prop · G303165 · 1979-12-31 00:00:00 — Beiräffande ärenden om utfärdande av garanti ellerbeviljande av lån, vilka sällan remitteras lill FKN, varierarhandläggningstiderna kraftigt beroende på ärendenas karaklär. Prop.1979/80:165 112 2.4 Behovet av snabb handläggning Erfarenheterna ger vid handen atl del krävs snara beslul istödärendena. Särskilt gäller detta i fråga om beslällarstödel. I dessa ärendenär del nödvändigt alt beställaren snabbi kan få besked om statligt stöd kanpåräknas eller om beställningen måsle läggas ulomlands. Från varvens ochrederiemas sida har man starki understmkit önskvärdheten av atl handläggningen,särskilt av beställarslödsärenden, går snabbare än som är fallet. Uiredaren har förståelse för all varven och rederierna idel utsatta läge de befinner sig anser det angelägel att besked i stödärendenlämnas utan onödig tidsutdräkt. Del har framhållils att konkurrensen ofta ärsådan atl bara någon eller några dagars försening kan avgöra om en order skall läggasi eller utomlands. Alll bör därför givelvis göras för att påskyndaärendebehandlingen. Å andrasidan finner utredaren det angeläget atl påpeka att kraven på en allsidig ochnoggrann prövning av stödärendena inte kan efterges. Varie enskilt ärendegäller i regel betydande värden och innebär stora ekonomiska risker förstaten. Sammantaget gäller det utomordentligt stora belopp. Här kan nämnas attFKN enbart tillstyrkte ansökningar om beställarstöd för mer än 5000 milj. kr. Del är att märka att beställarslöd i form av kreditgaranti ochlån kan beviljas av priset för beställt fartyg och attmarknadspriset för flertalet fartygstyper f. n. väsentligt understigersjälvkostnaden för byggande av fartyg vid varven i . FKN inrättades föratl man skulle få en allsidig prövning av riskerna med de statligagarantiåtagandena. Sedan nämnden inrättades har svårigheterna för de närmaslberörda branscherna ökat och statens risker i motsvarande mån accentuerats. Detkan såsom redan antytts inte ifrågakomma atl ge avkall på de syflen som lågbakom tillskapandet av FKN. Vad som sagls om behovet av en ingående prövning närmastmed avseende på FKN gäller givetvis i lika mån RGK. Utredaren övergår nu till all bedöma frågan i vilkenutsträckning det är möjligt att med beaktande av kravet på en allsidig ochnoggrann prövning förkorta handläggningstiderna. Till en början diskuterashärvid spörsmål om behovet av förstärkningar av resp. myndigheter ochralionaliseringar av verksamheten inom dessa. Härefter prövas möjligheterna attgenom en ändrad beslutsordning nå tidsvinster. Bakgrunden lill övervägandena är i huvudsak följande. Inom FKN har flera initiativtagils för att effektivisera verksamhelen. Sålunda har på inilialiv av FKNgenom instmklionsändring bestämls alt hos nämnden skall finnas elt utskott som 1979/80:165 113 kanavgöra ärenden, som inte är av principiell betydelse eller gäller störrebelopp. Också chefen för kan avgöra vissa ärenden. Ifråga om RGK har handläggarkompetensen vad gäller varvs- och rede-rislödetsuccessivi förstärkts. Vidare har pä förslag av fullmäktige beslulalom ny organisalion av RGK fr. o. m. den . Syftetmed den nya organisationen har varit all skapa en effektivare organisationsåväl när del gäller kapacitet alt möla dagens krav som förmåga lill anpassningtill ändrade förhållanden. Funktionerna för planering och samordning samt förpersonaladministration och utveckling har förslärkls. Vidare harverksledningens kapacitet förslärkls och en ny enhetsindelning införts. a.har en sakenhet benämnd garanti- och rättsen-helen bildals bl. a. för deuppgifter rörande kreditgaranti m. m. vilka tidigare åvilade sekretariatetinom kanslibyrån. Genom ändringar i lagen med reglemente för RGK har rätten attdelegera beslutanderätten i bl. a. frågor om statliga garantier tillriksgäldsdirektören utökats. Inom RGK planeras f. n. ytterligarepersonalförstärkningar. Utredarenåterkommer senare till frågan om behovet av förstärkning av . Iövrigt bedömer uiredaren att de åtgärder som redan vidtagils i allt väsentligtmotsvarar vad som f. n. kan göras inom FKN och RGK för att förkortahandläggningstiderna. Ytterligare ålgärder synes kunna ge endast marginellatidsvinster. Utredaren vill dock peka på att FKN bör kunna ge anvisningar omkraven på den utredning som företagen måste redovisa för att FKN skall kunna taställning. Utredaren har fått intrycket att företagen inle alltid har klart försig vad som behövs i detta hänseende. Infordrande av kompletterande utredningmedför förseningar och tynger . Vidare bör beredningsarbetet kunnaeffektiviseras. Den genomgång av handläggningstider som sketl ger hämtöver vidhanden att det normalt tar omkring FKN:s yttranden expedieras.Enligt uiredarens mening bör kunna förkortas. Inom FKN pågår arbetemed dessa frågor. Kritikenmot den nuvarande ordningen har framför alll riktat in sig på atl systemet medFKN som rådgivande och RGK som beslutande organ innebär risker för onödigförlängning av handläggningstiden och ett inte ändamålsenligl dubbelarbete.Närmare bestämt gäller kriliken ärenden om utfästelser eftersom FKN endastundantagsvis hörs i anslutning till ärenden om uifärdande av garanti. 1 frågaom det senare slaget av ärenden ger vad som framkommil under utredningsarbelelvid handen all den nuvarande ordningen i allt väsentligl uppfyller de krav påsnabb handläggning som rimligen kan slällas. Detär självklart att handläggningstiden föriängs när två myndigheter i stället fören engageras i beslulsprocessen i ett och samma ärende. Prop.1979/80:165 114 dårenhar sökl bilda sig en uppfattning om omfattningen av den lidsuldräkl som följerav tudelningen av ärendena mellan FKN och RGK. Ulgångspunkten har härvid varitatt den beredning som sker inom FKN lar i huvudsak lika lång lid oavsett om densker inom FKN eller RGK och att ärendena inte tillförs något nyll maierial avväsenllig belydelse sedan de lämnat FKN. Vidare fömtsätts atlexpedieringstiderna är desamma. FKN synes f. n. ha onormalt långaexpeditionstider, men saken har uppmärksammats inom nämnden och uiredarenräknar med atl de kommer all förkortas. Den genomgång av handläggningstider somsketl ger vid handen alt RGK;s beslul normall expedieras inom ca två till treveckor från det FKN:s yttrande kommit RGK tillhanda. Denna tid skall Jämföras medden totala handläggningstiden, som i normalfallet synes uppgå lill omkring tvåmånader (här bortses från fall som underställs regeringen). Som har framgåttunder föregående avsnitt har inom RGK åtgärder vidtagits för att förkortahandläggningstidema där. Åven om man kan räkna med alt dessa åtminstone på siktkan ytterligare nedbringa tidsålgången vid RGK har utredaren dragit slutsatsenatt vissa tidsvinster kan nås genom att sammanföra den handläggning som nusker vid FKN och RGK liil en myndighet. Nettotidsvinsten kan i normalfalletuppskattas till en ä . Uppdelningen på tvåmyndigheter medför också andra nackdelar som man inte bör bortse ifrån. FKN ochRGK har f. n. helt olika kompetens. FKN kan närmast beskrivas som ettriskprövande organ medan RGK framför allt har kompetens i frågor som gällerstatlig upplåning och vad som sammanhänger därmed. Påutfästelsestadiet står riskbedömningen i centmm. Varven och rederierna torde med rätta uppfatta situationen så att nämnden i sak har det avgörandeinflytandet i dessa frågor. Formelll har emellertid RGK hela beslutsansvaret.Detta är en uppenbar olägenhet bl. a. när en sökande vill under hand diskuteral.ex. uppläggningen av en ansökan eller utsikterna att få bifall till en sådan.Nämnden har emellertid med sin rådgivande ställning svårt att lämna besked isådana frågor och detsamma gäller ehuru av andra skäl - RGK. Inte ens närnämnden ytlral sig lill RGK kan den sökande, även om RGK i regel följer FKN:srekommendationer, förlita sig på att FKN:s bedömning står sig. De sökande lordeallmänt uppfatta RGK:s handläggning av utfäslelseärenden som en onödig omgång. Enligtdirektiven skall utredaren överväga var beslutanderätten i stödfrågorna skallläggas i fortsättningen. Utredarenhar övervägt tre olika alternativ till ändrad kompetensfördelning mellan FKNoch RGK. Alternativen innebär i huvudsak följande. A. RGKbehåller hela ansvaret för stödverksamheten och övertar FKN:s funktioner. B. FKNövertar ansvaret för stödverksamheten. C. FKNfår rätt att med bindande verkan för staten lämna utfästelser om garantier och lån medan RGK utfärdar garanlier och beviljar lån. 1979/80:165 115 Vadförst gäller alternativ A lalar främsl behovel av samordning mellangarantigivningen och den slatliga upplåningen för det. RGK har i fräga omsamordningsbehovet annfört i huvudsak följande. Garantigivningenhar sedan några är lillbaka i växande grad gälll län som tagits upp utomlands.Samiidigi har slalens egen utlandsupplåning ökal kraftigl. Garantigivningen harpä så sätl fåll en ny dimension. Vid bedömningen av en stats kreditvärdighelbetraktar nämligen långivarna de stats-garanterade utlandslånen som enbelastning på kreditvärdighelen som är i del närmaste likvärdig med de direktastatslånen. Ur risksynpunkl för långivaren är del stalsgaranterade lånelpraktiskt laget jämställt med ett statslån. Detla avspeglar sig bl. a. iräntekostnaden. Del är viktigt all en enskild lånlagare med slalsgaranli inlebryler sig ul ur det mönsier som har utbildats och går med på för generösavillkor. För bästa effekt av den samlade ställiga och stalsgaranteradeutlandsupplåningen bör den också fördelas på lämpligt sätt i tiden och på olikamarknader. Vidare bör garanliavtalen och de underliggande läneavtalen ulformasså atl de beslämmelser som gäller staten som garanligivare så nära som möjligtöverensstämmer med dem som staten ikläder sig i andra garantiavtal och i sinadirekta låneavtal. Enligtregeringsformen skall ett organ under svara för den slalliga upplåningen.RGK har genom särskild lagsliftning fått i uppdrag all vara detta organ. Ifråga om statlig garantigivning finns ingen molsvarande reglering. I praxissvarar RGK för merparlen av den statliga garantigivningen men även flera andramyndigheler har befogenhet att på statens vägnar utfärda garantier. Med nägotundantag rör del sig emellertid om garantier för lån inom landet. Merpartenav de garantier som beviljas inom stödsystemets ram avser lån som varven ochrederierna tar upp på den inlernalionella marknaden. Vad RGK anfört om behovelav samordning mellan den slatliga upplåningen och garantigivningen lalarslarki för alt garantierna även framgent bör utfärdas och förvallas av RGK. Delkan då lyckas ligga nära tillhands atl låla RGK överta även FKN:s funktioner.Uiredaren anser sig emellertid av följande skäl inte kunna förorda dettaalternativ. Isamband med all FKN inrättades anfördes i prop. 1975/76:121 all del nuvarandegarantisyslemel pä sikl bör ersättas av etl affärsmässigt inriktat system. Närmasttorde härvid ha åsyftats etl syslem liknade del som administreras avExportkreditnämnden (EKN). Tanken på att organisatoriskt anknyta FKN lill EKNavvisades emellertid under hänvisning lill att en sådan knytning i viss månskulle föregripa ställningslagandel lill del mera längsikligafartygskreditgarantisystemets ulformning och organisaloriska inplacering.Della talade för all FKN borde bli frislående under industridepartementet.Sedan beslutet all inrätta FKN fattades har beslällarstödel och redarslödetlillkommil. Båda slödformerna är tidsbegränsade och det har slarki betonats atlfråga är om lillfälliga arrangemang i avbidan 1979/80: 165 116 på atl sjöfarts- och varvskrisen är övervunnen. Ellinordnande av nämnden och dess kansli i RGK skulle otvivelaktigt innebära atlen mer fast organisalion tillskapades, vilkel - med hänsyn till atl frågadelvis är om temporära stödsystem vore olyckligl. Vidare skulle på samma sällsom anfördes i fråga om en organisatorisk anknytning av FKN till EKN ställningstagandettill utformningen av elt mer långsiktigt fartygskredilgaranli-system i viss månföregripas. Åven konstitutionella skäl talar enligt uiredarens meningför alt RGK inte bör överta FKN:s kreditbedömningsfunklioner. Uiredaren villhärom anföra följande. Regeringsformen bygger på en uppdelning av statensuppgifter på olika organ. är det högsia statsorganet. På den ensamankommer att stifta lag. beslular vidare om skatt lill siaten ochbesiämmer hur slalens medel skall användas (finansmaklen). har till sitt förfogande två verk påfinansmaklens område, och . är landets centralbank ochhar monopol på sedelutgivningsrätten. RGK blev ett organ isamband med att övertog ansvaret för statsskulden. Delta ansvar harsedan dess bestått. RGK;s huvuduppgifl är som fömt nämnls atl la upp lån ochatl förvalta lån till staten. Vid sidan härav har RGK enligt särskildariksdagsbeslul ställt garantier för etl slort antal statliga verk och företag.Nära besläktad härmed är garantigivningen till varv, beställare av fartyg ochredare. Regeringen styr riket. Vad den styrande makten innebär ärinte definierat i regeringsformen. Allmänl lorde gälla all den styrandefunktionen är en restfunklion i relation lill funklioner. Ellviktigt element är förordningsmakten. Alll som ligger utanför lagområdet ochsom inle heller skall beslutas av ligger under regeringens kompetensdirekl på grund av regeringsformen, (reslkompeiensen; RF 8: 13). alt den statliga förvaltningen i princip ligger under regeringensnormgivning. Reslkompeiensen omfallar också bidragsförfaltningar och andraförfallningar som inle kan sägas innebära ingrepp i personliga eller ekonomiskaförhållanden. En sak för sig är all en statsbidragsförfatlning förtilsätter ettanslagsbeslul av till vilkel kan vara knutna villkor som binderregeringen mer eller mindre. På regeringen ankommer traditionellt också allavgöra elt stort anlal förvaltningsärenden av skifiande natur. Till väsenlligdel innefattar de en lillämpning av lagar och andra författningar på konkreiafall. Handläggningen av förvaltningsärenden, som inte ärförbehållna regeringen, avgörs av förvaltningsmyndigheterna. Hit hör bl.a. decenirala ämbetsverken och länsstyrelserna. Åven FKN är en statlig förvallningsmyndighel.Förvaltningsmyndigheterna är underställda regeringen i den mån de inle ärmyndigheter under . Till den sistnämnda kategorin hör som redan nämnlsbl. a. RGK. Prop.1979/80:165 117 Förvaltningsmyndigheternahar all inom sina resp. behörighetsområden självständigt träffa sinaavgöranden. Varken eller regeringen får beslämma hurförvaltningsmyndighel skall besluta i särskilt fall i ärende som rörmyndighetsutövning mot enskild eller som rör tillämpning av lag. Tillmyndighetsulövning hör bl. a. alt besluta om stödåtgärder ål enskilda. Däremotär förvaltningsmyndigheter som lyder under regeringen i princip skyldiga attfölja de föreskrifter av allmän natur eller direkliv för särskilda fall somregeringen meddelar i ärenden som inle gäller myndighetsutövning. Regeringensdirektivrätt gäller inte organ som lyder under , dvs. Dualismeni vårt statsskick mellan riksdag och regering har med parlamentarismensgenomförande minskal i betydelse. Alltjämt är den dock en realitet. Utfärdandetav närmare föreskrifter om stödsystemen och handhavandel i övrigt av dessa ärotvivelaktigt en regeringsangelägenhel. Ur strikt konstitutionell synpunkiborde stödärendena således rätteligen prövas av regeringen eller myndighet somär underställd regeringen. Dennuvarande ordningen innebär att RGK prövar slödärendena enligt av regeringenutfärdade förordningar. I förordningarna har uppdrag till RGK kommittill uttryck på så sätt att däri anges att frågorom garanti eller annat slödenligt beslul prövas av RGK. Praktiskt sell har ordningen fungeratväl men den är konstitutionellt setl inle oantastlig och den innebär uppenbaraolägenheter när regeringen skall utöva sin direktivrält. Enligt utredarensmening är de betänkligheter som kan resas mol systemet tillräckligt starka föratt man i vaije fall inle skall gå vidare på den inslagna vägen och låta RGKöverta FKN:s funktioner. Omelt sådant övertagande skall ske måste RGK förses med den kompetensbeträffande kreditbedömning m.m. som f.n. finns representerad i FKN. Enklastkan behovet av sådan experlis tillgodoses på så säll atl nämnden knyts till RGKsom ett rådgivande organ. annal alternativ är atl RGK:s beslutanderätt efter mönster av valuiastyrelsen ulövas av en särskild styrelse sammansatt påså sätt atl all expertis som behövs för prövning av stöd finns representerad.Vilket allernaliv man än väljer måsle nämndens kansli knylas lill RGK. Förallernaliv B lalar främsl att FKN redan nu har del i sak avgörande inflytandeti ärenden om utfästelse av garanii. Del kunde ur del perspektivet vara en näratill hands liggande lösning atl låla FKN överta beslulsansvarel inkl.utfärdandet av garanlier och lån. Slarkaskäl kan emellertid anföras mol en sådan lösning. Framför alll vad som nyssanföris om behovel av samordning mellan den statliga garantigivningen ochupplåningen talar mot den. Inom RGK är arbetet med garantigivningen integreratmed upplåningsverksamhelen. Uppenbarligen är detta en ändamålsenlig ordning sominte bör frångås ulan tungt vägande skäl. 1979/80:165 118 Ocksåpraktiska skäl kan anföras mot alternativ B. Om det skulle genomföras blev detnödvändigt att låta FKN överta administrationsansvaret också för nu uleståendegarantiåtaganden om över 12(X)0 milj. kr. Detta skulle fömtsätta en betydandeförstärkning av och risk för splittring av den personal vid RGKsom nu sysslar med förvaltningen av garantiema. FKN:s roll som expertorgan medmöjligheter till snabb och flexibel kreditbedömning skulle vidare kunnaförvandlas till en ren administrationsfunktion. Utredarenanser sig med hänsyn till det anförda inte kunna förorda alternativ B. Vadslutligen gäller alternativ C vill utredaren anföra följande. Som har framgåtti det föregående kan man i ett stödärende urskilja två olika skeden,utfästelseskedet och ulfärdandeskedet. Ansökan om utfärdande av garanti ellerbeviljande av lån sker ofta efter det att utfästelse har lämnats.Utfästelsen är bindande för staten och innebär att sökanden tillförsäkras ettvisst utrymme av den av beviljade garantiramen. Den syftar till atlföretaget skall kunna föra kontraklsför-handlingar i förlitan på att stödlämnas om avslut kommer till stånd. På utfästelsestadiet sker en prövning avstatens risklagande. FKN har inrättats för att göra denna bedömning och dettaavspeglar sig i nämndens sammansättning och kansliresurser. Det torde ha fömtsättsatt RGK inte utan starka skäl skall frångå den ståndpunkt FKN kommit till. RGKhar också endast rent undantagsvis avvikit från nämndens rekommendationer. Isamband med att garanti utfärdas kontrollerar RGK bl. a. att villkoren för dellån som skall garanteras är godtagbara och all erforderliga säkerheter finns.RGK har byggt upp en sådan kompelens i de frågor det här gäller och remiss tillnämnden sker bara om förhållandena ändrats i Jämförelse med vad som fömlsatlesnär utfästelsen lämnades. Reelltsell är skillnaden mellan den nuvarande ordningen och alternativ C inlesärskilt stor. Fördelarna med alt överföra den formella beslutanderätten iutfästelsefrågor till FKN är dels att man vinner tid, dels attansvarsförhållandena formellt anpassas till vad som sakligt sett gäller.Sammantagna är dessa fördelar inte oväsentliga. Molalternativ C har invänts all innebörden därav är all RGK har all fullgöra enprestation som en under regeringen lydande myndighel beslutat om och atl RGKinte kan anmodas all göra någol av en sådan myndighel. Enligt utredarens meninggmndar sig denna invändning pä en felsyn. Innebörden av en utfästelse är altstaten på vissa villkor gentemot den sökande blir med bindande verkanförpliktad atl utfärda garanti mol viss säkerhet ellerlämna lån. Häri ligger ingen anmodan till den myndighel som senare skallslutligt bevilja stödet. Vid elt genomförande av alternativ C kommer RGK:sbefattning med slödärenden att grundas inle på en anmodan från FKN ulan på eltbemyndigande från all bevilja slöd för vilket utfästelse har lämnals.En sådan ordning slår inle i slrid med RGK:s konstitutionella ställning. 1979/80:165 119 Dethar vidare sagls att en ordning där en myndighel fattar beslul som en annanmyndighet har att ta del fulla ansvarei för slrider mol gmndläggandeförvaltningsrättsliga principer. Inle heller denna invändning synes bärande.För det första har självfallet varje myndighet det fulla Ijänsteansvaret för debeslul den fattar. För del andra har siaten. inte RGK säsom myndighel, delekonomiska ansvaret för de nu ifrågavarande stödsystemen. Vissapraktiska olägenheler är givetvis alllid förenade med en ordning som innebäratt två olika myndigheler beslular i delar av vad som egentligen är ettärende. Skillnaden mellan utfästelseskedet och ulfärdandeskedet är emellertidtidsmässigt och i övrigt så markant att några mer väsentliga olägenheler intebehöver uppkomma vid en uppdelning av beslutsansvaret mellan FKN och RGK. Uiredarenstannar för atl föreslå alt alternativ C genomförs. Åven om -såsom anförts iden gemensamma skrivelsen från riksgäldsdireklören och chefen för vissa skillnader finns mellan fartygskredilgaranlierna och beslällarstödel åena sidan och redarslödet å den andra anser uiredaren atl delta bör gälla allatre stödformerna. Somtidigare anmärkts föregås utfärdandet av garantier och lån så gott somundantagslöst av en utfästelse. Någon tvingande regel härom finns dock inteutan utfästelsen är en möjlighet som står varven och rederiema till buds föratl ett projekt redan på ett tidigt stadium skall kunna tillförsäkras uirymmeinom de av fastställda garanti- och låneramarna. Det kan såledesförekomma fall då ansökan om stöd görs direkt utan att utfästelse tidigarelämnals. Åven sådana ärenden måste givetvis bli föremål för samma prövning somsker i samband med en utfästelse. Denna prövning måste enligt utredarens meningrimligen ske hos FKN. Deskäl som anförts för att överföra beslutanderätten i utfäslelseärendentill FKN talar i viss mån också för motsvarande överföring av beslutanderätteni ärenden om amorteringsanstånd och ägarbyten. Sålunda slår också i dessaärenden riskbedömningen i centmm. Det måste emellertid också konstateras atl prövningenav dessa ärenden är starkt förknippad med själva administreringen av garantin,som handhas av RGK. Härtill kommer att den nuvarande ordningen visal sigfungera väl i praktiken. Utredaren anser därför övervägande skäl lala för attden nuvarande beslutsordningen behålls i dessa ärenden. RGK bör sålunda habeslutsansvaret men FKN bör regelmässigt höras i dessa ärenden. Vissaansökningar om t. ex. amorteringsanstånd i ärenden om garanti inkommer sålidigl att frågan om utfärdande ännu inte hunnit behandlas. Enligt utredarensmening bör man - såsom riksgäldsdirektören och chefen för anfört -i sådana ärenden behandla ansökningen som en ansökan om ändring av utfästelsen,som sålunda skall prövas av FKN. Uiredarenövergår härmed till all behandla vissa särskilda frågor rörandebeslällarstödel. Beslällarstödelinrättades fr. o. m. och avsåg all möjliggö- Prop.1979/80: 165 120 ra för varven att övergå från produklion av fartyg i egenregi lill orderpro-duktion. 1 ärende som gäller garanti- eller låneulfäslelse ärbeslutsordningen följande. Ansökan ges in lill FKN som med egel yltrandeöverlämnar handlingarna i ärendet till RGK. RGK överlämnar med eget yllrandehandlingarna till regeringen. Finner regeringen atl slöd skall beviljas medgerregeringen all fullmäktige i RGK lämnar garanti- och låneulfäslelse. RGKutfärdar därefter utfästelse. Den nuvarande beslutsordningen tillkom fr. o. m. den IJuli 1978; lidigare svarade FKN och RGK i princip för garanii- ochlångivningen. Till stöd för åndringen anfördes att regeringen borde pröva varjeenskill fall för alt stödet skulle kunna anpassas dels till den neddragning avkapaciteten vid varven som ansågs böra påbörjas snarasl, dels lill merlivskraftig produklion (prop. 1977/78: 174 s. 14). Regeringsprövningen lar normalt ca . De skäl som föranledde ändringen äger i viss mån alltjämtgillighel. Beslällarstödel skiljer sig emellerlid i princip inte från övrigaslödformer.