prop · G3031 · 1979-12-31 00:00:00 — Om fosterföräldrarna inte har förståelse för denna problematik ärdet enligt föreningens mening svårt för dem att förmedla känslan att barnetoch dess föräldrar har ett värde, något som är viktigt för barnetspersonlighelsutveckling och allas inbördes relationer. Fosierföruldrurnus riksförbundunderslryker all utbildning av fosterföräldrar är ett sätt all skapaförtroende mellan nämnd och fosterhem. Någon form av utbildningsplan börutarbetas och alla fosterföräldrar ges möjlighet att kunna få engmndutbildning. Därvid måste enligl förbundel prakliska frågor som bampassningoch ersättning för inkomstbortfall lösas. Andra remissinstanser som i detta sammanhang betonarvikten av ut- 1979/80:1 202 bildning är i och Riksjörbundetför hjälp åt läkemedelsmissbrukare. Frågor om ersäUning lillfamiljehemmen tas - utöver vad som lidigare har redovisais - upp särskilt inågra remissvar. kommun menar alt en del avsvårighelen alt rekrylera familjehem beror på ersällningsfrågorna. Enhelligaregler för ersäUning lill familjehem för landets kommuner bör enligt kommunensmening tillskapas. finns endasi rekommendalioner, som inle har anlagilsav samlliga kommuner. Ekonomiska resurser bör slällas till förfogande sommöjliggör för kommunerna all ersätta familjehemmen i den omfallning som ärnödvändig. Föreningen alt del inom familjevård för vuxna råder en besvärande brist pårikllinjer. Det är enligt föreningens mening angelägel atl alt utarbeta sådana i fråga om ersättningsnormer på molsvarandesätt som gäller för fosterbarnsvården. är av sammauppfattning. LRF framhåller att ett stort antalungdomar bereds möjlighel att vislas i lantbmkarhem. ärefterfrågan på sådana hem större än tillgången. Detta sammanhänger enligtförbundet sannolikt med att antalet lantbmkare minskar men har säkert i en delfall samband med ersättningsreglerna och därmed sammanhängande frågor. Det ärdärför enligt förbundets mening väsentligt att en huvudman åläggs ansvaret fördenna verksamhet. Förbundet vill betona atl en förutsätlning för att behovetav familjehem bättre skall kunna tillgodoses är att ersättningarna höjs iförhållande lill nuvarande nivå samt alt kommunens respektive familjens ansvari dessa frågor klarläggs. Så är det t. ex. f n. oklart i vilken ulsträckning enlantbrukare åläggs arbetsgivaransvar om ungdomar som vistas i lantbmkarhemtidvis deltar i lantbruksarbdel. Vidare måste det enligt förbundet klarläggasvilka sociala förmåner vårdfamiljen har rätl lill. Fosterföräldrarnas riksförbundanser att ersättningsfrågoma måste lösas mer tillfredsställande än vad som nuär fallet och konstaterar att socialutredningen och fosterbarnsutredningenföreslår att ersättning skall utgå enligt det mönster som rekommenderas avKommunförbundet. Denna rekommendation måste enligt förbundets mening ifortsättningen utarbetas i samarbete med förbundet och ersättningsbeloppenmåste kraftigt justeras upp. Förbundet menar att ersättningen är blygsam ijämförelse med den ersättning som lämnas för dagbarnvård och de kostnader somblir följden av institutionsplacering. Det kan enligt förbundets mening inteundvikas att man ibland får en känsla av att det fortfarande rör sig om enulackordering till lägslbjudande. Prop.1979/80:1 203 14 Institutionell vård och behandling 14.1 Institutioner som behandlingsresurs Remissinslanserna är genomgåendepositiva eller övervägande positiva till de allmänna rikllinjer som utredningenhar dragit upp för den institutionella vården och behandlingen. Ålskilligaremissinsianser kriliserar dock förslaget på särskilda punkter eller lämnarförslag lill förbättringar av den föreslagna institutionsstrukturen. Dessasynpunkler redovisas i det följande utan försök till indelning i positivaeller negativa ullalanden. Del förtjänar alt framhållas atl remissinslansernahar förl fram synpunkter av samma eller liknande slag även vid behandlingen avutredningens förslag under rubrikerna Principer för sociala insalser förenskilda och familjer, hjälpinsalser i hemmel och Vård i familjehem m.m. Synpunklerna har redovisais i det sammanhang i vilket de har tagils upp avremissinslanserna. Riksåklagaren menar altövervägandena i betänkandel om de framlida institutionernas struktur, innehålloch resurser behöver konkretiseras närmare. Enligl riksåklagarens mening ärdel uppenbart att en slor del av de nuvarande inrättningarna bör kunnabehållas. Riksåklagaren vill i detta sammanhang särskilt framhålla attungdomsvårdsskolorna är välulrustade och försedda med goda personalresurser. Brottsförebyggande rådel framhållerall förslagen innebär förbällringar, framför alli i fråga om organisation,närhel och möjligheter till samarbele, vilket är yttre förändringar som ärangelägna atl göra. Rådel saknar dock en målbeskrivning när del gällerinnehållei i den institutionella vården och behandlingen och påpekar allinnehållei i de olika vårdmöjligheler som kan erbjudas har väsentligl slörrebelydelse än de yllre formerna. Nyklerhelsvårdens anslallsförbundfinner all en brisl i ulredningen är all innehållei i inslitulionssyslemd inleklarlagts mer belräffande vårdinnehåll och personella resurser. Förbundel villsärskill framhålla viklen av all institutionerna vid ändral huvudmannaskaptillförsäkras en jämn och hög vårdstandard som blir enhetiig över hela landel.För insliiulionerna är del enligl förbundels mening värdefulh med ell närmaresamarbele med sjukvården vars resurser på ell bältre sätt än nu kan kommainsliiulionerna lill del. Länsslyrelsen i Slockholms länbelönar all ambitionerna all så långt möjligt undvika instilutionsvård tillförmån för öppenvård i klienlens egen miljö inte får drivas så långt all eninstilulionsplacering utnyttjas först i ell sä sent skede i behandlingskedjanatl en sådan placering inle kan ge avsell resullal. Vid valet av lämpligainsalser bör instilutionsvård finnas med som en posifiv behandlingsresurs sominle ulan vidare uppfällas som elt misslyckande i behandlingsarbelel. Del ärenligl länsslyrelsens mening vikligl all behandlingen pä inslilution ges eltmålinriktat innehåll och ses som etl Prop.1979/80:1 204 av flera led i en längre behandlingsplan. - Länsslyrelsenlar också upp frågor om samverkan mellan socialljänslen och andra organ idella sammanhang. Länsslyrelsen vill vidareunderslryka nödvändighelen av elt inlimi samarbete mellan socialljänslen ochden som har ansvarel för insliiutionsresurserna. Även samarbelel mellaninslilution och andra berörda organ såsom arbelsvård, sjukvård,bosladsförmedling och skola måsle avsevärl förbällras. Den isolering avinstitutionsvården från den öppna socialvården, som är vanlig, försvårargemensamma behandlingsinsalser och ell rationellt uinylljande av befinlligaresurser. sammanhållel vårdansvar är därtör nödvändigl för all möjliggörainlegrering mellan institutionsvården och socialljänslen. Länsslyrelsenlillslyrker därför förslaget all öppenvården skall ha vårdansvarei för denenskildes institutionsvård, Detla ligger i linje med kommunens yttersta ansvaroch syftet all institutionsvården som resurs skall vara en del av den kommunalasocialljänslen. Organiserade samarbelsformer mellan inslilution och öppenvårdmäsle dock komma till sländ för all åstadkomma en gemensam behandlingsplaneringför såväl inslilulionsvislelsen som de forlsalla öppenvårdsinsaiserna, -Delsynes enligl länsslyrelsens uppfattning vara en brisl all utredningen inlenärmare diskuterat samverkan mellan och kriminalvärden vadgäller inslilulionell vård och behandling. Otvivelaktigt finns en alllmeruiialad slrävan från domstolarnas sida all ge olika påföljder ett mervårdinriklal innehåll. Härigenom har samverkan mellan kriminalvård ochsocialvård fåll ökad belydelse. Kriminalvårdsklienteld består i slor ulslräckningav personer som samlidigl med insalser från kriminalvårdens sida är aktuellaför ålgärder från socialvården. Behovel av en decentraliserad kriminalvård inära samverkan med socialvårdens insliiuiionsresurser borde enligllänsslyrelsens uppfattning närmare diskuleras. Fördelarna med ell närmaresamarbele borde vara slora såväl vad gäller behandlingsresultat som eltralionelll uinylljande av de samlade vårdresurserna. Även varnar förrisken all driva insalser i öppen vård så långt att en instilulionsplaceringinle kan ge avsell resullal. Kommunen belönar atl en realistisk avvägning avinsatserna alllid mäsle ske i del enskilda fallel. SACOISR och underslryker all valel mellan öppen vård och inslilulionsvårdalllid måsle göras mol bakgrund av de problem som skall lösas och all parlernasjälva bör få möjlighel atl välja i samband med en analys av problemen. Länsslyrelsen i länanser all del är viktigi all insliiulionerna blir en del av de samlade resursersocialljänslen har all erbjuda. år av sammauppfaUning och vill dessulom framhålla betydelsen av all de frivilligaorganisationernas alla möjligheler ulnylljas i rehabilileringsarbdet. Belydelsen av en samordning mellanöppen vård och institutionsvård understryks också av , ochNorrköpings kommuner. anser atl man i störreutsträck- Prop.1979/80:1 205 ning än vad utredningen har gjort behöver klargörainstitutionens speciella förutsättningar som ett led i den vård- ochservicekedja som ytterst syflar lill en så fullständig rehabililering sommöjligt. ochnarkotikamissbruk finner all dagens vårdinnehåll måsle ses över och radikaltförändras. Del behövs enligt förbundets mening bl.a. en genomtänkt och samordnadutbildning för den personal som skall svara för missbrukargmppernas behov ochrehabilitering. Förbundel vill vidare med stöd av erfarenhel som huvudman förtre framgångsrika behandlingshem framhålla viklen av alt vårdlagar- och personalrepresentanterfår vidgai inflytande i utvecklingsarbetet när det gäller inslilulionernas formoch innehåll och all dessa allleflersom förvandlas från slutnakommunikationssyslem lill öppna demokratiska organisationer. är avuppfattningen att den ökade satsningen på förebyggande vård och familjehemkommer att innebära atl inslilutionerna får la emot allt mer krävandevårdlagare. Detta kommer enligt kommunen att ställa slora krav påpersonalutbildning och -fortbildning. Det är vidare av vikl alt institutionernautformas till små enheter, där man ägnar stor uppmärksamhet åt självavårdinnehållet. Kommunen vill slutligen understryka vikten av en välfungerande samverkan mellan institutionerna och olika öppna vårdformer. framhåller attförverkligandet av principerna om kontinuitet, närhel och flexibilitet liksomde korta vårdtidema kommer att medföra omfattande förändringar inom de redanexisterande institutionerna och en omstrukturering av institutionsvården.Personalen kommer att få ändrade yrkesroller med delvis större inriktning påkris- och korttidsbehandling. Troligen kommer klienterna alt bli ännu meravårdkrävande än . Förändringsprocessen måsle enligt förbundets meningmötas med omfattande stöd till personalen och ökade utbildningsinsatser. Principen om närhel inominstitutionsvården berörs i ålskilliga remisssvar. Remissinslanserna, bl.a.Kommunförbundet, , , socionomers riksförbund.Nykterhetsvårdens anstultsförbund, , och fleru kommuner, ultrycker en positiv grundinställning lillprincipen. I flera remissvar ulvecklas dock behovet all i särskilda fall göraundanlag från principen. Riksåklagaren anser att del isynnerhet i fråga om ungdomar och missbrukare ofta kan vara nödvändigt atlåstadkomma en brytning med tidigare miljö och kamratkrets. kan enligtriksåklagarens mening även alltför täta kontakter med anhöriga inverkastörande på behandlingen. Länsslyrelsen i länmenar all närhelsprincipen är riklig som huvudprincip men all den inle kanlillämpas konsekvenl i alla situationer. Del måsle enligt meningi vissa fall vara mera angelägel alt kunna erbjuda institutioner med lämpligavårdresurser och meloder än alt i försia hand länka på närhelen lill hemmiljön.För vissa ungdomar och vux- 1979/80:1 206 na med missbruksproblem kan del enligl länsstyrelsendessulom vara önskvärl med en lids miljöombyle och dislans lill en kamralkrelsoch nedbrytande närmiljö som försvårar eller kanske renl av omöjliggör all problembearbelning.Stockholms kommun är av samma upplänning och underslryker all jusl närmiljönmed dess gängbildningar och negaliva Iryck har inneburil nedbrytande ochdeslmkliva faklorer för många ungdomar som kommer i fråga för placering påinstiluiion. Svenska nykterhetsvårdsförbundetbetonar all närhetsprincipen inte får lillämpas undantagslöst. Speciellt närdet gäller vård av missbrukare kan del enligt förbundets mening i många fallvara betydelsefullt atl kunna placera vederbörande mera avskärmat frånhemmiljön. Härigenom kan risken för fortsatta negativa kontakter minskas.Länsstyrelsen i menar alt närhelsprincipen i många fall kan varaetl hinder i behandlingsarbetet, särskilt då del gäller ungdomsklienleld.Länsslyrelsen i lån ansluler sig lill en tillämpning avnärhetsprincipen men betonar alt vissa avsteg från den ibland kan blinödvändiga. Även kommun anser att närhetsprincipen är en riktighuvudprincip, men vill framhålla att det för vissa vårdlagare kan vara önskvärtmed en viss distans lill den miljö som omöjliggör önskvärd problemarbelning.Kommunen påpekar vidare all närhetsprincipen måste kunna brytas för atl manskall få tillgång lill institutioner med adekvata vårdresurser ochvårdmetodik. Utredningens uttalande altdifferentiering efter ålder, kön och symptom så långt det är möjligt börundvikas föranleder kommenlarer hos några remissinstanser. mol alkohol- ochnarkotikamissbruk understryker att man vid behandling på institutioner inte börgöra ålskillnad mellan klienter som missbrukar alkohol respektive narkotika.Del är enligl förbundels mening missbruksbenägenhden som skall angripas, intedet eller de preparat som utgör sympiom på missbrukel. Även Klippans, Örebrooch kommuner ger uUryckligl slöd åt ulredningens uppfaUning. Örebrokommun vill dock framhålla att det är lätt all föreslälla sig situationeräven iframtiden då en viss differentiering inte kan undvikas. är del enligtkommunens mening angelägel att betona flexibilitetskravet. En institutionmåste kunna förändras i lakl med atl förulsältningarna och behoven skiftar. SACOISR vill nyansera principen omatt differentiering med hänsyn till olika symptom bör överges. Den principen ärenligt organisationens mening inte möjlig att konsekvent tillämpa om man villbehålla och ulveckla en kvalificerad behandling av t.ex. svårt störda barn medskilda svårbehandlade symptom. Del måste vara utvecklingen av behandlingsmetoderna,personalens utbildning och de övriga resurser som ställs lill förfogande somavgör hur fort principen om differentiering efler sympiom kan överges. /SRpåpekar att utredningen lidigare har konstaterat atl de problem som döljer sigbakom missbruk av beroendeframkallande medel sak- Prop.1979/80:1 207 nar enlydigt samband med valel av missbruksmedel och allulredningen har dragit den slutsaisen all det inle finns skäl för en fortsalluppdelning av institutionerna efter missbruksmedel. /SR menar all ipraktiken leder ofta en sambehandling av olika missbrukarkalegorier tillsvårigheier i behandlingsarbelel. har därför svårl alltänka sig en konsekvenl genomförd sambehandling. har samma uppfaUning. ICO och kommun gör gällandealt en möjlighel till differentiering måsle finnas även i framliden för de meslresurskrävande ungdomarna. Flera remissinsianser diskulerarbehovet av särskilda resurser för missbrukare. vill erinra om denakuta bristen på vårdresurser för lillnyktring och s. k. avgiftning avalkoholmissbrukare - en brist som framslår ännu mer tydligt efter den Ijanuari 1977, då lagen om omhänderlagande av berusade personer m. m. (LOB)trädde i krafl. som polisen efler LOB;s ikrafiirädande i mindreulslräckning än lidigare omhändertar akul berusade personer, avvisas många somfrivilligt söker vård från sjukhusens akuimollagningar. Syftel med LOB - allav polisen omhändertagna personer skall beredas vård - har enligl styrelsensuppfaUning inle kunnal fullföljas på grund av brislande vårdresurser. Mindre än10% av alla omhändertagna personer enligl LOB under försia halvård 1977överfördes till vård. Styrelsen vill underslryka all ökade vårdresurser förtillnyklring och avgiftning är en nödvändig förulsällning för social ochmedicinsk rehabililering av alkoholmissbrukare och för en konslmktiv samverkanmellan socialljänsl och sjukvård. menar all resurseri foim av tillnyktringsenheler och avgifiningskliniker är ovärderliga omkommuner och landsting skall kunna bedriva en effektiv och ändamålsenlig vårdav missbrukare. Med hänsyn lill den kommunalekonomiska siluationen och lill denkorla lid () som huvudmännen hade pä sig mellan beslulall anla lagen om omhändertagande av berusade personer och lagensikraftträdande har kommunerna hell nalurligl ännu inte kunnal uppfyllaintentionerna i riksdagsbeslutet. Eftersom slalsmakiernas målsältning var altpå sikt skapa sådana vårdresurser au berusade kan beredas vård inomnyklerhelsvårdens och sjuk värdens ram utanför polissiation har alltså inlenågra direkla krav om en omedelbar utbyggnad av dessa resurser ställts fränregering och riksdag. Eftersom denna typ av resurser bedöms som angelägna krävsdel enligl förbundels mening dt ekonomiskl tillskoll från stålens sida omkommuner och landsting skall kunna leva upp till målsättningen i lagen. SACOISR påpekar all utredningennoterar all del fakliska anlalel och anlalel uinyltjade vårdplatser iinslilulioner "för vård och boende" har gåll ner kraftigl. /SRanser all delta inle får lolkas som om behovel av vårdplalser minskal ochanför. Prop.1979/80:1 208 När del gäller t. ex, vårdanslallerför alkoholmissbrukare och ungdomsvårdsskolor kan del snarare handla om allsocialvården ändral synsäll när det gäller den kontinuerliga koniaklen mellansocialassistenten och klienlen. saml alt nedgången är ell uttryck lordenkrilik som riktats mol de oflasl stela och "lerapifalliga"vårdformerna, dvs. socialassistenterna undviker instilulionsplacering så längesom möjligt. har i sin tur medverkal lill den kraftiga ökningen avmissbrukare inom psykialrisk vård och ökningen av klienter inom frivården. Desenasle två årens irend vad gäller värdsökande bland vuxna missbrukare hardessulom brutils. Köerna lill inslilulioner för frivillig vård är i dagolyckligl långa, Irols all anlalel vårdplalser inom denna seklor ökalpålagligl. Del är också uppenbart all efterhand som de allmännavärdanslallcrnas värdinnehåll förbällras så kommer också anlalel vårdsökandeall öka. /SR vill underslryka allbehandlingsbehovei för akul alkohol- och narkotikaskadade inle är tillräckligttillgodosell. Varken socialvärden eller psykiatrin har lillgång tilladekval och ändamålsenlig vård mer än undantagsvis. /SR menar all enförändring är nödvändig här. Organisationen pekar vidare på all ulredningenföruisäller all socialljänslen i samarbele med paiienlen och annan vårdgivareskall upprälla en behandlingsplan i alla ärenden. Delta är utomordentligtväsentligl. För missbrukare krävs då all avgiftning alltid sker innanbehandlingsplanen diskuteras. släller slora krav på såväl resurser somvårdinnehåll vid abslinensbe-handling och avgiftning. Behandlingsplanenförutsäller i sin lur au ell differenlieral vårdutbud finns. För dentvängsintagne inom nykterhelsvården finns bara den anslall där han råkalhamna. Och för den LSPV-omhänderlagne finns bara öppen vård eller deninslilution som råkar ha en plals ledig. Organisationen menar all dellaförhållande är inhumant. Det är dessulom terapi- och molivalionshämmande samlnedbrytande för tilltron till vården. /SR framhåller vidare all redanfyllerislraffulredningen föreslog all samhällel skulle ordna inslilulioner somalternativ till polisar-reslerna. Utredningens förslag ledde dock inte lillnågon ulbyggnad av lill-nyklringsslalionerna då fyllerislraffei avskaffades.SACO/SR anser del oacceplabell all reformer på della säll genomförs ulan allresurser slälls till förfogande. De korla och lill inlel förpliklandevårdperioder som erbjuds akul alkohol- och narkotikaskadade leder till allsocialvården i regel inle kan äsladkomma nägon meningsfylld konlakt medvärdgivare i öppen vård. /SR hävdar all del behövs adekvata resurser förakul behandling med avgiftning, abstinensbehandling, vårdnivåbeslämning,motivalionsbehandling och social service. Dessa vårdresurser måsle bliinlegrera-de med såväl psykiatrin som . Del krävs dessulom etlulomordenlligl omfaUande samarbele med övriga samhällsorgan. kan tillgodosesgenom en gemensam planering på regional nivå. socionomers riksjörbundför fram samma synpunkler som /SR. lundsförbundföreslår att det i varje kommun inrättas alkoholpoliklinik ochlillnyklringsstalion. Prop.1979/80:1 209 Vissa kommuner har i dagalkoholpolikliniker. Dessa fyller ell slort behov. Försöksverksamhet medtillnyklringsstaiioner bedrivs f n. med statsunderstöd. Förbundel anser allalkoholpolikliniker och lillnyktringsslatio-ner med rådgivningsbyråer ocheftervårdsresurs i princip måste finnas i varje kommun. bördock kunna ge dispens för mindre kommuner som har möjlighel all ulnylljapoliklinik i närbelägen slörre kommun. Sällskapel Länkurnus rik.sförbundbetonar all sjukhusens akulpoliklini-ker är klart otillräckliga och alllillnyklringssiationer måste upprättas. På dessa skall möjligheler finnas tillkonlakl med frivilligorganisationer såväl som läkare och övrig vårdpersonalsaml socialarbelare. jör hjälp åtlukemedelsmissbriikure menar all som förhållandena är uleslängs mänganarkotikamissbrukare. Förbundel är av uppfaUningen all missbmkare tillåts kommain på en akulmoUagning försl då liv står på spel och framhåller atltillräckliga resurser måsle lill för avgiftning. Man kan I.ex. användaresurser från psykvården och skapa små enheler. Med små enheler menar förbundel3-4 plalser. På akuimollag-ningarna eller dessa avgiftningsenhder skall ävenfältassislenler och kuralorer finnas som anfingen hjälper missbmkaren lillfortsall långsikfig behandling om del behövs eller hjälper lill all ordnaboslad och arbele. Enligt förbundels mening avgiftas missbrukare som senskrivs ul lill ingenfing. Den sociala silualionen efler avgiftningen är inteförändrad. - Förbundel framhåller vidare atl del är långa köer lillbehandlingshem och kräver en omfördelning av resursema. Plalser på behandlingshemkan enligl förbundets mening tas från de 45000 platserna påtvångsinslilutionerna. Förbundel menar all del är uppenbart all del behövs flerfrivilliga behandlingshem. Innehållei i behandlingshemsverksamhden måsleenligl förbundels uppfaUning bygga på de ertarenheler som hiuills finns samlalbl. a. från förbundets kollektivverksamhei. Behandlingshemmen måsle förberedafolk för livel ule i samhällel. förbereder många behandlingshem för ellforlsall liv inom vårdapparalen. Missbrukarna blir fullfjädrade lera-peuliskaobjekl. För all molverka detla menar förbundet alt konlakler måste knyias medfackföreningarna, med arbetsplatserna, med skola, med arbetsmarknadsmyndigheteretc. betonar betydelsen avsådana behandlingshem inom nykterhelsvården där närkontakten behålls ochsocialarbetaren kan göra besök och bättre planera för en rehabilitering avvederbörande. Dessulom är del enligt kommunens mening av vikt inykterhetsvårdsarbdet aU eU gott samarbete etableras med fackföreningsrörelsenoch arbetsplatserna i kommunerna. För att erhålla en attitydförändring tillmissbmkama bland allmänheten anser kommunen en utväg vara att påverka föräldrarm. I övrigt bör man redan i förskolan informera omalkoholens skadeverkningar, varvid socialarbetare bör medverka. menar attutredningen tycks sväva i tvivelsmål 14 1979180. Prop.1979/80:1 210 beträffande behovel av insiituiionsplatser förnarkotikamissbrukare. Styrelsen vill i sammanhanget erinra om atl senareundersökningar av platsbehovet pekar på att väsenlliga förstärkningar på detlaområde är nödvändiga och framhåller all ledningsgruppen för narkotikafrågor påbasis av noggranna fältstudier föreslår en fördubbling av antalet platser påbehandlingshem. Svensku röda korset finner all deli ulredningen saknas underlag i form av analyser av missbrukssiluationen,vårdbehov elc.