prop · G3032 · 1979-12-31 00:00:00 — - Bestämmelser om förtroendesekreiess ärsvårlillämpade. Nuvarande regler ger myckel ofta upphov till tveksamhet omhuruvida uppgifter har lämnais i en förtroendesilualion eller inte. Tveksamt ärockså om förlroendesekretessen hindrar l, ex, möjligheten all diskuterautformningen av vården med kolleger inom den egna institutionen, - En absolut sekretess som begränsas till vissasituationer medför praktiska problem. Från flera håll har påpekats atl del blirnödvändigt att anteckna uppgifter som omfattas av förtroendesekreiess i ensärskild journal eller på annal sätt märka ul sådana uppgifter. Enligtmin mening väger de invändningar tungt som sålunda riktals mol ensekrelessreglering som skiljer mellan förlroendesekretess och andra fall. Jaghar därför kommit lill slutsatsen all den i promemorian föreslagnaprinciplösningen med särskild förlroendesekretess är behäftad med sådanasvagheter att den inte bör genomföras. Detta ställningstagandeleder till slutsatsen att på vårdområdena bör införas en enhetlig sekretessregelsom görs oberoende av om någon förtroendesilualion föreligger eller inte.Därmed uppkommer frågan vilket av de båda återstående alternativen som börväljas vid utformningen av denna sekretessregel: den absoluta sekretessen elleren sekretessregel med etl omvänt skaderekvisit. En regel om absolutsekretess med vissa i lag angivna undanlag kan sägas innebära all del särskildaskydd för den personliga integriteten som fortroendesekretessen ger påsjukvårdsområdet i del väsentliga utsträcks till alt gälla allt som läkaren ochhans medhjälpare har erfarit genom sin verksamhet om den enskildeshälsotillstånd eller personliga förhållanden i övrigt. Regeln medför sålunda enförstärkning av skyddet för den enskildes integritet i hans kontakter medsjukvården. Del sista gäller i ännu högre grad på socialvårdsomrädet, därförlroendesekretess inte förekommer . Regeln innebär emellertid att etlgenerellt undantag görs från offentlighetsprincipen inom ell myckel vidsträcktområde av del allmännas verksamhet. Prop.1979/80:2 Del A 7 kap. 1-6 §§ 163 Meden sådan regel kommer uppgifter från sjuk- och socialvården inte all kunnalämnas ut, även om del klart kan konstateras att utlämnandet inte skullemedföra någon som helst skada. Intresset av insyn och kontroll avmyndigheternas handlande pä dessa viktiga områden åsidosätts följaktligen i delnärmaste helt. Regeln kan dessutom ge upphov lill krav på liknande avsteg frånoffentlighetsprincipen på andra områden. Enligtmin mening är det alltså varken lämpligl eller behövligt atl införa en iprincip absolut sekretess för alla personliga förhållanden inom sjuk- ochsocialvården. Som jag redan har antytt gör sig i vissa fall ett starkt behov avinsyn gällande också inom dessa områden. Jag syftar främst på fall dåundersökning eller vård inte är av frivillig karaktär och andra fall dåverksamheten har inslag av myndighetsutövning. Vad sjukvården beträffar är delvidare inte ovanligt att omständigheterna kring enskildas kontakter med dennaär sådana att patienten knappasl har något inlresse av att dölja vad somsammanhänger därmed. Utrymme bör t, ex, finnas atl i skiftande lägen lämnaupplysningar till anhöriga lill en patient om dennes lillslånd, i enklare fallockså lill andra. Sjukvårdspersonalen bör också ha viss möjlighel att takontakt med annan myndighei i syfle alt hjälpa en patient som inte är i ståndatl själv bevaka sina iniressen. På molsvarande sätt finns det ingen anledningvarför uppgift inom socialvården om enskilds personliga förhållanden skall varahemlig i fall där man kan känna säkerhel för all den enskilde inte lider skadaeller men om uppgiften röjs, Ipromemorian har anförts all del finns en risk för alt man med en sekretessregelutan obehörighels- eller skaderekvisit hamnar i situationer där man tvingaslaborera med etl fiktivt samtycke från den enskilde lill all uppgift för lämnasul för att man skall nå rimliga resultat saml alt en sådan regel blir svår altiaktta fulll ul i den vardagliga tjänsteutövningen. Enligt min mening är delrentav sannolikt all en regel om absolut sekretess inom sjukvården ochsocialvården inte kan iakttas i praktiken. Mot en sådan ordning måste mangivetvis resa allvarliga invändningar av principiell natur. Problemet att enregel av denna innebörd ger för myckel sekretess låter sig inte heller lösasgenom i författning uppställda undantag från sekretessen, eftersom del knappaslär möjligt atl i lagstiftningen förutse alla de fall då ett legitimt utlämnandekan komma i fråga. Den avvägning mellan olika iniressen som här måste göras böralltså enligt min mening åstadkommas genom en sekretessregel med ett lämpliglutformat skaderekvisit. Jag föreslår att sekretess skall gälla för uppgift omenskilds personliga förhållanden inom sjukvården och socialvården, om del inteslår klart att uppgiften kan röjas ulan att den enskilde och hans närståendelider men. Denav mig förordade lösningen kan synas slå i ell visst motsatsförhållande tilldel förslag som har lagls fram av socialutredningen och som förordals av många remissinstanservid remissbehandlingen av promemorian. Jag kan emellertid inte se atl förslageni praktiken skiljer sig särskilt mycket från varandra. Som framgår av vad jagtidigare har anfört skulle nämligen en regel Prop.1979/80:2 Del A 7 kap. 1-6 §§ 164 omabsolut sekretess vid konfrontationen med det praktiska livets krav säkeriigenframtvinga en lagtillämpning som på avgörande punkter knappasl skulle skiljasig från tillämpningen av den av mig föreslagna regeln. Härtill kommer all mittförslag nära anknyter lill gällande regler om handlingssekrelessen i 14 §SekrL, Skyddet blir emellertid någol starkare, bl, a, därigenom atl förslagelinte medger att uppgift lämnas ul efter en avvägning mellan nytta och skada, Hälso- och sjukvårdenbygger lill dominerande dei på frivillighet. Vissa tvångsinslag kan dockförekomma. Regleringen härom återfinns i lagen (1966:293) om beredande avsluten psykiatrisk vård i vissa fall, lagen (1967:940) angående omsorger omvissa psykiskt utvecklingsstörda och smitlskyddslagen (1968:231), 1 promemorianhar uttalats all del i ärenden om tvångsåtgärder enligt dessa lagar irättssäkerhetens och den offentliga kontrollens intresse bör råda en mindreslräng sekretess än enligt huvudregeln, Särskill betydelsefullt är del enligtpromemorian att beslul om frihetsberövande inte kan fallas i hemlighet, Ipromemorian har därför föreslagils att vid utskrivningsnämnd, beslutsnämnd förpsykiskt utvecklingsstörda och psykiatriska nämnden skall förutsättas etlpositivt anlagande om men vid utlämnande för att en uppgift skall kunna hållashemlig, Samma skaderekvisit foreslås gälla förvaltningsdomstols ärende enligtsmittskydds-lagen. Beslut av de angivna nämnderna och beslul i fråga omfrihetsberövande enligt smitlskyddslagen bör (med vissl undanlag) enligtpromemorian liksom f n, vara offentliga. På socialvårdsomrädetföreslås i promemorian av samma skäl en särregel för handläggningen vidförvaltningsdomstol av mål om omhändertagande. Sekretessen är här något snävareän vid socialnämnden och fömtsätter viss fannolikhel för men för atl uppgiftskall fö hållas hemlig, Beslämmelsen sägs ge underiag för all hålla muntligförhandling vid domstolen inom stängda dörrar, Beslul om Ivångsmässigiomhändertagande inom socialvården föreslås dock alltid bli offentliga. Vid remissbehandlingen harkritik riklats mot atl sekretessen förs ned på en lägre nivå i ärenden vidulskrivningsnämnd, beslutsnämnd, psykiatriska nämnden och, såvitt avsertvångsmässiga omhändertaganden, vid förvaltningsdomstol. För egen del anserjag del angelägel alt slå vakt om offenllighelsinlressena när fråga är omingripande mot enskilda i de fall som del här är fråga om, 1 överensslämmelsemed promemorieförslaget förordar jag därför alt beslut av nuvarandeutskrivningsnämnd, beslutsnämnd och psykiatriska nämnden saml beslut inomsocialvården om ivångsmässig vård av enskild skall vara offentliga. Jagåterkommer lill denna fråga vid behandlingen av 2 och 4 §§. Däremot anser jagdet inte nödvändigt atl föreskriva mindre slräng sekretess i de ärenden tillvilka dessa beslut är hänföriiga. Frågan huruvida andra uppgifter än sådana somframgår av beslut skall få lämnas ut skall alltså enligt departementsförslagel- liksom enligt Prop.1979/80:2 Del A ..;, 7 kap. I § 165 gällanderätl - bedömas pä samma sätt som när uppgift i allmänhet begärs utlämnad frånsjukvården eller socialvärden, dvs. enligt ett omvänt skaderekvisit. Principen i sekrelesslagenär att sekretessreglerna skall gälla såväl i förhållande lill enskilda som iförhållande lill andra myndigheter. Särskill det sistnämnda förhållandetställer krav pä en noggrann reglering av de undantag från sekretessen sombehövs. Till denna fråga återkommer jag i del följande. Jag vill här endastnämna atl undantagen bör anges i lag. Sammanfattningsvisföreslår jag alltså all en enhetlig sekretess skall gälla inom sjukvården ochpä område. Avvägningen mellan olika intressen skal! görasenligi en sekretessregel som innehåller del omvända skaderekvisilet. Sekretess föruppgift om enskilds personliga förhållanden skall alltså gälla, om del intestår klart atl uppgiften kan röjas utan att den enskilde och hans närståendelider men. Sekretessen skall dock inte omfatta vissa beslul som angårivångsingripanden mol enskilda. Sekretessen skall gälla i förhållande lillenskilda och i förhållande lill andra myndigheter. Undantagen från sekretessenskall i princip regleras i lag. Tiden för handlingssekrelessen är enligtförslagel från handlingens tillkomst. Förslaget skiljer sig i fråga omsekretessreglernas sakliga innebörd inte så mycket från vad som gäller f n,,men del tillgodoser enligt min mening väl de önskemål om en enklare och merenhetlig lagreglering på vårdområdena som ligger till grund försocialutredningens förslag, Dennaparagraf, som motsvarar 8 kap, 1 § första, andra och Ijärde styckena samt 2 §första och iredje styckena promemorieförslaget, innehåller bestämmelser omsekretessen på hälso- och sjukvårdsområdet. Somhar framhållits i promemorian lorde del i allmänhet inte behöva råda någontvekan om vad som skall förslås med hälso- och sjukvård. Någol behov av attnärmare definiera detta begrepp i lagtexten anserjag alltså inte föreligga. Detcentrala områdel är den slutna och öppna sjukvård som regleras i sjukvårdslagen(1962:242). Hit hör också den förebyggande medicinska hälsovården, t. ex. densom bedrivs vid mödra- och barnavårdscentralerna och inom den psykiska barn-och ungdomsvården. Även tandvården hör till hälso- och sjukvården. Hälso- ochsjukvård behöver inte bedrivas i organisatoriskt självständiga former ulan kanutgöra inslag i annan förvaltning, t. ex. inom skolväsendet, sociahjänsten,kriminalvården eller försvarsmakten. Avsikten är att i sådana fall den del avverksamhelen som är att räkna lill hälso- eller sjukvård skall falla under dennu aktuella sekretessregleringen. 1979/80:2 Del A 7 kap. 1 !i 166 inteunder den reglering som gäller för värdmyndighelen. I den mån uppgifternakommer atl hanleras i denna myndighels egentliga verksamhet, blir emellertidden senare regleringen atl tillämpa. Jag återkommer strax lill denna fråga. Denpersonal för vilken sekretessen gäller är i första hand den personkrets som har tystnadsplikt enligt 3§ lagen (1975:100) med vissa bestämmelser förpersonal inom hälso- och sjukvård m. fl. Till denna kategori hör den s. k.medicinalpersonalen enligt kungörelsen (1964:428) om medicinalpersonal undersocialstyrelsens inseende. Inom den organisatoriskt självständiga hälso- ochsjukvården kommer sekretessen emellertid att gälla även annan personal än sådansom räknas lill medicinalpersonal, t. ex. förtroendemän inom sjukvårdsstyrelseeller sjukhusdireklion, ledamöler, som inte är läkare, i nämnd som avses ilagstiftningen om omhändertagande av psykiskt sjuka. Vidare kommer, underförutsättning alt de är i allmän Oänst, t. ex. arbetsterapeuter, bandagister,laboratorieingenjörer, logopeder, läkarsekrete-rare, psykologer,sjukhusfysiker, sjukvårdsbiträden saml skriv- och ambulanspersonal allomfattas av sekretessen Ofr kungörelse MF 1975:158 medföreskrifter om åligganden m. m. för personal inom hälso-och sjukvård m. Jag vill i dettasammanhang erinra om all medicinalansvarskommiltén i betänkandet (SOU 1978:26)Hälso- och sjukvårdspersonalen har lagt fram förslag till lag om lillsyn överhälso- och sjukvårdspersonal m. fl. Lagen skall ersätta de nyssnämndagrundläggande beslämmelserna om samhällets tillsyn över vårdpersonalen. är den kungörelse använda metoden alt bestämma vilkenhälso- och sjukvårdspersonal som skall slå under särskild lillsyn inte lämplig,eftersom den inte lar tillräcklig hänsyn lill den moderna hälso- ochsjukvårdens sätt all arbeta. Kommittén föreslår därför all personkretsen undersocialstyrelsens lillsyn vidgas och att samhällslillsynen skall omfatta iprincip all personal inom den hälso- och sjukvård för vars kvalitet samhällethar påtagit sig ett ansvar. Lagförslaget innehåller en beslämmelse som motsvararföreskrifterna om tystnadsplikt i 3 § i den nu gällande lagen. När ändraderegler om tystnadsplikt för dem som är offentligt verksamma införs börbestämmelsen enligt kommittén ändras så all tystnadsplikten även i ell sådanlläge blir densamma för all hälso- och sjukvårdspersonal, Medicinalansvarskommitlénsförslag bereds f n, inom . Oavsett vilken ståndpunkt somslalsmaklerna kommer alt inta lill förslaget anser jag emellertid attsekretessbestämmelserna som gäller den offentligt anställda hälso- ochsjukvårdspersonalen bönas in i sekretesslagen. Som framgår av vad jag tidigarehar sagt gäller sekretessen enligt departementsförslagel även annan personalän sådan som f. n. räknas till medicinalpersonalen. En utvidgning av dennapersonalkategori skulle alltså ligga i linje med den av mig föreslagnasekretessbestämmelsen för hälso- och Prop.1979/80:2 Del A ..,.,. 7 kap. I § 167 sjukvårdsområdet.Det är givelvis önskvärt - vilket också framhållits vid remissbehandlingen avpromemorieförslaget - alt regleringen av sekretessen inom den enskildasjukvården får samma innehåll som inom den allmänna. Denna fråga böremellertidbehandlas i samband med alt förslag läggs fram på gmndval avmedicinalansvarskommitléns betänkande, Iförsta slyckel andra meningen föreskrivs att sekretess gäller också "iannan medicinsk verksamhet". Med detta uttryck åsyftas t, ex, rättsmedicinskundersökning och läkarundersökning som inte primärt har vård- ellerbehandlingssyfte ulan går ul på alt fastställa en persons lämplighet för vissbefallning, t, ex, inom försvaret. Vidare kan som exempel nämnas verksamhelenvid statens bakteriologiska resp, rätlskemiska laboratorium saml derättspsykialriska klinikernas och stationernas verksamhet. All lämna enuttömmande uppräkning av alla de verksamheter som beslämmelsen bör omfatta ärinte möjligt. För att så långt möjligt undanröja tvekan om sekretessensomfattning i vissa speciella fall har emellertid i lagtexten angetts någraverksamheter av särskild betydelse. Där anges sålunda att sekretessen ocksågäller i verksamhet som avser rättsmedicinsk och rätlspsykialrisk undersökning,fastställande av könstillhörighet, abort, sterilisering, kasirering ochålgärder mol smittsamma sjukdomar. Den särskilda verksamhelen för omsorger avpsykiskt utvecklingsstörda har också nämnts uttryckligen. Denna verksamhet harinslag som knappasl kan hänföras lill hälso- och sjukvård. En konsekvens av dengjorda avgränsningen blir att 1 § blir tiUämplig inom verksamheten i särskolorför psykiskt utvecklingsstörda i stället för den sekretess som enligt 9 § iallmänhet skall gälla inom det obligatoriska skolväsendet. Paragrafenär tillämplig även i ärenden som gäller myndighetsutövning mot enskild, t. ex.i ärenden enligt den nuvarande lagen om beredande av sluten psykiatrisk vård ivissa fall, lagen om omsorger om vissa psykiskt utvecklingsstörda ellersmitlskyddslagen och i tiUståndsärenden enligt abortlagen (1974:595),sleriliseringslagen (1975:580) m. fl. I sådana ärenden gäller sekretessen ävenhos fullföljdsinslans Ofr andra stycket). I sammanhanget bör också nämnas allen särskild sekretessregel gäller hos polismyndighet i ärende omomhändertagande eller handräckning i vissa fall (se 19§). Promemorieförslagetinnebär atl sekretess skall gälla endasl uppgift som avser vårdbehövande ellerjämställd person eller närstående och som gäller sådan persons hälsotillståndeller andra personliga förhållanden. Enligt min mening finns det emellertidinte skäl alt avgränsa den krets som åtnjuter sekretesskydd så snävt. Starkaskäl talar nämligen för all uppgift om enskild bör åtnjuta sekretesskydd ävenom den enskilde inte är i behov av vård eller är närstående till vårdbehövande.Så t. ex. bör uppgifter som en vårdbehövande lämnar om andra personer, t. ex.grannar eller arbetskamrater, inte kunna lämnas ut annat än inom ramen för vadskaderekvisilet medger. Enligt departementsförslagel gäller därför sekretessinom hälso- och sjukvården för uppgift om enskilds hälsotillstånd eller andrapersonliga förhållanden, om det 1979/80:2 Del A 7 kap. 1 168 inteslår klart all uppgiften kan röjas ulan att den enskilde och hans närslåendelider men. I sammanhanget bör emellertid påpekas all sekretessen inte gäller ihälsovårdsnämnds verksamhet eller tillsyn över sådan verksamhet (se 2 § 5). Somnågon remissinstans har anfört omfattar begreppet "personligaförhållanden" även någons hälsotillstånd. Enligt min mening bör emellertiddel senare begreppet särskill framhållas i förevarande paragraf liksom i vissaandra bestämmelser på angränsande områden. I övrigi hänvisar jag till vad jaghar anfört om "personliga förhållanden" i den allmänna motiveringen(avsnitt 4.3,4), Huvudregelnenligt paragrafen är all uppgift inte får lämnas ul, om del inte slår klart alluppgiften kan röjas ulan att den enskilde och hans närslående lider men. Ettskaderekvisit med omvänd bevisbörda ställs alltså upp. Som jag haranfört är regeln närbesläktad med den som gäller för handlingar inomsjukvården m. m. enligt 14 § SekrL. I motsats till 14 § tillåter den emellertidi princip inte utlämnande efler en avvägning mellan behovel och befarad skada.Den nya beslämmelsen ger alltså ell någol starkare skydd såvitt gäller uppgifti allmän handling. Del slår emellertid klart all skaderekvisilet medger attuppgift lämnas från en läkare lill en annan eller från en sjukvårdsinrättninglill en annan, om uppgiften behövs i rent vårdsyfte. Vissl utrymme finns ocksåall lämna uppgifter till annan vårdseklor i syfle att bistå en patient. Det kansynas tveksamt om en uppgift kan lämnas från den allmänna sjukvården lill enprivatpraktiserande läkare eller en företagsläkare. För den händelse patientenssamtycke lill alt uppgiften lämnas inte kan inhämtas, böremellertid uppgiften ändåkunna lämnas ul om den i trängande fall behövs för medicinsk behandling av densom uppgiften rör, I sådana fall kan del knappasl hävdas all patienten lidermen om uppgiften lämnas ul. Däremot bör del inte komma i fråga all lämna uluppgifter lill läkare som begär all fö dem för att fullgöra uppdrag som han harföll från annan än patienten själv, t, ex, att lämna ullålande rörandepatienten till myndighet, I sådana fall bör uppgifterna lämnas ut endasl ompatienten samtycker lill del. Någondefinition av begreppet "närstående" som förekommer i denna och vissaandra paragrafer kan knappasl ges, eftersom uppfattningen om vad som förståsmed detta begrepp skiftar från tid till annan. Jag vill emellertid understrykaatt faktisk släktskap inte behöver föreligga. Skulle del t, ex, bedömas varatill men för en person att uppgift om den med vilken han sammanbor lämnas ut,bör uppgiften enligt min mening vara sekreiesskyddad. Sekretessengäller givelvis också gentemot patientens anhöriga, I många fall kan patientenha särskild anledning all just för dessa hemlighålla sin sjukdom eller dessnärmare beskaffenhet. Emellertid är del givetvis högst angeläget atl iförekommande fall de nära anhöriga för kännedom om all patienten inte har långtid kvar att leva eller har en obotlig sjukdom. Prop.1979/80:2 Del A 7 kap. I s'' 169 patientenstillslånd i sådana fall att han samtycker, bör undertättelse likväl fö lämnaslill de anhöriga. Detsamma gäller om läkaren bedömer att patientensallvariiga lillslånd åtminstone tills vidare inte bör avslöjas för honom självoch något samtycke av den anledningen då inte kan inhämtas. Enligt min meningger en tillämpning av skaderekvisilet utrymme för ett utlämnande i dessa fall.Jfr vad som anförs under 3 §, Medledning av skaderekvisilet för också bedömas, om uppgift kan lämnas frånsjukhus om att viss person vårdas där. Sådan uppgift bör normall endasl kunnalämnas lill patientens närslående. En utomstående bör däremot inte utanpatientens samtycke genom personalen vid sjukhuset kunna fö reda på att enperson vårdas där. Den som har ell legitimt inlresse av sådan information haralllid möjlighet atl vända sig lill patientens närstående. Ensärskild fräga är vad som bör gälla i fråga om sådana uppgifter som läkarebegär för all fullgöra uppdrag som han har erhållit frän annan än patienten, i,ex, all gå myndighei lill hända med ullålande. Enligt min mening måste enläkare som har åtagit sig all som sakkunnig yttra sig i fråga om viss person iprincip vara berättigad att redovisa sina rön lill uppdragsgivaren; han röjerdå inte några uppgifter utanför denna sin särskilda verksamhet för detallmänna. Undersöker han den enskilde, måsle han klargöra situationen fördenne. Det kan emellertid länkas all vederbörande har vänt sig lillsamme läkare och anförtrott honom vissa uppgifter. Den verksamhet i vilkendessa uppgifter har inhämtats för anses skild från verksamhelen som sakkunnig.Läkaren för därför i princip inte ulan den undersöktes samtycke utnyttja eller yppauppgifterna när han fullgör sakkunniguppdraget. På liknande sätt för bedömas t,ex, skolläkares eller skolsköterskas möjlighet atl lämna uppgifter lillskolledningen om en elev. Uppgift som eleven har anförtrott läkaren ellersköterskan för i princip inte yppas ulan elevens samtycke ens inom ramen förelevvården. Detta lorde inte hindra läkaren eller sköterskan atl ge råd omlämplig elevvårdande ålgärd. Vidremissbehandlingen har remissinstanserna uppehållit sig vid vissa särskildafrågor. Bl, a, har och statens personalnämnd efteriystuttalanden om sekretessen inom företagshälsovården. Med anledning därav villjag framhålla all sådan verksamhet - i den mån den är all hänföra lill allmänverksamhet och inte lill enskild - faller under den nu aktuellasekreiessregleringen. Del innebär att det föreligger myckel begränsademöjligheter atl ulan patientens samtycke föra uppgifter vidare från t, ex,förelagsläkaren lill myndigheten. Om läkaren har åtagit sig atl som sakkunnigyttra sig t, ex, i fråga om viss persons lämplighet till viss befallning, måslehan emellertid kunna redovisa sina iakttagelser till arbetsgivaren, måste givetvis påpekas förden enskilde vid undersökningen, om sådanföretas. Har den enskilde tidigare vänt sig till förelagsläkaren, är läkaren iprincip förhindrad alt föra vidare uppgifter som Prop.1979/80:2 Del A 7 kap. 1 ii 170 Som jag har anfört i fråga om sakkunniguppdrag iallmänhet bör uppgifter av del sistnämnda slaget i princip fö föras vidare baraom den enskilde samtycker till del, I departementsförslagelfinns lika lilel som i promemorieförslaget någon allmän bestämmelse som gersekretess ål uppgifter som härrör från läkare eller annan medicinalpersonal,när uppgifterna - i allmän handling eller i annan form - är tillgängligautanför hälso- och sjukvårdssektorn och angränsande områden. Som harframhållits i promemorian betyder detta givetvis inte all sådana uppgifter istörre omfattning skall lämnas ulan skydd. Del önskvärda skyddet bör i ställeti allmänhet åstadkommas genom regler som är utformade för de ärenden eller denverksamhet där uppgifterna kan förekomma. Åtskilliga bestämmelser idepartementsförslagel kommer atl ge sekretess för läkarintyg och andrauppgifter om någons hälsotillstånd.