prop · G303103 · 1979-12-31 00:00:00 — Däremot bör utredningen vara oförhindrad all la upp frågor 187 Kommittéer: Ekonomidepartementet Delll E:l rörande de övriga regler som är elt ullryck försoliditelsprincipen. som bolagen upprätthåller fullgod soliditetskall försäkringspremierna vara skäliga och på etl skäligt sätl fördelasmellan försäkringslagarna. Skälighetsprincipen uttrycks i fråga omlivförsäkring sä att grunderna avser alt bereda försäkring till en med hänsynlill försäkringens arl skälig koslnad. 1 fråga om skadeförsäkring anges allpremiesältningen skall vara skäligl avvägd med hänsyn till den risk, somförsäkringen är avsedd all läcka, nödiga omkostnader för försäkringen samlomständigheterna i övrigt. Utredningen bör överväga om de omständigheter somavgör huruvida premiesältningen för försäkringarna är skälig bör närmarepreciseras i lagen. I detta sammanhang bör bl.a. uppmärksammas i vad mån olikaformer av premiedifferentiering är till fördel för försäkringstagarna ellerkan innebära fördyringar för försäkringskollektivet. Behovsprincipen innebär alt koncession för nyttförsäkringsbolag eller tillstånd atl uividga rörelsen till ny verksamhetsgrenkan ges endast om den avsedda rörelsen anses behövlig och även annars ägnad attfrämja en sund utveckling av försäkringsväsendet. Att behovsprincipen infördesi FL skall ses mot bakgrund av de förhållanden som rådde vid lagens tillkomst.Strukluren på den svenska försäkringsmarknaden var dä en hell annan än numera.Som jag nämnde inledningsvis har antalet bolagsenheter gått ned krafligl ochförsäkringsverksamheten har alltmera koncentrerats till ell fålal storakoncerner. Utredningen bör ta upp frågan om del med hänsyn till de ändradeförhållandena finns anledning att avskaffa eller modifiera behovsprincipen.Sannolikt kan principen eller någon motsvarighet till den inte undvaras hell. Ett skäl som också talar för att behovsprincipen omprövashar atl göra med den inlernationella utvecklingen på försäkringsområdet.Svenska försäkringsbolag har i allt större utsträckning etablerat sigutomlands men sådana elableringar försvåras när de ulländska myndigheternaställer krav på ömsesidighet (reciprocitel). Till följd av behovsprincipen ärdel normalt inte möjligt att från svensk sida lämna någon utfästelse omreciprok behandling. Skulle behovskravet avskaffas eller begränsas bör detövervägas, om krav pä ömsesidighet bör införas när det gäller utländskaförsäkringsbolags rätt alt etablera sig här. Även andra frågor omförsäkringslransaktioner över gränserna bör behandlas. Ulredningen bör i övrigl belysa konsekvenserna av enfriare etableringsrätl för utländska försäkringsanslalter i vårt land ochföreslå de lagändringar som anses motiverade. Den bör bl.a. överväga huruvidaskälighetsprincipen i någon form bör göras tillämplig även pä de utländskaföretagen. En annan fråga som bör övervägas sammanhänger med all kraven påfondavsättningar är avsevärt lägre för de här verksamma utländska företagen änför de svenska. Del kan finnas anledning aU skärpa de finansiella kraven för deutländska företagen. När det gäller principen om försäkringstagarnas inflytandehar man sökl säkerställa detta i försäkringsaktiebolagen genom representationför försäkringslagarna i bolagens styrelser. Minst en av styrelseledamöternaskall ulses av försäkringstagarna, intressegrupp för dem eller av regeringeneller offentlig myndighet. De sålunda utsedda ledamöterna har till uppgifl attsärskilt bevaka försäkringstagarnas intresse. De ömsesidiga försäkringsbolagen,som ägs av försäkringslagarna själva, har utformat olika representativa system.Utredningen bör undersöka hur de nu berörda reglerna har verkat och, om delbehövs, lägga fram ändringsförslag. Delll E:l Skr 1979/80:103 188 ulländska försäkringsbolag, som har koncession i ,har de svenska försäkringslagarna inle någol direkl inflylande såviu avser denhär bedrivna rörelsen. Det kan finnas anledning all överväga om sådanlinflylande kan skapas i någon form, även om slyrelserepresentation inte kan kommai fråga. Specialitets- eller separaiionsprincipen innebär all sammaförelag inle får driva både livförsäkringsrörelse och annal slag avförsäkringsrörelse. Denna princip bör beslå. Det kan sältas i fråga om den inteockså bör utvidgas atl avse kreditförsäkring med hänsyn lill de speciellaförhållandena pä delta område. Bolag som meddelar kreditförsäkring skulle i såfall inle få meddela annal slag av försäkring. Principen alt försäkringsbolag inle ulan särskilda skälfår bedriva annan rörelse än försäkringsrörelse bör likaså upprätthållas iforlsätiningen. 1 de fall elt försäkringsbolag f.n. kan medges driva annanrörelse finns det garantier för atl del sker i försäkringslagarnas intresse.Della bör gälla även . Förulom översynen av de grundläggande principer i FL somjag nu har berört bör utredningen behandla några andra frågor som haraktualiserats i olika sammanhang och som har belydelse för svenskförsäkringsrörelse i framliden. Grundtanken bakom all försäkringsverksamhel är allåstadkomma en utjämning av olika risker inom elt större kollekliv och atldärigenom lindra de ekonomiska verkningarna för individen eller företagel inomkolleklivet. Gränsen mellan vad som är försäkring och vad som inle är det ärdock oklar och någon legaldefinition av försäkring eller försäkringsrörelsefinns inte i den svenska lagstiftningen. Del kan diskuleras om det ärförsäkringsrörelse när t.ex. etl industriföretag eller en industrikoncerninrättar ell ekonomiskt säkerhetsarrangemang för atl täcka risker utesluiandehänförliga till företaget eller koncernen. I della sammanhang bör ocksåinnebörden och lämpligheten av s.k. fronting analyseras. Med fronting avses atten direklförsäkringsgivare utfärdar och förvaltar försäkringar somåterförsäkras i sin helhel eller till slörre del än som är normall för bolagel. Frågan om en viss verksamhel ulgör försäkringsrörelseeller ej kan prövas av domstol i mål orn s.k. olaga försäkringsrörelse efteråtal av allmän åklagare. Regeringen kan pröva frågan endast när etl förelagsöker koncession alt driva försäkringsrörelse. Det kan finnas skäl överväga omdenna ordning är lillfredsställande eller om möjlighet bör öppnas förregeringen eller tillsynsmyndigheten alt också ulan samband medkoncessionsprövningen kunna la upp och avgöra sådana frågor. Utredningen böröverväga om en legaldefinilion av försäkringsrörelse bör införas. I detta sammanhang bör utredningen också ta upp denprincipiella frågan om sådana utbrytningar av vissa enskilda eller mindregrupper ur del slörre försäkringskollektivet som försäkringsbolagensriksförbund och har beröri. Särlösningar eflerslrävas av dem som medhänvisning till en lids gott skaderesullat anser sig kunna görakostnadsbesparingar l.ex. genom att bilda andra mindre försäkringskollekliv ellersjälva driva någon form av specialiserad försäkringsrörelse. Ulredningen börundersöka vilka konsekvenser sådana utbrytningar och särlösningar kan ha iolika avseenden, bl.a. för del stora försäkringstagarkolleklivel. och läggafram förslag lill lämpliga åtgärder, om utvecklingen skulle anses kräva detla.Jag vill här erinra om atl det f.n. genom ekonomidepartementets försorg utreds om sådan 189 Kommittéer: Ekonomidepartementet Delll E:l försäkringsrörelse som bedrivs av s.k. caplives ärändamålsenlig och utvecklingsfrämjande. Resultatet av delta ulredningsarbele.som bl.a. avser all belysa de förelagsekonomiska aspeklerna, kan väntas underår 1979. NO tar i sin skrivelse upp frågan om principerna förförsäkringsbolagens anskaffningsverksamhet. Enligt FL åligger del slyrelsen ochverkslällande direklören i försäkringsbolag alt övervaka att anskaffningen avansökningar om försäkring sker på etl sätt som överensslämmer med godförsäkringssed. Regeringen får meddela närmare beslämmelser omanskaffningsverksamheten men några sådana föreskrifter har inle ulfärdals.Försäkringsbolagen har i stället iräffal en överenskommelse omanskaffningsverksamhelen, den sk. anskaffningsöverenskommelsen (AÖ). NO riklaruppmärksamheten pä vissa konkurrensbegränsande bestämmelser i som hindrarförsäkringsmäklare atl driva verksamhel inom branschen. NO har pä grundval av etl omfallande ulredningsmalerial,bl,a. om vilka kosinader försäkringsbolagen har för anskaffningsverksamhelen,kommit lill uppfatlningen att övervägande skäl lalar för alt del skulle varatill fördel för försäkringstagarna om ell antal vederhäftigaförsäkringsmäklarföretag med flerbolagsrepresenlalion tilläts etablera sig pämarknaden. Genom sin från försäkringsbolagen fristående ställning skullemäklaren - till skillnad frän ombud som represenlerar endast ettförsäkringsbolag - med hänsyn lill kundens försäkringsrisker kunna ge köprådgrundade på en bedömning av olika försäkringsbolags och andra villkor.Försäkringsmäklarna skulle enligt NO kunna bidra till en effektivare konkurrensmellan försäkringsbolagen. som har genomfört den av NOåberopade utredningen har redovisal en motsatt uppfattning i fråga om detlämpliga i att införa ett syslem med försäkringsmäklare i . Ulredningen bör med beaktande av vad NO ochförsäkringsinspektionen har anfört ulvärdera försäkringsbolagens nuvarandeanskaffningsverksamhet och hur AÖ har verkat i olika avseenden. Mol dennabakgrund och med hänsyn till erfarenheter av olika syslem i andra länder börulredningen pröva de frägor som NO har tagil upp, bedöma konsekvenserna avolika lösningar och lägga fram de förslag som anses påkallade. I detlasammanhang bör prövas om man, ulan alt ge avkall på försäkringsbolagens socialafunktion, kan inskränka den för försäkringstagarna dyrbara hemackvisilionen.Del kan vara lill fördel för konsumenterna om försäkringsbolagen kan användaenklare marknadsförings- och försäljningsmetoder, l.ex. genom någon form avförsäkringsbulik eller försäljning över disk i köpcentra m.m. Andra frågor som utredningen bör behandla har samband medsvenska försäkringsbolags alltmer omfallande verksamhel ulomlands ochförsäk-ringsverksamhelens ökande inlernalionella karaklär. Ulredningen bör kartläggavilka problem som denna utveckling kan medföra och vilka ålgärder som kan visasig behövliga i framliden. Några frågor som bör behandlas är -förulometableringsrätlen m.m. som jag förul har beröri - ulländska medborgares rättall förvärva aktier i svenskl försäkringsbolag och svenska försäkringsbolagsförvärv av akiier i ulländska försäkringsbolag. En annan fråga gäller huruvidadel är lämpligl att ömsesidiga svenska försäkringsbolag driver direktförsäkringsrörelse i utlandet. Pä del internationella områdel pågår särskilt inom EG ellomfattande arbele som syflar till all på lång sikl göra EG-området lill enenheilig marknad i fråga om försäkring och så långt möjligt harmoniseralagstiftningen mellan medlemsländerna. Inom EG har viss etableringsfrihel Delll E:l Skr 1979/80:103 190 skapats i fråga om skadeförsäkringsrörelse. Också pålivförsäkringsområdet pågår strävanden i samma riktning. Inom förekommer imindre omfallning elt liknande arbete, som bl.a. avser ell utökat samarbetemellan tillsynsmyndigheterna. Del bör uiöver vad jag lidigare har nämnl åliggaulredningen att mol bakgrund av ulvecklingen på del internationella fältetöverväga vilka konsekvenser som kan uppkomma för svensk försäkringsverksamhelsaml lägga fram förslag lill ålgärder som bedöms bli aktuella. I fråga om tillsynen över försäkringsverksamheien gällerf.n. att försäkringsinspeklionens huvuduppgift är all utöva lillsyn överförsäkringsbolagen och verka för en sund utveckling av försäkringsväsendet.Inspeklionen skall också följa utvecklingen av och informera om pris- ochkonkurrensförhållanden inom försäkringsväsendet samt föra kartellregister. Denoffentliga lillsynen och kontrollen av försäkringsanslallerna har samband medden myckel ingående reglering av försäkringsverksamheten som finns iförsäkringsrörelselagsliftningen. Försäkringsbolagens verksamhel kan också i vissa avseendengranskas av konsumentombudsmannen (KO) med stöd av marknadsföringslagen(1975:1418) och av NO med stöd av lagen (1953:603) om motverkande i vissa fallav konkurrensbegränsning inom näringslivet. har såvitt gällerkonsumentförsäkringar inrättat ett s.k. kontaktforum för försäkringsfrågor medföreträdare för , försäkringsinspektionen ochförsäkringsbolagen. Företagens soliditet har självfallet avgörande betydelseför förmågan att infria gjorda försäkringsutfästelser. Ett väsentligt inslag iförsäkringsinspektionens tillsynsverksamhet måste därför hksom hitlills varaatt kontrollera försäkringsbolagens soliditet. Kommittén bör på grundval averfarenheter från den nuvarande solidilelsbevakningen ge rikthnjer för denframtida tillsynen såvitt gäller omfattning, inrikining och kontrollmetoder. En annan viktig del av den offenlliga tillsynen bör ocksåi framtiden vara inrikiad på alt kontrollera efterlevnaden av de krav som hörsamman med skälighetsprincipen. Inspektionen har hitlills koncentrerat sig päalt följa utvecklingen i fråga om premiernas storlek ochadministrationskostnaderna. Granskningen har däremot haft begränsad omfattningi andra avseenden, l.ex. granskning av skadereglering och sådanaförsäkringsvillkor som inle gäller premiesättning. En allmän kontroll av de avtalsvillkor som näringsidkarnaanvänder i förhållande till enskilda konsumenter sker med stöd av lagen(1971:112) om förbud mot oskäliga avtalsvillkor, avtalsvillkorslagen.Utmärkande för lagen är alt marknaden övervakas av oeh att KOkan föra talan vid om förbud för näringsidkare alt användaavtalsvillkor som bedöms vara oskäliga mot konsumenterna. Frånavlalsvillkorslagen har undantagits verksamhet som står under tillsyn avbankinspektionen eller försäkringsinspektionen. Dessa myndigheter har nämligenbefogenhet att granska avtalsvillkor som används av de företag som slår underderas tillsyn. möjligheter att ingripa molförsäkringsvillkor har sin grund i skälighetsprincipen enligt FL. Försäkringsrätlskommillén har som jag nämnde inledningsvisföreslagit en uiökad granskning av försäkringsvillkoren på konsumentområdel.Förslagel innebär atl i FL skulle införas en generalklausul om alt ochandra försäkringsvillkor skall vara skäliga och i övrigt motsvarakonsumenternas intresse av ändamålsenliga försäkringar. Kommittén haremellertid inte tagit 191 Kommittéer: Ekonomidepartementet Delll E:l ställning till hur kontrollen skall organiseras ulan harförordal ytterligare utredning på den punkten. Under remissbehandlingen avkommittéförslaget har kritik riktats mot generalklausulen, särskilt i fråga omen ändamålsenlighetskontroll. I juslitiedepartementel förbereds nu etl förslag lilllagstiftning på grundval av betänkandet. Efter samråd med chefen förjustitiedepartemenlel vill jag anföra följande beiräffande den av mig förordadekommitténs uppdrag såvitt avser villkorsgranskningen. Del är särskilt i fråga om konsumenlförsäkringar önskvärtmed en ökad granskning frän samhällets sida av de avtalsvillkor somförsäkringsbolagen använder. En ökning av den nuvarande tillsynen torde blibehövlig bl.a. i samband med den planerade lagstiftningen omkonsumenlförsäkringar. Hur villkorskontrollen på försäkringsområdet skallulformas pä längre sikl bör emellertid utredas av den kommillé som jag nuföreslår. Kommiitén bör överväga villkorsgranskningens roll,inrikining och intensitet. Särskilda krav bör kunna slällas på deförsäkringsvillkor som används på konsumentområdel. Det är emellertid tveksamtom man bör gä så långt som försäkringsrätlskommillén har föreslagil och göra enprövning av villkorens ändamålsenlighet. En myndighetskontroll av försäkringarsändamålsenlighet kan bl.a, hämma konkurrensen och produktutvecklingen, 1 vartfall bör kontrollen inle ha karaklären av en obligalorisk förhandsgranskning,Kommillén bör i denna fråga hämta ledning från försäkrings-rällskommitténsbetänkande och remissyttrandena över delta. En särskild fråga är hur villkorskontrollen päförsäkringsområdet skall utövas. Som jag förut har nämnl ingår del iförsäkringsinspektionens tillsynsuppgifter all granska försäkringsvillkorenfrån skälighelssynpunkt, medan de avtalsvillkor som används inom andra delar avkonsumentområdel granskas av . Kommittén bör söka finna sådanaformer för den framtida granskningen av försäkringsvillkoren att såvälförsäkringsinspeklionens som konsumentverkels sakkunskap kan tas lill vara.Enligt min mening är det en fördel om principiellt belydelsefulla fall kanprövas av domstol. En möjlighet kan vara att granskningsmyndighelen får föratalan inför . Kommittén får pröva vilka organisatoriskaförändringar som i så fall krävs. Frågan om försäkringsinspektionens granskning avförsäkringsbolagens handläggning av skaderegleringsärenden har berörts bl.a. i1974 års slals-verksproposilion med anledning av betänkandet (SOU 1972:29)Konsumentupplysning om försäkringar. Föredraganden framhöll bl.a. alt enskaderegleringsgranskning av den typ inspektionen bedriver är värdefull och altdet borde undersökas, om verksamheten kunde breddas. Han förutsatte atlinspeklionen genomförde en översyn av sin skaderegleringsgranskning i samrådmed . En sådan översyn pågår f.n. inom inspektionen. Kommillénbör la del av resultatet av detla översynsarbele och föreslå de åtgärder sombehövs för en fortlöpande och ändamålsenlig kontroll av attförsäkringsföretagen tillämpar en ordning för sin skadereglering som kanomfattas med förtroende från försäkringstagarnas sida. En riktpunkt bör varaatt skapa garantier för alt skadefall regleras korrekt och utan onödigldröjsmål saml med hänsyn lill försäkringstagarens självklara krav på en rättvisbehandling. måste beaklas önskemålel att molverkaförsäkringsbedrägerier med därav följande kostnadsfördyringar förförsäkringstagarna. Kommittén bör också uppmärksamma vilka möjligheter enförsäkringstagare har alt få etl beslul av DelllE:l Skr 1979/80:103 192 försäkringsbolaget omprövat, om han eller hon är missnöjdmed beslulel. Det är vikligl alt se till alt försäkringslagarna också ärinformerade om de möjligheter som finns. Försäkringsinspeklionens uppgifler päkonsumenlupplysningsomrädel har berörts bl.a. slalsverksproposilioni samband med belänkandet Konsumentupplysning om försäkringar som jag nyssnämnde. Föredraganden uttalade dä atl borde handha dearbetsuppgifter som konsumentinformation om försäkringar förde med sig och altdet fick ankomma pä verkel all undersöka hur och i vilken ulslräckning de ibelänkandet framförda förslagen skulle genomföras. oehförsäkringsinspektionen arbelar bl.a. inom del förut nämnda kontaktforum medatl på olika vägar förbällra konsumentinformationen pä försäkringsområdet. RRVhar i sin rapporl uttalat atl del finns flera skäl som lalar för allförsäkringsinspeklionen också i fortsättningen haren viktig roll ikonsumenl-upplysningsarbetel. RRV påpekar bl.a. all det endasl är inspeklionensom har erforderliga resurser och kompelens för det analysarbete på vilkelkonsumentupplysning om försäkringar måste grundas. Jag delar uppfatlningen altinspeklionens erfarenheler och kunskaper måsle utnyttjas ikonsumentupplysningsarbelet. Kommillén bör dra upp riktlinjer för huruppgifterna på della område lämpligen bör fördelas mellan inspeklionen ochkonsumentverket. Kommittén bör även i andra avseenden än jag nu har beröriöverväga försäkringsinspektionens roll på konsumentområdet oeh klara utgränserna mellan inspektionens och uppgifter. Det är viktigtalt de båda myndigheternas insalser samordnas. En avvägning bör därvid görasmellan önskemålet atl myndighetskonlaklerna med försäkringsbolagen samordnasoch behovel av elt likformigt konsumentskydd inom olika sektorer avnäringslivel. Förelagens uppgiftslämnande bör begränsas och möjligheterna tillförenklingar tillvaralas i syfle all molverka en onödig byråkrati. Mol bakgrund av vad jag nu har anförl och med beaklande avförsäkringsinspektionens skrivelse och RRV:s rapport bör kommillén övervägaomfaltningen och den närmare inrikiningen av försäkringsinspeklionens framlidatillsynsverksamhet. Sammanfattningsvis vill jag framhålla atl vägledande förkommitténs arbele i denna del bör vara all inspeklionens insalser bör ökas närdet gäller ålgärder av mera konsumenlinriklat slag. Kommiitén bör på grundvalav sina överväganden också föreslå de ändringar i gällande tillsynsregler somkan anses påkallade. En utökad tillsyn över försäkringsvillkoren kan tänkasminska behovet av systemet med grunder. Sådana skall upprättas för vissförsäkringsverksamhet och stadfästas av regeringen. Det kan diskuleras omsystemet är förenligt med den nya regeringsformens föreskrifter omnormgivningsmaklens fördelning. Kommiitén bör la upp frågan i vad mån systemeti nuvarande utformning kan behållas för framtiden. I viss utsträckning kangrunderna tänkas bli ersatta av tvingande civilrättslig lagstiftning omförsäkringslaga-rens centrala rättigheter. Samråd bör därför ske medförsiikringsrätlskom-mittén och utredningen för översyn av FL. En speciell fråga gäller de försäkringar som har skapatsgenom kollektivav tal mellan arbelsmarknadens parler. Vid sådana arbetsmarknadsförsäkringar är konsumentens situation en annan än vid övriga försäkringar. Det kan sältas i fråga om inte möjlighet bör öppnas alt undanta de kolleklivavtalsbundna försäkringarna frän vissa regler i FL. 193 Kommittéer: Ekonomidepartementet Del II E:l Kommillén bör överväga denna fråga och lägga fram deförslag som anses moliverade med hänsyn till arbetsmarknadsförsäkringarna. Chef för försäkringsinspeklionen är en generaldirektör.Myndigheten är organiserad på tre byråer, nämligen en förlivförsäkringsärenden, en för försäkringsjuridiska och administrativa ärendenoch en för skadeförsäkringsärenden . Chef för livförsäkringsbyrån är enöverinspektör och de båda övriga byråerna föreslås av var sin byråchef.Dessutom finns hos inspeklionen tvä i ekonomiska frågor särskilt sakkunniga somulses av regeringen. Generaldirektören beslutar i princip ensam i ärenden somrör verksamhelen. Viss delegering av beslutanderätten kan ske lill annantjänsteman. Vid föredragning och avgörande av vikligare frågor börchefsljänslemännen och de båda sakkunniga närvara. Försäkringsinspeklionens organisation har i slort sellvaril oförändrad . Kommittén bör mol bakgrund av den översyn avinspeklionens tillsynsuppgifter som jag lidigare har behandlat föreslå deändringar i organisationen som bedöms motiverade för alt säkerställa enrationell och ändamålsenlig lillsyn. Utredningen bör också lägga fram förslag iden av behandlade frågan om all inräita enlekmannastyrelse inom inspeklionen. Näringsulskollel fann i sitt belänkande (NU1977/78:57), som jag har berört, alt del är motiverat alt inspeklionenförses med en lekmannastyrelse. Vid prövningen av denna fråga borde beaktas önskvärdhetenav ell parlamentariskt inslag i styrelsen och av representation förkonsumentintressena. Kommillén bör vid sitt utredningsarbete uppmärksamma ochsöka ta till vara möjligheter att förenkla lagstiftningen pä försäkringsområdetoch bevaka alt lagreglerna inte skapar krångel eller onödig byråkrati. Medanledning av de förslag som läggs fram på försäkringsområdet bör kommittén varaoförhindrad atl föreslå de följdändringar som kan bli aktuella, l.ex. i frågaom understödsföreningarna. Utredningsarbetet bör bedrivas i etapper. Kommittén börmed förtur behandla de ändringar i försäkringsinspektionens organisation ochverksamhet som kan vidtas utan att slutresultatet av utredningsarbetetavvaktas. Därvid bör belysas de personalpolitiska konsekvenserna för deanställda. Vidare bör bl.a. frågan om atl inrätta en lekmannastyrelse behandlasi della sammanhang. Del finns också anledning atl med förtur behandla inspeklionensroll på det konsumentpolitiska områdel. Förslag i nämnda frågor bör läggas framskyndsamt. Utredningen bör under sitt arbete hålla kontakt medutredningen (E 1977:05) angående översyn av lagen om försäkringsrörelse m.m.,försäkringsrällskommittén (Ju 1974:09) och banklagsutredningen (Fi 1976:04).Vidare bör utredningen hålla kontakt med bl.a. berörda myndigheler ochpersonalorganisalioner liksom med försäkringsbranschen.