prop · G30340 · 1979-12-31 00:00:00 — I fråga omjordbruksdelen tvingas man måhända enligt lantbmksuniversiteiel au accepleraetl marknadsvärde utifrån eriagda . Slor försiktighet böriakttas eflersom effekten av nytillkommen lagstiftning pä jordbruksområdet ärsvår atl förutse för den period taxeringsvärdet avses gälla. Härtill kommerosäkerhelen i prisstatistiken. Domänverketframför den åsikten att om reglerna för garantibeskatlning av skog inte ändrasbör det allvariigt övervägas att vid taxering av skog återgå till aU grundataxeringsvärdet enbart på en beräkning av ett avkastningsvärde. Länsslyrelseni har inget atl erinra mot att en avkastnings- ellerproduklionskoslnadsmelod används för vissa fastighetstyper. Erfarenhetsmässigttorde enligt länsslyrelsen ortsprincipmetoden komma all tillämpas enbart vidtaxering av småhus. 1979/80:40 289 4.2Delvärden (10.2.2) 1denna del har förslagen mottagits väl. i anseratl indelningen i olika delvärden är konsekvenl i förhållande lill lidigarelösning. Inte heller har något att invända mot det förslaget. Etlanlal remissinstanser har invändningar på nägra punkter mot de föreslagnadelvärdena m. m. 4.2.1Delvärde för skogsmark (10.2.2.4) LBS,, och Lantbrukarnas skattedelegationframhåller atl delvärdet skogsmark inle behövs i fortsättningen, eftersomvärdet av skogsmark inte längre används i inkomstbeskattningen. 4.2.2 Delvärdeför skogsimpediment och övrig mark (10.2.2.4) KammarrätternaföTesl&T att ägoslaget skogsimpediment inte skall införas och påpekar ikonsekvens härmed att delvärdet skogsimpediment bör slopas. Lantbrukarnasskauedelegaiion anser inle heller all delvärde skall införas förskogsimpediment. Länsstyrelseni finner del vara etl steg i rätl riktning atl delvärdelövrig mark ulgår. Värdel av övrig mark har enligt länsslyrelsen en hellmarginell betydelse för del lolala taxeringsvärdet. Skogsstyrelsenhar en annan uppfattning och anför: Skogsstyrelsenhar i sitt yttrande ifrågasatt indelningsgmnden för övrig mark. Kommitténsförslag all övrig mark inle skall åsättas värde kan ifrågasättas i än högregrad. Till ägoslaget övrig mark kommer med förslagets nuvarande utformning atlhänföras mark med skiftande karaktär, säsom parkeringsplatser ochupplagsplatser som inte ligger i omedelbar anslutning lill byggnad,campingplatser, gärdesbackar, ladugårdsbackar och kalfjäll. Det ärobelslridligl alt även dessa marker har etl marknadsvärde och de börföljaktligen även åsättas etl delvärde vid laxeringen. Detkan dessutom befaras att om övrig mark inte äsätts nägot delvärde sä kommergränsdragningen mellan övrig mark och andra ägoslag att vålla problem i mångafall. 4.2.3 Slopandeav delvärdena särskilda tillgångar och övervärde (10.2.2.4) Länsstyrelseni är positivt inställd till att dessa delvärden slopas. Aukonstruktionen med särskilda taxeringsenheter i stället har valts förefallerenligl länsslyrelsen praktiskt. Ocksä I ochLantbrukarnas skattedelegatlon uttalar sig positivl om att särskilda värden förjakl och fiske inte skall åsättas i fortsättningen. Åsältandet av jaktvårdenvållade bekymmer vid fastighetstaxering. i Östergötlandslän poängterar atl justering för säreget förhållande pä grand av jakt 19 1979/80. 1979/80:40 290 endasibör förekomma i undanlagsfall. Däremol motsätter sig ,I län och Lantbrukarnas skattedelegatlon, altdelvärdena slopas. Lantbruksuniversitetetframför att exploateringsmark som ingår i en regislerfaslighel, som i övrigthar taxerats som jordbruksfastighet, skall ingå i lantbruksenheten. LänsslyrelsenI län anför: Delvärdenavärde av särskilda tillgångar och övervärde skall enligl lagförslaget intefinnas kvar. Länsslyrelsen bilräder inle detla förslag ulan anser atl del finnsbehov av dessa delvärden. Det torde inle vara ovanligt alt mark som kan indelassom läkt- och exploaleringsmark användes för jordbruksändamål. Sådan användningkan pågå . För atl undvika fördelningsproblem isamband med inkomsttaxeringen (annan fastighet kan inte ingå i förvärvskällajordbraksfastighet) bör sädan läkt- och exploaleringsmark som användes förjordbraksändamäl åsättas värde säsom särskild tillgäng och ingå ilantbraksenhet. Värdeav särskild tillgäng synes också behövas vid värdering av t. ex. fraktodlingoch delägarförvaltning samfälll fiske. Kommittén föreslär att dessa tillgångarskall beaklas vid värderingen i form av säreget förhållande för den närmaslbelägna marken. Delta förslag kan i vissa fall få egendomliga konsekvenser. Omjordbruksfastighet som endast omfatlar åker har del i delägarförvaltat samfälllfiske av slörre värde kommer värdel av fisket all beaktas vid värdering avåkern. 1 vissa delar av län t. ex. Kiviksområdel är fmktodling säallmänl förekommande all del inte kan anses utgöra ett säreget förhållande. Detkan tvärtom på vissa områden anses utgöra etl säreget förhållande allfruktodling ej finnes på jordbruksfastighet. 1 de ovan relalerade fallen synesdet enklare och mer rikligl all åsätta värde av särskild tillgång än att beaktanu ifrågavarande tillgängar i form av säreget förhällande. Omläkt- och exploateringsmark skulle ändra karaktär från all ingå i del värde päjordbruksfastighet till att utgöra annan fastighet kan detta i vissa fall flbetydande konsekvenser vid inkomsttaxeringen. Delegationenanseratt del värdet för särskilda tillgångar skall vara kvar. Del bör ävenfortsättningsvis vara möjligt att redovisa naturtillgångar som särskildlillgång. Vidare behövs delvärdet för vissa tillgängar som annars blir svåraatt redovisa t. ex. fruktträd på jordbruksfasfighel och ersättningskraft samtvissa servilul som ej kan hänföras till något annat tillgängsslag. Delegationenanser atl kommittén gåll för långt i sina förenklingsslrävanden och skapar pädetla sätt bara nya svårigheter. LMVanför atl enligl förslaget skall summan av delvärdena utgöra taxeringsenhetenstaxeringsvärde. Värdet av varje värderingsenhet skall anges i 1000-lal kr. Iövrigl ges inga avrandningsregler i förslaget. LMV anser detlaolillfredsslällande och anför alt eftersom lagen inte innehåller nägraavrandningsregler kommer med ledning av riktvärden bestämt taxeringsvär- 1979/80:40 291 deför t. ex. en vattenfallsenhet att kunna uppgå till exempelvis 124 936 000 kr.Detla ger enligl LMV sken av en exakthet som aldrig någonsin kan uppnås. Detlorde vara en klarl utbildad praxis i värderingssammanhang, atl avrunda delberäknade värdet med hänsyn lill värderingsnoggrannhelen. LMV anser redan avdenna anledning atl en avrundningsregel bör införas i 5 kap. 8 § FTL. Ytteriigareskäl för atl en avrundningsregel las in i lagtexten är önskemålet om enlikartad behandling för samtliga fasligheter. Nägra centrala riktlinjer föravmndning gavs inte heller ärs allmänna fastighetstaxering medresultat att avrandningsregler tillskapades länsvis. Reglerna utformades dockpå olika sätt och gav alltså inte en "jämn och rättvis taxering". EnligtLMV:s mening bör den avrandningsregel som tillskapas inte medföra alt dedelvärden som bestämls skall ändras för all fä summa delvärden alt exaktöverensslämma med totalvärdet. Ett sådant förfarande försvårar nämligen senareanalyser av ortsprisunderiag. Följandeexempel pä hur avrandning kan ske lämnas av LMV. Summadelvärden 27 000 totalvärde 27 000 2777 000 2 700 000 27777 000 27 000 000 EnliglLMV lorde inle några större olägenheter med atl summa delvärden och totalvärdeinte överensstämmer exakt inle föreligga. I underrättelsen lillfastighetsägaren bör såväl summa delvärden som totalvärde redovisas. Lantbruksuniversitetetfinner att det skulle vara av värde om vid fastighetstaxeringen särskilt angeshur slor del av byggnadsvärdet som belöper pä byggnadsstommen inkl. sådanadelar och lillbehör som krävs för byggnadens allmänna användning dvs. denförmögenhetsmassa pä vilken reglerna om avskrivning pä byggnad skall lillämpas. Utansådan uppdelning av byggnadsvärdet lorde del vara omöjligt att för t. ex. etlaktiebolag avgöra med vilkel belopp byggnad resp. byggnadsinventarier ingår itaxerat byggnadsvärde. Proportioneringen av köpeskillingen vid förvärv avbebyggd fastighet skulle ocksä bli riktigare. Ävenandra delar av en fastighets beståndsdelar brukar särredovisas i företagensräkenskaper på grund av speciella avskrivningsregler. DeUa gäller särskilt ifråga om jordbruksfastighet. Sålunda ingår i en faslighets taxeringsvärdetäckdiken och andra markanläggningar vilka enligt kommilléns förslag ingår iskilda delvärden. Medhänsyn tagen till att nägot ingångsvärde ej kan ifrågakomma pä markanläggningarvid onerösa fång och att avskrivningsunderiagel sålunda endasi utgörs avkostnad som bestrilis av den skattskyldige själv och endast 1979/80:40 292 omkostnaden avser arbete som utförts under tid då han ägt fastigheten synes någonkongmens mellan de markanläggningar som beaktats vid fastighetstaxeringen ochde som särredovisas i räkenskaper och inkomsldeklaration mera sällan kunnaåstadkommas. avhandlade frågor synes ej alls ha berörts av kommiuén.Lantbruksuniversitetet finner det emellertid angelägel all frågan om enytteriigare uppdelning av taxeringsvärdet i enlighet med vad som ovanframhållits blir föremål för utredning innan proposition i ämnet framläggs. Hypoteksbankentar upp frågan om marknadsvärden pä delvärden och anför: Varjedelvärde skall enligt 5 kap 8 § beslämmas för sig med tillämpning av i 5 kap2-5 §§ angivna grunder. Detla synes innebära att varje delvärde skall av den värderade delens marknadsvärde. Bestämmelsen synes bli svårall tillämpa, då olika delar av en fastighet, som inte kan försäljas separat,inle har något självständigl marknadsvärde. Bestämmelsen synes ocksä-såvitt dengäller byggnader-stå i strid mot vad som sladgas i 7 kap 8 §. Enligl dennabeslämmelse är byggnadsvärde del mervärde som taxeringsenheten har pä grund avalt den är bebyggd. 1 7 kap 8 § förutsätts således atl värderingen skall tillgåsä atl enhetens lolala taxeringsvärde försl bestäms. Därefter fastställslomtmarksvärde, jordbruksvärde, skogsbruksvärde och värde av skogsimpediment.Dessa värden skall enligl 7 kap 9 § bestämmas som om taxeringsenheten varobebyggd. Skillnaden mellan del lolala taxeringsvärdet och de angivnadelvärdena skall enligt 7 kap 8 § utgöra taxeringsenhetens byggnadsvärde. Vidvärdering av lantbruk är det inbördes förhällandet mellan jordbraks-mark,byggnader och skog avgörande för brukningsenhetens marknadsvärde. Atlfastställa detta värde genom addition av olika självständigt uppskattadedelvärden är därför en oriktig metod, som kan leda ett felaktigt slutvärde.Bestämmelserna i 5 kap 7 och 8 §§ står därför också i strid mol beslämmelsernai 5 kap 2-5 §§, enligl vilka ju taxeringsenhetens marknadsvärde skall varaavgörande för taxeringsvärdet. Det är angelägel att lagtexlen korrigeras sä attdärav otvetydigt framgår att det är taxeringsenhetens marknadsvärde som skallligga till gmnd för taxeringsvärdet och atl det är den värderingsmetod, somkommer till uttryck i 7 kap 8 och 9 §§ som skall tillämpas. Tomträttskommdténanför alt även om uppdelning sker i byggnadsvärde och markvärde kan markvärdetinte utan vidare tillämpas i avgäldssamman-hang. Anledningen är alt vissakostnadsposter, som ingär i markvärdet, kan ha eriagts av tomlrättshavaren,vilket bör beaktas vid avgäldsberäkningen. För tomträttskommittén är det särskiltangeläget att kostnaderna för kommunala anslutningsavgifter blir preciseradevid fastighetstaxeringen. I första hand gäller det kostnaderna för anslutningav vatten och avlopp men även för fjärrvärme. Redovisningen av värdet påanslutning till kommunala anläggningar kan ske på olika sätt. En metod kan varaatl låla dessa värden ingå i tomlrättsfaslighetens byggnadsvärde. En annanmöjlighet är att man i samband med att riktvärden för taxeringen fastställsanger värden för fastigheten säväl med som utan anslulning till en anläggning.På sä sätl erhålls en värdenivå på nyltigheten som står i förhållande tillmarkens 1979/80:40 293 värdering.Behovel av alt justera del laxerade markvärdet för lomirätlsfas-tigheter medhänsyn till förekommande markanläggningar som ej ulgör kommunala anläggningareller inskränkningar i markulnyltjandel är av mera underordnad belydelse. 1normalfallet får det nämligen anses att effekten härav inryms inom marginalenför den markvärdering som görs vid taxeringen. Behovel av juslering avavgäldsunderiagel får därför anses föreligga försl vid mera påtagligaomständigheter. Korrigering av markvärdet i dessa fall bör lämpligasl skeuianför taxeringen efler prövning i del enskilda fallet. 4.3Värderingsenheter (11.2) Förslagelom indelning av egendom i värderingsenheter har med några undantag inle mollnägra invändningar av remissinstanserna. 4.3.1 Byggnader(11.2.5) Kommitténsförslag om all byggnad, som är inrättad för väsenlligt olika ändamål, lårindelas i två eller flera värderingsenheter, om del underiättar värderingen,har behandlals i tvä remissvar. Lantbruksuniversitetetanser del vara av större belydelse all skilja pä olika konstruktion som medförväsenlligl olika koslnader än väsenlligt olika ändamål. En ändring i sådan riktningär önskvärd enligl . Lantbrukarnas skattedelegatlonhävdar att principen för ekonomibyggnad bör vara att uppdelning skall ske, omdetla medför en riktigare värdering. 4.3.2 ,betesmark, skogsmark och skogsimpediment (11.2.11) Kommillénsförslag att vart och etl av dessa ägoslag inom en taxeringsenhet skall utgöraen värderingsenhet, om inte en uppdelning i flera värderingsenheler väsentligtunderiättar värderingen, kritiseras av LBS, länsstyrelserna i ,, och . lantbruksnämnden i länoch Lantbrukarnas skattedelegatlon. LBS,länsstyrelserna i och , lantbruksnämnden i Skaraborgslän och Lantbrukarnas skattedelegatlon anser alt en uppdelning i fleravärderingsenheter skall eller bör ske, om det leder till en riktigarevärdering. 1 förordar all huvudregeln skallvara all uppdelning får ske. I KrisUanstads län föreslår atluppdelning skall göras redan om det underlättar värderingen och inle bara i defall denna väsenlligt underiällas. Denarealgräns om 5 ha och den värderelation, 1:2, som kommittén har ansett varalämplig för atl uppdelning skall (1 ske, har berörts av LMV, ochlantbruksnämnden 1 och lantbruksnämnden 1 1979/80:40 294 som delar kommitténs uppfattning atl en gräns om 5 ha är lämplig men allrelationstalet är onödigt. i ultalar sig enbart omdet föreslagna relationstalet och kan inte tillstyrka förslaget i denna del.Lantbruksnämnden i anser del olämpligt atl bara ange viss arealeller vissa värderelationer som minikrav. 1 stället bör del avgörande varavärdedifferensen (areal x klasskillnaden i kronor). 4.3.3 Markanläggningar(11.2.12) Länsslyrelseni län framhåller alt det inte bör vara nägon skillnad mellanmarkanläggningar och andra lyper av värderingsenheter som i princip flruppdelas om det väsenlligl underlällar värderingen. föreslår atlbelräffande markanläggningar föreskrivs att uppdelning flr ske, om detväsenlligl underiättar värderingen i slällel för all uppdelning skall ske. Lantbruksnämnden1 län ifrågasätter om markanläggning i form av bevattningsanläggningför jordbruk, som normalt betjänar en brukningsenhet, skall ulgöra särskildvärderingsenhel. LBSanser alt marksamfälligheter med delägarförvaltning inte skall redovisas somsäreget förhållande utan ingå som särskild värderingsenhel i den taxeringsenhetsom delägarfastigheten ulgör. 4.4.1 Värdefaktorer, riktvärden m. m. Förslagelom taxering med utgångspunkt i riktvärden, grundade pä i första handkombinationer av värdefaktorer, tillstyrks eller lämnas utan erinran av denhelt övervägande delen av remissinslanserna. i länanseratt det system med riktvärden som användes vid taxering var ellvärdefullt hjälpmedel vid taxeringen. Den bilräder förslagel alt värderingenäven i fortsättningen bör ske med ledning av fastställda riktvärden och att degrundläggande anvisningarna för tillvägagångssättet bör regleras i FTL. Deändringar i reglema som har föreslagits synes väl motiverade med hänsyn till deerfarenheter som gjordes vid 1975 ärs taxering. I Södermanlandslän framför liknande synpunkter. anser att riktvärdena bör anges i marknadsvärdenivå och inle såsomföreslagils i laxeringsvärdenivå. 1979/80:40 295 4.4.1.1Värdeområden, redovisning av riktvärden (12.2.3 och 12.2.4) Denföreslagna indelningen i värdeområden behandlas särskill av kommun.Kommunen framhåller att och inle RSV bör fastställa värdeomrädenför hyreshus. 1fråga om redovisningen av riktvärden lämnas synpunkler av en delremissinsianser. i tillstyrker förslagen och anförall redovisningen av riktvärden av olika slag på kartor föresläs fä en utökadomfattning. Utom riktvärden för mark skall också redovisas lillämpligabyggnadsvärde- och H-labeller för olika områden. Erfarenhelerna frän 1975 årstaxering, där detla redovisningssätt tillämpades inom vissa områden, ärpositiva. Enligt mening är ätgärder av denna typ ägnade allunderiälla säväl själva taxeringsarbelet som den adminislraliva hanleringen avanvisningsarbetel på länen. Också anser att redovisningen på riktvärdekartakommer alt underlätta arbelel för nämnderna. Helst bör så många vägledandeuppgifler som möjligt redovisas på riktvärdekarta. Länsstyrelseni anser att en enhetlig metod bör tillämpas för angivandel avriktvärde för mark. Detta bör innefalta ett bruttovärde för tomt, dvs. värdelav "färdig" tomt försedd med alla nyttigheter. framhåller atl markvärdekartorna vid lidigarelaxeringar har kritiserals från skilda synpunkler. Förbundel anför vidare: Förbundelinstämmer i kritiken. Kartorna har fastställts av skattecheferna ulan nägoninsyn frän fastighetsägarnas sida. Det har visal sig vara förenal medåtskilliga svårigheter att vid erinringar eller besvär fl till stånd någonändring i de riktvärden som angivils på markvärdekartorna. Invändningar om allbyggnadsförbud sedan flera är tillbaka råder inom kvarter eller attbyggnadsrätlen regleras enligt en föråldrad stadsplan, som inte kan realiseras,har lämnats obeaktade. Om del gäller en stadsplan med utökad byggnadsrätl ochdenna är fastställd för , lorde man enligl förbundet medtämligen stor säkerhel kunna räkna med atl nägon sädan rätt enligt planen intekan utnyttjas. Planen blir i elt sådanl fall föremål för omarbetning. Dessakartor föreslås i fortsättningen heta riktvärdekartor med hänsyn till deländrade innehållet i dessa, dä de inle bara skall upplaga riktvärden ä markulan även tillämpliga byggnadsvärde- och H-tabeller för olika områden. I ochför sig synes det inte vara någol att invända häremot. bordeman emellertid i en helt annan ulslräckning än vad som förekommil vid tidigaretaxeringar la hänsyn till särskilda förhållanden för de olika fastigheternasåsom byggnadsförbud, föråldrade stadsplaner m. m. Jämkning av markvärdet bördärvid komma till ständ och pä nägol sätt bör detta komma till ultryck iförarbetena. 4.4.1.2Juslering, interpolation (12.2.8 och 12.2.5) Förslagetatl justera ett framräknal värde för säreget förhällande därför all värdefaktorföreligger beträffande fastighelen som inte har beaktats dä riktvärdetbestämdes, behandlas särskilt av och Prop, 1979/80:40 296 villaägareförbund.Lantbruksuniversitetet påpekar alt och är ifärd med atl ularbela anvisningar lill den nya skogsvårdslagen. Det förefallernaturiigt alt anvisningarna om säregna förhållanden vid taxering av skog medoffenlligrältsliga förpliktelser, t. ex. naturreservat, samordnas medskogsstyrelsen och anvisningar. a. alt riktvärdena föreslås bli mer normerandeän lidigare och anför: Enventil finns visseriigen i kommitténs förslag genom atl hänsyn kan las tillsäregna förhållanden. Förbundet anser ultryckel "säregna" mindre välvall. Uttrycket leder närmast tanken lill att del är fråga om exlraordinärasituationer. Avsiklen torde dock inte vara alt uttrycket skall tolkas pä dettasnäva sätl. De exempel som ges på säregna förhållanden anger all del är frägaom vad som enligt juridiskt språkbruk brukar betecknas som "särskildaomständigheter". Eftersom ett sädant synsätt bör vara riktlinjen förmöjlighelerna att justera labellvärdena, föreslår förbundet atl uttrycka"säregna" utbyts mot "särskilda". Förslagetatl de genomsnittliga förhållandena för skogsmark på taxeringsenheter i olikakommuner flr läggas till gmnd vid klassindelningen, om egendomen skulletaxerats lillsammans om den legat inom samma kommun, las upp av RSV. RSVpåpekar atl eftersom klassificeringsdala har olika innebörd inom olika områdenkan genomsnittliga förhållanden läggas gmnd för indelningen endast om helaskogsmarken ingår i samma värdeområde. Någol annat är enligl RSV:s mening intemöjligt. RSV föreslår att frågan löses genom alt en begränsning tillvärdeområde införs. framför samma uppfattning som RSV. Enliglförslaget flr interpolation av värde i tabell eller serie inte ske. Kommitténanser atl inle heller extrapolering skall ske vid tillämpning av envärdetabell. Av denna anledning anser i län atl detabeller som fastställs bör vara slulna sä att man, om en labell är för snävför elt vissl omräde, kan utöka den genom extrapolering. 4.4.2Byggnads- och markvärde, byggnad under uppförande m. m. (12.2.11) 4.4.2.1Mervärdeprincipen (12.2.11.1) Förslagelalt byggnadsvärdet skall bestämmas enligl mervärdeprincipen lämnas allmänt utanerinran. Någraremissinstanser redovisar emellertid kriliska synpunkler på förslagel. Dennametod må betraktas som godlagbar vid taxering av industri- ochaffärsfasligheler, där man kan utgä från all avkastningsvärdena från olikaslags byggnader pä samma tomt starkt kan variera. Annorlunda förhäller det sigför bosladsfastigheter. Bostädernasavkastningsvärde i form av ijänsler frän bostadskapitalel kan i 1979/80:40 297 principbestämmas utifrån lägenhetsanknulna egenskaper säsom uirymme,ulruslningsstandard och älder. Sådana uppgifter lämnas ju såväl vid AFT somlill FoB. Detsom i lagsliflningen belecknas som "markvärden" konstitueras däremotav egenskaper i bostadens omgivning, bl. a. närheten till vissa nyttigheler,som affärer, rekreationsområden osv. och "onyttigheier" som fabrikermed luftförorenade ulsläpp m. m. Dessa egenskaper är alltså icke knuina lillsjälva lägenhelen. Delär utifrån denna uppdelning som den ekonomiska forskningen av bostadsmarknadenbedrivs. Bostaden och dess egenskaper flr alltså dä representera etl realvärdemedan mervärde (som under vissa föratsättningar alltså kan vara negaiivt) förmarken ulgör restposten. Detlautgör enligt SIB också huvudprincipen i den hyreslagstiftning som antogs av1968 års riksdag. Bruksvärdet representeras här av bostadens egenskaper. Sammavärderingsprincip borde prövas vid fastighetstaxeringen för alt få enjämförelse mellan konsumlionsvärdel av lägenheler i småhus och i hyreshus.Lägenhetens konsumtionsegenskaper skulle dä ulgöra del primära och markvärdetrestposten. Institutet menar alt del bör ulredas om inte principen medkapitaliserat bruksvärde av bostäderna pä marken bör tillämpas generelll somprimär bestämningsgrund. En sädan omläggning lorde dock innebära så omfattandeteoretiskt och statistiskt arbete all del sannolikl inte kan hinnas med i lidtill taxering. Dock bör en sådan omläggning aktualiseras snarasl omnya principer skall hinna utarbetas lill därnäst följande allmännafastighetstaxering. anför all den nu gällande och föreslagnamervärdeprincipen ibland flr konsekvenser som av allmänhelen upplevs som i höggrad otillfredsställande. Markvärdet har oberättigat kommil atl svälla ut såalt del helt dominerat det lotala taxeringsvärdet. Rättelse skulle kunnaåsladkommas genom all vidgade möjligheter lill jämkning av delvärdena införsför sådana fall. Förbundel understryker också betydelsen av taxeringsvärdet ochfördelningen av värdet pä mark och byggnad pä grund av proportioneringen avköpeskillingen vid försäljning. Vidare kan ell lågl byggnadsvärde bidra lillatl en längivare kan få iniryck av all del är fräga om en däligl underhållenbyggnad med därav följande olägenheter i samband med belåning. Lantbruksuniversitetetanser all det är lämpligare att del värdena räknas fram var för sig saml attkorrigering sker av samtliga delvärden med användande av en gemensam faklor förau överensslämmelse med beräknal totalbelopp skall uppnås.