prop · G30354 · 1979-12-31 00:00:00 — Utredningenföreslog också att kommunen innan en lokal trafikföreskrift beslutades skulleinhämta polismyndighetens yttrande över det förslag till föreskrift som skulleföreläggas det beslutande organet. Utredningenförordade ocksä att kommunen i den utsträckning som det behövdes skuile samrådamed statens vägverk och trafiksäkerhetsverket. För egen del anfördeföredraganden (prop. 1977/78:81 s. 44-45). "Utredningensförslag till samrådsregler har kommenterats av flera remissinstanser. Såvittangår samrådet med polismyndigheten har förslaget fått ett starkt stöd underremissbehandlingen. Jag biträder det i denna del Närdetgäller samråd med väghållaren har det under remissbehandlingen från fiera hållframhållits atl väghållaren - åtminstone när det gäller det statliga vägnätet -bör vara obligatorisk remissinstans. Med hänsyn till att de lokalatrafikföreskrifterna i betydande utsträckning påverkar väghållarens ansvaranser jag atl det är rimligt att väghållaren av kommunen bereds tillfälle allyttra sig under beredningen av frågor om lokala trafikföreskrifter. Jag delaralltså remissinstansernas angivna uppfaUning. Del är emellertid att märka atlkommunerna i en viss utsträckning - särskilt inom tätorterna - själva ärväghållare. 1 dessa fall rör det sig uppenbariigen om en fräga som bör lösasinternt av kommunen. Utredningenhar utgått frän att TSV skall utfärda föreskrifter och upprätta mallar tillkommunernas ledning. Därutöver skall enligt utredningens förslag samråd ske medTSV i den utsträckning så behövs. Under remissbehandlingen har det framhållitsatt samråd bör komma i fräga dä kommunen avser att avvika frän föreskrift ellermall frän TSV eller dä man avser att meddela beslut som inte berörs av eller mallar. Enligt min mening bör regeln utformas sä attkommunen åläggs att samråda med TSV i frågor av principiell betydelse. TSV kansedan i föreskrifter ange närmare när delta kan anses vara fallet. Det liggeremellertid nära till hands atl bedöma just de fall som har tagits upp underremissbehandlingen som sådana principiellt viktiga frågor." Reglermed detta innehåll har sedan tagits in i 148 a § VTK. 1152 § VTK behandlas frågor om tillkännagivande av lokala trafikföre- 1979/80:54 138 a. sägs att sådana föreskrifter skall tas in i en liggare, som förs avkommunen gemensamt för samtliga myndigheter som har till uppgift att meddelasådana föreskrifter. Föreskrifter som inte skall tillkännages genom vägmärkeskall införas i ortstidning. Underrättelse skall också lämnas till bl. a,trafiksäkerhetsverket och väghållningsmyndigheten. 3Möjligheterna att lägga ut uppgifter på lokala nämnder är generella handlingsnormer för trafikanterna. För att manskall nå en rimlig grad av efterievnad av föreskrifterna är det nödvändigt attde möts av förståelse från trafikanterna. En förutsättning för denna förståelseär alt föreskriftsinstitutet används på ett likartat sätt över hela landet. Iännu högre grad gäller detta naturiigtvis användningen av institutet inom enoch samma kommun. Delfinns anledning alt understryka atl lokala trafikföreskrifter är förenade medstraffsanktion e. d. Detta ställer särskilda krav pä en korrekt och entydigutformning av föreskrifterna. Det kan förtjäna att påpekas att lokalatrafikföreskrifter är den enda typ av straffsanktionerade föreskrifter som enkommun kan besluta om på egen hand. Vissa andra beslut kan straffsanktioneras,t. ex. lokal ordningsstadga. Det är dock atl märka att sådana föreskrifterskall underställas statlig myndighei för au bli gällande. Enliknande aspekt kan läggas på kommunfullmäktiges och den "centrala"irafiknämndens inlresse av au de lokala nämnderna följer de allmännatrafikpolitiska riktlinjer som gäller inom kommunen. Enligt den tidigare nämndapropositionen förutsatte föredraganden atl kommunfullmäktige kunde ha ettintresse av att lägga fast trafikpolitiska handlingsprogram o. d, för kommunen. Ingenav dessa omständigheter utesluter i och för sig att man överiämnar åtlokalorgan alt handlägga frågor om lokala trafikföreskrifter. De medföremellertid att vissa krav måste ställas upp på samordning och beredning avärendena. Dessa frågor behandlas nedan under 5. Somhar lidigare har trafiknämnden som en av sina uppgifter all handläggafrågor om dispens från lokala trafikföreskrifter och från vissa regler i VTK, 1de flesta typer av dispensärenden kan intresset av likartad tillämpning avdispensreglerna över hela landet anses vara tämligen begränsat. Däremot kandet i vissa fall vara så att kommunen - inom ramen för sin trafikpolitik - harutvecklat en allmän syn på dessa frågor. Den bör givetvis vara vägledande ävenfören "lokal" trafiknämnd, I likhet med vad som har sagts ovan under3.1 utesluter inte delta ett överlämnande åt lokalorgan att 1979/80:54 139 Vissa mindre samordningsfrågor blir dock aktuella. Dessa behandlas nedanunder 5. 4 Uttryckligarestriktioner för decentralisering av beslut Detframstår givetvis som naturiigt all en lokal nämnd i första hand får lilluppgift att behandla frågor med en stark anknytning till kommundelen. Likanaturiigt är det att en lokal nämnd inte bör få sina uppgifter formulerade påett sådant sätt all det uppstår kompelenskonflikler. Sädana konflikter kanuppkomma dels mellan olika lokalorgan, dels mellan ett lokalt organ och detcentrala organet. Atl i en författningstext pä ett helt klargörande sätl dra dekompetensgränser som behövs är emellertid svårt för att inte säga omöjligt.Slora delar av problemet är av den karaktären att de kan sägas ha internkommunal karaktär. Det framstår därför som en lämpligare lösning attkommunfullmäktige genom reglemente, arbetsordning eller liknande fastställerkompetensgränserna mellan de olika organen. Det är självklart attgränsdragningarna måste ske med stor noggrannhet även om de görs avkommunfullmäktige. Om det behöver göras ändringar i kompetensfördelningen avolika skäl är det emellertid väsentligt enklare att kommunen gör ändringen änatt kompetensfördelningen skall ändras genom författningsbestämmelserna. Tilldetla kommer också att förhållandena skiftar mycket starkt mellan olika kommuner,vilket medför alt kraven pä kompetensfördelning är starkt skiftande. En fråga något vid sidanom organens egentliga verksamhet och som är av mer allmänt intresse är omlokala organ skall ha rätt att göra framställningar till kommunfullmäktige. torde knappast ha anledning att i någon nämnvärd utsträckningbegära medel för sin verksamhei. Däremot kan det möjligen inträffa alt en lokaltrafiknämnd finner behov av ändringar i kommunens trafikpolitiska program ellerriktlinjer av olika slag som kommunfullmäktige har tagit ställning till. Detsaknas emellertid anledning-åtminstone när det gäller trafiknämnderna - förstatsmakterna att ge några bindande anvisningar för kommunerna på den punklen.Del bör alltså ankomma på fullmäktige alt ta ställning i den frågan, 5 Samordningsbehovi ett system med lokala nämnder 1det föregående har pekats på att ell samordningsbehov föreligger i första handnär det gäller lokala trafikföreskrifter. Ett vissl samordningsbehov finnsockså när det gäller dispensfrågor, även om det inte är lika starkt uttalat.Till detta kommer också ett behov av samordning i förhållande tillväghållar-na. Vissaåtgärder rörande trafiken kan företas av väghållaren ulan lokaltrafikföreskrift. Det kan gälla t, ex, anläggande av övergångsställe elleruppsättande av trafiksignaler, Samma åtgärder kan emellertid också genom- 1979/80:54 140 förassom verkställighet av en lokal trafikföreskrift enligt 147 ij andra stycket 13VTK (andra särskilda ålgärder för reglering av trafiken). Det är självfallelangeläget atl del beslutande organet - trafiknämnden eller etl lokalt organ-och väghållaren är ense om gränsdragningen mellan sina respektive områden, 1VTK har man sökl lösa dessa och liknande samordningsfrågor i förhållande till väghållarengenom att föreskriva att statlig väghållningsmyndighet eller enskildväghållare som berörs skall beredas tillfälle atl yttra sig (148 a § VTK), Isyfle bl, a. all säkerställa atl lokala trafikföreskrifter får en ur juridisksynpunkt korrekt utformning har i 148 a § VTK sagts att polismyndighetensyttrande skall inhämtas över det förslag till föreskrift som föreläggs denbeslutande nämnden. Vidarehar tidigare konstaterats all etl behov av samordning föreligger så att debeslut som fattas står i samklang med de övergripande principer förtrafikregleringen som har beslutats av kommunfullmäktige eller av statligaorgan. Detföreliggerocksåelt rent praktiskt samordningsproblem. Det består i alt enåtgärd som beslutas av en lokal nämnd kan få återverkningar pä trafiken i enannan del av kommunen. Ett exempel på detta är att en nämnd stänger en gata förtrafik av säkerhetsskäl. Normalt sett innebär det att trafiken flyttas över pånägon närliggande gata. Om den gatan inte ligger inom nämndens verksamhetsområdeåterverkar åtgärden alltså på trafiken inom en annan nämnds verksamhetsområde. Storadelar av dessa samordningsproblem kan lösas relativt enkelt genom alttjänstemannaresurserna är gemensamma för samtliga irafiknämnder i kommunen. Dekan då svara för att erforderiiga samråd tas. Det kan dock inte uteslutas attdet kan behövas andra åtgärder föratt säkerställa samordningen. Man kan t. ex.tänka sig att kommunfullmäktige i reglemente -efter förebild frän 159 § VTK -föreskriver att frågor som rör mer än en lokalnämnds verksamhetsområde skallavgöras av kommunens cenlrala irafiknämnd. Även andra former för att garanterasamordningen kan givetvis tänkas. Frågan bör dock övervägas och behandlas inomvarie kommun under hänsynstagande lill de lokala förhållandena. Rättenatt besluta om lokala trafikföreskrifter härleds på följande sätt. Riksdagenhar genom lagen (1975:88) med bemyndigande att meddela föreskrifterom trafik,transporter och kommunikationer (omtryckt 1978:233) bemyndigat regeringen attmeddela föreskrifter som avses i 8 kap. 3 eller 5 § regeringsformen omföreskrifterna gäller trafik på väg och i terräng. Regeringen har ocksåbemyndigats att överiåta åt förvaltningsmyndighet eller kommun att meddelasådana föreskrifter. Detta bemyndigande har regeringen utnyttjat genom att iVTK och TTK ge länsstyrelserna och 1979/80:54 141 kommunernarätt att meddela lokala trafikföreskrifter. Bemyndigandena i dessaförfattningar har genomgående den formen att rätten har överiätits åt"kommunen", vilket innebär att ett system av lokala nämnder intebehöver föranleda några ändringar i dessa författningar. De lokala nämnderna äri detta sammanhang "kommunen". Lagen (1978:234) omtrafiknämnd föreskriver att kommunens uppgifter i fråga om trafikreglering inomkommunen skall handhas av en trafiknämnd. En övergäng till ett system med fleratrafiknämnder inom varje kommun förutsätter därför antingen att lagen omtrafiknämnd ändras eller alt man genom en annan lag öppnar en möjlighel förkommunen att ha fiera trafiknämnder. Den senare lösningen innebär att man isärskild lag reglerar inrättandet av lokala nämnder. Den har avgjorda fördelargenom att man i en sådan lag kan ange vilka specialreglerade uppgifter som fårföras över till lokala organ. All delta är fördelaktigt hänger samman med attKDK överväger bemyndiganden för kommunerna att vidta sädana ätgärder även påandra specialreglerade områden än trafikområdet. 1979/80:54 142 OM SKOLSTYRELSEN - PM tili frågan om att på lokala organlägga uppgifter som enligt skollagen eller annan författning ankommer påskolstyrelsen Inomdet svenska utbildningsväsendet förekommer statligt, kommunalt,landstingskommunalt och enskilt huvudmannaskap. Den största delen av detobligatoriska skolväsendet handhas av kommunerna genom att dessa är huvudmänför . Vad gäller det obligatoriska skolväsendet i övrigt kan nämnasatt staten är huvudman för bl. a, specialskolor (för bam som är synskadade,döva eller hörsel- eller talskadade) samt alt landstingskommuner och kommunersom inte tillhör landstingskommun driver särskolor för psykisktutvecklingsstörda. Kommuner och landstingskommuner är huvudmän även för vissaskolformer utanför det obligatoriska skolväsendet. Den viktigaste ärgymnasieskolan. För högskolan svarar främst staten, men viss högskoleutbildningbedrivs med kommunalt eller landstingskommunalt huvudmannaskap. Skolor medenskild huvudman avser i regel undervisning motsvarande ellergymnasieskolans. Utbildningsväsendetär av fundamental betydelse för hela samhället. Detta gäller inte minst dedelar av utbildningsväsendet för vilka kommunerna är huvudmän. Statens intressei sammanhanget kommer till uttryck inte bara i omfattande statsbidrag ochstatligt reglerade tjänster för skolledare och lärare. Staten har tämligeningående reglerat utbildningsverksamheten genom en rad författningar vilkasbestämmelser avser både verksamhetens sakliga innehåll och organisatoriskafrågor. Dengrundläggande skolförfattningen är skollagen (1962:319, omtryckt 1970:1026,ändrad senast 1979:721), som innehåller bestämmelser om bl, a, gmndskolan ochgymnasieskolan. Enligt skollagen skall det i varje kommun finnas enskolstyrelse. Såväl skollagen som flertalet andra författningar som rörutbildning med kommunalt huvudmannaskap innebär alt det i princip ärskolstyrelsen som skall handha berörda förvaltningsuppgifter. Detär av bl. a. tidsskäl inte möjligt att i denna promemoria lämna en fullständigredovisning av alla de uppgifter för skolstyrelsen som följerav den omfattandeförfattningsregleringen'. Mest ingäende - men inte heller i dessa delarfullständigt -behandlas skolstyrelsens uppgifter i fräga om ochgymnasieskolan. Ett annal förhållande som bör påpekas är alt det inomutbildningsväsendet är mycket vanligt med försöksverksamhet enligt särskildaföreskrifter som innebär alt i vissa avseenden avvikelse får göras från vad 'Vissa speciella ämnesområden förbigås helt, t. ex. de uppgifter i fråga om skolkantor som enligt kyrkomusikerfdrordningen (1950:375) ankommer påskolstyrelsen. 1979/80:54 143 Sådana föreskrifter tas inte upp i promemorian. Delbör kanske också påpekas all en skolstyrelse kan ha även uppgifter .som inte ärförfallningsreglerade, t. ex. handha en musikskola. Sädana uppgifterfaller utom ramen för denna promemoria. 2Allmänt om skolstyrelsens författningsreglerade uppgifter, de viktigasteförfattningarna, skolans organisation m. m. 2.1Skolplikten och samt gymnasieskolan Såsomredan nämnts är skollagen den grundläggande skolförfattningen. 1 skollagenfinns bestämmelser om bl. a. skolplikt samt om - i vilkenskolplikten normalt fullgörs - och gymnasieskolan. De viktigaste av debestämmelser som kompletterar skollagen i berörda hänseenden finns iskolförordningen (1971:235, omtryckt 1979:717) samt i läroplanerna förgrundskolan och gymnasieskolan. Skolförordningen innehåller bestämmelser omutbildningen saml om organisationen och personalen. Bestämmelserna omutbildningen gäller inte dennas närmare innehåll. Detta framgår i stället avläroplanerna. Dessa är i vissa delar fastställda av regeringen och innehållerbl. a. mål och riktlinjer, allmänna anvisningar samt timplaner och kursplaner. Skollagenföreskriver att varje kommun skall sörja för undervisningen av barn igrundskola, främja ätgärder i syfte att bereda ungdomar undervisning igymnasieskola samt i övrigt vårda skolväsendet i kommunen, i den mån det inteankommer pä annan att handha detta. Enligt skollagen skallskolstyrelsen vara styrelse för kommunens grundskola med därtill hörandeverksamhet samt, om kommunen har anordnat gymnasieskola, även för den skolanmed därlill hörande verksamhet'. Skollagen anger vissa preciserade uppgifterför skolstyrelsen. Bland dessa finns inte bara sädant som hör till grundskolaneller gymnasieskolan utan ocksä uppgifter som, utan att direkt avsegrundskolan, rör skolplikten, t. ex. att avgöra fråga om godkännande av skolamed enskild huvudman såsom skola där skolplikt får fullgöras. Härutöverföreskriver skollagen att det, med vissa undanlagd, är skolstyrelsen som skallombesöria sådan förvaltning och verkställighet som avser skolväsendet ikommunen. I varje kommun skall detenligt skollagen finnas en skolchef som biträder skolstyrelsen i dessverksamhet och närmast under skolstyrelsen är ledare av skolväsendet ikommunen. Kompletterande föreskrifter om skolchefens 'Regeringen fär dock pä framställning av kommunfullmäktige besluta, au särskildstyrelse skall finnas fördel av kommunens gymnasieskola. Enligt förarbetenaåsyftas med del viss utbildning inom gymnasieskolan och inte viss skolenhet e,d, (se prop, 1970:159 s, 620, 2Undantagen avser fall där förvaltning och verkställighet tillkommer annanenligt bestämmelser som regeringen meddelar eller enligt beslul som avses i 3kap. 14 § kommunallagen. Se närmare avsnitt 4.1. 1979/80:54 144 åliggandenfinns i skolförordningen. Skollageninnehåller också bestämmelser om elevområden. För varje kommuns gmndskola ellergymnasieskola skall finnas elevområde. Vid behov fär särskilt elevområde finnasför cn del av eller gymnasieskolan'. Ett elevområde skall omfattaden kommun som handhar skolans förvaltning. Om det behövs för att åstadkomma enändamålsenlig organisation av skolväsendet skall i ett elevomräde ingå även eneller flera andra kommuner eller delar därav. Normalt är det länsskolnämndensom beslutar om elevomräden. Kompletterande bestämmelser om elevområden finns iskolförordningen. Deolika studievägarna inom en kommuns gymnasieskola har ofta elevområden av olikaomfattning. När det gäller sällsynt utbildning kan elevomrädel vara mycketstort, ibland 1. o. m, omfatta hela riket. Beträffande en kommuns grundskolakan nämnas att högstadiet ibland har ett elevomräde som omfattar mer än denkommunen. Omen kommun i sin grundskola eller gymnasieskola har mottagit en elev som inte ärkyrkobokförd inom kommunen, har kommunen i regel rält alt av den kommun inomvilken eleven är kyrkobokförd fä ersättning för kostnaderna förundervisningen, s. k. interkommunal ersättning. Enligtskolförordningen får det för liksom för gymnasieskolan finnas eneller flera skolenheter. 1 samma skolenhet fär ingå flera skolformer eller delardärav. beslular om skolenhet i vilken gymnasieskola skallingå. Omdet för eller gymnasieskolan finns två eller flera skolenheter,skall eleverna enligt skolförordningen fördelas på skolenheterna med hänsynfrämst till vad som är ändamålsenligt från kommunikationssynpunkt och till vadsom krävs för att effektivt utnyttja lokaler och andra utbildningsresurser.Allmänna föreskrifterom fördelningen får meddelas av skolstyrelsen, om intelänsskolnämnden meddelar sädana föreskrifter. Genomkommunsammanslagningarna har regler om fördelning av elever mellan skolenheterinom en kommun fatt ökad betydelse. Förden omedelbara ledningen av och gymnasieskolan finns rektorer. Enrektor kan förestå en eller flera skolenheter. I skolförordningen finnssärskilda föreskrifter om rektors åligganden. Under rektorerna kan sombiträdande skolledare finnas biträdande rektorer, studierektorer och tillsynslärare. Begreppetskolenhet spelar en större roll för gymnasieskolan än för 'Enligt förarbetena är en sådan del av eller gymnasieskolan förvilken särskilt elevområde flr fastställas inte detsamma som skolenhet ellerskolanläggning. Del syftar i stället på den uppdelning av skolformen som sker iexempelvis stadier eller linjer (se prop, 1962:136$. 2Med skolenhet avses enligt skolförordningen en med hänsyn lill elever, somundervisas antingen i ett gemensamt eller i flera varandra näraliggande skolhuseller andra lokaler för undervisningen, bestämd organisatorisk enhet inomskolväsendet. Prop.1979/80:54 145 grundskolani organisatoriska sammanhang. För har begreppet rektorsarbetsområde - i dagligt tal kallat rektorsområde - ofta större praktiskbetydelse. Rektors arbetsområde omfattar vanligen flera skolenheter. Vadgäller gymnasieskolan är sälunda tjänster som rektor, studierektor ellerbiträdande rektor knutna till viss skolenhet eller, i enstaka fall, vissaskolenheter. Däremot är anställningen för rektorer och studierektorerinte begränsad till viss eller vissa skolenheter utan knuten till (skolformen)i kommunen. Arbetsområdet för varje rektor och studierektor vidgrundskolan bestäms särskilt av skolstyrelsen. Såväl rektor och biträdandeskolledare vid skolenhet med gymnasieskola som rektor och studiereklor vidgrundskolan kan ha uppgifter även i fråga om annan skolform. Enligtskolförordningen skall det för varje skolenhet med gymnasieskola finnas ensamarbelsnämnd i vilken bl. a. elever ingår. En samarbelsnämnd är ett rådgivandeorgan, som emellertid i viss sammansättning - i vilken elever inte ingår - haratt avgöra frågor om avstängning och förvisning av elev. Det förekommer såvälinom gymnasieskolan som pä högstadium en omfattandeförsöksverksamhet med samarbelsnämnder i olika sammansättningar och med olikabefogenheter, Samarbelsnämndär inte det enda förekommande samverkansorganel, 1 både ochgymnasieskolan finns personalkonferenser, klasskonferenser,elevvårdskonferenser och vissa andra konferenser samt klassråd, 1 gmndskolan,där klasser sammanförs i arbetsenheter, finns också arbetsenhetskonferenser.En del av dessa organ har vissa beslutsbefogenheter. Avden personal som arbetar ute på skolenheterna har rektorer, biträdandeskolledare och lärare statligt reglerad anställning. Till skolans personal -dock med rent anställning - hör ocksä t. ex. skolmåltidspersonal,lokalvårdare och speciell elevvårdspersonal (skolläkare, skolsköterska, skolpsykolog,skolkurator, syokonsulent). Skolförordningeninnehåller en omfattande reglering rörande tjänsteorganisation,tjänstetillsättning m. m. Regleringen avser nästan enbart de statligt regleradetjänsterna. Tjänstersom rektor och biträdande skolledare har berörts. Beträftande lärartjänsternagäller i princip att en lärare anställs för tjänstgöring vid ikommunen eller vid gymnasieskolan i kommunen - anställningen är alltså knutentill hela skolformen i kommunen - och alt tjänstgöringen skall vara tillsvidare föriagd till viss skolenhet (om det är lämpligl kan en del avtjänstgöringen föriäggas till annan skolenhet). 1 tjänst som lärare vidgrundskolan eller gymnasieskolan får under vissa förutsättningar såsomfyllnadstjänstgöring ingå tjänstgöring som lärare vid annan skola (= skolform)eller läroanstalt än den vid vilken läraren är anställd. 'Dessutom innebär tjänsl som lärare vid gymnasieskolan i vissa fall undervisningäven inom högskoleutbildning (det är alltså inte fråga omfyllnadstjänstgöring i dessa fall). 10 1979/80. 1979/80:54 146 Fyllnadstjänstgöringär i många fall en förutsäuning för all läraren skall fä tillräckligt underlagför tjänst av viss omfattning. Ävenpersonal med rent anställning är ofta gemensam resurs förskolverksamhet inom olika skolformer och vid olika skolenheter. Resurssambandmellan olika skolformer förekommer ofta också när det gäller lokaler. Personaloch lokaler kan vara gemensam tillgång inte bara för ochgymnasieskolan eller för endera av dessa skolformer och annanförfatlningsreglerad skolverksamhet som behandlas i det följande, t. ex.kommunal vuxenutbildning eller högskoleutbildning, utan också för i.ex. och musikskola vilken senare inte regleras iförfattning. Det kan också nämnas att det inte sällan förekommer att en klassav en särskola för vilken en landstingskommun är huvudman förläggs till lokalersom ingår i skolanläggning för eller gymnasieskolan. Visssamordning mellan särskolan och värdskolan kan förekomma när del gäller i. ex.skolmåltider och vissa s. k. fria aktiviteter' i . Till grundskolankan också s. k. externa klasser av en statlig specialskola vara förlagda. del av kostnaderna för en kommuns grundskola och gymnasieskola täcks genomstatsbidrag. De viktigaste statsbidragsförfaltningarna är förordningen(1978:345) om statsbidrag lill driftkostnader för , m. m. (ändradsenast 1979:325), förordningen (1966:115) om statsbidrag till driftkostnaderför viss utbildning (omlrycki 1977:490, ändrad senast 1979:327)samtfördordningen (1957:318)om statsbidrag till byggnadsarbeten inom viss kommunalutbildning (omtryckt 1974:393, ändrad senast 1977:963).