prop · G30372 · 1979-12-31 00:00:00 — Närdet gäller frågan vilket eller vilka organ som skall handha tillämpningen avlagen sedan ett beslut om bostadsanvisningsområde har vunnit Prop, 1979/80:72 113 lagakraft bör det lämnas åt kommunerna att fritt bestämma inom den ram som kommunallagenger. Härvid synes det lämpligl att ge lagen en sådan utformning att kommunernafår möjlighet atl lägga avgöranden av olika räckvidd för kommunen på skildaorgan. Det kan exempelvis befinnas rationellt från samordningssynpunkt ellernödvändigt för hushållningen med de kommunala resurserna att fastighetsnämnden färbesluta huruvida kommunen skall själv inträda som hyresgäst eller bostadsrättshavarei enskilda anvisningsfall medan någol mera socialt i nrikiat organ får handhade uppgiftersom hänför sig till bosladsförmedling i mera traditionell bemärkelse. Frånsystematisk synpunkt bör de regler som behövs i kompetens- ochorganisationsfrågor finnas samlade i en paragraf, lämpligen 2 §. När det ilagens fortsättning föreskrivs att åtgärd skall vidtagas eller beslut fattas påkommunens sida behöver då inte särskilt anges vilket kommunall organ som avsesutan det blir tillfyllest all endast ange kommunen. Iförslagets1 § stadgas att, om inte annal beslutas med stöd av 2 §,samtliga bostadslägenheterinom bostadsanvisningsområde skall omfattas av lagen. Vad här utsägs framstår inågon mån som missvisande. Av vad som föreslås i andra stycket av 6 § framgårnämligen, att lagens centrala bestämmelser om förbud alt upplåta eller överiåtalägenheter inte skall gälla i fråga om ålskilliga lägenheler inom bostadsanvisningsområdet. Denavfattning 1 § erhållit medför att bestämmelserna i 3-5 §§ har avseende påsådana lägenheter som nämns i 6 § andra slyckel. När del gäller lägenheter somavses i punkterna 1 och 2 i nämnda stycke synes anledning knappast finnas attde skall dras in i förfarandel vid bildande av bostadsanvisningsområde. Dessalägenheter bör lämpligen lämnas helt utanför lagens tillämpningsområde.Stadgande härom bör upptagas i 1 §. Godtagesvad nu föreslagits bör i 1 § upptagas även den i förslagets 2 § intagnabestämmelsen angående begränsning av lagens tillämplighet till att gälla endastbostadslägenheter av visst slag. Ienlighet med vad nu anförts föresläs att 1 § ges det innehållet, i ett förstastycke, att om det behövs för bostadsförsörjningen inom en kommun eller inomett område i vilkel kommunen ingär och som kan anses utgöra en enhet ibostadsförsörjningshänseende, får ell eller flera bostadsområden i kommunen förklarasvara bostadsanvisningsområde, samt, i ett andra stycke, att inom bostadsanvisningsområdeär denna lag lillämplig på samUiga bostadslägenheter, såvida ej fråga är omlägenhet, som utgör en del av husägarens egen bostad, eller lägenhet i ett enfamiljshus,som inte är avsett att upplåtas varaktigl, eller i ett tvåfamiljshus ellerbeslutats att i övrigt endast lägenheter av vissl slag inom området skallomfattas av lagen. 12 § bör stadgas, att beslut i fråga om bostadsanvisningsområdeskall fattas av kommunstyrelsen och att beslut i andra frägor ombostadsanvisning enligt denna lag skall fattas av den nämnd kommunfullmäktige beslämmer. 8 1979/80. Prop, 1979/80:72 114 Denföreslagna lagstiftningens inpassning i rättssystemet påkallar fränförvaltningssynpunkt uppmärksamhel särskill i tvä hänseenden, nämligen dels huranvisningssystemet skall förhälla sig till de förvaltningsuppgifter somkommunerna redan har inom bostadsförsörjningen, dels hur beslutsbefogenheternai anvisningssystemet skall fördelas för att ansluta till organisationen avkommunal förvaltning i övrigl. Bostadsförmedlingåt allmänheten är en uppgift som faller inom den kommunala kompetensen enligl 1kap. 4 § kommunallagen. Kommunerna kan därför bedriva bostadsförmedling som enfrivillig, av staten oreglerad verksamhel efter normer och i former som varjekommun kan fritt bestämma inom kommunallagens ram. Om det emellertid behövs förbostadsförsörjningens främjande inom kommunen eller inom område, som kan ansesUlgöra en enhet i bostadsförsörjningshänseende och vari kommunen ingär, ärkommunen enligt 4 § lagen (1947:523) om kommunala åtgärder till bostadsförsörjningensfrämjande m. m. skyldig att anordna bostadsförmedling. är då en av staten specialreglerad verksamhet, låtvara att de slatliga reglerna är fä. Om en kommun inle fullgör sin skyldighetall anordna bostadsförmedling som behövs för bostadsförsörjningens främjandekan regeringen ingripa med ett åläggande för kommunen att iaktta skyldigheten. I dehänseenden där statliga regler saknas för den obligaloriska förmedlingen,exempelvis i fråga om grunderna för verksamheten eller i fråga om kommunernasorganisation av denna, får kommunerna själva beslämma pä samma sätt som när debedriver bostadsförmedlingen som ell frivilligt åtagande. Olika organisatoriskalösningar förekommer. I vissa fall har kommunfullmäktige beslutat utse ensärskild nämnd eller slyrelse för att handha verksamhelen, i andra fall harverksamheten inordnats under någon redan befintlig ,exempelvis lagts under fastighets-nämndens ansvarsområde. Dennu aktuella lagsliftningen avser att tillhandahälla kommunerna ett medel atlbereda de av kommunen utsedda bostadssökandena bostad i fall, då husägarnaannars skulle ha upplåtit bostaden ät nägon annan. En förutsättning för att enkommun skall kunna göra bruk av delta instrument är enligt det remitteradeförslaget att det behövs för bostadsförsörjningen inom kommunen eller områdesom kan anses som en enhel i bostadsförsörjningshänseende. Denna fömtsättningär praktiskt sett densamma som angivits som förutsättning i 4 §bostadsförsörjningslagen för att en kommun skall vara skyldig alt anordnabostadsförmedling. Mankan inte gärna tänka sig att bostadsförsörjningsläget i en kommun skullepåkalla en möjlighet att mot husägarnas vilja åstadkomma vissa bostadsuppläielser,om själva förmedlingen av bostäder inte behövs för bostadsförsörjningensfrämjande, dvs. inte är en obligatorisk verksamhet utan är enfrivilligt anordnad service. Prop, 1979/80:72 115 förutsättningför alt de föreslagna ingreppen i avtalsfriheten skall få ske bör därför varaatt skyldighet inträtt för kommunen enligt bostadsförsörjningslagen atlanordna bostadsförmedling. Först när denna skyldighet föreligger bör frågankunna aktualiseras om kommunen behöver ha tillgäng lill ett anvisningssystemmed ivångsinslag för att kunna fullgöra sin bostadsförmedling. Beslutom anordnande av bostadsförmedling enligt 4 § bostadsförsörjningslagen fattasav kommunens beslulande organ, fullmäktige, som i anslutning till sådant beslutmåste lägga fast behövliga riktlinjer för verksamhelen, fastställa organisationenför dess handhavande och anvisa medel för verksamhetens finansiering. Detremitterade förslaget anger kommunstyrelsen som den kommunala myndighet som haratt besluta om att kommunen skall göra bruk av möjligheten att tillhandahållabostadssökande bostad även om husägaren motsätter sig upplåtelsen. Lagförslagelförutsätter inte atl kommunfullmäktige beslutat om att kommunen överhuvudtagetskall anordna bosladsförmedling, än mindre faslslällt riktlinjer förverksamheten, beslutat om organisationen och anvisat erforderiiga medel. Enordning där kommunstyrelsen, som är ett förvaltande och verkställande organ,tilläggs befogenhet att träffa ett avgörande som rör mål och inriklning förkommunens verksamhet och etablerar konkurrens om kommunens resurser, stridermot gmnderna för den kommunala organisationen och befogenhetsfördelningen. Enförutsättning för att kommunslyrelsen skall fä besluta om tillämpning av bostadsanvisningslagenbör därför vara att kommunens beslutande organ, fullmäktige, beslutat attkommunen skall anordna bostadsförmedling. Så blir alllid fallet omanvisningslagen kan komma i tillämpning försl om skyldighel inlrätl förkommunen alt anordna bostadsförmedling. Anpassningenav det föreslagna anvisningssyslemet såväl till kommunens nuvarande uppgifter ifråga om bostadsförmedling som till den kommunala organisalionen och befogenhelsfördelningenkan lagtekniskt åsladkommas genom att det i I § anges som en fömtsättning förlagens tillämpning att dess anvisningssystem behövs för bostadsförmedling somkommunen bedriver till fullgörande av sin skyldighet enligt 4 §bostadsförsörjningslagen. Bedriver kommunen ingen bostadsförmedling blir dätillämpning av bostadsanvisningslagen utesluten, och bedriver kommunenbostadsförmedling, men behövs inte denna för bostadsförsörjningens främjandeutan är alt anse som en frivillig service kan bostadsanvisningslagen inteheller komma till användning. Är ä andra sidan kommunen skyldig att anordnabostadsförmedling är det enligt vanliga regler fullmäktige som har att beslutaom att denna skyldighet skall fullgöras och hur det skall ske, varefter det färankomma på kommunstyrelsen att pröva om bosladsförmedlingen kan lösa sinauppgifter ulan att ha tillgång till bostadsanvisningslagens särskilda instmmenteller ej. Finner styrelsen att dessa instrument behövs kan den besluta om bostadsanvisningsområde.Vid besvär över styrelsens beslut 1979/80:72 116 kommerden slulliga prövningen all ligga hos regeringen, som ocksä är den instansvilken i bostadsförsörjningslagen tillagts befojgenhet all ålägga kommun altanordna bostadsförmedling. I frägaom ulformningen av etl andra stycke i 1 § har jag ingen annan mening änlagrådets övriga ledamöter. Avvad som anförts i det föregående framgår att någon invändning inte kan riktasmot atl beslut om bostadsanvisningsområde fattas av kommunstyrelsen, närfullmäktige väl träffat det grundläggande avgörandet om att kommunen skallanordna bostadsförmedling. Det skulle visseriigen i och för sig kunna övervägasalt - i enlighet med tanken all kommunema skall ha största möjliga frihet atlsjälva besluta om formerna för sin verksamhet -lämna öppet vilkel förvallandeoch verkställande organ i kommunen som befogenheten skall tillkomma. I dettafall är det emellertid fräga om en verksamhet med sådanaåterverkningar pä enskildas rällsförhällanden att skäl finns alt ispecialregleringen utse det organ som skall handha avgörandet huruvida bostadsanvisningslagenskall komma till användning i kommunen eller ej. Att därvid välja kommunensfrämsta förvaltande och verkställande organ synes välgrundat. 1 övrigt ansluterjag mig till vad lagrådets övriga ledamöler anfört angående 2 §. inom område som omfattar flera kommuner kanombesörjas av kommunalförbund, vare sig bostadsförmedlingen är obligaloriskeller frivillig. Är den obligatorisk och har den anordnats efter åläggande avregeringen för kommunen att fullgöra sin skyldighet enligl 4 § bosladsförsörjningslagenskall de deltagande kommunerna handha förmedlingen i kommunalförbund. angelägenhet som det enligt särskild författning åliggerkommun att vårda gäller författningens bestämmelser om kommun i stället förbundetenligt 2 § lagen (1957:281) om kommunalförbund. Om ienlighet med vad som förordals i det föregående bostadsanvisningslagen skallkunna komma till användning endast när kommunen är skyldig alt anordnabostadsförmedling kommer, i fall då förmedlingen lagts på ett kommunalförbund,lagens bestämmelser om kommun att utan vidare vara lillämpliga päkommunalförbundet enligt 2 § kommunalförbundslagen. Kommunstyrelsens befogenheleratt besluta i frågor om bostadsanvisningsområde tillkommer följaktligen dåförbundsstyrelsen, och kommunfullmäktiges uppgift att utse organ för handhavandetav olika frägor i de särskilda anvisningsärendena åvilar förbundsfullmäktige. Förvaltningsuppgiftsom ligger pä kommunalförbund faller uianför förbundsmedlemmarnas kompetens. Nägonkonkurrens mellan kommunalförbund och kommun behöver därför inte befaras, närbostadsförmedlingen i ett omräde i sin helhel överförts på ett kommunalförbund.Men om förmedling inom förbundels verksamhetsområde till viss del ligger kvar hosmedlemskommunerna - nägot som kan tänkas som en frivilligt vald lösning avorganisationen, när nägol regeringsäläggande inte föregått anordnandet av 1979/80:72 117 dengemensamma bostadsförmedlingen - måste en samordning ske sä att inte bädeförbundsstyrelsen och kommunstyrelserna i medlemskommunerna förklarar samma omrädeför bostadsanvisningsområde. Att genom en särskild lagbestämmelse säkra ensådan samordning synes emellertid inte nödvändigt. Enligtförsta stycket av 3 § i det remitterade förslaget skall, innan kommunslyrelsenavgör ett ärende om bostadsanvisningsområde, de husägare ochhyresgästorganisationer som kan beröras av delta lämnas tillfälle att ytlrasig. En motsvarande bestämmelse finns i 15 § förvaltningslagen, som föreskriveratt ärende ej fär avgöras innan klagande, sökande eller annan part underrättatsom det som tillförts ärendet av annan än honom själv och tillfälle berettshonom att ytlra sig över det. Förslaget har ulformals i syfte att underberedningen av fräga om bostadsanvisningsområde en mera allmän debatt i fräganskall komma lill ständ. Detta kan motivera alt en särskild bestämmelse omkommunikation under beredningen upptas i den föreslagna lagen. Som följer av 1§ andra styckel förvaltningslagen ersätter en sådan bestämmelse vad som imotsvarande hänseende föreskrivs i nämnda lag. Därvid bör emellertid hithörandefrägor regleras fullständigt i den föreslagna lagen. I 15§ förvaltningslagen föreskrivs alt underrällelse som avses där fär ske genomdelgivning. Detta bör gälla också vid tillämpning av den nu föreslagnabestämmelsen. Delgivning bör med tillämpning av 16 § delgivningslagen kunna skegenom kungörelse. Genom sådan kungörelse kan antas atl ocksä övriga inlresseradefär kännedom om frägan och den åsyftade allmänna debatten sälunda främjas. Avde i 15 § första slycket förvaltningslagen uppiagna undantagen frän skyldighelenalt underrätta part om underlaget för avgörandet och att bereda honom tillfälleall ytlra sig bör i den föreslagna lagen upptas motsvarighel till bestämmelsenatt ärendet fär avgöras utan sådan kommunikation, om åtgärderna är uppenbartobehövliga. Av specialmotiveringen till 2 § i den föreslagna lagen framgår, allärenden om bostadsanvisningsområde kan väckas av enskilda, bl. a. husägare. Närdel exempelvis gäller framställning som gjorts av enskild husägare omupphävande av redan inrättat bostadsanvisningsområde, lorde det ej sällanframstå som uppenbart att framställningen inie kan vinna bifall. Det kan dåinte begäras att kommunen skall sälta i gång det omfattandeberedningsförfarande som följer av förevarande bestämmelse. Framställningen böromedelbart kunna avslås. I andra fall kan en underrällelse före beslutelframstå som överflödig, t. ex. om det gäller att underrätta enskilda husägarenär fräga är om ändring av elt tidigare beslut om bostadsanvisningsområde ochdel nya beslutet innebär att området inte vidare skall omfalla deras hus. Det lordedä vara tillräckligl att de underrättas 1979/80:72 118 ombeslutet och dess lagakraftvinnande, så att de därigenom fär kännedom om atl deinle vidare behöver lämna meddelande till kommunen om lediga lägenheter. Förstastycket bör därför, med viss ytteriigare redaktionell jämkning, kunna innehållaatt innan kommunstyrelsen avgör ett ärende om bostadsanvisningsområde, skallde husägare och hyresgästorganisationer som kan beröras av beslutet lämnastillfälle att yttra sig, om det ej är uppenbart obehövligt, och atl detta färske genom delgivning. Specialmotiveringensynes ge vid handen, all med hyresgästorganisation i det remitterade förslagetåsyftas - utom föreningar som är anslutna till ochinom vars verksamhelsområde finns lägenheter som kan bli berörda - annanorganisation som har förhandlingsordning för berörda lägenheler. Vilkahyresgästorganisationer som avses i den föreslagna lagen har betydelse främstnär del gäller fullfoljdsrälten. Om meningen är atl göra en begränsning till organisationersom har förhandlingsordning, måste denna begränsning komma till uttryck ilagtexten, förslagsvis efter mönster av 1 § tredje stycketbostadssaneringslagen. Innebördenav det föreslagna stadgandet i andra stycket lorde vara alt delgivning genomkungörelse fär ske även dä de förutsättningar som anges i 15 och 16 §§delgivningslagen inte är uppfyllda. Detta torde böra komma till uttryck ilagtexten genom att i första meningen lillägges "även i annal fall än somsägs i 15 och 16 §§ nämnda lag". Närdelgivning sker genom kungörelse med tillämpning av den föreslagna bestämmelsenskall meddelande om beslutet sändas med posten till husägarna. Lagtexten tordeböra förtydligas så alt det klart framgår all meddelande skall sändas till varoch en av husägarna. Enligtdet föreslagna stadgandet skall alla husägare som berörs av beslutetunderrättas, när beslutet har vunnit laga krafl. Det framgår ej klarl vadunderrättelsen skall avse. Enligt lagrådets mening torde underrättelsen böraavse såväl beslutet - vilket slutligen kan ha annat innehåll än det avkommunstyrelsen fattade - som besked om att det har vunnit laga kraft. Delgivningen,som det bör ankomma på kommunslyrelsen att svara för, skall ske enligtdelgivningslagen. Tillämpning av 16 § delgivningslagen synes i detta fallknappast kunna komma i fråga. Delgivningenav underrättelsen har till följd alt förbud att förfoga över 1979/80:72 119 m. i annan ordning än lagen föreskriver gäller för husägaren. mening är det lämpligt all husägaren, i samband med underrättelsen ombeslutet, fär besked härom. I enlighelmed vad nu anförts kan stadgandet ges del innehållet, i en första punkt, allnär elt beslut i fråga om bostadsanvisningsområde har vunnit laga kraft skallgenom kommunens försorg underrättelse om beslutet och om att det har vunnillaga kraft delges de husägare som berörs av beslutel, samt, i en andra punkt,att i samband därmed husägaren skall erhålla besked om de inskränkningar irätten att upplåta hyresrätt eller bostadsrätt eller medverka till överiåtelseeller upplåtelse av hyresrätt som gäller enligt lagen. Som en tredje punktupptas att även de berörda hyresgästorganisationerna skall underrättas ombeslutet och om att det har vunnit laga krafl. Sedanett bostadsanvisningsområde slutgiltigt bildats och de berörda husägarna delgettsbesked härom inträder enligt 6 § i det remitterade förslaget som primärrättsverkan av beslutet ett förbud för husägarna att upplåla lägenheter, somomfattas av beslutet, i annan ordning än som föreskrivs i den föreslagna lagen.Vad denna ordning innebär framgår främsl av 7-10 §§. Föreskrifierna i dessaparagrafer bildar ett formbundet system av skriftliga underrättelser mellanhusägare och den kommunala nämnd som svarar för anvisningsverksamheten.Husägaren skall sålunda underrätta nämnden om att en lägenhet är ledig förupplåtelse och skall därvid lämna uppgifter om lägenheten och om villkoren förupplåtelsen. anvisa en bostadssökande skall nämnden i sin lurunderrätta husägaren och lämna erforderliga uppgifterom bostadssökanden jämleen förklaring från denne att han godtar de av husägaren angivna villkoren.Husägaren skall svara humvida han godtar den föreslagna bostadssökanden ellerinte. Nämnden kan också kräva alt lägenheten skall upplåtas till kommunen ochdetta anspråk kan husägaren inte motsätta sig. Om husägaren godtagit en anvisadbostadssökande eller om nämnden begärt att lägenheten skall upplåtas tillkommunen, skall avtal om upplåtelse därmed anses ha skett. Därvid krävsemellertid inte att det besked som konstituerar upplåtelsen kommit motpartentillhanda. Del räcker enligt 10 § i förslaget med atl beskedet avsänts irekommenderat brev. Föratl en illojal husägare inte skall kunna omintetgöra en upplåtelse genom attfördröja förfarandet eller uppställa oacceplabla villkor föreslås i 12 § reglersom innebär att hyresnämnden skall kunna flytta fram upplåtel-selidpunkien samtsänka hyran eller eljest ändra hyresvillkor. Husägaren å sin sida bereds ettskydd mot föriuster pä gmnd av förseningar genom atl han enligt 14 §tillförsäkras viss rätt till skadestånd av kommunen. Motden föreslagna ordningen kan kritik riktas pä vissa väsentliga punkter. 1979/80:72 120 Delär oklart vad en avvikelse frän del reglerade förfarandet fär för konsekvenser.Varje avvikelse av någon betydelse synes formellt sett vara ett åsidosättandeav lagen, eftersom den grundläggande rättsverkan av etl beslut om bostadsanvisningsområdeär att upplåtelse inte fär ske "i annan ordning" än den föreskrivna. Förslagelatt ett upplålelseavial skulle komma till stånd redan genom avsändande av ett acceplerandebesked är oförenligt med allmänna avtalsrättsliga principer. Detta kan ocksämedföra ekonomiska risker inte minst för den enskilde bostadssökanden. mening bör syftel med den föreslagna lagen kunna näs med en lagteknisktenklare lösning ulan att man behöver ändra på de grundläggande principer somutgör hörnpelarna i förslaget, nämligen att husägaren inte får fritt förfogaöver en ledig lägenhet, förrän det blivit klart atl kommunen inte önskar anvisanågon bostadssökande eller fä lägenheten upplåten lill sig, all husägaren skallkunna vägra att godta en anvisad bostadssökande men vara skyldig all upplätatill kommunen, att viss kontroll av upplätelsevillkoren skall kunna ulövas avhyresnämnden och att husägaren skall hällas skadeslös om ulan hans förskyllanupplåtelse fördröjs på grund av anvisningsförfarandet. Genom att utnyttja deincitament lill en snar lösning av upplåtelsefrågan som ligger inbyggda i dessaprinciper bör man kunna åstadkomma elt i och för sig effektivi förfarande utannågon tyngande "pappersexercis". En tänkbar modell från dessautgångspunkter är följande. 16 § fastsläs i försia slycket som den grundläggande rättsverkan av ett lagakraftvunnetbeslut om bostadsanvisningsområde att husägaren, när han delgetts underrättelseom beslutet, inte får upplåta en lägenhel, som omfattas av beslutet, medhyresrätt eller bostadsrätt till någon annan än bostadssökande, som kommunenanvisar, eller kommunen. Stycket bör också innehålla de i del remitteradeförslaget intagna förbuden mot medverkan till vissa överiåtelser ochupplåtelser med vissa modifikationer som anges i det följande. I andra stycket intas,förutom undantagen beträffande vissa slag av upplåtelser, en regel om attupplåtelse- och medverkansförbuden inte gäller sedan kommunen underrättat husägarenom att kommunen inte önskar anvisa någon bostadssökande eller fä lägenhetenupplåten till sig. Detta betyder att husägaren efter att ha fält en sädanunderrättelse kan fritt förfoga över lägenheten. Någon anledning att föreskrivaviss form för underrättelsen finns inle. Upplåtelseförbudet och den härtillkopplade straffbestämmelsen medför att det ligger i husägarens intresse attbevaka att kommunen lämnar besked. 1 samma riktning verkar det förhållandet att- säsom nedan närmare berörs - möjligheterna till skadestånd för husägaren ärberoende av att han inte själv fördröjer förfarandet. Risken för förhalningfrån kommunens sida mäste bedömas som liten, eftersom helaanvisningsförfarandet fär fömtsättas ha tillkommit i kommunens intresse för attråda bot pä akuta bosladsan-skaffningssvårigheter. Kommunen har dessutom denpress på sig som ligger i den föreslagna skadeståndsskyldigheten. Vad som sagtsnu om partemas Prop.1979/80:72 121 intresseav att åstadkomma en snabb lösning har naturligtvis tillämpning på alla momenti förfarandet fram lill dess en uppgörelse föreligger eller skall anses hakommit lill stånd. För atlkommunen skall fä besked om aktuella lägenhetsupplätelser krävs enunderrättelse från husägaren av det slag som avses i 7 § i det remitteradeförslaget. Eftersom denna underrättelse är av grundläggande betydelse för detfortsatta förfarandet bör skriftlig form krävas. Det kan antas att standardiseradeformulär för dessa underrättelser kommer att ställas till husägarnasFörfogande. Ipraktiken torde förfarandet, sedan kommunen fått besked om att en lägenhet ärledig, bli det att kommunen anvisar husägaren en eller flera bostadssökande somkommunen önskar få placerade. Det kan säkeriigen förutsättas att kommunen iregel inte själv träder in som hyresgäst eller bostadsrättshavare förrän manmisslyckats med att placera de enskilda bostadssökandena.