prop · G303126 · 1979-12-31 00:00:00 — Regeringens proposition 1979/80:126 omarbetsmiljön på örlogsfartyg, m. m.; Regeringenföreslår atl antaga de förslag som har upptagits i bifogade uidrag avregeringsprolokoll. Ipropositionen föreslås en ny lagstiftning om arbetsmiljön på örlogsfartyg.Förslaget innebär alt arbetsmiljölagen skall vara tillämplig på skeppstjänstpå öriogsfartyg. Härigenom uppnås en enhetlig ordning för den samladeförsvarsmakten. Tillsynsmyndigheter enligt arbelsmiljölagen är f.n. arbetarskyddsstyrelsenoch yrkesinspekiionen. I prupnsitiunen föreslås för örlngsfarlygens del attsjöfartsverket blir lillsynsmyndighel enligt arbeismiljölagsliftningen. Vidarebehandlas frågan um inrättande av en partssammansatt s. k. fartygsmiljönämnd.En mindre ändring föreslås uckså i en beslämmelse i sjösäkerhetslagen somhandlar om skyldighel all anmäla olycksfall m. m. Denya bestämmelserna föreslås träda i kraft den . I 1979/80. Prop.1979/80:126 2 Lag om ändring i arbetsmiljölagen (1977:1160) Härigenum föreskrivs att I kap. 3 S saml 7 kap. I och 2 S§arbetsmiljölagen (1977: 1160) skall ha nedan angivna lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 1 kap. 3§ Lagen gäller ej Lagen gäller ej 1. skeppstjänst, 1. skeppstjänst på andra fartyg än 2. arbete som utföres i arbetsgivarens hushåll. Bestämmelserna i 4 kap. och 5 kap. 5 S gäller ej arbete snmutföres i arbetstagarens hem eller annars under sådana förhållanden, atl det ejkan anses tillknmma arbetsgivaren alt vaka över hur arbetet är annrdnat. 1 § Tillsyn över efterlevnaden av denna lag och med stödav lagen meddelade föreskrifter utövas av arbetarskyddsstyrelsen samt, underdess överinseende och ledning, av yrkesinspektionen. Såvitt avser örlog.sfartyg utövas tillsynen dock avsjöfartsverket. I fråga om öriogsfartyg skall även i övrigt vad som sägs idenna lag om arhetarskyddsstyrelsen och yrkesinspektionen i stället gällasjöfartsverket. 2§ Det åligger kommun att efter samråd med yrkesinspekiionenulse en eller flera kommunala tillsynsman med erforderlig kompetens atl biträdayrkesinspekiionen vid tillsyn enligt 1 §. Kommun skall till yrkesinspekiionen lämnaredogörelse för den kommunala tillsynens utövande. Fullgör knmmunal tillsynsman ej vad snm åligger hunom nch knmmerdet gennm anmälan av yrkesinspektionen eller på annat sätl lill kummu-nens kännedum,skall kommunen vidtaga ålgärder för att åstadkomma rättelse. Bestämmelserna i denna paragraf gäller ej ifråga omtillsynen av öriogsfartyg. Denna lag träder i kraft den . Lag om ändring i lagen (1965:719) om säkerheten på fartyg Härigenomföreskrivs att 9 kap. 18 § lagen (1965: 719) om säkerheten på fartyg' skall hanedan angivna lydelse. Ombefälhavarens skyldighet alt till anmäla vissa händelser ombord//nnflibestämmelser i sjölagen (1891: 35 s. Regeringeneller myndighet snm regeringen bestämmer kan besluta om skyldighel för redareeller befälhavare att anmäla inträffade olycksfall eller tillbud tillolycksfall eller sjukdomsfall utöver vad som angives i sjölagen. Om befälhavarens skyldighet att till anmälavissa händelser ombord finns bestämmelser i sjölagen (1891: 35 s. Regeringen eller den myndighet som regeringen utser meddelarföreskrifter om skyldighet för redare eller befälhavare att anmäla iniräffade olycksfall eller tillbud till olycksfalleller sjukdomsfall utöver vad som anges i sjölagen, 2.uppkomna skador eller vidtagna åtgärder som har betydelse förjärtygetssjövärdighet. Denna lag träder i kraft den . Lagen omtryckt 1978: 109. 1979/80:126 4 Närvarande: statsministern , ordförande, ochstatsråden , , , . , Åsling, Söder,Krönmark, , , , , . , , ,, Proposition om arbetsmiljön på örlogsfartyg, m.m. Med anledning av en framslällning från chefen för marinentillkallades en särskild utredare' för atl se överlagstiftningen rörande säkerheten på försvarsmaktens fartyg. Utredaren avlämnade i oklober 1979 betänkandet (Ds K 1979:9) Säkerhelen på öriogsfartyg. Belänkandet bör fogas till protoknllel i dettaärende snm bilaga I. Efter remiss har yttranden över betänkandet avgelts av rikspulisslyrelsen,överbefälhavaren (), försvarets civilförvaltning, försvarets sjukvårdsstyrelse,, , generallullslyrelsen, riksrevisionsverkei(RRV), arbetarskyddsstyrelsen, fartygsmiljöutredningen (K 1973:04),Centralorganisationen /SR, i (LO), , . () nch Värnpliktiga arbetsgruppen. ÖB har bifngat ett yttrande från chefen för marinen nch enpromemoria från chefen för armén. Kompaniofflcersförbundel och Plutonofflcersför-bundethar avstått från egna yttranden och i slället hänvisat lill det yltrande somTCO har avgett. LO har bifngat elt yttrande från Svenska sjöfnlks-förbundel.Svenska arbetsgivareföreningen har avstått från att yUra sig över betänkandetmed hänvisning till att deUa lill viss del behandlar sådana frågnr snm övervägsav fartygsmiljöutredningen, i vilken är represenierad. Experter:hovrättsassessorn Lennarl , hovrättsrådet . ombudsmannenRolf , kommendörkaptenen , byrådirektören ,kommendören 0"Konoroch avdelningsdirektören . 1979/80:126 5 Jagavser nu alt ta upp frågan um lagsliflning på grundval av betänkandet. Iärendet harjag samråll med cheferna för försvars- och arbelsmarknadsdepartementen. Deföreslagna lagändringarna är förhållandevis okomplicerade. Jag anser därföratt lagrådets hörande saknar betydelse. Eninnm knmmunikatinnsdepartemeniet upprättad sammanfallning av remissyttrandenaöver beiänkandei bör fugas lill prnlokollei i delta ärende som bdaga 2. Arbetsmiljöfrågorhar tillmätts en allt större betydelse i samhället. Demålmedvetna strävanden som har gjorts för all åstadkomma en bättre miljö påarbetsplatserna återspeglas nckså i lagstiftningen. Denna har förändrats på ettgenomgripande sätt under 1970-lalet och har därvid utvecklats mot atl alltstörre vikt läggs inle bara vid arbetarskyddsfrågorna utan även vidarbetsmiljön i mera vidsträckt bemärkelse. Engenomgripande översyn av arbelarskyddslagsliftningen gjordes av den år 1970tillsatta arbetsmiljöutredningen. Efter förslag av utredningen gjordes endelreform av arbetarskyddslagstiftningen (prop. 1973: 10, SoU 1973:25, rskr1973:290). Genom reformen stärktes de anställdas inflytande över arbetsmiljön.Bl. a. infördes nya regler om skyddsombudens och skyddskommittéemas uppgifteroch befogenheter. Ijanuari 1976 avlämnade arbelsmiljöutredningen silt slutbetänkande (SOU 1976: 1)Arbetsmiljölag. På gmndval av betänkandet lade den dåvaranderegeringen fram prop. 1976/77: 149 om arbetsmiljölag, som antogs av inovember 1977 (SoU 1977/78: I, rskr 1977/78: 18). Arbetsmiljölagen (1977: 1160)trädde i kraft och ersatte den arbetarskyddslagen. Arbetsmiljölagenär avsedd för nästan hela arbetslivet. Den gäller framför alll ianställningsförhållanden men är i väsentliga delar även tillämplig på ensamföretagare.Till vissa undantag i tillämpningsområdet återkommer jag i det följande. Ettcentralt avsnitt i lagen innehåller allmänna föreskrifter om arbetsmiljönsbeskaffenhet. Här finns bestämmelser som anger inriktningen av strävandena attåstadkomma en god arbetsmiljö, bl.a. att arbetsmiljön skall varatillfredsställande med hänsyn till arbetets natur och den sociala och tekniskautvecklingen samt alt arbetsförhållandena skall anpassas till människansförutsättningar i fysiskt och psykiskt avseende. I anslutning därtill ställerlagen upp de allmänna krav som skall gälla med avseende på skilda fakiorer iden fysiska arbetsmiljön, l.ex. i fråga om luft-, ljud- och ljusförhållanden.Ansvaret för arbetsmiljön läggs främst på arbetsgivarna, men ett ansvar gällerockså för arbetstagare, tillverkare 1979/80:126 6 Det finns även angivet vissa allmänna handlingsmönster för hur manskall gå till väga för att skapa en god arbetsmiljö. Vidare finns det reglersom gör det möjligt med en obligatorisk förhandsbedömning av arbetsmiljöfrågorfrån tillsynsmyndighetemas sida. Lagen innehåller i två skilda kapitelföreskrifter om arbetstidens förläggning resp. om minderåriga arbetstagare.Ett huvudavsnitt i lagen innehåller beslämmelser om samverkan mellanarbetsgivare och arbetstagare. Där finns regler om utseende av skyddsombud ochskyddskommitté samt om deras uppgifler och rätt till ledighet för uppdraget.Skyddsombuden är tillförsäkrade särskilda befogenheter i fråga om rätt till informaflonoch möjlighet att avbryta ett farligl arbete i avvaktan på att yrkesinspekflonentar ställning i saken. Tillsynen över att lagen och de föreskrifter som harmeddelats med stöd av den efterlevs utövas av arbetarskyddsstyrelsen samt,under dess överinseende och ledning, av yrkesinspektionen.Tillsynsmyndigheterna har befogenhet att ingripa och meddela föreläggandeneller förbud för alt säkra efterlevnaden av lagstiftningen. Slutligen gesansvarsbestämmelser och regler om fullföljd av lalan. Arbetsmiljölagenär en ramlag och kompletteras av föreskrifter som meddelas med slöd av lagen.Till lagen ansluter sålunda den av regeringen ulfärdade arbetsmiljöförordningen(1977: 1166), som innehåller bemyndiganden för arbetarskyddsstyrelsen attmeddela föreskrifter om arbetsmiljölagens tillämpning. I förordningen flnnsockså bestämmelser som bl.a. reglerar hur den lokala skyddsverksamheten skallanordnas och hur tillsynen skall utövas. Enligten uttrycklig föreskrift gäller arbetsmiljölagen inle skeppstjänst. Med skeppstjänslförstås enligt 1 § sjöarbetstidslagen (1970: 105, ändrad senasl 1976:586)arbete, som en på svenskt fartyg anställd person för fartygets räkning ellerannars p. g. a. förmans uppdrag utför ombord på fartyg eller på annat slälle.För skeppstjänst finns en särskild reglering av arbetarskyddet i lagen(1965:719) om säkerheten på fartyg (omtryckt 1978: 109, ändrad senast 1979:1107, sjösäkerhetslagen). Vid tillkomsten av den lagen var den allmännamålsättningen att de principer som gällde i fråga om arbetarskyddet för landanställdaockså skulle användas för de ombordanställda. Vissa av arbetarskyddslagensallmänna regler fördes därför över till den nya lagens tredje kapitel, sombehandlar åtgärder till förebyggande av ohälsa och olycksfall m. m. Efterförslag av fartygsmiljöutredningen (K 1973:04) i delbetänkandet (Ds K 1975:2) BäUrefartygsmiljö reformerades sjösäkerhetslagens arbetarskyddsbestämmelser (prop. 1977/78:55, /78: 14, rskr 1977/78: 141, SFS 1978: 109). Ändringarnai sjösäkerhetslagen avsåg huvudsakligen skyddsarbetet på fartygen. Demotsvarar till stor del de ändringar som gjordes 1973.Arbetet med att föra fram sjösäkerhetslagens arbetsmiljöbestämmelser i nivåmed bestämmelserna i arbetsmiljölagen pågår i fartygsmiljöutredningen. Prop,1979/80:126 7 Sjösäkerhetslagenär tillämplig på örlogsfartyg endast om regeringen förordnar om det. Någolsådant förordnande har inte meddelats, bortsett från vissa provisoriskaföreskrifter somjag återkommer till i det följande. Skeppstjänslpå öringsfartyg är således undantagen från både arbelsmiljölagen nchsjösäkerhetslagen. Fram till den , då arbetsmiljölagen trädde i krafl,fanns en viss reglering för örlogsfartygen genom ett brev utfärdat av Kungl.Maj: t . I brevei föreskrevs alt den verksamhet inomförsvarsmakten som var undantagen från arbetarskyddslagen i möjlig omfattningskulle planläggas och genomföras med beaktande av de syften som lagen skulle lillgodose.I brevei gavs vissa närmare föreskrifier, vilka kompletterades avtillämpningsföreskrifter som utfärdades av ÖB. Det angavs särskilt attföreskrifterna skulle gälla även för skeppstjänst ombord på flottans ochkustartilleriets fartyg och båtar. brevet upphävdes snmarbetsmiljölagen trädde i kraft. utfärdades i ställetförordningen (1979: 25) om arbetsmiljön på örlogsfartyg, avsedd som enprovisorisk reglering. I förordningen föreskrivs att verksamheten skall, föratt förebygga ohälsa och olycksfall, planläggas och genomföras så att desyften som avses med bestämmelserna i arbetsmiljölagen tillgodoses så långtsom möjligt. Föreskrifterna i 3 kap. 1,3,8 och 11 §§ samt 9 kap. 7 och 12 §§sjösäkerhetslagen skall gälla i tillämpliga delar. Om utseende av skyddsombudoch skyddskommitté skall gälla vad som avtalas genom kollektivavtal. Tillsynenöver efterievnaden av förordningen skall utövas av chefen för marinen ellerannan cenlral myndighet inom försvarsmakten till vars förvaltning uppgiftenhör. Fråganom reglering av arbetarskyddet på örlogsfartyg hade aktualiserats av chefenför marinen i en skrivelse till dåvarande chefen för kommunikationsdepartementetden . Enligt skrivelsen hade chefen för marinen granskat innehålleti sjösäkerhetslagen och tillhörande kungörelser och därvid funnit alt det avpraktiska skäl var lämpligt att verksamheten på örlogsfartyg underkastadesbestämmelserna i sjösäkerhetslagen. Tillsynen över verksamheten borde utövas avsjöfartsverket. Medstöd av regeringens bemyndigande tillkallade dåvarande chefen för kommunikationsdepartementetden en särskild utredare (1978:03) med uppdrag att se överlagstiftningen rörande säkerheten på försvarsmaklens fartyg. Uiredaren, somantog benämningen utredningen om säkerheten på försvarsmaktens fartyg,avlämnade betänkandet (Ds K 1979:9) Säkerheten på öriogsfartyg.Betänkandet har remissbehandlais. I fråga om det närmare innehållel får jaghänvisa till bilaga I och i fråga om remissutfallet till bilaga 2. Jagkommer i det följande att redovisa mina överväganden i de enskilda frågor somutredningen har tagit upp. Disposilionen av min framställning följer i stortsett ulredningens betänkande. 1979/80: 126 8 2.2Tillämplig lagstiftning för örlogsfartyg arbetsmiljölagen eller sjösäkerhetslagen? Somjagnyss har framhållil gäller varken arbelsmiljölagen eller sjösäkerhetslagen förskeppstjänsl på örlogsfartyg. Genom begränsningarna i de båda lagarnastillämpningsområden har arbelsmiljön på örlogsfartyg kommit atl bli oreglerad.I direktiven för ulredningen betecknades detta förhållande somotillfredsställande. Det var utredningens huvudsakliga uppgift atl föreslåbestämmelser som täcker även den del av arbetslivet som skeppstjänsl på öriogsfartygutgör. Avbetänkandet framgår att ulredningen prövat två skilda vägar när den harövervägt vilken lagstiftning som bör gälla för öriogsfartyg. Den ena var attföreslå att vissa centrala stadganden i sjösäkerhetslagen skulle tillämpas.Den andra vägen har varit att ulgå från arbetsmiljölagen och pröva om den kundegöras direkt tillämplig på örlogsfartyg, ev. kompletterad med vissabestämmelser i sjösäkerhetslagen. Valetav tillämplig lagstiftning är den centrala frågan i detta ärende. Såsom framgårav betänkandet finns det alltså i huvudsak två alternativ atl välja mellan,antingen alt tillämpa sjösäkerhetslagen eller arbetsmiljölagen. I det senarefallet kan man tänka sig att komplettera arbelsmiljölagen med vissabestämmelser i sjösäkerhetslagen. Något ytteriigare alternativ har utredningeninte behandlat. Åven jag menar att det inte flnns något annat användbartsådant. Vilketav de båda alternativen bör då väljas? Inledningsvisvilljag erinra om att chefen för marinen i sin framställning är 1976 hadefunnit att det av praktiska skäl var lämpligt atl verksamheten påörlogsfartygen från säkerhetssynpunkt underkastades bestämmelserna isjösäkerhetslagen. Vid remissbehandlingen av framställningen redovisade så gottsom samtliga remissinstanser samma åsikt. Denna inriktning återspeglades äveni utredningsdirektiven, där det sades att utgångspunkten för utredaren bordevara atl överväga vilka beslämmelser i sjösäkerhetslagen som borde tillämpaspå öriogsfartyg. Motden angivna bakgrunden kan det förefalla överraskande att utredningen föreslåratt arbetsmiljölagen skall tillämpas i fråga om skeppstjänst på öriogsfartyg.Av betänkandet framgår dock att utredningen till att börja med inriktade sitt arbelepå att göra sjösäkerhetslagen flllämplig på örlogsfartyg. Det visade sigemellertid vid en närmare granskning att bara ett fåtal av sjösäkerhetslagensbestämmelser kunde användas för örlogsfartyg. Andra stadganden måste modiflerasi ett eller annat avseende för att kunna tillämpas. Andra åter kunde över huvudtaget inte komma i fråga för tillämpning. Utredningen kom därför fram till attdet är mest ändamålsenligt att arbetsmiljölagen, kompletterad med vissa ceniralastadganden i sjösäkerhetslagen, tillämpas på öriogsfartyg. Utredningen föreslåri enlighet härmed att arbetsmiljölagens tillämpningsområde ändras på så sättatt 1979/80:126 9 undantaget för skeppstjänst i I kap. 3 § kommer alt avse enbariandra fartyg än örlogsfartyg. I betänkandet flnns dessutom ett förslag tillförordning om säkerheten på örlogsfartyg, enligt vilket vissa stadganden isjösäkerhetslagen och ett stadgande i förordningen (1965: 908) om säkerhetenpå fartyg (omtryckt 1978: 346, ändrad senast 1979:41) skall gälla åven örlogsfartyg. Utredningen har anfört en rad skäl för sitt val avarbetsmiljölagen som ramlag för örlogsfartygen. En av orsakerna till all detvisade sig vara svårt alt använda sjösäkerhetslagen är att denna lag ärutformad främst med hänsyn till förhållandena i handelsfartyg. Bestämmelsernabygger i väsentliga delar på föreskrifter i internationellasjöfartskonventioner som har ratificerats av . Dessa konventioner gällerinle öriogsfartyg. Utredningen pekar också på de skillnader som finns mellanörlogsfartyg och handelsfartyg i fråga om användning och i fråga omkonstruktion och utformning. Härtill kommer att arbetsmiljölagens karaktär avramlag för största delen av arbetslivet medför, att man lättare kan ta hänsyntill de skilda förhållanden som råder på olika arbetsplatser och därmed flll despeciella förhållandena på örlogsfartyg. Starka skäl talar enligt utredningenför att även skeppstjänst på öriogsfartyg åtminstone i princip bör reglerasgenom samma lagstiftning som den som gäller då personalen har landtjänst, dvs.av arbetsmiljölagen. Vid sin genomgång av arbetsmiljölagen har utredningenkommit fram till alt lagen i dess helhet bör kunna göras tillämplig påskeppstjänst på örlogsfartyg, även om flera av lagens bestämmelser saknarbetydelse för örlogsfartyg. Så gott som samtliga remissinstanser tillstyrkerutredningens förslag eller lämnar det utan erinran. Flera remissinstanser serdet som en fördel att arbetsmiljölagen - som redan nu i princip är tillämpligpå huvuddelen av försvarsmaktens verksamhet under normala fredsförhållanden -kommer att gälla för försvaret i dess helhet. Arbetarskyddsstyrelsenframhåller att det är en stor fördel att skyddsorganisationen inom försvaretblir uppbyggd på lika sätt ombord på försvarsmaktens fartyg och i försvaretsövriga verksamhet. Endast två remissinstanser motsätter sig utredningensförslag i denna del. avstyrker förslaget och menar med detta endasl åstadkommer ett provisorium, som med sin utformning ärägnat att fördunkla sammanhangen och leda lill förvirring. Det mest ändamålsenligavore enligt utredningen om man i en regeringsförfattning bestämde, i vilkenmån sjösäkerhetslagen skall gälla öriogsfartyg och i vilken mån andra reglerskall vara tillämpliga på dessa fartyg. Det är helt främmande för fartygsmiljöutredningenatt följa den i betänkandet förordade vägen, nämligen att föra in ett antalbestämmelser - undantag och särregler - i arbetsmiljölagen och arbelsmiljöförordningen.Har man kommit fram till att man i en särskild lag skall behandla arbetsmiljöntill sjöss, bör Prop.1979/80:126 10 mani den lagen eller i den därtill hörande förordningen kunna bli orienterad omvad som gäller i sådanl avseende i fråga om skilda slag av sjöfart. 1 varjefall bör inte militär och civil statlig sjöfart vara underkastade hell skildaregleringar, som det trots sjösäkerhetslagens framtida anpassning till arbetsmiljölagenkanske inte är alldeles lätt att jämföra med varandra. Liknande synpunkter försfram i yttrandet från LO och . Enligt dessa instanserbör förordningen (1979: 25) om arbetsmiljön på örlogsfartyg lills vidare kunnagälla i avvaktan på att fartygsmiljö-utredningens översyn av sjösäkerhetslagenfullföljs. En anpassning för marint bruk på så sätt atl endastsjösäkerhetslagen behöver innehålla regler för värnpliktiga på marinens fartygbör därefter kunna ske relativt enkelt. Föregen del får jag anföra följande. Såsomframgår av det föregående är det ingalunda självklart vilken ramlagstiftningsom bör väljas för skeppstjänst på örlogsfartyg. Inte ens för utredningen, medden särskilda sakkunskap som knöts till den, visade det sig möjligt att med engång finna en godtagbar lösning på problemet. Eflersom ulredningens direktivpekade mot alt sjösäkerhetslagen skulle användas var det naturligt atlutredningen först granskade effekterna härav. Det visade sig dock enligtutredningen att det förelåg stora svårigheter alt använda sjösäkerhelslagen föröriogsfartygen. Alternativet att använda arbetsmiljölagen, kompletterad medvissa stadganden i sjösäkerhetslagen, framstod i stället som en framkomlig väg. Detframgår enligt min mening klart att utredningen har funnit en väl avvägdlösning. Jag är följaktligen beredd att ansluta mig till utredningens förslag.Med tanke på att ett par remissinstanser har framfört invändningar mot förslagelvill jag framhålla atl det inte framstår som elt bättre alternativ att väljasjösäkerhetslagen. Denna slutsats rubbas inte av att sjösäkerhetslagen iframtiden kan väntas bli reviderad med anledning av fartygsmil-jöutredningensarbete. En genomgång av sjösäkerhetslagen ger vid handen att dess för dencivila sjöfarten anpassade regler inte lämpar sig särskilt väl förörlogsfartygen. Delta beror på att militära myndigheter sedan lång tid tillbakahar haft särskilda regler för den egna verksamheten. Som ett exempel kan nämnasatt det i förordningen (1979: 25) om arbetsmiljön på örlogsfartyg, som hänvisartill vissa bestämmelser i sjösäkerhetslagen, inte gick att tillämpasjösäkerhetslagens bestämmelser om utseende av skyddsombud och skyddskommitté.1 stället för de till handelsfartyg anpassade reglerna härom skall enligtförordningen gälla vad som avtalas genom kollektivavtal. Fartygsmiljöutredningenhar uttalat oro för konsekvenserna av den metod jag förordar, nämligen attgenom vissa tillägg till arbetsmiljölagen göra den tillämplig på örlogsfartyg.Även om jag kan ha förståelse härför delar jag inte denna oro. Min inställninghärvidlag bör ses mot bakgrund av att alla berörda myndigheter ochpersonalorganisationer har ställt sig bakom utredningens förslag. Prop.1979/80:126 11 Ett mycket viktigt skäl för att välja arbetsmiljölagen äralt man därigenom uppnår en enhetlig ordning för hela försvarsmakten. Elt valav arbetsmiljölagen utesluter självfallet inle att man för örlogsfartygen ävenkan tillämpa relevanta delar av sjösäkerhetslagstiftningen. Med tanke på att försvarsmaklensfartyg genom ett Kungl. brev har varit inordnade under arbelarskyddslagenutan att några påtagliga ölägenheter har förelegat menar jag, att dethuvudsakligen är fråga om all rätta lill en formell brist i fråga om vilkenlagstiftning som skall tillämpas. Jag är angelägen att understryka att det inteär meningen att åsladkomma några påtagliga förändringar för verksamheten. Genomden nya ramlagstiftningen skapas dock förutsättningar för atl åstadkommaförbättringar. Berörda militära myndigheter kan för sina verkställighelsföreskriflerflnna lämpliga förebilder både inom den allmänna arbeismiljölagsliftningen ochinom sjösäkerhetslagstiftningen. har i sitt remissyttrande påpekal all denav mig här förordade ordningen kan medföra vissa nackdelar och inkonsekvenserför en del av verkets egna fartyg. Verket syftar då på sjömätningsfartygen nchisbrytarna, som har militära besättningar och som enligt utredningens förslaginte skulle omfattas av sjösäkerhetslagen. Eftersom dessa driftsmässigt ärintegrerade med övrig verksamhet och anknytningen till ocksågör sig gällande vid projektering och byggande av sådana fartyg, hade verket avpraktiska skäl föredragit att verkets samtliga fartyg åtminstone beträffande skeppstjänslenhade omfattats av sjösäkerhetslagen. Med hänsyn till de olika bedömningar ochvärderingar som har lett utredningen fram till dess slutliga ståndpunkt villsjöfartsverket likväl inte motsätta sig att utredningsförslaget läggs tillgrund för beslut.