är möjlig och om den i så fall kan tillämpas även på förhållandelmellan styrelsen och yrkesinspektionen samt mellan styrelsen och den kommunalatillsynen. anser all personalkonsulents verksamhet bör vara en särskildverksamhet för att sekreiessen skall gälla mot andra befattningshavare som iviss mån handlägger personalsociala frågor, t. ex. en personalchef Kammarrätteni är kritisk mot all ordel inhämtats används i punkt 2 och i sammabetydelse på andra ställen i lagen. Uttrycket kan enligt kammarrätten uppfattasså atl det fömtsätter ell aktivt agerande från myndigheten. Om uppgiften utananmaning tillställts myndigheten från en enskild eller från annan myndighei,kan man knappasl tala om att uppgiften "inhämtats". Enligtkammarrättens mening vore exempelvis "infiutit" etl lämpligareuttryck. Också JK behandlar denna fråga. JK konstaterar alt promemorieförslagetinnebär atl uppgifter som i verksamheten deltagande ftinklionär har kännedom ominte omfattas av hans tystnadsplikt, om kunskapen härrör från privat källaeller från tidigare anställning där tystnadsplikt inte rådde beträffandeuppgiften i fråga (promemorian s. 230). Även om denna slutledning e conirariokan dras av ordalagen i 1 kap. 2 §, finns del enligt JK anledning att övervägadet lämpliga i den intagna ståndpunkten. Å ena sidan kan hävdas att, om entjänsteman har kännedom om en uppgift, som är sekretessbelagd i hans aktuellaverksamhet, det inte bör spela någon roll hur eller under vilka omständigheterhan fått denna Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 186 kännedom.För en sådan uppfattning synes inte minsl praktiska skäl tala. Å andra sidankan hävdas att detta är ägnat att leda lill alllför omfattande sekreiess. Medden tolkning som ges åt begreppet särskild verksamhet har det, konstaterar , i promemorian inte ansetts nödvändigl all föreskriva sekundärtystnadsplikt för den som under verksamhet inom samma myndighet får del avhemlig uppgift. Alt sekretess gäller för all personal vars arbetsuppgifter fördem i kontakt med verksamheten eller ärendet kan emellertid enligt hovrättensmening inte vara tillräckligt för all garantera sekreiessen. Redan detförhållandel all en myndighels arkiv innehåller akter från flera eller kanskesamtliga verksamhetsområden kan leda till att flertalet anställda praktisktsett har tillgång lill alla handlingar i arkivet. Med den öppenhet som rimligenbör råda mellan de anställda på en arbetsplats finns del inte heller utrymmeför något överdrivet hemlighållande av uppgifter. Redan en normal försiktighetvad beträffar hemlig uppgift kan ibland upplevas som onaluriig i sammanhanget.En tjänsteman som arbetar med sekretessbelagda uppgifter skall inte behöva låsain handlingarna varje gång han lämnar sitt ämbelsmm av risk för att någon"obehörig" kollega skall råka få syn på uppgifterna. Även i mångaandra situationer är det uppenbart atl sekreiessen inte kan upprätthållas inomsamma arbetsplats. Det är otillfredsställande atl tänka sig atl anställda, somav misslag eller av nyfikenhet fär del av sekretessbelagda uppgifter på sittarbete, inte skulle ha lystnadsplikt rörande uppgifterna. För hovrättenframstår det som verklig-helsfrämmmande att del inte skulle behövas enföreskrift om sekundär tystnadsplikt för uppgifter som inhämtats underverksamhet inom samma myndighei. Behovel härav kan inte anses tillgodosettgenom 1 kap. 3 §. En regel bör lämpligen upptas i en särskild paragraf i 1 kap. Liknandetankegångar ligger bakom ett par andra yttranden. KommunfuU-mäktige iNynäshamns kommun anser sålunda all del är viktigt all all personal som kantänkas komma i beröring med sekretessbelagda uppgifter, exempelvis personalsom ombesörjer mångfaldigande eller distribution av sekretessbelagdahandlingar, omfattas av sekretessbestämmelsen i 1 kap. 2 §, även om personaleni fråga inte är administrativt knuten lill organ som ombesörjersekreiessreglerad verksamhet. Kommunstyrelsen i kommun önskar atldet lill specialmotiveringen fogas all sekretessbelagda uppgifter också börkunna lämnas lill administrativ och juridisk expertis inom samma myndigheteller centralt inom en kommun, även om denna expertis inte är direkt berörd avverksamheten, i de fall syftet med delgivningen är all få en bedömning av omuppgifterna t. ex. är sekretessbelagda eller inte. Riksrevisionsverkelframhåller att verket numera anlitar konsulter i betydande utsträckning. Iverkets budget uppgår det beräknade förhållandet mellankostnaden för konsulter och anställd personal Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 187 Konsultmedel får inte las i anspråk för anställning avpersonal. Det innebär alltså all statsmakterna anser atl konsulter i storutsträckning skall användas inom den löpande verksamhelen. Konsulter lärnormalt la del av samma uppgifter som verkets anställda, vilket i regel ärnödvändigl för att konsulterna skall kunna användas på ett ändamålsenligt sätt.Verket förutsätter alt konsulter och andra utomstående experter anses ingå iden bedrivna verksamheten och kan erhålla erforderiig information ulan hinder avförbudet enligt 1 kap, 2 § 2, Under förutsättning att det klariäggs attsislnämnda bestämmelse också iräffar arbetstagare hos juridiska och fysiskapersoner som är personligen bundna lill uppdrag hos riksrevisionsverkel, harverket inga erinringar mot att lysinadspliklsbestämmelsen i 29 § verketsinstmktion upphävs, Datainspektionenkonstaterar atl förslagel i fråga om myndighetsbegreppei bygger på RF:sterminologi (promemorian s, 231), De utvidgningar som följer av 1 kap, 4 § ärenligt inspektionen obetydliga. Som framhölls i OSK:s slutbetänkande krävs ensärskild utredning rörande frågan om en utvidgning av offentlighetsprincipensräckvidd. Stadsjuristeni erinrar om alt begreppet myndighei inte är närmaredefinierat i det nya 2 kap, i TF som träder i krafl ,Myndighetsbegreppet i TF återgår på samma begrepp i RF, varmed enligt motivenförslås bl, a, varje organ som ingår i den offentligrätlsliga kommunalaorganisationen, I departementspromemorian anses sekretesslagenstillämpningsområde böra sammanfalla med TF:s, Häremot har stadsjuristen intetatl erinra. En beklaglig följd av detta är emellertid alt myndighetsbegreppeiäven i sekrelesslagförslaget blir odefinieral. Även om del s. a. s. utåt -iförhållande lill allmänheten och enskilda rättssubjekt - utan några närmaredefinitioner merendels kan avgöras vad som är myndighet, möler del dock oftabelydande problem atl inom den offentliga förvaltningen avgöra om ett visstorgan i förhållande till andra organ eller förvaltningsenheter är all anse som"myndighei". Visseriigen torde beslämmelsen i 1 kap. 2 § 2 om förbudalt röja och utnyttja hemlig uppgift utanför den "särskildaverksamhet" vari den inhämtats, sannolikt leda till att maninte behöver avgöra humvida förvaltningsenhet som begär uppgift från annanförvaltningsenhet är att anse som annan myndighet. I de fall det kankonstaleras alt den andra förvaltningsenheten bedriver annan "särskildverksamhet" gäller sekretessen nämligen ändå, och i de fall det är frågaom samma verksamhet, finns inget hinder mot att uppgiften röjs. Eftersomsekreiessen som huvudregel inte avses "fortplantas" mellanmyndigheterna och då förslaget innehåller utföriiga regler om när uppgift färlämnas från myndighei lill annan, blir det emellertid i högre grad än f n.nödvändigt att kunna avgöra om en viss Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 188 förvaltningsenhetär att anse som en särskild myndighei. Också tillämpningen av de olikaförfarandereglema rörande utlämnande av uppgift och hemligstämpling fömtsättersådana avgränsningar. Stadsjuristen anser del därför önskvärt atl den blivandesekrelesslagen innehåller någon form av myndighelsdefiniiion. Stadsjuristenframhåller också, all många svårigheter som användningen av myndighetsbegreppeikommer all ge upphov till, t. ex. vid tillämpningen av förslagels bestämmelserom utlämnande av uppgifter myndigheterna emellan, undviks, om man i högre gradän som är fallel i promemorieförslaget primärt knyter sekreiessen till självauppgiften i stället för till vissl ärende eller viss verksamhet Ofr vid 10 kap.15 §). Försia,andra och iredje fondstyrelserna för allmänna pensionsfonden behandlarfondstyrelsernas konstitutionella ställning och konstaterar atl lagförslagetsåsom det utformats utgår från föreställningen att fondstyrelserna är statligamyndigheter. Enligt19 kap. 5 § lagen (1962:381) om allmän försäkring skall avgift tillförsäkringen för tilläggspension ingå lill en särskild fond, allmänna pensionsfonden.Allmänna pensionsfonden förvaltas på sätt regeringen med förordnar.Sådana föreskrifter har meddelats i reglementet angående allmännapensionsfondens förvaltning. Enligtreglementet ankommer förvaltningen av allmänna pensionsfonden på fondstyrelserna.Fondstyrelserna skall förvalla allmänna pensionsfonden på sådanl sätt att denblir till största möjliga gagn för försäkringen för tilläggspension. Tillgrund för reglementet ligger en promemoria (SOU 1958:4) med förslag tillförvaltning, framlagd av pensionskommitté. Kommitténs förslagbehandlades först i en principproposition(1958:55)och därefter slutligl i prop.1959:100. underströk i sill förslag atl allmänna pensionsfondenbör ha en fri och självständig ställning, och all fonden icke skall utgöranågon del av statens förmögenhet. Departementschefen anslöt sig lill deallmänna synpunkter på fondförvaltningen som kommittén hade anlagt. Riksdagenbiträdde denna uppfattning. - Allmänna pensionsfonden och dess fondstyrelserhar mot den nu angivna bakgmnden konsliiutionelll eller statsrällsligt intebedömts vara statlig myndighei. Härutövervill fondstyrelserna nämna att den nu redovisade frågan prövades av rättschefeni statsrådsberedningen . Motden angivna bakgrunden föreslår fondstyrelserna att de berörda sladgandena ilagförslaget (myndighets affärsverksamhet och molsvarande), kompletteras med enföreskrift att molsvarande bestämmelser skall gälla allmänna pensionsfonden. Någraremissinstanser uppehåller sig vid beskrivningen av den personkrets som ärunderkastad sekretessbestämmelserna. Om dess förslag belräffande 1 kap. 1 och2 §§ beaktas, bör enligt regeringsrätten i förevarande paragraf stadgas althinder enligt 2 § 2 och 3 gäller för myndighet samt för person tillhörande enangiven personkrets. Den föreslagna personkretsen kan jämföras med den i 20kap. 2 § BrB rör mutbrott bestämda personkretsen, som består av envar som ärarbetstagare hos staten Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 189 ellerkommun och vidare av ledamot av styrelse, verk, nämnd, kommitté eller annanmyndighei som hör till staten eller till kommun, den som utövar uppdrag som ärreglerat i författning och krigsman eller annan som fullgör lagsladgadtiänsteplikt. Jämförelsen utfaller så att personkretsen i 20 kap. 2 § BrB tersig mycket skarpare avgränsad än den nu föreslagna personkretsen, som intesynes tillräckligt precis. Regeringsrätten delar den i motiven uttaladeuppfattningen om hur gränsen bör dras men anser atl principen bör komma lilltydligare uttryck i lagtexten. Vid utformningen torde också böra beaktas deställningstaganden som gjorts i fråga om arbeistagarbegreppei m. m. vidarbetsrällsreformen. LandsUngsförbundetpåpekar all betänkandet (Ds A 1977:4) Fackliga förtroendemän, möten på betaldarbetstid och arbelslivsforskning innehåller bl. a. en lyslnadspliktsregel sominnebär atl tystnadsplikten för facklig förtroendeman, sakkunnig ellerforskare - i den mån vederbörande inte omfattas av lagen om offentliganställning -skall kunna bestämmas genom förhandlingar mellan arbetsgivaren ochvederbörandes fackliga organisation. Tillämpad inom sjukvården kan dennabeslämmelse uppfattas så att vissa fackliga företrädare skulle kunna bliunderkastade mildare sekretessregler än andra vid exempelvis verksamhet påsjukhus och lill äventyrs nära kontakt med patienters förhållanden. Förbundetfömtsätter all sekretesslagens bestämmelser blir tvingande också i dettahänseende men har velat fästa uppmärksamheten på all de båda betänkandena i dennadel gått åt olika håll. Kommunfullmäktigei har uppfattat beskrivningen av den sekretessbundnapersonkretsen i paragrafen så atl uttrycket "person som på gmnd avanställning eller uppdrag hos myndighet ... deltager eller har deltagit imyndighels verksamhet" omfattar all personal som över huvud lagetkan komma i kontakt med handlingar eller uppgifter av ifrågavarande slag. Ärdenna fullmäktiges uppfattning riklig, är det förhållandel alt lystnadspliktregleras exklusivt genom lag alltigenom positivt. Enligtskolöverstyrelsen innebär beslämmelsen för skolväsendets del att främst destatsunderstödda privatskolorna saml vissa folkhögskolor och särskolor medenskild huvudman inte skulle omfattas av de föreslagna bestämmelsema. En sådanbegränsning finner mindre lämplig. Verksamhelen vidifrågavarande skolor följer i stort sett samma regelsystem som gäller förmotsvarande skolor med offentligrättslig status. Personalen är underkastadstatlig lönereglering och samma bestämmelser och avtal gäller som vid dessaandra skolor. finner del därför konsekvent atl de föreslagnasekretessbestämmelserna också kommer atl gälla ifrågavarande skolor.Författningstekniskt synes detta enklast kunna tillgodoses genom att i 1 kap. 4§ ifrågavarande skolor jämställs med myndighei. Även TCO beklagar att det intebedömts möjligt all föra in privatskolorna under sekretesslagen och därmed fåen mer enhetlig reglering av sekreiessen inom barn- och ungdomsundervisningen.TCO erinrar om atl Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 190 TKpå sin tid föreslog att med myndighei skulle jämställas annat "allmäntorgan" och att enligt motivutlalande exempelvis privatskolor som stårunder lillsyn och drivs huvudsakligen med statliga medelskulle räknas som allmänna organ.