prop · G3031 · 1979-12-31 00:00:00 — Vidare ullalar ulredningenatl de uppgifter som nämnden har i fråga om medverkan i barnels vård ochuppfostran åvilar den nämnd som har lämnat tillstånd till vården eller medandra ord nämnden i vårdnadshavarens hemkommun. Utredningen anför vidare atlnämndens ansvar kvarstår även då barnel placeras i hem i annan kommun. Isådana fall kan emellertid anledning föreligga all överflylta ärendet - ochdärmed ansvarel - till socialnämnden i den kommunen. Däremol föreslårUlredningen en uitrycklig regel om alt nämnden i den kommun där foslerhemmelär beläget skall falla beslul i fråga om förbud för vårdnadshavaré alt ta barnetfrån foslerhemmel. Som skäl anför utredningen atl ärenden av denna art oftakräver snabb handläggning och att utredning sker snabbast i den kommun därhemmet är beläget. De principer som socialulredningenhar föreslagil om ansvarig nämnd molsvarar i stort foslerbarnsulredningensförslag i samma frågor. Några remissinsianser har framförtinvändningar mot socialulredningens förslag i denna del. om inte ulredningen frångår helhetssynen och för frammolsägande förslag då den ger den placerande kommunen tillsynsansvaret för hemi annan kommun och lägger fast varje kommuns yttersta ansvar för densom vistas i kommunen. Och i pekar på allöverflyttning av ärende om vård enligl 29 S förslagel lill socialnämndslag fårske endasi om mollagande socialnämnd går med på det. Länsslyrelsen anser altdel finns en risk för att många fosierbarn i realiielen blir ulan tillsyn. Mananser därför atl vistelsekommunen bör ha lillsynsansvarel liksom fallel ärenligl barnavårdslagen. Flera instanser anser del olämpligiatl en annan nämnd än lillsynsnämn-den kan ha all beslula om förbud molförflyttning av barnet. Befogenheten all meddela förbud bör enligl fleraremissinstansers mening tillkomma den kommun som har föranslallal omplaceringen och har vårdansvaret. ulgår i likhelmed foslerbarnsuiredningen från gmndprincipen all vård i annat hem än det egnabör beredas den vårdbehövande så nära det egna hemmel som möjligi.Foslerbarnsuiredningen föreslog en ullrycklig regel om all vård i familjehem iförslå hand bör ske inom den kommun där den unge har sin hemort. Någonmolsvarande regel har dock 1979/80:1 Vård ifamiljehehtm.m. inte föreslagils av socialutredningen och förordas inteheller av mig. Jag har emellertid lidigare anslutit mig lill de principer omnärhet, konlinuilet och flexibililei som socialulredningen har somförulsällningar för all vård och behandling av behövande. För alla de fall därnärhelsprincipen följs blir del nalurligl atl socialnämnden vid behov avplacering i familjehem främst söker tillgodose behovel inom den egna kommunen.Över dessa hem kommer naluriiglvis nämnden själv atl också utöva tillsyn. Närhetsprincipen kan emellertidinle alllid följas. Det kan vara olämpligt från behandlingssynpunkt eller delfinns kanske etl släkthem i en annan kommun som står berett att la emol barnetoch som barnel gäma vill komma lill. Även i framliden kommer således barn iviss utsträckning att vistas i enskilda hem inom annan kommun än den därvårdnadshavaren är bosatl. 1 de allra flesla fall har dock barnet ofta enstarkare knytning till vårdnadshavarens hemortskommun än lill vistelsekommunen.Det är också socialnämnden i vårdnadshavaren hemortskommun som har bäst möjlighelerall slödja denne och förbereda en ålerflyllning av barnel. Jag ansluter mig därför tillsocialulredningens förslag om atl socialnämnden i vårdnadshavarenshemortskommun alltid skall vara den nämnd som både godkänner etl enskilt vård och fostran av ett bam och därefter utövar tillsyn över barnelsförhållanden i hemmet. i hemortskommunen bör dock regelmässigtrådgöra med nämnden i den blivande vislelsekommunen innan den lämnar sillgodkännande. SkuUe bamet ha eller senare få en fast anknytning tillvistelsekommunen bör det finnas goda möjligheter att flytta över ärendet tillnämnden där. Nämnden i bamets vislelsekommun är under alla förhållanden pågrund av sill yttersta ansvar för alla som vistas i kommunen skyldig att ocksåge detta bam del stöd och den hjälp som barnet behöver. Med den konstmktion avtillsynsansvaret somjag har förordat nu anser jag del angeläget att nämnden ibarnets vistelsekommun - i de fall den är en annan än placeringskommunen -får uppgifl om all en annan socialnämnd har placerat ell barn ifamiljehem eller har gett tillstånd till att ett barn får tas emot i enskilthem inom kommunen. En bestämmelse om delta bör tas in i den nya lagsliftningen.I likhet med socialutredningen menar jag också all hela vårdärendel bör kunnaflyttas över, om det finns skäl för detta och vistelsekommunen är beredd att tapå sig ansvaret. 1 privalplaceringsfallen utgår jag från att överflyttning blirregel. När det gäller frågan om vilken nämndsom skall pröva frågor om förbud mot flyttning av barn som finns i familjehemeller annat enskill hem delar jag remissinstansernas uppfattning alt det börvara den nämnd som har bästa kännedomen om de aktuella förhållandena. Normaltsett måste detta vara den nämnd som har ansvaret för tillsynen. Jag föreslårdärför, till skillnad från socialutredningen, atl den nämnd som har tillsynenöver hemmet, normalt alltså nämnden i den placerande kommunen, skaU blibeslutsfattande också i frågor om alt meddela etl flyttningsförbud. 1979/80:1 Hem för vård eller boende 324 2.12.6 Den laglekniska regleringen har föreslagitatt de regler som molsvarar dagens regler om foslerbam skall föras in iföräldrabalken under kapitlet om vårdnad. Som skäl anför ulredningen del närasambandet med vårdnads-reglema. Förslagel har bemötts övervägandekritiskt av remissinstanserna. Man framhåller bl.a. atl reglerna om fosterbarnär offenlligrättsliga, medan reglerar del familjerätlsliga förhållandelmellan barn och föräldrar. Remissinslanserna pekar också på alt regler om vårdi familjehem på detla säll kommer all återfinnas på två håll, isocialtjänstlagen och i . Man framhåller alt all lagsliflning omden sociala verksamheten om möjligt bör finnas samlad i en enhetlig sociallagoch föreslår atl reglema om vård av barn som vislas i annal enskill hem än delegna skall arbetas in i socialljänsllagen. Jag ansluter mig tillremissinstansernas uppfattning. Också beslämmelserna om medgivande atl la emolelt ufiändskl bam för adoption bör få sin plals i socialljänsllagen. 2.13 Hem för vård eller boende Inslilutionerna inom socialvårdenär liksom den övriga socialvården uppdelade på olika vårdområden. Del finnssåledes bl.a. särskilda barna-vårdsanslalter. ungdomsvårdsskolor ochvårdanslaller för alkoholmissbmkare. Varje lyp av institution är utformad föralt vårda sina klienter och varje inslilulionsslag regleras av sinabeslämrnelser. Besiämmelser om barnavårdsanslallerges i första hand i 8 kap. BvL. Med barnavårdsanslall förstås sådan för vårdoch foslran av barn och ungdom avsedd anslall, som inle är allhänföra lill sjukvårdsanstalt, lill hem för psykiskl efterblivna, blinda, dövaeller vanföra eller lill sådant elevhem som slår under tillsyn av cenlralskolmyndighet. Särskilda former av barnavårdsanstalter är barnhem, som t. ex.spädbarnshem. mödrahem, upplagningshem och specialhem. barnkolonier, som laremol barn för vistelse under en begränsad del av året, förskolor och fritidshemsamt elevhem. Närmare bestämmelser om vården ges i stadgan (1960:595) för barnavärdsanstalier. Ungdomsvårdsskolornas verksamhelregleras i 9 kap. BvL. Ungdomsvårdsskolorna har lill uppgift all bereda vård.foslran och ulbildning ål dem som har omhändertagils för samhällsvård ochinskrivils som elever vid skolorna. Vården ger möjlighel all hålla kvareleverna mot deras vilja. Närmare bestämmelser om skolornas organisation,grunderna för elevernas fördelning på olika skolor och avdelningar samlverksamhelen och ordningen vid skolorna finns i stadgan (1960:728) omungdomsvårdsskolorna. 1979/80:1 Hem för vård eller boende 325 Allmän vårdanstalt föralkoholmissbrukare tar emot den som är hemfallen ål alkoholmissbruk för vårdenligt NvL:s bestämmelser. Allmän är delsanslall eller avdelning därav som slaten har inrättat för sådant ändamål, delsanslall eller avdelning av anstalt som har anordnats av landsting, kommun,förening, stiftelse eller annan och som har erkänts av regeringen som . Närmare föreskrifter om vården vid sådananslall ges i kungörelsen (1955:298) med vissa lillämpningsföreskrifler lilllagen om nyklerhelsvård och i sladgan (1956:551) för allmänna vårdanslaller föralkoholmissbrukare. 1 de allmänna vårdanstalierna -slalliga resp. erkända - vårdas enligt NvL dels ivångsinlagna, dels frivilligtingångna som har förbundit sig all stanna på anslalten viss lid, högsl sexmånader. Vidare finns del uianför NvL:s ram enskilda vårdanslaller föralkoholmissbrukare. Vid dessa förekommer bara frivillig intagning. Dessulomfinns inackorderingshem för alkoholmissbrukare och inackorderingshem ochbehandlingshem för narkotikamissbrukare. Dessa hem drivs i ,landslingskommunal eller enskild regi. Som huvudmän för institutionernainom socialvården finns således staten, landstingskommuner, kommuner ochenskilda rättssubjekl. Socialulredningen föreslårgenomgripande ändringar av institutionsvården. Socialljänsllagen skall enliglförslagel innehålla enhelliga bestämmelser för socialljänslens institutioner,utan uppdelning på vårdområden. Institutionerna föreslås sammanförda underbenämningen hem för vård eller boende. Inslilulionsvården skall vara enbehandlingsresurs bland andra inom socialljänslen. Den skall så långl möjligtledas av samma mål och principer som socialljänslen i övrigl. Vården skallutformas så all den medger en hög grad av flexibililei. Inslilutionerna skallinle som styras av delaljerade föreskrifter i lagar och förordningar. Slalenskall inte längre vara huvudman för några institutioner. Landstingskommunernaoch primärkommunerna skall ha etl gemensaml ansvar för institutionsvården inomsocialtjänsten. Behovel av hem för vård eller boende inom elt landstingsområdeoch ansvaret för deras inräiiande och drift skall enligl socialulredningensförslag redovisas i en plan. Planen skall upprällas av landstingskommunen ochkommunerna i området gemensaml. Planen skall redovisas för . Remissinstanserna har överlagtillstyrkt den utformning av inslilulionsvården inom somsocialutredningen har föreslagit. Också jag kan i allt väsenlligt ansluta miglill förslagen. Förhandlingar pågår f n. med omändrat huvudmannaskap för de Slalliga ungdomsvårdsskolorna och vårdanstaliernaför alkoholmissbrukare. En ändring planeras äga rum samlidigl som den nyasocialtjänsten genomförs. Resultatet av förhandlingarna kommer atl redovisasför i en särskild proposition senare imder . 1979/80:1 Hem för vård eller boende 326 kommer också frågor om konsekvenserna tor den berördapersonalen av elt ändrat huvudmannaskap atl las upp. Jag ulgår från alt denberörda personaten liksom vid tidigare huvudmannaskapsförändringar skall kunnaberedas fortsall anställning hos de nya huvudmännen. Mina överväganden i del följande omden framtida inslilulionsvården inom socialljänslen får ses mol bakgrund av allförhandlingarna ännu inte är avslutade. Skulle förhandlingarna i någol avseendeleda lill förändringar av de rikllinjer som jag har förordal, kommer della atlbehandlas i den särskilda propositionen. Ett överförande av huvudmannaskapelfrån stålen förutsäller naturligtvis också all man kan komma fram lill enuppgörelse som är godtagbar för parlerna bl. a. frän ekonomisk synpunkl. Helheissynen inom vård- ochbehandlingsarbelel innebär alt socialnämnden skall lämna stöd, hjälp och annatbistånd efler en bedömning av den enskildes och hans familjs samlade behov.Utgångspunkten för den föreslagna lagstiftningen är atl kommunerna skall kunnaanpassa resurserna inom lill kommunens egna förulsällningar ochbehov. Med denna inriklning finns del inle samma behov av all genom delaljeradebesiämmelser reglera de resurser som skall finnas inom socialljänslen.Lagsliftningen bör i slällel syfta lill alt ge rikllinjer för hur den enskildesbehov inom skall tillgodoses och all fastställa ansvarsfördelningenlör resurserna inom socialljänslen. Inle heller finns del längre behov av atllagstiftningsvägen binda resursuppbyggnaden lill särskilda gruppers behov. Jag har lidigare närmare berörtfrågan om den vård som skall kunna ges den enskilde i annat enskill hem än delegna eller vad som i förslaget har kallals vård i familjehem. Mängahjälpbehövande behöver emellertid mer omfattande insalser än dem som kan ges ienskill hem. Den enskildes förhållanden kan slälla krav på mer omfaltandebehandlingsinsatser från särskilt utbildad personal. Del blir här fråga omdygnel-mnt-insalser i särskill anpassade lokaler. Den institutionella vårdenkommer liksom alt bli en viklig resurs inom socialljänslen.Socialtjänstlagens regler om inslilulionsvården skall främsl syfla lill all slåfast ell ansvar för all socialljänslen har lillgång lill inslilulioner av sådanarl och lill sådanl anlal all den enskildes behov av vård inom socialljänslenkan tillgodoses på ell ändamålsenligl säll. Socialulredningen har definieralinslilulionen som en i adminislralivt hänseende avgränsad resurs, vilken medsärskilda lokaler som bas möjliggör dygnel-runt-insalser i syfte all geomvårdnad, slöd och behandling. För alt del skall vara fråga om institution börman enligl ulredningen fömlsälla all flera klienter kan erbjudas deakluella tjänsterna. Jag kan för min del ansluta mig till denna beskrivning avinslilulionen som begrepp. 1979/80:1 Hem för vård eller boende 327 Som jag återkommer till längre framskall landstingskommuner och kommuner ha ansvar för att behovet av hem för vårdeller boende inom blir tillgodosell. Med hem för vård ellerboende kommer således all avses i förslå hand inslilution inom socialtjänstensom lar emot klienter för dygnsvård och som drivs av landsiingskommun ellerkommun. Också en institution som drivs av enskild person eller sammanslutning(avsnill 2.13.12) kan räknas som hem för vård eller boende, om den tar emotsocialnämndens klienter. Under begreppet hem för vård eller boende kommer attfalla de nuvarande barnhemmen, ungdomsvårdsskolorna och de allmännavårdanstalterna för alkoholmissbrukare. Under begreppet kommer emellertid ävenatt falla andra lyper av institutioner som i administrativ! avgränsade formerlar emot enskilda för dygnsvård t. ex. inackorderingshem och behandlingshemför alkohol- eller narkotikamissbrukare. Uianför begreppel hem för vård ellerboende faller barnstugorna, omsorgsvården för psykiskl ulvecklingsstörda,elevhem som drivs i samband med skolverksamhet och de inslilutionella resursersom föreslås ingå inom äldreomsorgen och som regleras i särskild ordning. Socialulredningen har iprincipbetänkandet delat upp institutionerna i typer efter de behov som kantillgodoses. Vad ulredningen kallar typinsti-lulion 1 skall vara till förulredning och vård av spädbarn och yngre barn som har behov avomedelbara åtgärder t.ex. vid misshandel, vanvård, vårdares sjukdom etc. Isamma institution skall företas observation och behandling av barn i sammaålder med allvarliga sociala, intellek-luella och emotionellautvecklingsstörningar. Ofta är del fråga om gränsfall mellan olika vårdområdenoch ibland om svårplacerade barn. Typinstitution föreslås lillgodose behovel avkrisbehandling av ungdomar och vuxna i akula krissiiualioner av destruktivkaraklär. Missbruk av alkohol, narkotika och thinner i förening medrelationsstörningar och konflikter inom primärgrupperi skall också kunna tas omhand på denna institution, liksom unga lagöverträdare (15- ) medtilltagande kriminellt beteende, ofta aktuella hos polis och åklagare. Typinstitulion III avses ta emotungdomar och vuxna som är motiverade för behandlingsplanering och en lidsproblembearbelning. Typinsiiiulion IV skall erbjuda skyddade miljöer föräldre gravi alkoholskadade och socialt utslagna personer som saknar eller hardålig anknylning till en primärgrupp och som saknar bostad och har betydandearbetshinder. Typinstitution V föreslåstillgodose behovel av inackordering för huvudsakligen alkohol- ellernarkotikaskadade klienter med komplicerade arbets- och bostadsproblem men medgynnsammare rehabilileringsprognos än de som behöver en skyddad miljö. Remissinstanserna tog endasiundanlagsvis ställning till den föreslagna lypindelningen. Några ställde sigallmänt positiva och underströk atl insti-tuiionssirukturen behövde omdanas.Andra var kriliska och menade l. ex. 1979/80:1 Hem för vård eller boende 328 atl indelningen var för leorelisk och pekade på olikapraktiska svårigheier. De flesla valde alt mer utförligt kommentera deföreslagna principerna för den inslilulionella vården (avsnill 2.13.3). Jagfinner för egen del inie anledning all la ullrycklig slällning lill den gjordalypindelningen. Enligl min mening kan denna dock tjäna till viss ledning vidinstituiionsplanering-en. 2.13.3 Principer för den inslilutionella vården Den institutionella vården blir endel av de samlade resurser som skall finnas att tillgå inom . Detmåste finnas elt nära samband med den institutionella vården och den övrigaverksamheten inom . Det är således vikligl atl deninstitutionella vården inte isoleras från övriga sociala insalser, någol somallvarligt skulle försvåra gemensamma behandlingsinsatser och atl resursernablir effektivi uinyltjade. Den institutionella vården måste hasin grund i samma principer som gäller för socialljänslen i slort. Vården viden institution kan således inle bedrivas efler andra mål än dem som gäller förden övriga . Det är enligl min mening vidareangeläget att de grundläggande demokratiska värderingar som annars gäller isamhällslivet också får vara en bas för vårdarbetet inom institutionsvården.Della innebär bl. a. all personalen måste ges möjlighel alt lillgodose devårdades krav på medinflylande och medansvar i behandlingsarbelel. De riskerför passivering och institutions-anpassning som fortfarande finns inom delar avinslilulionsvården genom en stel och formell organisationsstruktur bör kunnaminska, om de nya principerna får genomslagskrafl. En fast social struktur inominslilulionen bör kunna skapas utifrån långsiktiga vårdprogram och långvarigakonstruktiva relationer mellan personal och vårdade. tog i sittprincipbetänkande upp de problem som präglar många institutioner ochkonstaterar att upprepade återfall i alkohol- eller narkotikamissbruk, långtavstånd mellan klienlen och hans hemmiljö, ett stort antal miljöbyten samlavbrott i personkontinuiteten mellan klient och socialarbetare ofta dominerarbilden av institutionsvården, Ulredningen ville lägga fast delvis nyariktlinjer för att förändra inslilulionsvården. De tre grundläggandeprinciperna som utredningen anger är kontinuitet, flexibilitet och närhet.Dessa harjag redan behandlal lidigare (avsnitt 2.6) men jag vill ytterligareslryka under följande. Liksom remissinslanserna inslämmerjag i socialutredningens mening all de insatser som ges med stöd avvårdlagarna tyvärr ofla har kännetecknats av en bristandebehandlingskontinuitet. Jag vill särskilt belöna desvårigheier som i många fall har blivil följden av splillradeinsliiuiionsresurser. Att institutionerna har delats upp efter skilda symptomhar enligl min mening i många fall haft lill följd atl den enskildes problemhar befästs. Denna uppdelning har också kunnal ge upphov till onödigaflyttningar. Man kan inte bortse från de problem som 1979/80:1 Hem för vcird eller boende 329 skapas i och med själva flytlningen och som har sambandmed uppbrottet från stabila och irygga personrelationer som klienten kan hafåll på den gamla institutionen. Det är viktigt all hållai minnel att förutsättningarna inom institutionsvården har förändrats avsevärtunder den lid som socialutredningen har arbeiat. har delriktats ökad uppmärksamhel mot jusl de problem som hänger samman med bl.a.personkonti-nuilel i vård och behandling. Mer uivecklade behandlingsprogram harularbelats vid vissa institutioner. skall enligtsocialulredningens förslag behålla vårdansvaret också när den enskilde vistasi institution samlidigl som det omedelbara behandlingsansvarel vilar påinstitutionen. Delta förslag, som jag återkommer till strax, skapar enligl minmening förutsätlningar för en bällre kontinuitet i behandlingen. 1 de fallsocialtjänstens övriga insalser bedöms vara otillräckliga och en lidsinstitulionsvislelse därför nödvändig, skall socialarbetaren eller arbetslagetinom hålla en obruten kontakt med sin klient. Dessa skall äventa del i del behandlingsarbele som bedrivs på institutionen och akliviförbereda klienlen för en utslussning i eftervård och återgång till samhället. Om en klient flytlas från eninstitution till en annan, skall den ansvarige socialarbetaren inom kommunenssocialtjänst på motsvarande säll följa ärendei och upprätthålla ell övergripande vårdansvar för klienlen.Förslaget om ell kommunalt yllersla vårdansvar bidrar tillsammans med elländrat huvudmannaskap väsentligt lill alt ge den enskilde klienten eltsammanhang i vården och en kontinuerlig personrelation lill den socialarbelaresom ursprungligen har initieral vården i institutionen. Det skapar också bättreförutsättningar för långsikliga vårdprogram i enskilda fall. Självfallel ärdeUa synsäll lällasl all prakliskl förverkliga när närhelsprincipen lillämpas. Socialulredningen ansåg all delspliltrade huvudmannaskapet försvårar elt fiexibelt nyttjande av resurser ochmolverkar möjlighelerna lill alt successivi anpassa resurserna lill nya slöd-och behandlingsbehov. Många inslilulioner har en överkapacilei sommed elt mer flexibelt ulnyltjande skulle kunna användas för andra behandlingsbehov. Ulredningen menar all den beredskapsom är nödvändig all hålla inom inslilulionsvården för alt möla eftertVågan islällel skulle kunna upprätthållas på annal säll. t. ex. genom all anlilakonlraklerade familjehem när del gäller barn och ungdom eller genom all vidbehov öka personalinsatserna vid hög belastning på inslilutionerna. Under remissbehandlingen har dennafråga uppmärksammats främst i samband med förslagel om förändrathuvudmannaskap. Man har i huvudsak inslämt i de nya synpunkter som ulredningenhar framfört. Jag delar för min del ulredningens bedömning alt ell ändrathuvudmannaskap bör göra det möjligt att utnyttja de insliiuiionsresurser somfinns mera flexi- Prop.1979/80:1 vård eller boende 330 Principen om flexibilitet ställer krav på enanpassning efter nya förutsättningar och skiftande behov. Ett intensifieratsamarbele mellan skilda inslilulioner och mellan socialljänslen ochinslilutionerna kommer all rikla ökad uppmärksamhel på de olikainsliiuiionsresurser som slår lill buds. Man kan däremol ha skäl all slälla signågol tveksam lill ulredningens förslag all hålla en resursreserv i form avkonlraklerade familjehem. Del är klienlens aktuella behov som skall avgöravalel av resurs, inle en evenluell brisl på insiituiionsplatser. Möjlighetenatt använda familjehem i detta sammanhang får därior inle överskattas. Del ärinle heller alllid möjligi all belägga plalser som slår lillfälligl lediga påen inslilution. Inte sällan slår platsen tom efler en klienl som är korttidspermilterad,har avvikit eller har lagts in på sjukhus elc. I många fall har de som vårdas iinstitution långt lill sin hemort. beror i sin lur delvis på dendifferentiering efler sympiom, kön, ålder m. m. som präglar institutionsvården.Socialulredningen. som - liksom foslerbarnsuiredningen - anser principen omnärhet grundläggande, pekar på några väsentliga problem som har samband medlokaliseringen av institutionerna och brislen på närhel lill klienlenshemmiljö. Det finns en risk för all behandlingsslrävandena begränsas ochkoncentreras till den enskilde individens problem utan tillräcklig hänsyn lillhans livsmiljö. Detla är oförenligt med den helhelssyn som bör prägla vård- ochbehandlingsarbetet. Även om viss hänsyn måsle las lill behovel av speciellaresurser som är avpassade efler yttre beteenden och sympiom. bör valet avinslilution i princip slyras av andra och för behandlingsarbelel mer relevantafaktorer.