prop · G30377 · 1979-12-31 00:00:00 — Detfinns alltså inte några uttryckliga bestämmelser om alt undanlag kan medgesfrån skallskyldigheten med hänsyn till de omständigheter som har föranlettförsäkringstagaren alt göra förordnandet. Att sådana hänsyn ändå bör las haremellertid hävdats i olika sammanhang. Förmånslagarförordnanden är i de allra flesta fallbenefika, dvs. förmånstagaren har inte gjorl någon motprestation utanförordnandet har gåvokaraktär. Under förarbetena lill den lagstiftning år 1931varigenom skattskyldighet för förmånstagarförvärv infördes uttalades attanledning inte syntes föreligga att skapa särskilda regler för det fall dåförmånen kompenserades av en motprestation (prop. 1931:211 s. 40). Rätl lilltjänstepension undantogs dock från beskattning på grund av dess karaklär avuppskjuten lön. När AGL behandlades i lagrådet utgick lagrådet (prop.1941:192 s. 260) från att den dittills gällande lagsliftningen bara avsettförvärv som var benefika och all den föreslagna lagstiftningen uppenbarligeninle skulle anses medföra att skattskyldigheten utsträcktes till atl avseförvärv som inle var benefika. Lagrådels uttalande motsades inte under detfortsatta lagstiftningsarbetet. LSK uttalar som sin mening all lagstiftninginnebar skattskyldighet även för onerösa förvärv, dvs. förvärv där förmånstagarensjälv belalal premierna eller på annal sätt presterat något för atl bliförordnad som förmånslagare, och atl denna princip fortsatt atl tillämpas trotslagrådets uttalande. LSK hänvisar till elt utslag av högsta domstolen (NJA 1942 s. 61) i vilket en advokal beskattades för ett förmånstagarförvärv pågrund av en försäkring som hans kollega hade tecknat. Advokaten hade självtecknat en motsvarande försäkring med kollegan som förmånslagare. Försäkringarnahade tecknats i samband med atl advokaterna ingick bolagsavtal. Etl utslag avhögsta domstolen (NJA 1976 s. 629) har emellertid enligt kommittén medfört attdet i fortsättningen inte går att hävda atl onerösa förmånstagarförvärv skallbeskattas. I del aktuella fallel avled försäkringstagaren och efterlämnade sinfrånskilda hustru som förmånslagare. Försäkringarna hade tagils underäktenskapet och vid bodelningen hade hustrun oåterkalleligt satts in somförmånslagare för alt hennes giftorätt skulle tillgodoses. Högsla domslolenansåg alt hustruns rält grundades inle endasi på försäkringsavtalet utan ocksåpå del i samband med hemskillnaden träffade bodelningsavtalel och attförordnandena alltså inte var av benefik karaktär. Arvsskatt skulle därför inteutgå. LSK anför att det torde vara mycket svårt förgranskningsmyndigheten att prestera godtagbar bevisning om att etlförmånstagarförvärv är benefikl. Kommittén vill därför i lagtexten införa enuttrycklig regel om atl skattskyldighet föreligger oavsett om vederlag harlämnats. Prop.1979/80:77 25 föreslår emellertid en särskild undantagsregelom skattefrihet för just del fall där - liksom rättsfall -förmånstagaren vid bodelning har belastats för värdet av ett oåterkalleligtförordnande. Förslaget har fått elt blandat mottagande avremissinslanserna. Remissutfallet visar också alt uppfattningen är delad omvad som är gällande rätt. Samtliga inslanser släller sig emellertid positivafill ell förlydligande av lagen. Kommitténs förslag till huvudregel tillstyrksav flertalet fiskala myndigheter. Några länsstyrelser finner det emellertidobilligl. liksom försäkringsbranschen anser förslagetprincipielll felaktigt och föreslår i stället all en regel införs om altskattskyldighet inte skall föreligga för sådana förvärv som förmånstagarensjälv visar är onerösa. Förslaget lill särskilt undanlag för juslbodelningsfallen avvisas av samtliga remissinstanser. För egen del får jag anföra följande. Remissutfallet harvisat atl meningarna om vad som är gällande rätt är delade. Det är därför avvikt att genom uttryckliga bestämmelser skapa klarhel på denna punkt. Vidutformningen av beslämmelserna bör man givetvis eftersträva en lösning som ståri överensstämmelse med grunderna för beskallningen enligt AGL. Det är samlidiglviktigt att de prakliska synpunkterna beaklas. Beskallningen av arv och gåva grundas, som jag lidigareframhållil, på all arvingen resp. gåvotagaren har fått eltförmögenhetslillskott. Det är tillskottet som beskattas. Har motlagaren lämnatvederlag för förvärvet, föreligger inte något förmögenhetslillskott och någonbeskattning skall i princip inte ske. Undantag finns dock. Det förekommer t.ex. all en testamentstagare på etl eller annat sätl har presterat någol för denavlidne och alt det är denna prestation som har föranlett förordnandet itestamentet. Likväl beskattas testamentstagaren för sitl förvärv. Del ligger ide flesla fall nära till hands att i detta avseende behandla ettförmånslagarförordnande på samma sätt som ett testamentariskt förordnande. Bådaär så gott som undantagslöst av benefik karaktär och medför då ettförmögenhetslillskott för motlagaren. Vidare kan ell vanligtförmånslagarförordnande liksom ell testamente fritt återkallas. Förordnandelmedför inte heller någon inskränkning i försäkringstagarens rätl att förfogaöver försäkringen genom t. ex. panlsätlning eller återköp. Skulleförmånstagaren avlida före försäkringstagaren, inträder inte förmånstagarensarvingar automatiskt i hans ställe utan förordnandet skall anses förfallet. Jämförelsen med vad som gäller i fråga om testamentariskaförordnanden lalar för alt man bör tillämpa principen atl förmånstagarförvärvskall beskattas oberoende av om vederlag har lämnals eller inle. Även slarkaprakliska och administrativa skäl lalar för en sådan lösning. Frågan är då om denna princip skall lillämpasundantagslöst eller om avsleg skall få ske i vissa fall. LSK har föreslagit atlvederlag som har lämnats i samband med bodelningsavtal mellan makar skallbeaklas. Även enligt min mening skulle del i vissa sådana fall vara obilligtalt bortse från vederlaget. Prop.1979/80:77 26 En undantagsregel är därför motiverad. I likhet medremissinstanserna anser jag det emellertid inte lämpligt att utforma en regelsom uteslutande lar sikte på bodelningsfallen. Det förekommer att ettförmånslagarförordnande ingår som ett led även i andra ekonomiska uppgörelser.En undantagsregel bör enligt min mening täcka även dessa fall. är det nödvändigt atl ge undantagsregeln enrestriktiv utformning. Den bör för det första få tillämpas bara i de fall dåförsäkringstagaren har åtagit sig att låta förordnandet stå vid makt, dvs. dåförordnandet är oåterkalleligt. Vidare bör fordras att detta åtagande hartillkommit genom ett särskill avtal och mot ett i avtalet bestämt vederlag. Detbör alltså inle vara tillräckligt alt förmånstagaren har utfört preslationersom försäkringstagaren ensidigt beslutar sig för att ersätta eller belönagenom förordnandet. 1 likhet med LSK anser jag att vederlaget skall beaktas påså sätt att det avräknas från värdet av förmånstagarförvärvet. Som jag redanhar nämnt bör regeln tillämpas mycket restriktivt. börkunna utgå från att beskattning skall ske. Avräkning skall medges endast i sådanafall då den skatlskyldige kan visa att de här angivna förutsättningarna förskattefrihet föreligger och får inte överstiga det styrkta värdel avvederiagel. Relativt höga krav bör ställas på utredningen. 2.3 Beskattning av förmånstagares förvärv på grund avpensionsförsäkring eller annan livränteförsäkring I FAL görs skillnad mellan två huvudtyper avlivförsäkring, nämligen kapilalförsäkring och livränteförsäkring. Medkapitalförsäkring förstås en försäkring som faller ul med ett fixeratkapitalbelopp. Vid en livränleför-säkring däremot skall betalningen fortgåunder och är dessutom i princip beroende av att en eller flerapersoner lever. Vid inkomstbeskattningen tillämpas en annan indelning.Skiljelinjen går där mellan pensionsförsäkring (P-försäkring) ochkapilalförsäkring (K-försäkring). Som P-försäkring anses enligt punkt 1 avanvisningarna till 31 § kommunalskallelagen (1928:370), KL, sådan livförsäkringsom inle ger räll lill andra försäkringsbelopp än ålderspension, invalidpensionoch efleriev-andepension. För atl en P-försäkring skall föreligga fordrasnumera också att försäkringen har meddelats i försäkringsrörelse som bedrivitshär i . Vidare fordras alt försäkringsvillkoren uppfyller de relativtdetaljerade krav som anges i anvisningspunkten. En livförsäkring som enligtdessa regler inte utgör P-försäkring behandlas som K-försäkring. 1inkomstskattehänseende gäller helt skilda regler för P- och K-försäkringar. VidK-försäkring är premien avdragsgill endast inom ramen för del s. k. försäkringsavdraget(250 alt. ). Å andra sidan är utfallande belopp inte skattepliktiga. VidP-försäkring däremot är premien i princip avdragsgill i sin helhet medanutfallande belopp beskattas som inkomsl av tjänst. 1979/80:77 27 Bestämmelserna i 12 § AGL om arvsbeskattning avförmånstagarförvärv anknyter till de civilrältsliga reglerna i FAL men ocksåtill inkomstskattereglerna i KL. Denna dubbla anknytning har försvåratteiminologin. 1 paragrafen används uttrycken livränteförsäkring, pensionsförsäkringoch kapitalförsäkring. Det förstnämnda uttrycket har hämtats från FAL medan detvå sislnämnda enligt uttrycklig föreskrift skall ha den innebörd som anges iKL. Detta innebär bl. a. att uttrycket livränleförsäkring omfattar såvälP-försäkringar som vissa K-försäkringar. Den terminologi som i olika sammanhanganvänds för all beteckna utfallande belopp skiftar också något. 1 det följandekommer jag atl använda uttrycket pension för de belopp som utfaller på grund aven P-försäkring och uttrycket K-livränta för en livränta som utgår på grund aven annan livränteförsäkring än P-försäkring. Skattskyldigheten enligt AGL lör vad en förmånslagare fårpå grund av en livränteförsäkring är begränsad på olika sätt. FörP-försäkringarna är reglerna särskilt förmånliga. P-försäkringar som har lagilsi samband med tjänst (ijänslepensionsförsäkringar) och frivilligaP-försäkringar för vilka premiebelalningen har påbörjats eller fullgjorts genomengängsbetalning före skattskyldighetens inträde (äldreP-försäkringar) medför över huvud taget inte någon skattskyldighet enligt AGLför förmånstagaren. Förvärv på grund av yngre P-försäkringar liksom förvärv pågrund av andra livränleförsäkringar medför däremot skattskyldighet.Förmånstagarna får dock avdrag med . belräffande yngreP-försäkringar och . i fråga om K-livränlor. Om förmånstagaren vid försäkringstagarens död fårförfoganderätten lill försäkringen, skall enligt 12 § AGL kapitalvärdet av dendel av pensionen eller K-livränlan som överstiger grundavdraget arvsbeskattas.Värdet läggs samman med eventuell annan egendom som förmånstagaren samtidigtfår på grund av arv eller testamente efter den avlidne. Om förmånstagaren intefår förfoganderätt till försäkringen, skall i stället pensionen eller livräntangåvobeskattas allteftersom beloppen betalas ul (37 § 2 mom. AGL). Som lidigare nämnts utgör belopp som faller ut på grund aven P-försäkring skattepliktig inkomst för mottagaren. Den omständigheten attbeloppen även iräffas av arvs- eller gåvoskatt inverkar inte påinkomstbeskattningen. Skulle förmånstagaren ha inkomster vid sidan avpensionen, kan det sammanlagda skatteuttaget bli högt. Vid slora sidoinkomsterkan det t.o.m. inträffa att den sammanlagda inkomst- och gåvobeskattningenöversliger utfallande pensionsbelopp. Den s. k. 80/85-procentregeln är intelillämplig beträffande gåvoskatt. Regeringen kan emellertid med stöd av 58 a §AGL efter ansökan sätta ned eller efterge gåvoskatten. Denna möjlighet harockså begagnats. Beträffande K-livräntor inträffar inte denna dubblabeskattning eftersom utfallande belopp inte inkomstbeskattas. A andra sidan harpremierna för dessa försäkringar betalats med beskattade medel. 1979/80:77 28 LSK har lagt fram förslag beträffande såväl P-försäkringarsom andra livränleförsäkringar. Jag kommer atl behandla de bådaförsäkringsformerna var för sig. Fram var kraven för att en försäkring skulleräknas som P-försäkring relativt lindriga. Det slod försäkringstagaren frittatt ta försäkringen på sitt eget eller en annan persons liv. Kapitalbeloppkunde förenas med pensionen. Det fanns inte någon beloppsgräns för avdrag förförsäkringspremierna. Genom lagstiftning skärptes reglerna avsevärt.Utgångspunkten vai att endast sådana försäkringar som fyllde ett verkligtpensioneringsbehov i fortsättningen skulle godlas som P-försäkringar.Ändringarna innebar bl. a. atl i princip endast försäkringstagaren själv kundevara försäkrad, alt kapitalbelopp inte längre fick utgå och att utbetalningfick ske endasi till försäkringstagaren själv samt lill efterlevande make ochbarn. Vidare kunde en P-försäkring inte längre belånas eller pantsättas.Avdragsrällen för begränsades och gjordes beroende av storleken »vförsäkringstagarens arbetsinkomster. De nya reglerna tillämpas fr. o. m. Har försäkringen tecknats före utgången av och var denenligl äldre regler atl betrakta som P-försäkring skall den dock alltjämtbehandlas som en sådan. LSK har inte föreslagil någon ändring i gällande regler omarvs- och gåvoskattefrihel för Ijänslepensionsförsäkringar och äldre frivilligaP-försäkringar. Vid sin diskussion av hur yngre frivilliga P-försäkringar skallbehandlas i fortsättningen erinrar LSK om att det är faran för skatteflykt somhar utgjort del huvudsakliga skälet för arvs- och gåvobeskatlning av dessaförsäkringar. LSK anser alt de nya regler som gäller för försäkringar somtecknats efler uigången av i stort sett utesluter möjligheterna tillskatteflykt. 1 fråga om försäkringar som har tecknats efler utgången av år 1975anser LSK därför alt arvs- och gåvobeskallningen av förmånstagarförvärv börupphöra. När det gäller P-försäkringar som har tagils dessförinnan- och som ändå är yngre än - framhåller LSK bl. a. alt den nuvarandeskatteplikten innebär att en försäkring tagen av en egenföretagare i vissa fallkommer att behandlas mer oförmånligt än en tjänstepensionsförsäkring. Fråndenna synpunkt kan enligt LSK rättviseskäl anses tala för att man slopar arvs-och gåvobeskallningen. Också stegringen av inkomstskatt och marginalskall samladministrativa skäl talar enligt LSK för detta. LSK anser därför att även de nuifrågavarande försäkringarna bör undantas från arvsbeskatlning. Likaledes börgåvobeskallningen upphöra under förutsättning att skattskyldighet inte lillnågon del har uppkommit innan de föreslagna reglerna träder i kraft. I de falldär gåvobeskattning av årliga pensionsbelopp redan har påbörjats finns delenligl LSK inle fillräckliga skäl att göra någon ändring. Prop.1979/80:77 29 ändring skulle nämligen innebära all olikhet skapades iförhållande till de fall då förmånstagarförvärvet före lagändringen harbeskattats i sin helhet som arv. För dessa gåvoförvärv föreslår kommitténdärför atl nuvarande bestämmelser skall fortsätta atl gälla. LSK:s förslag lill övergångsregler är inle enhälligt. I enreservation föresläs att såväl arvs- som gåvobeskattningen skall behållas förde P-försäkringar som har tecknats före utgången av och som är yngre änlio år. Grundavdraget för dessa försäkringar bör emellerfid enligtreservanterna höjas från . till tre basbelopp. Kommitténs förslag att en förmånstagares förvärv av rätllill pension på grund av frivillig P-försäkring skall befrias från beskattningtillstyrks eller lämnas ulan erinran av samtliga remissinstanser. Belräffandeövergångsreglerna önskar dock flerlalel alt man skall gå längre än vadkommittén har föreslagil och upphöra även med löpande gåvobeskatlning.Reservanternas linje - dvs. bibehållen skattskyldighet för P-försäkringar somhar tecknats före utgången av - tillstyrks av LO och TCO och får visslstöd av länsslyrelsen i . För egen del vill jag i likhet med kommittén understrykaatt det är risken för skatteflykt som har utgjort skälet för arvs- ochgåvobeskallningen av slörre pensioner i de fall då P-försäkringen har tagitsinom kortare fid än fio år före skattskyldighetens inlräde. Med hänsyn fill denbelydande skärpning av som har skelt lorde emellerfid riskenför skatteflykt genom köp av nya P-försäkringar ha eliminerals. Jag delardärför kommitténs bedömning att samtliga förmånstagarförvärv av pension pågrund av försäkringar som har tagits efter utgången av bör befrias frånarvs- och gåvoskatt. Även när det gäller sådana P-försäkringar som är yngre men har tecknats års ingång föreligger enligt min meningstarka skäl för all nu införa skattefrihet. Det sammanträffande av arvs- ochgåvobeskatlning och inkomstbeskattning som sker enligt nuvarande regler kan fåorimligt hårda effekter i vissa fall. Mot nuvarande regler kan man också - somkommittén har påpekal - invända att en egenföretagares försäkring behandlas meroförmånligt än en tjänstepensionsförsäkring. Vidare talar administrativa skälmot alt fortsätla med fillämpningen av äldre regler . En regel om skattefrihet för dessa försäkringar kan inteheller missbmkas, eftersom det endasi är fråga om försäkringar som redan hartecknats. Jag delar därför kommitténs principiella uppfattning atl även rätttill pension på grund av försäkring som har tecknats före ingången av år 1976bör befrias från skatt. LSK:s förslag innebär emellertid atl gåvoskatt även förframtiden skall utgå i de fall då skattskyldighet för någol utbetalat beloppredan har inträtt. Kommittén har åberopat att en befrielse även i sistnämndafall skulle leda lill olikheler i beskaltningen mellan två tagnaförsäkringar, av vilka den ena före lagändringen har beskattats i sin helhetsom arv medan den 1979/80:77 30 andra beskattas löpande som gåva. Även kommitténs förslagskulle emellertid leda till olikheter. Av två P-försakringar som tecknatssamtidigt skulle nämligen den ena kunna gåvobeskattas , medan denandra blir skattefri om försäkringstagaren avlider efter de nya reglernasikraftträdande. De skäl som redovisats för att medge skallefrihet förförvärv av pension på grund av äldre försäkringar gäller även för del fall attutfallande belopp redan har börjat beskattas: beskatlningseffeklerna på grundav sammanträffandet av gåvo- och inkomstskatt blir hårda och en skattebefrielsekan inte missbrukas i efterhand. Flertalet remissinstanser har också lillstyrktalt skattefriheten utsträcks i förhållande till kommitténs förslag. Statligamyndigheter har påpekat bl. a. att del gäller ett mycket begränsat antal falloch alt skattefrihet för de fortsatta utbetalningarna därför inte skullemedföra någon märkbar ekonomisk förlust för det allmänna. Däremot skulle deninnebära administrativa vinster. Med hänsyn till det anförda föreslår jag attskattefrihet i här ifrågavarande fall medges för samtliga ulbelalningar somsker efter de nya reglernas ikraftträdande. Belräffande förvärv av K-livränta föreslår LSK altgrundavdraget - med hänsyn till att det har varit oförändrat -höjs från nuvarande . till ett halvt basbelopp. Förslaget hartillstyrkts eller lämnats utan erinran av samtliga remissinstanser. Frånförsäkringsbranschen har dock uttalats önskemål om slörre lättnader. Man harframhållit atl de genomförda skärpningarna av villkoren förP-försäkringar har medfört att det inle längre är möjligt att genom en sådanförsäkring skapa ett särskilt efterlevandeskydd för t. ex. föräldrar med lågegen pension eller ett handikappat syskon som för sin försörjning har varitberoende av försäkringstagaren. Den möjlighet som återstår för att säkerställaförsörjningen eller standarden för sådana personer är atl talivränteförsäkringai av K-försäkringslyp. Lättnader vid arvs- ochgåvobeskattningen belräffande dessa skulle vara en välmotiverad följdändringlill lagstiftning. För egen del anser jag det mindre lämpligt att i detlasammanhang ändra grundavdraget för K-Iivräntor. Denna form av försäkring kanvisserligen ha fill syfte alt skapa etl önskvärl efterlevandeskydd men tordedock i flertalel fall användas som led i kapitalöverföringar lill minderårigabarn eller andra närstående. Redan nuvarande regler innebär atl det är möjligtalt skattefritt föra . lill en förmånslagare (det särskildagrundavdraget . + det vanliga skattefria gåvobeloppet ). Enhöjning av grundavdraget bör enligt min mening inle göras ulan atlgåvoskattereglerna i övrigl ses över. Mot denna bakgrund förordar jagatt del nuvarande grundavdraget åtminstone lills vidare behålls oförändrat. Prop.1979/80:77 31 2.4 Beskattning av förvärv på grund av utländskaförsäkringar Med utländsk försäkring avses här och i det föjande enförsäkring som har meddelats i en ulomlands bedriven försäkringsrörelse. Fråganom hur förvärv på grund av en sådan försäkring skall behandlas iskattehänseende måsle ses mot bakgrund av den civilrältsliga lagstiftningen omförmånstagarförvärv på grund av svenska försäkringar och de motiv som harlegat bakom bestämmelserna i 12 § AGL. lagreglerat förmånslagarinslilut infördes först genomFAL:s tillkomst . ansågs ett förordnande sakna verkan motförsäkringstagarens borgenärer och det var tveksamt om det kunde anses giltigtmot dödsbodelägarna. Genom öppnades möjlighet att sätta införmånslagare till livförsäkringar saml till sjuk- och olycksfallsförsäkringar.Förmånstagarens rält skyddades i belydande omfallning mot såväl borgenärernasom dödsbodelägarna. De nya civilrältsliga reglerna om att en förmånstagaresförvärv inte ingick i kvariåtenskapen följdes inte omedelbarl upp på skattelagstiftningensområde. De fick därför till följd atl domslolarna inte ansåg sig kunnabeskatta sådana förvärv. infördes emellertid skattskyldighet i principäven för förmånslagarförvärven. Skattskyldigheten begränsades dock starkt.Samma inlressen som i FAL hade kommil lill utlryck i stadgandena omutmätnings-skydd ansågs nämligen böra vara vägledande även vid beskattningen.Belräffande rält till livränta utsträcktes bl. a. av sociala skälskattefriheten längre än utmälningsfrihelen. För tillämpning av om beskattning avförmånstagarförvärv fordras enligt ordalydelsen att förmånstagaren insätts ienlighet med FAL. Denna lag är emellertid fillämplig endast på svenskaförsäkringar. I de fåtal fall då förvärv på grund av förordnanden i utländskaförsäkringsavtal har varil uppe lill prövning i överinstanserna har domstolarnadärför inte ansett sig kunna tillämpa reglerna i AGL. Förvärven har i dessafall helt undgått beskattning. LSK föreslår nu att skillnaden i skattskyldighet mellansvenska och utländska försäkringar undanröjs genom atl hänvisningen lill FAL i12 § första styckel AGL tas bort. Därmed skulle del enligt kommittén stå klarlatt skattskyldighet föreligger även för förvärv på grund av ufiändskaförsäkringar. När det gäller grundavdrag föreslår LSK emellertid att kravet i12 § andra slyckel AGL på ulmätningsfrihet enligt FAL skall finnas kvar. Detinnebär enligt kommittén att grundavdrag inle kan komma i fråga belräffandeutländska försäkringar. Förslaget om skattskyldighet för förvärv på grund avutländska försäkringar godtas eller lämnas utan erinran av remissinstanserna.Några remissinsianser är emellertid krifiska mot förslaget att förmånslagaretill ulländska försäkringar inle skall få del av de skattelättnader som medgesvid svenska försäkringar. Prop.1979/80:77 32 För egen del anser jag det inte tillfredsställande att dengrundläggande skattskyldigheten för en persons förvärv på grund av enförsäkring skulle vara beroende av om försäkringen har tagits i en svensk ellerulländsk försäkringsrörelse. har också hävdals att 12 § försia stycketAGL borde vara analogt lillämpligl på ålminstone vissa typer av ulländskaförsäkringar. Hur förvärvet i så fall skulle behandlas är emellertid oklart.Elt förtydligande av lagen är därför nödvändigt. 1 AGL bör skrivas inuttryckliga regler om skattskyldighet även för vad någon får på grund av eltförordnande som avser en utländsk försäkring. Reglerna bör vidare avse samtligasådana slag av försäkringar som f. n. omfattas av 12 § AGL. Om någon förmånslagare inte sälls in lill en svenskförsäkring ingår det utfallande beloppet i försäkringstagarens dödsbo. Det blirföremål för giftorätt och det fördelas mellan den efterlevande maken ocharvingarna enligt GB:s och . Beskattningen sker med hänsyn tilldenna fördelning.