prop · G3031 · 1979-12-31 00:00:00 — I della sammanhang vill förbundel också understryka sin uppfattningatt arbete i försia hand bör söka erbjudas på den öppna arbelsmarknaden,Arbelslivel måsle ges en ulformning som möjliggör atl också socialt eller påannal säll handikappade får plats här. Den utslagning som förekommer, ochsom ger arbelsmarknaden ell A- och ell B-lag är oacceptabel. Som facklig organisationär förbundet bereti atl aklivi bidra lill önskvärd förändring av förhållandena,I samband med diskussioner om socialljänslens övergripande mål. och denbetydande höjning av ambitionsnivån som socialutredningen i olika avsnill geruttryck ät. vill förbundel som sin uppfattning framhålla all utredningen har enalltför stor tilltro lill vad som kan åsladkommas med nuvarande metoder ochresurser. Förvisso har uppsökande verksamhel, medverkan i samhällsplaneringen,hemmahosarbele, grannskapsarbele, socialjour och samverkan med andramyndigheler betydelse för möjligheler, men säväl meloderna somde personella och ekonomiska resursema är helt otillräckliga i förhållandelill de målsätlningar som föreslås för , där graden avmåluppfyllelse dessutom är omäl-bar. Eftersom rätten till arbete och bostad ärfundamental i rehabiliteringen bör en beslämmelse las in i socialljänsllagensom ålägger socialljänslen tillsammans med arbetsmarknadsmyndigheterna resp.bostadsmyndigheterna alt aktivt verka för att alla erhåller arbele och boslad.Som förbundet påpekat saknas för samhällsverksamheten som helhel lagstiftningsom ger den enskilde absolut räll atl kräva arbete eller bostad. Samhället börsöka finna former för en sådan garanti. Förslaget alt utforma den framlidalagsliftningen på område som en målorienierad ramlaglillsiyrks av fierlalel remissinstanser. Bland positiva omdömen nämns främslatl kommunerna får slor frihel all anpassa bislåndel efler skiftande behov ochönskemål, betydande anlal av de remissinsianser som i princip lillslyrkerförslagel varnar dock för all standardskillnader kan uppkomma mellankommunerna. De remissinstanser som avslyrkerförslagel bedömer i allmänhel behovel av en jämn slandard mellan kommunerna ifråga om socialljänslen vara så belydelsefulll all en mera detaljeradlagsliflning är all föredra. Några remissinstanser skärper kritiken molförslaget och anser all della bäddar för godtycke och brislande rälissäkerhel. Remissinstanser som i principtillstyrker förslagel är riksåklagaren, kammarrätlen i Göleborg,hroltsförebyggande rådel, socialslyrelsen, sialsktmtoret, riksrevisionsverkei,länsslyrelserna 1 Slockholms, , . , Göieborgsoch , Ålvsbtwgs, Värm- Prop.1979/80:1 51 , , Gåvleht)rgs. KomniunjÖrbundel, Landslingsförbundel,flerlalel kommuner. Svenska nyklerhelsvård.sförbundel, . Föreningen , , , , Sverigessociont>mförbiind, socialförbiind, , . Svenska lå-kuresållskapei och KDS. Kummurrätten i Göleborg framhållerall en ramlagskonstruklion ger kommunema slor frihel all ulforma socialljänslenefter kommunens egna förulsällningar och kommunmedlemmarnas behov. Kammarrällenanser all en sådan lagkonslruklion med dess möjligheler lill fiexibililet ärändamålsenlig och lillslyrker därför i princip atl de lagar som skall regleraden sociala verksamhelen i framliden byggs upp på del säll som ulredningen harföreslagil. Enhgt siuiskonlorel haren övergång från lagsliflning meddelaljbesläm-melser lill ramlagstiftning på socialvårdsområdet givna fördelar.Genom den föreslagna lagen ökar i förhållande lill nuvarande lagsliflning kommunernasmöjligheler all la hänsyn lill de lokala förhållandena och till den enskildesbehov och önskemål. Socialvårdens möjligheler alt ulveckla meloder förverksamhelen och all anpassa denna lill nya kunskaper och erfarenheter bör ocksåbli slörre. En övergång lill ramlagstiftning på socialvårdsområdet kan enligtverket ses som en följd av den sedan lång lid pågående förskjulningen iuppgiftsfördelningen mellan slalliga och kommunala organ. Denna förskjuininginnebär minskad statlig detaljreglering av den kommunala verksamhelen.Förulsällningar för denna utveckling har skapals genom kommunsammanslagningarnaoch tillväxten i kommunernas och landslingens ansvar och verksamhel. Enutbyggnad har skell av såväl statlig som förvaltningsorganisation påregional och lokal nivå och tillgången på kvalificerad sakkunskap har därigenomökat. Detla har medfört ökade möjligheter för en decentralisering av beslul ocharbetsuppgifter från den centrala slalliga förvaltningen. Stalskontorelpåpekar all del förslag till ny organisation för som harlämnals av översynsulredningen inom socialslyrelsen (ÖSoS) som viktig utgångspunkthar den nu berrda utvecklingen inom socialsektorn och samhällel i övrigt. Decenlruliseringsulrednlngen anseratt förslagel om en ramlag för tillgodoser flera av de kravutredningen ställer i sill decenirali-seringsarbele - t.ex. attsamhällsförvaltningen skall förenklas och del lokala inflytandet öka. Ramlagenersälter flera av de nuvarande vårdlagarna. Den förbätlrar därmed överblickenöver arbelel inom hela del sociala fältet. Genom atl mycket av den nuvarandedetaljregleringen avvecklas ökar möjlighelerna förde ansvariga sociala organenalt successivi förändra meloderna så all de anpassas lill den enskildes behovoch önskemål. 1979/80:1 52 iraliseringsulredningen framhåller vidare all den nyalagen skapar förulsällningar för en organisation som inie är låst i rutineroch handlingsmönster. Elasticiteten i grundbeslämmelserna ger kommunerna enhandlingsfrihel i sättet alt lösa problemen. Bland övriga remissinstanser sombetonar viklen av alt kommunema fär anpassa socialljänslen efter lokala behovoch önskemål finns riksåklagaren, brtyli.sförebyggandv rådel. Riksrevisit>nsverket.liera länsstyrelser och kt>mmiiner, TCO. Svensku läkaresällskapet och . slär fasl all de Ijänslerramlagen kan erbjuda är lill för kommunens samlliga medborgare och alt lagenavser alt molverka mål-gruppsinrikladc och symtomorienteradc ålgärder. 1slällel fömlsäller lagen erbjudande insalser som är oberoende av grupp- ellerklasstillhörighel. Socialslyrelsen är därför positiv till ramlagstiftningen.Till den positiva inslällningen hör enligl slyrelsen en tilltro lillkommunernas möjlighet all förverkliga en bra socialljänsl utan etl delaljeralregelsyslem. Enligl Kommunförhundel måsle delgrundläggande syftel med en målstyrd ramlag vara att ge kommunfullmäktige,kommunslyrelsen och del politiskt ansvariga organet för socialljänslen päkommunal nivå relativt slorl utrymme för egna målformuleringar, inriklning avverksamhelen, prioriteringar saml bestämmande av servicenivåer för olikaverksamheter inom . Denna beslämmanderält skall ulgå från enallmänl formulerad målsätlning lör bl.a, socialljänslen. Förbundel konslalerarall ulredningen i linje med detta har betonat en tillii lill den politiska demokratini kommunerna, 1 diskussionen om en målslyrd ramlag ligger dock enligt förbundelinbyggd en konflikl mellan slallig slyrning av den kommunala verksamhelen ochden kommunala självslyrelsen. Ju mer omfaUande och detaljerad lagregleringenblir desto mindre blir emellertid ulrymmel för politiska ställningstaganden påkommunal nivå och därmed minskas också Ulrymmet för kommuninvånarna all utkrävaett politiskt ansvar. Förbundel ansluter sig lill ulredningens förslag omportalparagraf men är iveksaml lill om slalsmaklerna dämlöver skall formuleramer konkreta och preciserade mål för uppgifler, Enliglförbundels mening är del t, ex, rikligt all slalen anger en allmän målsätlningför äldreomsorgen. Däremot avvisar förbundet tanken att slalen genomlagstiftning skall ange vilka medel kommunerna skall använda för all uppnåmålel. Likaså anser förbundet del rikligt all stålen anger en allmänmälsäilning för barnomsorgen. Däremot bör slalen enligl förbundels mening inleges möjlighel atl med slöd av socialtjänstlagen styra omfattningen och inriktningenav verksamhelen. I stället anser förbundet att kravel på målformuleringar påkommunal nivå bältre borde ha kommit till uUryck i utredningens förslag.Förbundel påpekar att del i flera avsnill av belänkandet i enlighet medramlagstiftningens intentioner enbarl redovisas inriklning och Prop.1979/80:1 53 s.k. ramar för socialljänslens konkrela innehåll. Dämlöverskall föreskrif ler. allmänna råd eller liknande ularbelas av olika ceniralaämbetsverk. Förbundel anser etl sådanl förfarande ötillfredsslällande av fleraskäl. Förfarandet innebär all remissinslanserna inle ges möjlighel alt laslällning lill elt komplell (inklusive delaljföreskrifter) förslag lill nylagstiftning. Risk föreligger all delaljföreskrifterna eller de allmänna rådensom de cenirala myndighelerna ger blir så slyrande att de inle medger någonmcijlighel för de enskilda kommunerna all själva konkretisera utformningen avsocialljänslens innehåll. Därmed avses inle frågor om rälissäkerhel och personligintegritet, som regleras i särskild ordning. Enligl förbundels mening böralliså begränsningar i den enskilda kommunens politiska handlingsfrihel sålångl del är möjligi undvikas. Med dessa reservationer tillstyrker förbundetdock förslaget om en målinriklad ramlag. finner för sindel all den nya socialljänsllagen med sin ulformning som målinriklad ramlag börkunna utgöra en ny och bättre planform för del forlsalla reformarbelel inom densociala seklorn. Föreningen alt förslagel lill ramlag innebär elt sammanförande av element iden nuvarande, på olika vårdområden uppsplillrade, sociallagsliftningen, ochkan ses som en anpassning till den helhetssyn som hell dominerarsocialvården. 1 princip får enligl föreningens mening ramlagsmodellenbetecknas som etl sleg framåt och del är föreningens övertygelse alt en välavvägd och ändamålsenligt utformad ramlagstiftning bör komma till slånd somersällning för nuvarande vårdlagar. Som har redovisats försviss krilik mol förslagel fram även av remissinsianser som i principlillslyrker della. Denna krilik gäller främsl risken för en ojämn slandardmellan kommunerna. Statskontoret påpekar att del irotsde senaste årtiondenas resurstillväxt inom kommunerna fortfarande finnsbelydande skillnader i den sticiala slandarden mellan olika kommuner.Kommunernas ökade frihel att genom ramlagstiftningen själva lägga uppverksamhelen kan enligl verket medföra all dessa nivåskillnader kommer allbeslå och kanske öka. Del blir också svårare all genom lagen fastställakommunernas och den enskilde medborgarens absoluta skyldigheter ochrältigheter. Den slalliga uppgiften inom socialvårdsområdel, som rörrälissäkerhel, likformig fördelning av vårdresurser i landel saml likvärdigsocial slandard och trygghet för medborgarna måsle därför enligl verkel även ifortsättningen lösas genom lagar, regler, planerings- och utvecklingsarbetesamt genom tillsyn från den cenirala lör-valtningsmyndighelen på områdel. Riksrevisionsverkei för fram liknande synpunkler. Föreningen all ramlagen genom sin elaslicilel ger uirymme inte bara för enönskvärd förbättring av socialvårdens kvalitet utan även för molsalsen och fören konservering av olikheler kommunerna emellan i fråga om socialvärdensslandard. I vilken mån la- 1979/80:1 54 gens intentioner kan förverkligas blir inle minsl beroendeav den framlida socialljänslens svårbedömda ekonomiskaförutsätlningar. Socialljänslen som helhel liksom olika seklorer inom densammablir då också sannolikl i högre grad än hiuills beroende av vad som förlillfällel är politiskt gångbart och uppmärksammat av olika påtryckningsgrupper.Det är däiför enligl föreningen av vikl att man som komplemenl lill deabslrak-ta, övergripande målen ger de av ulredningen uppslällda delmålen inomsocialtjänstens huvudfunktioner en deslo mera konkrel ulformning-verklighetsnära och operationella mål, som kan ge vägledning i del prakliskahandlandet. Andra remissinstanser som varnarför risken av standardskillnader mellan kommunerna är länsslyrelserna iSlockholms. och Väslernorrlands lån. Tierps,Karlslads och kommuner. Svenska nyklerhelsvårdsförbundel, TCO, , låkarjörbund och . Några remissinsianser påpekar - ilikhel med stalskonloret - atl en ramlagstiftning gör det svårare atlfaslslälla kommunernas och den enskilde medborgarens absoluta skyldigheler ochrälligheler. Till dessa hör länsstyrelserna i Ålvsborgs och län.Även har denna uppfattning och befararför sin del atl en lagstiftning som inte preciserar kommunens skyldigheter motden enskilde kan leda till en nedtrappning av de sociala insatserna. Broli.sJÖrebyggande rådel finneratl den föreslagna lagen släller ökade krav på förtroendevalda och anslällda ifråga om klienlernas likabehandling och rällsskydd. Rältssäkerhelsaspeklerberörs också av länsstyrelserna i Väslmanlands och Väslernorrlands lån samtÖvervakarnas rik.sförbund. Negafiva eller övervägande negalivalill förslagel är . kammarrällen i , länsslyrelserna iBlekinge och , slalens handikappri°id, JO, Rik.sförbundel motalkoholmissbruk. förhjälp ål läkemedelsmissbrukare, HandikappjÖrbundens ceniralkommilté. Svenska Diaktnisällskapel, smiologjÖrbundoch MS-förbiindet. anser all flera skällalar för all regleringen görs lämligen omfaUande och klargörande. Enomsiändighel av konsliluiionell arl är enligt hovrälten all del knappast kananses överensslämma med den nya regeringsformens anda all urholka riksdagenslagstiftningsmakt genom lagar av ramkaraktär på så väsenlliga områden som detförevarande. Enligl hov-rällens mening kan del ocksä sällas i fråga om den nyalagen inte borde er-sälta även andra sociahällsliga förfallningar än demulredningen har före- 1979/80:1 55 - Hovrätten vill inie bortse frän alt en ramlughar de obestridliga förtjänslerna, all den låler sig anpassas lill skiftandesituationer, att den lillålei alla goda initiativ - men den hindrar ej dedåliga, Ålminslone pä nu ifrågavarande omräde anser hovrälten all en ramlagsådan som den föreslagna är förenad med avsevärda nackdelar. Del måste enligthovrätten tyvärr sägas ut. au förslagel lill socialtjänsllag enligl hovrättensmening inle fyller de krav pä klarhel och redighei som mäste ställas. Den somläser lagförslaget kan enligl hovräitens mening inte bilda sig en någorlundavälgrundad uppfattning om vad socialljänslen konkret kan erbjuda en hjälpsökandeoch ännu mindre om vad den är skyldig alt erbjuda. Hovrätten bedömer all delblir omöjligi all avgöra vad som i det särskilda fallet är den enskildes rälloch rälligheler och atl del ligger alllför nära lill hands all anla atlbedömningarna blir skiftande inte endasi mellan skilda socialnämnder ulan ävenmellan handläggare inom samma nämnd. JO finner all den frihel som ramlagen ger socialnämndernaur vissa synpunkler kan inge iveksamhel. JO har i sin verksarrihel mångagånger kunnal konslalera all värderingarna i den sociala verksamhelen kanskifta avsevärt frän kommun lill kommun. Del bör enligl JO inle accepteras attsådana skillnader i värderingar leder till olika social standard i kommunerna.Enligt JO:s mening lämnar inle förslagel tillräckliga garantier i detta avseende.Förslagel lägger över huvud tagel en sådan vikt vid stora rikllinjer all denödvändiga praktiska tillämpningsreglerna ofta inte har fåll den uppmärksamhelsom varit påkallad. Svärighelerna att prakliskl lillämpaden föreslagna lagstiftningen underslryks av länsslyrelserna i ochBlekinge län. Enligl länsslyrelsen i kan dessa svårigheter ökaden makilöshel som många av socialvårdens förelrädare har getl ullryck förinför dagens problem. Risken för siandardskillnadermellan kommunerna anges i fiera remisssvar som huvudsakligl skäl för altavstyrka en ramlagstiftning. Alkoholproblemalikers riksorgunisulion framhåller all detär viktigi all inse, all en ramlag läll kan anpassas inte bara till olikaindividers speciella behov ulan också lill kommunernas ekonomiska resurser ochlill kommunala priorileringar inom snäva ekonomiska ramar. Organisafionenanser all den nuvarande ekonomiska ulvecklingen i inger farhågor förall en lagstiftning som inle preciserar kommunernas skyldigheter genlemol denenskilde medborgaren kommer all leda lill en nedlrappning av kommunernassociala insalser. Den föreslagna ramlagsliflningen är enligl organisafionenalllför oprecis, vilket leder lill all del blir oöversligliga hinder för all fåfram en vägledande praxis för uiformande av en enhetlig och räii-vissocialljänsl. Även Svensku Diakonsällskapeldiskulerar i detla sammanhang kommunernas skiftande ekonomiska förulsällningarall förverkliga den föreslagna socialljänslen. Sällskapel påpekar atl detdominerande kommunalpoliliska problemet är atl begränsaskaltehöjningar. 1979/80:1 56 genhet angår alla kommuninvånare, medan socialtjänstenenbarl berör en liten del. Det är därför enligl sällskapel skäl au befara, atlramlagens allmänna formuleringar inle ger en tillräcklig garanti för enändamålsenlig och progressiv social verksamhet i kommunerna. Det finns enliglsällskapels uppfattning en risk för atl kommunerna kommer atl göra besparingarpå socialvårdens bekoslnad som en följd av en alllför diffus laglexi. Riskenför alltför stora olikheler mellan kommunerna i fråga om social service bedömsockså vara uppenbar. De handikappades riksjörbund anserall del finns många starka argument som talar för en lagsliflning, som inledetaljreglerar verksamhelen. Förbundel har dock många negaliva erfarenheler avden kommunala själv-beslämmanderällen. Ulvecklingen av färdljänslens utbyggnadi kommunerna är enligt förbundel elt tydligt exempel på hur illa det kan gå,när del inle finns några riktlinjer för verksamhelen. Enligl förbundelsuppfaUning måsle en jämn slandard kunna garanleras på de Ijänsler och denservice som samhällel tillhandahåller, Förbundel kan inte acceplera de sloraolikheter, som finns mellan kommunerna och menar all del med en lagsliflningsom enbart anger målen för verksamheten finns slora risker för all skillnademablir ännu slörre. Risken för siandardskillnaderpålalas också av bl. a. Rik.sförbundel mol alkoholmissbruk ochHandikappjÖrbundens centrcdkommilii}. Kammarrätlen i framhållerall den enskildes möjligheler all få vetskap om vilka rälligheler han ärtillförsäkrad blir myckel begränsade till följd av att förslagel tillsocialtjänsllag är ulformal som en ramlag. Kommunen eller socialnämnden kommerenligl kammarrätlen att besitta all information om reellainnehåll. Genom den sålunda valda lagstiftningstekniken kommer den enskilde islor utsträckning atl Ivingas förlila sig på de uppgifler som lämnas avförelrädare för socialljänslen, ef-lersom upplysningar genom laglexlen ej gåratl få. Kammarrätlen anser atl del härigenom skapas utrymme inle bara för enicke önskvärd olikhet i lill-lämpningen mellan kommunerna utan även för en ickeringa risk för all ell vissl godlycke kan komma atl sälla sin prägel påtillämpningen av den föreslagna lagen. Andra remissinsianser som ullryckeroro för godtycke eller minskad rättssäkerhet vid tillämpningen av denföreslagna lagstiftningen är . De handikappades riksjörbund, Svensku Diukonsullskapel,och . Elt inte obetydligt antalremissinstanser har i skilda sammanhang fört fram önskemål om miniminormer,garantinivåer eller liknande för samhällels socialljänsl. En samladredovisning av dessa synpunkler lämnas under denna rubrik. 1979/80:1 57 7CO anser all det är en vikliguppgift för socialslyrelsen all på etl aktivare sätl än under senare årbevaka.alt konsumenternas behov av sociala Ijänsler tillgodoses på en likartadriksnivå, krav förslärks enligl TCO;s uppfaUning av all slalsbidragenenligl socialulredningens förslag inle kommer alt vara specialdestinerade utanutgå efter generella regler. Med bibehållen respekl för den kommunalasjälvslyrelsen bör del enligl TCO:s mening vara möjligt alt här ge ämbetsverketbefogenheter all se lill all vissa minimikrav i fräga om kvantilel och kvalitethos utbudet garanteras de enskilda konsumenlerna oavsett i vilken kommun dessaär bosatta. TCO påpekar att denna fråga lekniskl kan lösas bl.a, genom sladgorlill vederbörande lagsliflning eller, som när del t.ex. gäller nuvarande reglerom förskola för sexåringar, genom direkla bestämmelser i lag. TCO föreslår vidare atlsocialslyrelsen utifrån och regeringens inientioner medsocialljänslen skall ulforma rekommendationer angående I.ex. Dessa bör enligt TCO ulgå från fördelningspoliiiska mål ochleda lill all enhellighet i dessa avseenden gäller för hela landel. TCO anför idenna fråga. Som exempel på behovel avförändringar i dessa avseenden kan nämnas atl arbetslöshet hos en avföräldrarna i en del kommuner leder lill atl barnel får lämna sin plals pådaghemmel medan i andra kommuner någon sådan ålgärd inle blir akluell. Såvälnär del gäller kösysiem till barnomsorg som avgiftslaxor förekommer ell olalolika syslem i olika kommuner. En flyllning över kommungränsen kan därigenom fåslora konsekvenser för ekonomin för en familj med bam i förskoleåldern. Hiuillsär det visserligen vanligt atl åtskilliga kommuner aniar taxor, somrekommenderas av , men mot dessa kan invändas all de iförslå hand är ulformade ifrån kommunalekonomiska ulgångspunkter. Intagningsregleroch avgiftstaxor bör enligt TCO:s uppfattning i stället utformas medutgångspunkl från målen med samhällels barnomsorg och blir därmed en nalurligdel av socialslyrelsens uppgifler. Därmed inle sagl alt socialslyrelsen skallföreskriva sådana regler. De bör kunna ularbelas i samarbele med och förelrädare för konsumenlinlressen, I.ex. bl.a. de fackligacenlralorganisalionerna och föreläggas kommunerna i form av allernalivaförslag, men med kommentarer som analyserar de fördelningspoliiiska ochkommunalekonomiska effekterna. ger i defrågor som har redovisais uttryck för samma uppfattning som TCO. I Kalmur län ulgårfrån förslaget all rälien lill bislånd skall molsvara en skälig levnadsnivå.Enligl är delta begrepp emellertid myckel elastiskt.Länsslyrelsen anser därför all del krävs fasla och över hela landel gällandenormer för socialljänslen. Alkoholproblemalikersriksorgunisulion anser alt förslaget innehåller oklarheler i fråga om denenskildes rättigheter och att del därför blir omöjligt för den som behöversocialt bistånd atl åberopa lagen. Del måste enligt organisationen klart framgåav lagtexten vilka minimikrav som den enskil- 1979/80:1 58 de kan ställa på samhället. Organisationen påpekar vidareau man redan nu kan se slora orällvisor mellan olika kommuner. Lagsliftningenmäsle därför ges en sådan utfornuiing atl man förhindrar standardskillnader mellankommunerna och alt godlycke och bristande rältssäkeihel förhindras. Medslulbelänkandels förslag, ulan tvingande lagbestämmelser och allruk-livaslalliga bidragsmöjligheter, finns det enligl organisationen en risk attskillnaderna mellan kommunerna förstärks och alt rena slumkommuner uppstår. Handikappförbundenscentrulkontnutié menar all den föreslagna besvärsrällen kommer all saknaverklig belydelse om inle miniminormer för slås fast. bör del vara en uppgift för tillsynsmyndigheterna atl angekvalitetsnivån och denna bör omprövas kontinuerligt. är av samma uppfattning. KDS finner del nalurligl alt olikakommuner vill satsa sina resurser pä att lösa skilda sociala problem. En sådananpassning av socialvården till lokala förhållanden som en följd avsocialljänsllagens utformning bedöms som positivt. Denna anpassning får enliglKDS;s mening dock inte gå så långt all alltför slora skillnader uppstår mellankommunerna, då det gäller människors ekonomiska irygghel och personligaomvårdnad i en social nödsilualion. KDS menar all del måsle finnas garanlierför alt kommunerna inte, t. ex. med hänvisning till ekonomiska svårigheier,underskrider en viss standard på sin sociala service. Andra remissinstanser som betonarbehovet av miniminormer för är Svensk kuralorsförening.Övervukarnas riksjörbund, Föreningen ochMS-jÖrbundet. 5 Utbildning, forskning m. m. Remissinstansema understrykerutredningens uppfattning all en omfattande utbildningsverksamhet krävs isamband med reformen. I fiera remissvar ges synpunkler på utbildningensinnehåll och organisation. Del bör framhållas atl synpunkler som rör behovel avutbildning på särskilda områden av som regel ålerfinns i deavsnitt där respektive område behandlas.