prop · G3031 · 1979-12-31 00:00:00 — hör ,kaniinurrätten i Sundsvull, , länsslyrelsernu i Slockholms,Västmunlands, Södermunlunds, Östergötlunds, , , ,, och , åiskilligu kommuner, sjukvårdens ochsociul-vårdens plunerings- och rutionuliseringsinsiilul, Nykterhelsvårdens unsialisförbund.Nykterhetsrörelsens Lundsförbund, Svenska Nyklerhelsvårdsförbundel,, Diu-konsållskupet. FöreningenSveriges.frivårdsljänstemän saml SAF. En del remissinstanser har inteuttryckligen tagit ställning eller har alt frägan om tvång inomsocialvård, sjukvärd och kriminalvård bör utredas särskill. Bland dessaremissinsianser märks JO, universitels- och högskoleämbelel jämie elt antalfakultelsnämnder, länsslyrelserna i , , , ,och Väslerbollens län, fiera kommuner, däribland ochHelsingborgs kommuner, kommun förbundel, landstingsförbundet, statenshandikappråd. av Föräldraföreningarna mol Narkotika (RFMN),Handikappförbundens cenlralkommillé samt och Svenskaläkaresällskapel. Remissinstanser som bilräder socialulredningens majorilelsförs lag lillslyrker majoritdsförslagel samtframhåller i fråga om alkoholmissbrukarna bl, a. följande. Bakom kravet på attavveckla nykterhdsvårdslagens tvångsbesläm- Prop.1979/80:1 302 melser ligger en rad argument, av vilka de viktigasle kansammanfallas enligt följande. Möjligheternalill framgångsrik individuell rehabililering reduceras eller ominietgörs ombehandlingen utövas under tvång. De långsikliga per-sonlighdsförändringar sombehandlingen bl.a. syflar till kan inte genomföras mot klienlens egen vilja, Möjligheternalill ivångsmässiga ingripanden enligt nykterhelsvårdslagen utgör en belastningför vårdområdet i dess helhet, trots att dessa möjligheler bara används mol enlilen och snabbi sjunkande del av alkoholmissbrukarna. Denna belaslning harutgjort etl av hindren för socialvården alt nå ul lill missbrukare i sädanatidiga skeden av missbrukel, dä ulsiklerna lill positiva behandlingsresultatär större, Det är bara enbegränsad del av de vårdbehövande alkoholmissbrukarna som vårdas enligtnykterhelsvårdslagen. Nykterhdsvårdslagens tvång riktar sig i praktiken näslanenbarl mol missbrukare ur de lägre socialgrupperna. erhåller andragrupper av alkoholmissbrukare en ofla mer kvalificerad behandling, bl. a, inomsjukvården. Behovet av sjukvård hos dem som vårdats enliglnykterhelsvårdslagen har däremol ofta blivit oiillräckligl tillgodosett. Det ärmol denna bakgrund som nykterhelsvårdslagen inte sällan har karaktäriserats somen "klasslag". Företagna ulredningar har visat allbeslämmelserna i NvL som möjliggör tvångsmässig vård av vuxna missbrukarespelar en betydande roll i den meningen atl de synes avhälla många från atlsöka vård. Enligt socialslyrelsens mening lalar starka skäl försocialulredningens förslag. Eu slopande av tvångel ur sociallagsliftningenframslår som det logiska slulsteget i den snabba utvecklingen mol ökad frivilligheisom sedan åtskilliga ar präglat socialvården. Enligl slyrelsens bedömning kanbehovel av tvångsmässig vård av missbmkare tillgodoses inom ramen för LSPV.Ulgångspunklen för denna bedömning är den principiella inställningen atttvängsomhändertagandei, för att vara meningsfullt, bör ges kort varaktighet.Del bör endast tillgripas i sådana akula situationer, då irängande vårdbehovföreligger, I dessa undantagsfall bör vården normalt bedrivas under tvångendasi i behandlingens inledningsskede. Den långsiktiga rehabiliteringen kanbara genomföras i frivilliga former. Det lorde inte råda någon tvekan om altsjukvården kan erbjuda en mer adekvat värd än socialvården i de akuta skedenav missbruket då tvångsmässiga ingripanden kan vara aktuella. Det kan knappastheller sättas i fråga all LSPV är lillämplig på alkoholmissbrukare i dessaakuta stadier. Den Ivekan rörande LSPV:s lillämplighet som ibland framkommittorde mindre utgå från själva laglexlen än frän dess faktiska tillämpning, somibland bedömts som alllför restriktiv. Del kan inte heller uleslulas alltillämpningen av lagen varierar mellan olika sjukhus i landel. Socialslyrelsenhänvisar därvid till de förslag som lagts fram av en arbelsgrupp inomsocialslyrelsen. 1979/80:1 303 framhåller vidarealt det i utredningens belänkande inle kommit fram någon egenllig argumentationför ell vidgat tvång mol narkotikamissbrukarna. Lika lilel som iprincipbelänkandel relaleras Ulredningens alternativa förslag till kunskaper ommissbmket eller lill erfarenheter inom narkomanvärden. Del har i diskussionen framförtskrav på Ivångsvård av narkotikamissbmkare. Dessa krav synes emellertid oftasiha gällt antingen tvång i sådana akula lägen, då LSPV är lillämplig, ellertvång mot sådana unga missbrukare, som f.n. kan omhändertas mol sin vilja medslöd av barnavårdslagen och som med socialulredningens förslag skulle kunnabli föremål för Ivångsvård även enligl den nya lagstiftningen. När del däremotgäller vuxna narkolikamissbrukare lorde del allijäml vara en helt dominerandeuppfattning - åtminstone bland dem som har stor kunskap och praktisk erfarenhelav narkomanvård - alt tvångsmässig vård, efler den akuta fasen, år enbehandlingsmässigl oframkomlig väg. Framträdande förelrädare för såvälsocialvård som psykiatrisk narkomanvård har under lid givit uUryck älden principiella uppfallningen all långtidsvård under tvång av en rad olikaskäl inte kan accepteras i vården av vuxna narkolikamissbrukare. Mol den angivna bakgrundentillstyrker socialslyrelsen socialulredningens majorilelsförslag. Riksåkluguren har inle någol allerinra mot den av socialulredningen förordade rollfördelningen mellansocialljänslen och sjukvården. Den skapar otvivelaktigt de bäslaförutsällningarna för atl skall kunna på elt effektivt sällsköta sina särskilda uppgifter. Enligl riksåklagaren bör den komplettering avden medicinska specialindikationen som genomförts belräffande narkolikamissbrukareutsträckas lill att avse även missbrukare av annat beroendeframkallande medel.Syftet därmed bör vara all klargöra att även missbrukare av andra medel ännarkolika kan kvarhållas efler den akula avgiftningsfasen. Inom socialstyrelsenövervägs f. n. förändringar rörande avgränsningen av del psykiairiskavårdområdel, som kan få belydelse för den tvångsvis meddelade vården.Riksåklagaren framhåller att även om tillämpningsområdet för LSPV inte avsesskola utsträckas måsle tillses, all förutsällningarna för en tillämpning avlagen inle blir orealistiskt restriktiv. Del är självfallel också av störstavikl atl bedömningarna sker på ett enhetligt sätl. Broitsjörebyggunde rådet (BRÅ)delar den uppfattning som framförts i majoritdsförslagel att en framgångsriklångsiktig behandling måste ske under frivilliga former. Frånvaron av yllre,formelll tvång får emellertid inte innebära kravlöshet eller avsaknad avpersonligt tvång och konlroll i den konkreta behandlingssitualionen.Möjlighetema att genom avtal/kontrakt fullfölja en behandlingsplan bör härutnyttjas. Emellertid föreligger det enligtBRÅ:s mening situationer, där hänsyn till den enskilde oundgängligen kräveringripande utan samiycke, BRÅ avser Prop.1979/80:1 304 här situationer då unga personer befinner sig i enmissbruksperiod och situationer där missbrukare är i behov av akut värd meninle är i stånd alt själva lillgodose det. Också i fall där en avgiftning,eventuellt i kombination med akut våld i övrigt, är en förutsättning för atllångsiktig behandling skall kunna genomföras, kan det vara erforderligt medtvångsingripande. Detta behov lorde dock kunna tiickas med de möjligheter tilltvångsomhänderlagande som står lill buds genom LSPV och den av SU föreslagnalagen med särskilda besiämmelser om värd av underårig. BRÅ tillstyrker majoritdsförslagelmen belönar all detla kan föranleda behov av resursförstärkningar föl derätlsvårdande myndigheternas brottsförebyggande och broltsbeivrande verksamhel. En socialljänsl som är utrustad medbefogenheler alt vidta sociala insatser oberoende av samiycke kan. anförkummurrätten i , inle le sig särskilt atlrakliv för den lalrika gruppav människor i samhällel som bmkar benämnas dolda missbiukare. Allmän enighettorde ocksä råda om atl del från samhällets synpunkl är synnerligen angelägelatt dessa grupper kan näs av insalser. Härtill kommer alt gravamissbrukare kan tas om hand mot sin vilja och beredas vård av andrasamhälleliga organ. Kammarrätten anser all slarka principiella skäl talar förall en ny sociallagsliftning inle skall innehålla möjlighel till tvångsvård avvuxna personer. i Göieborgs och ansluter sig till utredningens huvudallernaliv och alt alllsä möjlighelernalill tvång mot vuxna missbrukare utmönslras ur sociallagsliftningen. Denviktigasle frägan som därvid uppkommer är vad som skall ske med de missbrukaresom inle faller under LSPV men som kan beredas vård med stöd av NvL. De fallav della slag, i vilka tvång från samhällels sida framslår som nödvändigl,lorde dock komma all bli alli fålaligare i takt med socialljänstens ulbyggnadenligl ulredningens inientioner. 1 dessa fall blir det fråga om omhänderlagandeunder korl lid för avgiftning och en viss grad av rehabilitering för all skapaförulsältningar för socialljänslens på frivillighei grundade insalser. Del kani detta sammanhang enligl mening sättas i fråga om inte en vissutvidgning av LSPV:s tillämpningsområde kan vara påkallad. Länsslyrelsen i läntillstyrker utredningens majorilelsförslag men pekar pä all en - förmodligenganska lilen - grupp alkoholmissbrukare inle omfallas av LSPV och därförkommer alt hänvisas till slödjande och hjälpande åtgärder i frivilliga former.Länsstyrelsen menar dock, atl de ökade resurser, de nya behandlingsmetoder ochden intensifierade bevakning från sida vad gällersocialljänstens insatser, som kan förvänlas, kan anlas lösa det antyddaproblemet tillfredställande. framhåller som angeläget att LSPVses över och omarbelas. Länsslyrelsernu 1 ochVästernorriands län lillslyrker i princip utredningens förslag därvid detframhålls som särskilt betydelsefullt att sjukvården får tillräckliga resurseratl klara de nya uppgifterna och alt den Prop.1979/80:1 305 enskildes rättssäkerhet kan garanteras. En siiiskiklfriiga är. fiamhålls del, om LSPV i sin nuvarande uttörmning kan lilliimpas pähär aktuella missbrukare eller om lagen i något avseende måste förtydligaseller iindias, Liiiisstyrelsen i ansluler sig också lill dengrundprincipen all utgångspunkten för allt socialt arbete bör varafiivillighel. Ökade förebyggande insatser i kombination med mälniedvetetutvecklingsarbete inom behandlingsonuadel kommer alt minska bcht)vel avtvängsålgiirder, såviii inom socialljänslen som samhället i övrigt. Ävenlänsstyrelsen i anser alt bestämmelser om väidåtgärdei"utan den enskildes samtycke bör förläggas utanför socialvårdslagstiftningen. Liinsslyrelsen i Norrhollens lanhar ingel atl erinra mol uliedningens förslag belräffande vården av vuxnamissbiukare. Dock vill liinsslyrelsen betona atl en ivångsintagning aulomalisklmäste följas av en piövning i länsräll eventuellt förstärkt med psykiatrisktskolad liikare. Liinsslyrelsen erinrar om atlutredningens förslag om yttersta vårdansvar innebär attsocialtjänstens resuiser viisentligl måsle byggas ut för att verksamheten skallfä elt meningsfyllt innehåll. Ytterst är del således fiäga om vilka ekonomiskaramar de politiskt ansvariga ger fiir alt skall kunna erhållaadekvata resurser. I fiåga om vårdutbudet fiamhällerlänsslyrelsen atl ansvaret för tivgifi-iiingen bör åvila den etableradesjukvården. Alla avgiflningar behöver nödvändiglvis inle ske vid psykiatriskasjukhus och kliniker. Enklare och okomplicerade avgiftningar kan ske vidsomatiska sjukhus av olika kategorier, lasarett, sjukstugor och vårdcentraler,Detla sker redan i stor utsträckning. Övriga komplicerade avgiftningar måsteäven fortsättningsvis ske vid psykiatriska sjukhus och kliniker. gällert.ex, alkoholpsykoser, delirier, särskilt vårdkrävande eller när tydligapsykiska följdtillstånd föreligger. I yttrandet anför länsslyrelsenvidare bl.a. atl i och med LOB-lagens tillkomst har ett allt större antalberusade personer sökt vård vid sjukhusens akut- och jourmotiagningar.Åtminstone vid de större sjukhusen har därmed uppslån belydande olägenheter ochsjukhusen har fått det allt svårare all klara denna ökade lillslrömning av akulberusade personer, talar för all man vid dessa sjukhus mäsle inrällasärskilda alkoholavdelningar. Avdelningen bör ha tillgäng lill både medicinsksom psykoterapeutisk och socialt kunnig personal. En av de ledande tankarna isocialulredningens förslag är. anför vidare, all psykiatrinskall få en cenlral roll i vården av missbrukare. Del måsle dock konstaterasall psykiatrin inle äger sädana resurser all de kan la om hand samlligamissbrukargrupper. I ell långsiktigt perspektiv blir andra behandlingsformernödvändiga framför de renodlat psykiatriska. Del är här fråga om socialIräning i olika former. Här nämns särskiU behandlingshem och inackorderingshemsamt den öppna vårdens övervägande betydelse. Prop.1979/80:1 306 Flertalet kommuner, som yttrat sigi frågan, biträder socialutredningens majorilelsförslag. I det yUrande somavgivits av Siockholins koiuiniin framhålls bl, a. att tvångsmedel mot vuxnainte är önskvärda inom ramen för socialvåldens lagstiftning. Kortvarigaomhändertaganden i samband med akut vård av alkoholmissbrukare torde dock blioundgängliga. Det kan starkt ifiågasättas om LSPV är etl lämpligl instrument idessa fall. 1 de fall Ivångsmedel mot enskild används måsle de vara starkttidsbegränsade och omgärdas av rattssäkcihetsgaiantier. måstealllid syfta lill att motivera vuxna missbrukare till fortsatt värd ochrehabilitering. LSPV bör liksom andra bestämmelser som möjliggörtvångsomhändertaganden i värdsyfte bli föremål fören genomgripande översyn. Även konimiiu anslutersig till utredningens förslag. Den tillgäng till metodik, samverkan ochinsatser av olika slag som förutsatts disponera bör kompenserabortfallet av tvångsåtgärder. Av de synpunkler som anförls av deandra kommuner som biträder majoritdsförslagel kan nämnas bl.a, följande, kommun framhåller all LSPVhar sådana brister all den bör omarbelas. Kommunen framhåller de positivaerfarenheter som vunnits av samarbetet med alkoholpolikliniken vid Ulleråkerssjukhus där del skapats en modell för samarbetet socialvård - sjukvård. Dennasamverkan har lell lill all Ivångsålgärderna kraftigl minskal. Del är viktigiall en sådan samverkan kan ulvecklas och det kräver yUeriigare resurser förbehandling och vård både inom sjukvården och socialvården. Även framhållervikten av alt LSPV överarbetas och att det framför allt är nödvändigl med etlförlydligande av I S i lagen. Klippans kommun betonar nödvändigheten av atlerforderliga resurser tillskapas och all vården kan omfalla inle endasi ell pardagars sjukhusvis-lelse fä sådan omfallning all den omhänderlagne harmöjlighel atl på ell realisliskl sätl la slällning till fortsaU vård. kommun understryker särskillviklen av tidig behandling och av konlinuiiel i behandlingen. Erfarenhetervisar atl drogberoende personer som avgiftats men måsle vänia på forlsallbehandling ofla kommer in i nya missbruksperioder. En fortsaU resursuppbyggnadär en nödvändig förutsättning för atl reformen skall få avsedd effekl.Västerås kommun, som redovisar utlrycklig iveksamhel inför valel mellanmajoritets- och minori tetsförslagen, betonar med hänsyn lill attdrogmissbruket kräver såväl sociala som medicinska insalser viklen av atlsamarbetet mellan och sjukvården förbättras. Den i 12 a Sföreslagna uppgiften för läkare alt underrätta nämnden om inlagning bör varaobligalorisk. Patienten har sedan frihel atl anta eller avvisa evenluellaerbjudanden om hjälp. kommun framhåller atl majoritetsförslagelförutsätter att får erforderliga resurser för att kunna arbetamed stödjande och förebyggande insatser och att alternativa resurser av äveninstitutionell karaktär skapas för all erbjuda de svårast skadade missbrukarna 1979/80:1 307 Socialljänstens samarbetsformer medi.ex. sjukvårdshuvudmannen blir enligl vad kommun framhåller enväsentlig fråga, Socialslyrelsen och kommunförbundel måsle härvidlag initieraoch föreslå pä vilket sätt ändamålsenliga samverkansformer kan nås. Del ärockså angelägel alt understryka, anför kommunen, att LSPV även fortsättningsvisskall vara en medicinsk vårdlag och alt dess tillämpningsområde inle skallvidgas. innebär alt en översyn av denna lags ulformning och tillämpningär nödvändig. Denna bör få karaktären av en offentlig utredning och en sådanulredning skall också behandla psykialribegreppet och den psykiatriska vårdensinriktning. Om sjukvården inle är beredd lill samarbete och ansvarstagande försin del i del lolala vårdansvarei finns del klara risker för atl människor inteerhåller den vård som de behöver. De övriga kommuner som biträttförslaget har särskilt framhållit behovet av ökade resurser för frivillig vårdoch behandling inom . Sundsvulls kommun anför bl, a. all omtillräckliga resurser tillskapas för förebyggande arbete och möjlighelerna lillfiivillig vård förbällras reduceras behovet av tvångsåtgärder. Här kan ocksånämnas koni-initn som ansett utredningens förslag vara att föredraunder förutsättning atl samhällel kan bygga upp lillräckligl allraktivavårdformer. LO uttalar sill slöd förutredningsmajoritelens linje alt tvånget mot vuxna skall las borl frånsocialtjänsten. Motivet är atl nå en socialtjänst som arbelar på helt andravillkor. En socialljänsl där frihel och frivillighet är hörnstenar och elt riktutbud av hjälp- och behandlingsinsatser är medlen. SACOISR understryker i siuremissyttrande all resurserna för behandlingen av alkohol- ochnarkolikaberoende personer måste vara tillräckliga. Psykosocial behandlingmåste kunna erbjudas alla som har behov av sådan behandling och behandlingenmåste kunna tillhandahällas vid räll tillfälle. Alla socialarbetare vel all drogberoendepersoner som avgiftals men måsle vänta på fortsalt behandling ofla kommer in inya missbruksperioder. Psykosocial behundling måste därför kunna påböijasomedelbart efter avgiftningsfasen. är resurserna för sådan behandlingklart otillräckliga. Del finns inom /SR:s förbunddelade uppfattningar huruvida man kan slälla sig bakom utredningensmajorilelsförslag eller inte. har ansett ylterligareutredning erforderlig innan slutlig ställning las. Övriga berörda förbund hardock funnil att de skäl som lalar för en tillstyrkan av ulredningensmajoritetsförslag väger tyngre än de skäl som talar emol förslaget. Mol dennabakgrund finner /SR alt centralorganisationen bör ställa sig bakomulredningens majorilelsförslag i tvångsfrågan. Vid detta ställningslagandeutgår /SR från atl elt borttagande av tvångsåtgärder inom den framtidasocialtjänsten under inga förhållanden får leda lill all nya eller ulökadeIvångsmöjlighder skapas inom sjukvården. Prop.1979/80:1 308 /SR kommer atl i särskilt svarbehandla de ändringar som föreslagits i LSPV. /SR vill dock redannu understryka all ändringarna inte tillgodoser länge ställda krav pä enklarare avgränsning av LSPV:s tillämpningsområde. En utgångspunkl bör här varaatt LSPV avglänsas lill klara medicinska indikationer och i princip avserpsykotiska tillstånd. /SR anser vidare alt tvångetmol enskild person måsle ulredas yllerligare och inle enbart med avseende påLSPV utan även med avseende på kriminalvården och då särskilt med beaktande avskyddet för Iredje person. De av /SR framförda synpunkterna delas i alltväsentligt av socionomers riksjörbund (SSR). TCO bilräder socialulredningensförslag alt tvångsåtgärder som avser vuxna inte skall regleras isocialvårdslagsliftningen. TCO anser all en översyn bör göras såvitt avsersamtliga lagbestämmelser som möjliggör kort- och långvariga frihetsberövanden iuticdnings-, straff- och värdsyfte. Målsättningen bör vara atl sådanabestämmelser skall finnas i så få lagar som möjligt, vara så enhelliga sommöjligi och så rällssäkra som möjligt, Ulredningen bör behandla dengrundläggande frågan om begreppen vård och slraff, liksom frågan ompsykiairibegreppels avgränsning. Av uppdragels omfallning framgår altutredningen bör genomföras som offentlig utredning. En utredning med detskisserade uppdraget bör enligt TCO:s uppfattning möjligt tillkallas.Utredningen bör vidare fiamlägga förslag lill fastläggande av olikamyndigheters ansvarsområden saml till regler för hur de olika myndigheternaskall samverka när ansvarsområdena tangerar varandra. 1 avvaktan på att frågan omsamhällets tvångsåtgärder blir föremål för den ovan berörda omfaltandeöversynen bör dock, som lidigare framhållits, enligl TCO:s uppfattning den avsocialulredningen föreslagna relöi-men verkställas. TCO:s synpunkter delas avSveriges socionoinförhund. Föreningen alt tvångels avskaffande kräver avsevärda resursförstärkningar för attfå positiva effekter. Oavsett de förväntade effekterna av sofl måste kommunemaoch samhället ta sitl ansvar för alt resurser skapas inom socialvärden. Med dekorla behandlingstider som ges enligt LSPV löper socialvård och sjukvårdrisken alt intentionerna vid omhändertagandet inte kan uinyujas eller följasupp pä grund av bristande resurser. Tvångsinlagning enligt LSPV är etl sä utomordentligtallvarligt ingripande i en människas liv atl del måsle skapas garantier försocial uppföljning. Betydligt större krav mäsle också resas på atl sjukvårdenskall la sitl ansvar för den slora grupp av missbrukare som inle får denvärd de begär eller överhuvudtagel inle når fram lill vårdresurserna.Sjukvården måste ges ökade möjligheler alt fullgöra sin del av vårdkedjan ochalt samverka med socialvården. Med viss ivekan l'ar SverigesSocialförbiind slällning .//ir socialulredningens förslag. Förbundels tvekangäller frågan hur de alkoholskadade i 1979/80:1 39 fortsäUningen skall kunna beredas vård.Rehabiliteringsarbelel med de svårt alkoholskadade är erfarenhelsmässigl myckeltidskrävande och fordrar väl tilltagna vårdlider på institution med godaresurser för behandlingsarbelel. De vuxna alkoholmissbrukarna är endasi iundantagsfall all anse som psykiskl sjuka i den mening som avses i LSPV och dlomhänderlagande enligt denna lag medger som regel endast en akut avgiftning ihögsl 10, i vissa fall , efter vilken lid skall prövas om forlsall vårdkan beredas enligt LSPV. Eflersom krileriel härför är psykisk sjukdom, lordeman inle annal ån i undantagsfall kunna räkna med längre lids värd. LSPV ärsäledes inte något adekval alternativ till nuvarande lagsliflning och demöjligheler den ger till tvångsingripanden på särskilda indikationer. vill starktframhålla behovet av atl värdresurserna är tillgängliga samlidigl med attreformen genomförs. åtläkeniedelsniissbnikure (RFHL) anför att ett verkligl allernaliv lillivångsvård är all missbrukare erbjuds sjukvård vid avgiftning, dl arbele och enbostad. finns inte tillräckliga resurser. Många narkotikamissbrukare uteslängs från avgiftning. Än värre ärsiluationen för alkoholmissbrukare. Inte förrän liv slår på spel tillåtsmissbrukaren komma in på en akutmottagning. Tillräckliga resurser måste tillför avgiftning. Man kan t.ex. använda resurser från psykiatriska värden ochskapa små enheter. På akutmottagningarna eller dessa avgiftningsenhder skalläven fällassislenl och kuralor finnas som antingen hjälper missbrukaren lillfortsatt långsiktig behandling när det behövs eller hjälper till all ordnabostad och arbete. Alkoholproblemulikers Riksorgunisulion (ALRO) framhålleratt all värd och behandling av vuxna missbrukare inom socialljänslen måste skei frivilliga former och att målsättningen för en reformerad nyklerhelsvårdmåste vara, alt den är attraktiv för människor med alkoholproblem och all denger resullal. Man mäste i allt rehabiliteringsarbete se lill missbrukarenslotala livssilualion och inle isolerat se på socialljänslens roll irehabili-leringen. För all en människa med alkoholproblem skall kunna rehabilileras,måsle en rad olika faktorer samverka. Socialljänslen har endasi möjlighel altkonlroUera och påverka några av dessa faklorer. Några av de viktigasle delarnai en återanpassning är akulvård, slöd och hjälp och möjligheler till ellålerinlräde i olika samhällsfunktioner. är akutvården katastrofaltunderdimensionerad.