prop · G303150 · 1979-12-31 00:00:00 — En genomgående sirävan vid utbyggnad av samhällets serviceoch tjänster har varit alt lägga ansvarei så nära medborgarna som möjligt. Kommuneroch landstingskommuner har anförtrotts ett stort anlal angelägna uppgifter.Därigenom har en långtgående decentralisering åstadkommits, Successivi har deverksamheier som har kommuner och landstingskommuner som huvudmän därmed ocksåökal i omfattning. Den kommunala sektorns konsumtion mätt som andel avbruttonationalprodukten (BNP) i löpande priser har ökat mycket kraftigt under1960- oeh 1970-talen och har tagil i anspråk en allt slörre andel av de samladeresurserna i samhället. Konsumtionens andel av BNP var knappl . 20år senare har andelen ökat lill . Konsumtion och invesleringar i denkommunala seklorn lar nu sammanlaget i anspråk nära en Qärdedel av BNP ilöpande priser. Som jag framhållit har denkommunala sektorns utgiftsutveckling numera fått en sådan ekonomisk tyngd altden på etl avgörande säll påverkar den samhällsekonomiska balansen. Den kommunala konsumtionen utgör av den lotalaoffentliga konsumtionen och svarar dessutom för en successivt växande andel.Det är därför självklart alt kraven på en dämpad offentlig utgiftsökning inteenbari kan avse staten utan i än högre grad måsle riklas mot kommuner ochlandstingskommuner. måste understrykas atl mänga nya kommunalautgifter har varit en direkl följd av statliga beslut. Av den samlade kommunalakonsumtionen faller ca två iredjedelar på kommunerna och återstående del pålandstingskommunerna. Den kommunala konsumtionens volymökning har under andrahälften av legat på 4 å . Detla kan bl.a. jämföras med denriktpunkt om per är som regeringen och de bådakommunförbunden enades om i en särskild överenskommelse ijuni 1978, 1979/80: 150 25 Enfortsatt utgiftsökning i samma takt som är inteförenlig med samhällsekonomisk balans. 1979/80:90 om kommunalekonomiska frågor harjag förordat enviss omprövning av de statliga transfereringarna till kommunsektorn är 1981för atl därigenom även uppnå en dämpning av de kommunala utgifternasökningstakt. I det följande lar jag, efter överläggningar mellan regeringen ochkommunförbunden, upp frågan om en begränsning av den kommunalautgiftsexpansionen i etl någol längre tidsperspektiv. reviderade finansplanen anges de samhällsekonomiska förulsällningarna förde närmaste åren . Utrymmet för inhemsk konsumtion, både privatoch offentlig, kommer att vara mycket begränsat om balans i ekonomin skallkunna uppnås. Åven om den statliga konsumtionen hälls i stort setl oförändradoch den privata konsumtionsökningen begränsas så långt som möjligt blirutrymmet för konsumtion relativt litet, I de angivna kalkylerna har eni stort sell oförändrad real konsumlionsnivå beräknals för de akliva gruppernaför . Trots della blir utrymmet för den kommunala konsumtioneninte större än högst och för åren därefter. Kommuneroch landslingskommuner svarar för många socialt mycket angelägna uppgifter iden offentliga sektorn, bl.a. barnomsorg, äldrevård och långtidssjukvård. Delnu angivna utrymmet för konsumtion kan förefalla begränsai jämfört medde senaste årens kommunala utgiftsutveckling. Man måste emellertid varamedvelen om all angelägna verksamheter inom den kommunala sektorn harprioriterats vid fördelningen av det inhemska konsumtionsutrymmel framför bädeprivat och statlig konsumtion. Engrundläggande fråga är nu om den kommunala utgiftsutvecklingen under denärmasle åren kan anpassas till de samhällsekonomiska förutsättningar somjagnyss har redovisat. Den särskilda arbetsgruppen om kommunernas ekonomi (),med representanter för regeringskansliel och kommunförbundens kanslier, har ien rapport om kommunernas och landstingskommunernas volymutveckling 1981-1983belyst denna fråga, : s rapporl redovisas utförligt i långtidsbudgeten (bil.2,1, kap. 8). Rapporten har också legat till grund för överläggningarna mellanregeringen och kommunförbunden om den kommunala volymulvecklingen under denärmaste åren. Sammanvägiför den kommunala sektorn kan enligt det maierial som redovisas i rapporten,konsumiionsökningen beräknas ligga klarl för är 1981, Ökningstaktenberäknas för är 1982 uppgå lill 3,. Förär 1983 dämpas ökningslakten något,men den kan förutses ligga nära en procentenhet över del uirymme på ca 2,somär samhällsekonomiskt godtagbart. Somett utgångsläge för : s beräkningar ligger en traditionell baskalkyl, därhänsyn har lagits till effekterna av befolkningsförändringar och 1979/80: 150 26 fattadebeslut saml andra bindningar. Till detta har lagls effeklerna av olikautbyggnadsalternativ säsom genomförandel av samlad skoldag, utvidgaddimensionering av gymnasieskolan, fortsatt utbyggnad av barnomsorgen,genomförande av socialtjänstreformen, utbyggnad i enlighet med landstingskommunernasplaner i fräga om folktandvård, omsorger om psykiskt utvecklingsstörda samtöppen vård m, m. Däruiöver tillkommer en ökning som hänför sig till olika slagav inle direkl mätbara faktorer. Sammantaget torde dessa senare faktorer grovtkunna uppskattas motsvara någon procentenhet i ytterligare ökning av densamlade kommunala konsumtionen. Kalkylernai rapporten ger också vid handen att det intecknade konsumtionsutrymmet för denärmaste åren är något större för kommunerna än för landsiingskommunerna. Detlagäller framför allt för . Jämförtmed kommunernas och landstingskommunernas ekonomiska långtidsplaner utvisarKEA: s kalkyler en klart snabbare volymutveckling. Inte minst gäller detta förkommunerna. Denna iakttagelse styrks också av tidigare erfarenheter av deibland krafiiga underskattningar av den faktiska utgiftsutvecklingen som sker iden kommunala ekonomiska flerärsplane-ringen. Den underskattning som görs iplanerna har flera orsaker. Den förklaras delvis av att ambitionsnivån sättshögre i årsbudgeten och under löpande budgetår än i planerna. De höjda ambitionernaär då en direkt följd av politiska beslut i kommuner och landstingskommuner.Därtill kommer av statsmakterna fattade beslut som blir kända först sedanlångtidsplanerna antagils. Men även i andra avseenden sker en successiv ökningav de kommunala utgifterna. a. har arbeismiljölagsliftningen medfört kravpå ökad personaltäthet. Vidare kan den ökande andelen äldre i befolkningen ledatill all vårdtyngden (resursinsatsen per vårddag) ökar. Denna underskattning iplanerna har av beaklals genom del nämnda påslaget för inle direkt mätbarafaktorer uiöver de framräknade kalkylerna, KEA:s rapport visar klart att om inte kraftfulla åtgärder vidtas kommer denkommunala sektorn alt byggas ul i alltför snabb takt under de närmaste åren.En sådan utveckling skulle innebära en stor fara för den samhällsekonomiskabalansen och kan därför inte accepteras. För att anpassa den kommunalautgiftsutvecklingen lill vad som är samhällsekonomiskt godtagbart krävs myckellångtgående älgärder från bäde stat och kommun. Statenpåverkar på olika sätt förutsättningarna för den kommunala verksamheten. Detgäller såväl utformningen av den ekonomiska politiken i storl som beslut sominnebär krav på kommunala insatser inom olika verksamhetsområden. Statligaålgärder kan även avse den finansiella situationen för kommuner ochlandstingskommuner. Iproposilionen om kommunalekonomiska frågor konstaterade jag attkommunernas och landstingskommunernas utgiftsutveckling bl.a. är beroende av detillgängliga finansiella resursernas storiek. En åtstramning av det finansiellautrymmet i den kommunala sektorn kan åstadkommas på flera sätl. Prop.1979/80:150 27 har jag i den nämnda propositionenföreslagil att åtstramningen skall ske genom all skatteutjämningsreformensandra etapp fördelas på två är som vissa specialdestineradestatsbidrag, bl. a, skolbyggnadsbidraget, avvecklas. Förslagen har tvägrundläggande utgångspunkter, dels all åsladkomma en dämpning av den kommunalakonsumtionsökningen, dels att av slalsfinansiella skäl begränsa ökningstakteni de slatliga transfereringarna till kommunsektorn. I propositionen om den kommunala ekonomin(prop, 1978/ 79: 95) framhöll jag att tyngdpunkten i slalsbidragsgivningen tillkommuner och landstingskommuner successivt borde förskjutas från specialdestineradebidrag mot en större andel allmänna bidrag. avvecklades etl antalspeciella bidrag. Bidragsborlfallel för hell är uppgick till ca 250 milj. kr.Åven harjag som nämnts föreslagil alt vissa specialdestineradebidrag avvecklas. Bidragsborlfallel uppgår till ca 355 milj. kr.Jag finner det naluriigt all fortsätta denna tyngdpunklsför-skjutning islalsbidragsgivningen även . Den fria kommunala beskattningsrätten medför naturligtvisatt kommuner och landstingskommuner kan kompensera sig för den reduceradeslalsbidragsgivningen genom skattehöjningar. Eftersom syflel med de vidtagnaåtgärderna är att begränsa den kommunala utgiftsexpansionen är det emellertidhelt avgörande all så inle sker. Jag ulgår också från alt del numera finns etlbelydande motstånd mol skattehöjningar i kommuner och landstingskommuner. Det utrymme pä kreditmarknaden som står lill buds förkommunsektorn bör inte överstiga vad som är förenligt med en samhällsekonomisktgodlagbar utbyggnadstakt för den kommunala verksamheten. exportkonkurrerande induslrin prioriterats pä kredilmarknaden. Detta blirän viktigare i fortsättningen. De bedömningar som kan göras även motbakgrund av slalens upplåningsbehov innebär all ulrymmel för kommunsektorn påkreditmarknaden lorde komma all minska . I fråga om slalens direkla påverkan på de kommunalaulgifterna villjag med skärpa framhålla det nödvändiga i en slarkåterhållsamhet med nya statliga krav på konimunala insalser. harocksä vid behandlingen av budgetförslaget i årets budgetproposition framhållilall en självklar utgångspunkt för ställningstaganden under della ochkommande riksmöten bör vara all kommuner och landslingskommuner inle annat änundanlagsvis åsamkas nya utgifter lill följd av slalliga beslul. Mol dennabakgrund är del nödvändigl all de förslag som regeringen förelägger riksdageninnehåller en redovisning av förslagens evenluella kommunalekonomiskakonsekvenser. Jag har också i de lidigare nämnda lilläggsdir-ektiven tillsamtliga kommitléer och särskilda uiredare bl.a. redovisal dessa riktlinjer ochbetonat att kommittéerna noga måsle beakta de kommunalekonomiska konsekvensernaav lämnade förslag. 1979/80:150 28 Enligtmin mening är det oundvikligt alt slalsmakterna i fortsättningen inte enbartavslår från att lägga på kommunerna och landstingskommunerna nya uppgifter,utan ocksä gör klart vilka planerade reformer och utbyggnadsprogram som böranstå eller där takten i genomförandet bör omprövas. I tidigareöverenskommelser mellan staten och kommunförbunden har angivits all de områdensom skall priorileras är barnomsorg, äldrevård och långtidssjukvård. Enligt minmening bör man hålla fast vid denna prioritering. Det är emellertid inte nutillräckligt atl enbart peka ut vilka områden som skall priorileras. 1 detföljande ålerkommer jag lill på vilka områden som en ulbyggnad bör anstå ellergenomföras i långsammare takt. Deslatliga myndigheternas föreskrifter och anvisningar måste också ägnas skärptuppmärksamhet. Jag betonade i den särskilda proposilionen om kommunalekonomiskafrågor inför är 1981 vikten av alt även befintliga normer blir föremål föröversyn i syfte atl så långt möjligt utmönstra sådana normer som verkarkostnadsdrivande. De statliga myndighelernas normgivningsverksamhet harbehandlats av statskonlrollkommittén i betänkandet (SOU 1980: 10) , Beiänkandei remissbehandlas f. n. Destatliga myndigheternas krav pä viss slandard m, m. i den kommunalaverksamheten har stor belydelse för hur verksamhelen ulformas och vilkakostnader som därmed uppkommer. Dessa frägor behöver därför ses över samlat. Chefenför kommundepartemeniei avser alt inom korl föreslå regeringen alt utfärdadirekliv lill en särskild arbelsgrupp - knuien till kommundepartementet - medföreträdare för och de båda kommunförbunden. Syftet medutredningsarbelel är atl stärka den kommunala självstyrelsen och att begränsasådan statlig normgivning och annan tillsynsverksamhet som medför ökadekostnader för kommuner och landstingskommuner. Förutom ändringar i föreskrifierm.m. bör arbelsgruppen pröva behovet av och formerna för de slalligamyndigheternas allmänna tillsyn över kommuner och landslingskommuner.Arbelsgruppen bör därvid ularbela förslag till ändringar i berörda lagar,myndighetsinstruktioner och andra förtattningar, Väsentligl är att kommuneroch landstingskommuner bereds möjlighet atl framföra synpunkter och önskemålom förändringar av kostnadsdrivande och delaljreglerande föreskrifier m.m. Enakliv medverkan från de slalliga myndigheternas sida är också en avgörandeförutsätlning för att den föreslagna översynen skall leda fram till resultat. män berörd myndighel inle acceplerar förslag från arbetsgruppen eller omförslagen kräver regeringens eller beslul fär förslagen prövas avregeringen. Jagförordar vidare att älgärder vidlas för atl insamling skall kunna ske avförslag till besparingar i den kommunala verksamheten. Enligt min mening börman, i likhei med vad som har skell i , samla in besparingsförslag fränalla kommuner och landslingskommuner saml berörda statliga myndigheter.Besparingsförslagen frän kommuner och lands- 1979/80:150 29 tingskommunerbör kunna ställas samman av kunna utnyttjas pä olikanivåer för att dämpa ökningen av de kommunala utgifterna. Bl.a. är det önskvärtatl få belyst vilka statliga myndighels-normer som är kostnadsdrivande för alldärigenom få underlag för omprövning av dessa. Vidare kan besparingar iverksamhelen i en kommun tjäna som förebild för hur kostnadsutvecklingen kanbemästras även i andra kommuner. Den ovan nämnda arbet.sgmppen bör bearbeta debesparingsförslag som berör den statliga normgivningen. Utöverhär skisserade älgärder krävs intensifierade anslrängningar i kommuner ochlandstingskommuner som syftar till att rationalisera verksamheten och ta till varamöjligheter till omprioriteringar, besparingar m. m. Mellan olika kommunerresp. landstingskommuner och mellan olika delar av landet kan slandardenvariera. Inom vissa kommunala verksamheter kan 1,0. m. rätt betydandeolikheter i slandardnivå förekomma. Det fär inte längre vara givet att dekommuner resp. landstingskommuner som har den högsta standarden skall utgörariktpunkt för de övriga. Tvärtom bör möjligheterna vara störst i de kommuneroch landstingskommuner som har hög standard att ompröva verksamhelen och uppnåbesparingar. Genom sädana ålgärder bör det ocksä vara möjligt atl till en delmotverka de effekter pä den kommunala konsumtionens ökningstakt som härrör frånolika svårmätbara faktorer. Dessa effekler kan som nämnts beräknas uppgå tillnågon procentenhet . Vadgäller de kommunala investeringarna måste i första hand de investeringaruppmärksammas som leder till en uiökad verksamhet på driftsidan.Tillgängligt planmaterial medger f. n. inte en bedömning av de kommunala investeringarnaseffekter på konsumtionsutvecklingen. Det är därför angeläget all de kommunalaflerårsplanerna kompletteras i dessa avseenden. Transfereringsutgifternai kommuner och landslingskommuner måste också bli föremål för samma intensivaprövning som konsumtionsutgifterna. Som exempel kan nämnas kostnaderna förkollektivtrafiken, som normalt redovisas som transfereringar tilltrafikföretagen. Här måste inriktningen vara att subventionerna i varje fallinte höjs. Detär också angeläget att kommuner och landstingskommuner för en aktivtaxepolitik. Därigenom kan efterfrågan pä de kommunala tjänsterna begränsas,vilket bör underlätta en dämpning av utgiftsutvecklingen. Detta bör gälla såvälinom kommunernas industriella verksamhet, där full kostnadstäckning böreftersträvas, som i den kommunala verksamheten i övrigt. Inom den socialasektorn bör dock avgifterna utformas på sådant sätt att dessa tjänster når demsom är i störst behov därav. Detfinns, som jag tidigare anfört, nu anledning för statsmakterna atl omprövatakten i genomförandel av olika aktuella reformer. Av redovisningen ilångtidsbudgetens kap. 8 framgår hur olika utbyggnadsprogram påverkar denkommunala volymutvecklingen. Jag kommer i det följande. Prop.1979/80: 150 30 efler samråd med berörda statsråd, alt redovisa min syn påden fortsatta utbyggnaden inom olika kommunala verksamhetsområden. Utbildningsområdet är en tung post i kommunernas budget. Igrundskolan minskar antalet elever . Samlidigt genomförs den nyaläroplanen för successivt med början /81. De ökadekosinaderna för läroplansreformen, lolalt ca 300 milj. kr., ger etl bidrag tillkommunernas konsumtionsökning med ca 0,1 -0,per är framt.o.m. Intagningsplatserna lill gymnasieskolans linjer och därtillhörande specialkurser om minsl elt år dimensioneras efler antalet 16-åringar.Denna årskull är nu som slörsl och kommer atl minska efter /83, Regeringen har lämnat förslag till om enkraftigt ökad intagning i gymnasieskolan för att erbjuda utbildning ochyrkesintroduktion till de 16- och 17-åringar som saknar arbele. För år 1981beräknas kommunernas konsumlionsvolym härigenom öka med omkring en halvprocentenhet. Molsvarande ökning är . Summerasinteckningen i kommunernas konsumtionsvolym av verksamhelen i (exkl, utbyggnaden av den samlade skoldagen) samt i gymnasieskolan ochvuxenutbildningen, erhålls en konsumtionsökning om ca 1,3 %år 1981, är1982 och är 1983, Effeklerna av en utbyggnad av den samlade skoldagen har avKEA beräknals bidra endast med till kommunernaskonsumtionsvolym. Del bör understrykas all underlaget för kalkylerna dock ärbristfälligt. Vid beräkningen av kommunernas merkostnad för samlad skoldag harantagits alt kommunerna i betydande utsträckning kan använda befinllig personalför atl leda aktiviteter inom den samlade skoldagen. Detta gäller framför alllfrilidshemspersonal samt skol värdar/fritidsledare. Delta är en förutsättningför all det samhällsekonomiskt skall vara möjligt atl genomföra den samladeskoldagen under de närmasle åren. Om merkostnaderna för reformen harunderskattats bör en långsammare takt väljas för genomförandet av denna reformän vad som förulsälls i KEA:s kalkyler. Det bör här uppmärksammas alt denprecisering av krav pä samlad skoldag som föreslagits av Delegationen förbäitre skolmiljö och uppföljning av reformbesluten (U 1979: 11) torde innebära attförulsällningarna för att genomföra samlad skoldag i en kommun ulan betydandemerkostnader förbällras. Föislaget bereds f. n. i . Av KEA:s rapport framgår alt även om del antas att denöverenskomna ulbyggnaden av barnomsorgen inle kommer atl vara fulll genomfördår 1981 ulan först , kommer ändå barnomsorgsverksamheien atl ta ianspråk ca hälften av den inteckning i utrymmet för kommunerna som följer avbefolkningsförändringar och fattade beslul. Läggs till denna kalkyl äveneffekterna av en utbyggnad enligt kommunernas planer för skullebarnomsorgens lolala bidrag lill den kommunala volymökningen för uppgåtill närmare 1,5 procenlenheler och för åren 1982 och Prop.1979/80:150 31 1983 till omkring 1,3 resp. . Ettfullföljande av kommunernas planer på detta omräde kommer således all ta ianspråk ca hälften av det samhällsekonomiska utrymme som står till buds förökning i kommunernas konsumtionsvolym. En sä kraftig inteckning i konsumtionsul-rymmetinnebär att andra kommunala verksamheter måsle slå tillbaka. Jag vill isammanhanget understryka att regeringen inle avser att vidta åtgärder i form avhöjda statsbidrag e, d. för att ytterligare stimulera barnomsorgs-utbyggnadenunder dessa är. Det är vidare angeläget att resurserna inom barnomsorgen inteutökas genom en fortsatt personalförtätning. Summeraseffekterna av en utbyggnad av barnomsorgen enligt kommunernas planer och deangivna effekterna på utbildningsområdet med uppgiftema om vadbefolkningsförändringar innebär inom bl. a. äldreomsorgen visar de utfördakalkylerna att konsumtionsutrymmel för kommunerna intecknas med för är1981, och . Härutöver har man som nämntsräknat med att det kan tillkomma upp emot nägon procentenhet per årytterligare, som är hänförlig till olika svårmätbara och svårpåverkbarafaktorer. Därigenom kan ökningstakten vara uppe i , år1982 och . Mot denna bakgrund är det ocksä mycket angeläget attmöjligheterna till omprioriteringar tas till vara även inom barnomsorgen. Bl.a. bör erfarenheterna av hur barnomsorgen utnyttjas och veckananvändas till att organisera verksamheten så atl man med bevarad kvalitet kanfå väsentligt slörre utbyte av resurserna. Staten bör för sin del ta de beslutsom erfordras för att utmönstra de kostnadsdrivande normer och föreskriftersom finns på området. Del är helt uppenbart att redan de ovan summeradetotalsiffrorna för kommunerna ligger långt utöver vad som är samhällsekonomisktförsvarbart . är det därför nödvändigl atlytterligare åtgärder vidtas för alt begränsa konsumtionsökningen. Förkommunerna gäller det att kritiskt pröva även befintlig verksamhel inom allaområden. Vidare måsle utbyggnaden av olika verksamheter liksom en förbättringav servicenivån anstå t. v. I socialtjänstpropositionen har särskilt angivils altålgärder i anledning av den nya socialtjänstlagen får genomföras i den lakl deekonomiska förutsättningarna medger. Del betyder atl socialtjänstlagen i siginte får tas till intäkt för krav på höjd ambitionsnivå iverksamhelen. Förlandstingskommunerna intecknas konsumtionsutrymmet av befolkningsförändringaroch överenskommelsen om långtidssjukvården enligt med , ca 1,och , Läggsdärtill ulbyggnad inom olika områden enligt landstingskommunernas planer uppgårökningslakten för landstingskommunernas konsumtion (exkl. posten oförutsett)till , och . Hänsyn måste emellertidäven tas lill alt länglidsplanerna erfarenhetsmässigt underskattar denfaktiska utvecklingen. Prop.1979/80: 150 32 man liksom för kommunerna lägger på ytterligare enprocentenhet , utöver vad som framkommer i planerna, skulle ökningen ilandstingskommunernas konsumtion uppgå lill , och3,7 %år 1983, En så snabb ökningslakt för landstingskommunerna är inleförenlig med en balanserad utveckling av samhällsekonomin.Landstingskommunernas planer måste således dras ned kraftigl. 1 budgetarbetetför måste en omprövning av utbyggnadsplanerna ske, så attårsbudgetar och ekonomiska flerårsplaner visar högst 1,i ökning avlandstingskommunernas konsumtion . Därmed borde denfaktiska konsumtionsökningen kunna begränsas till högst . För attuppnå detta krävs i princip att alla ulbyggnadsplaner omprövas. Långtidssjukvården bör som nämnts prioriteras iförhällande till andra verksamhetsområden även i fortsättningen. Prioriteringenbör dock inle snävl begränsas till enbart den slutna sjukhusvården för äldre. Imånga fall kan social hemtjänst, sjukvärd i hemmet och övrig vård i öppnaformer ge möjlighet för de äldre att slanna kvar i eget boende. En utbyggnad avde öppna delarna av primärvården kan också koslnadsmässigi vara att föredraframför en utbyggnad av den slutna vården. En priorilering av långtidssjukvårdenbehöver därför inte uppfattas som etl förord nya platser påsjukhem, utan utbyggnaden av sjukvården för de äldre bör också kunna ske genomen nägot långsammare ökning av antalet platser på sjukhem som socialhemtjänst, sjukvård i hemmet och övrig primärvård lyfts fram i planeringen. Enligt landstingskommunernas planer kommer den öppnavården att byggas ut kraftigl som antalet platser i sluten värd(exkl. långtidssjukvård) förblir i stort sett oförändrat. Mot denna bakgrundmåste planerna för både öppen och sluten vård omprövas. Utbyggnaden av denöppna värden måste anpassas lill tillgängligt utrymme och till faktisk tillgångpå såväl läkare som annan utbildad personal. Antalet platser i slutenakutsjukvård och i psykiatrisk vård bör minskas snabbare än planerat. Dettaförutsätter en snabbare takt i nedläggningen av äldre sjukvårdsenheter änhittills. Nuvarande sirävan att föra över vård från sluten till öppen vård börfortsätta.