prop · G303167 · 1979-12-31 00:00:00 — Vad gäller omhändertagande av oljeavfall från fartygsmaskinrum o.d., toalettavfall och fast avfall infördes dåremot inle någotmotsvarande formelll förbud. Avsiklen var dock all någon särskild avgifi inleheller i dessa fall skulle las ut av de enskilda fartygen för omhändertagandeav avfallet. 1 stället förutsattes alt ersällning för den renhållning somerbjuds sjöfarten via hamnarna skulle las ul genom hamnavgifter ellermolsvarande avgifter som erläggs för ulnylljande av hamnen (prop. 1975/76:5 s.89 och 92, JoU 1975/76: 16, rskr 1975/76: 58). 1 avsnitt 7.4.1 i deparlementspromemorian föresläs alt deli den nya lagen förs in en bestämmelse om förbud alt ta ut en särskild avgifiockså för omhändertagande av oljeavfall från fartygs maskinrum o. d.,loalellav-fall och fast avfall. Förbudet avses gälla även i fråga omomhänderlagande av rester av skadliga ämnen som transporteras på annat sätl änsom bulklast. Förslaget har lillkommil mol bakgrund av atl i en 1979/80: 167 30 skrivelsetill regeringen hade hemslälll alt etl förbud skulle införas. Verket hadedärvid anfört atl vissa hamnar börjat debitera de enskilda fartygen för dekostnader som uppkommer vid omhänderlagande av avfallel och alt del förelågstor risk för alt även andra hamnar börjar göra delsamma. Enligt verket kundeman befara atl avfallet i allt slörre ulslräckning kommer all pumpas ellerlämpas i sjön i stället för att avlämnas lill motlagningsanord-ningarna. 1promemorian berörs även vad Svenska hamnförbundel har anfört i en skrivelselill regeringen lill bemötande av förslag. 1 skrivelsenavstyrkte hamnförbundet förslaget, eflersom det i vissa fall kunde förekommakostnadsmässiga olägenheler när del gäller omhändertagande av oljeavfall fränfartygs maskinrum o.d. uttalade hamnförbundet all den i prop.1975/76: 5 angivna ordningen fungeral på ett fullt liilfredsslällande sätl närdel gäller omhändertagande av toalettavfall och fast avfall. Ipromemorian framhålls alt får anses ha framfört slarka skäl förett uttryckligt förbud att ta ut någon särskild avgift för omhändertagande avdet aktuella avfallet. Därvid betonas särskilt all det under rådandeförhållanden finns en uppenbar risk för att fler hamnar börjar att ta ut ensådan avgift och all ulvecklingen kan leda till att motlagningsanord-ningarnautnyttjas i allt mindre utsträckning med följd alt de olagliga utsläppen ökar.Samtidigt understryks atl hamnförbundets invändningar har belysls uiifränförhållandena i endast två hamnar, nämligen Harahol-men () och ,. Det avfall som det här rörde sig om varoljeavfall från fartygs maskinrum. Enligt promemorian kan man knappast dranägra slutsatser av det presenierade underiaget ens när det gäller de nämndahamnarna. Vadgäller finansieringsfrågan konstaleras i promemorian atl del under vissaogynnsamma förhållanden kan uppstå koslnadsmässiga olägenheter för enstakahamnar i förevarande sammanhang, nämligen när del gäller omhändertagande avoljeavfall från fartygs maskinrum o.d. En anledning härtill anses vara altmottagningen av avfallel i hamnarna ännu inle har hunnit ordnas på ellrationellt sätl. har i detla sammanhang föreslagil en särskildfond som finansieras via den statliga fyravgiften. Det material som har lagtsfram utgör emellertid enligt bedömningarna i promemorian inte tillräckligtunderiag för ett ställningstagande i den riktning förbundet har föreslagil. Förslageti promemorian om ett utvidgat avgiftsförbud tillstyrks eller lämnas i huvudsakutan erinran av flertalet remissinstanser. Behovet av en bestämmelse om förbudall la ul en särskild avgifi för omhändertagande av det aktuella avfallelunderslryks kraftigl av generaltullstyrelsen. Även andra remissinstanser,exempelvis , är positiva till ett sådant förbud. och är negativalill förslagel. har dock ingen erinran mot förbudet såvittgäller omhändertagande av toalettavfall och Prop.1979/80: 167 31 Bland länsslyrelserna skiftar bedömningarna ifråga om del föreslagna avgiftsförbudel. Enligt skulle etl genomförande avförslagel i promemorian medföra alt hamnarna belastas mycket olika. Möjlighelenalt allmänl höja hamnavgiflerna för atl läcka en svårbedömbar merkoslnad saknarenligt förbundet praktiskt värde för huvuddelen av hamnarna. Slorakostnadsökningar - inle minsl vad gäller ränleposten - och stagnerande Irafiklillsammans med etl trångt konkurrensläge låser nämligen del samladeavgiftsuttaget. En ytterligare faktor som man enligt hamnförbundel bör lahänsyn lill är alt ännu enbari synes vara inriklal pä all nägon avgiftinle skall få las ut av de enskilda fartygen för omhänderlagande avifrågavarande avfall. Förbundel vidhåller all, om ell förbud alt la ul särskildavgifi införs, kosinaderna för omhänderlagande av oljeavfall från fartygsmaskinrum (sludge) bör täckas av de statliga avgifter som las ul i form avfyravgifter och farledsvaruavgifter. För all undvika elt betungande avräknings-och kontrollförfarande anser förbundel all del dock är befogal atl de olikahamnarna bär en viss minimikoslnad. Återstående koslnad bör ersättas avsjöfartsverket i efterskott med medel från en anslagspost som avräknas frånuppbörden av de statliga avgifterna. Även anser all en beslämmelse omförbud att ta ul en särskild avgift för omhändertagande av avfallel skullekomma att drabba hamnarna mycket olika. Förbundet framhåller all del - innannågol beslut fattas i frågan - närmare bör klarläggas bl. a. hur kommunernakommer atl drabbas av etl sådanl förbud. Enligt mening är erfarenhelerna av delnuvarande systemet alllför begränsade för att det skall vara möjligt atl bedömavilken grad av styrande effekt den ena eller andra avgiftsformen kan ha päutnyttjandet av motlagningsanordningarna. Verket är dock införslätt med allsystemet kan innebära vissa fördelar i fråga om en del avfallstyper, isynnerhet om det får inlernalionell uppslutning. Sannolikt kan det då också geen sådan stimulerande effekt som görs gällande i promemorian. Verket kan dockinte förorda alt del införs ell förbud mol särskild avgifi vad gälleromhändertagande av oljeavfall frän fartygs maskinrum o. d. och rester avskadliga ämnen som transporteras på annat sätl än i bulk. Skälel härtill är attdet bland sådana rester kan finnas svårhanterligt avfall för vilkethanteringskostnaderna kan bli belungande. När del gäller omhändertagande av oljehalligl barlasi- ochtankspolvalten vid reparationsvarv har motsattsig förslagel all omhänderlagande - liksom f n. - skall ske ulan all någonsärskild avgift las ut av de enskilda fartygen, om inle varven ges fullkompensation för de merkostnader som de får i förhållande till konkurrenter iandra länder. För egen del villjag anföra följande. Till att börja med bör erinras om att det i promemorianföreslås att nu Prop.1979/80: 167 32 gällande förbud alt la ul avgifi för motiagning ochbehandling av oljehalligl barlast- och tankspolvalten skall bibehållas. , har somjag har nämnl.framfört invändningar. Enligt min uppfallning ulgör avgifter för omhändertagandeav avfall från fartyg elt ekonomiskl incilamenl att inte lämna avfallel lillmotlagningsanordningarna i land, om avgifterna las ut enbari av de fartyg somlämnar avfall. Med andra ord, sädana avgifier blir etl ekonomiskl incitamentför dem som har ansvaret för fartygen alt släppa ul avfallet i havet. Av sammamiljöskäl som de som har lett till atl man har föreskrivii all moltagningsanordningarför avfall från fariyg skall inrälias i land bör därför så långl del är möjligtses till alt ekonomiska fördelar inte kan vinnas genom all i stället för alllämna avfallel lill en motlagningsanordning släppa ul det i havel. Jag delardärför uppfatlningen atl det gällande avgiftsförbudet i fråga om oljehalliglbarlast- och tankspolvalten bör bibehållas. När del gäller finansieringen av kosinaderna för moUagningoch behandling av oljehalligt bariasl- och lankspolvatien får de som haransvaret för anordningarna la ul ersättning för sina kosinader genom allgenerelll räkna in dem i priset på de varor eller tjänster som delillhandahåller. Del bör nämnas i delta sammanhang atl ell betydande statligtstöd har utgått genom statsbidrag till investeringskostnader för anordningar avnu ifrågavarande slag. Atl, som varvsindustriföreningen har ifrågasatt, geytterligare ekonomiskt stöd till reparationsvarven ter sig tveksamt. Vad Jag har anfört om avgiftsförbudet när del gäller oljehalligtbariast-och tankspolvalten måste enligt min mening utgöra bakgrunden lill ettställningstagande i fråga om den i departementspromemorian föreslagnautvidgningen av förbudet till alt gälla också särskilda avgifier för mottagningoch annan hantering av annal avfall från fartyg, dvs. annal oljeavfall änoljehalligt barlast- och lankspolvatien, rester av skadliga ämnen somtransporteras i förpackad form eller i fraklcontainrar eller på liknande sättsamt toalettavfall och fast avfall. Med annat oljeavfall än oljehalligt barlast-och tankspolvalten avses oljeavfall från fartygs maskinrum o. d. Den bestämmelse om förbud mot särskild avgifi som nuföreslås i promemorian berör - liksom förbudet atl ta ut avgifi föromhändertagande av oljehalligt barlast- och tankspolvalten - finansieringen avkosinaderna för hanteringen av avfallet i fråga. Förslaget är i linje meduttalandena i prop. 1975/76: 5 (s. 89 och 92). Enligt dessa uttalanden, somriksdagen lämnade utan erinran, bör ersättning för kostnaderna föromhänderlagande av oljeavfall från fartygs maskinrum o. d.. toalettavfall ochfast avfall inte tas ut av de enskilda fartyg som lämnar avfallet utan istället tas ut genom hamnavgifter eller molsvarande avgifter. Av de skrivelserfrån och som föregick promemorieförslagelfram- Prop.1979/80: 167 33 går att hamnarna i stor utsträckning har följt den iproposilionen angivna ordningen alt inle la ul någon särskild, avgifi föromhänderlagande av avfallel. Bortsett från färjetrafik är det endast i fråga omoljeavfall från fartygs maskinrum o. d. som vissa hamnar har sig böra laut särskilda avgifter. Varken eller hamnförbundel har i sinaremissyttranden över promemorian lämnal andra uppgifter. När del gäller de miljömässiga effektema av ett förbud molsärskild avgift är man närmasl hänvisad till bedömningar av de remissinslansersom måste anses ha särskild sakkunskap på området i fråga. Det är då att märkaatl såväl som generaltullstyrelsen, vilka båda har elt betydandeansvar i delta sammanhang, förbehållslöst ställer sig bakom förslagel ipromemorian. bedömer atl införandel av ell förbud med storsannolikhet kommer atl medverka lill atl anlalel otillåtna utsläpp minskar.Även är av den uppfatlningen att ell förbud i vissa fallkan medföra fördelar från miljöskyddssynpunkt, i synnerhet om del fårinlernalionell uppslutning. 1 likhei med nämnda remissinslanser och övriga inslansersom har tillstyrkt promemorieförslaget bedömer jag etl förbud mot särskildavgift som positivi från miljöskyddssynpunkt därför atl del, liksom gållandeavgiftsförbud beiräffande oljehalligt bariasl- och tankspolvalten, skulleundanröja elt ekonomiskl incitament för fartygen att inle lämna sill avfall iland. Enligt min mening är det väsentligt atl här akluell möjlighel allförbättra skyddel av den miljön tas lill vara. Sammanlagna ökar de olikaåtgärder som i detla hänseende vidlas i belydelse alll eflersom de sätts in påskilda områden. Samiidigi somjag ansluter mig lill uppfatlningen all den ipromemorian föreslagna ordningen är posiliv från miljösynpunkt, ärjag medvelenom alt också de ekonomiska konsekvenserna måsle vägas in i bedömningen.Kärnpunkten här synes vara om hamriinnehavarna kan anpassa hamnav-gifter ochmolsvarande generella avgifier så, atl dessa ger kompensalion för hanleringenav avfall när någon särskild avgift för omhändertagandet inle får las ul. 1detla sammanhang har några remissinslanser gjort gällande alt en sådananpassning inle kan göras av konkurrensskäl. Vidare har anförts all delsärskilt i fråga om oljeavfall från fartygs maskinrum o. d. är svårt att iförväg bedöma avfallsmängdernas slorlek och sammansällning och därmed hanteringskostnaderna.Del har också anföris atl ell avgifts-förbud skulle vara unikt för . När det gäller hamnarnas konkurrensförmåga vill jagkonslalera all denna påverkas av en rad omständigheter. Viktiga faktorer ärsålunda hamnens läge, ulrustning, hanteringskostnader och produktivitet, infrastrukturentill lands och servicestrukluren hos rederier och spediiörer. Ytterligare enviktig faktor - men, som framgår av del sagda, bara en 3 1979/80. 1979/80: 167 34 ien läng rad fakiorer - är de avgifier som las ul för begagnande av hamnen ochdess service. 1fråga om hamnverksamhet gäller hell allmänl alt den bör vara ekonomisktsjälvbärande. Detla ger förutsättningar för en ralionell och effeklivhamnverksamhet. Kostnaderna för verksamhelen bör alltså täckas genom avgifter.Självfallel måsle också kostnaderna för omhändertagande av avfall från fartygtäckas genom avgifter. Den melod härför som har anvisats i promemorian är atlavgiftsuttaget sker generelll, dvs. från alla fartyg som begagnar hamnen, varesig de lämnar avfall eller inle. Jag anser för egen del atl denna lösning ärneutral från konkurrenssynpunkt, om alla hamnar tillämpar principen atlverksamheten skall vara ekonomiskt självbärande. Enligt min mening börhamninnehavarna gemensaml ularbela sådana riktlinjer för uttagande avhamnavgifter och molsvarande avgifier som lillgodoser behovet avkostnadstäckning i fråga om omhänderlagande av avfall från fartyg. Tilläggasbör atl ell system med särskilda avgifter som las ul endasl av fartyg somlämnar avfall i själva verket är etl system som kan innebära nackdelar ikonkurrenshänseende. Därtill kommer den betydande risken alt sådanaavgiftsuttag blir incilamenl för alt avfallet inte lämnas i land utan i ställetsläpps ut i havet. Närdet gäller hamnarnas möjligheter att vid bestämmande av hamnav-gifler ochmotsvarande generella avgifter beakta sina kosinader för omhändertagande avavfall från fartyg är del enligt min mening svårt atl inse atl de bedömningarsom behöver göras av hamnarna i delta hänseende är av annan karaktär ellersvårare än övriga bedömningar som är nödvändiga i hamnarnas verksamhet. Jagvill i sammanhanget nämna att, i de fall kostnader för avfallshanteringhittills har preciserats av hamnar som skäl för höjning av hamnavgifter, dessakostnader inte i någol fall har motiverat mer än en liten del avavgiftshöjningen och då uppgåll till högst av hamnavgiftsuttageti den akluella hamnen. För del svenska hamnsystemet som helhet skulle detlainnebära alt nu ifrågavarande kostnader kan beräknas uppgå till högst 8 milj.kr. , vilket skall Jämföras med hamnarnas intäkter genom hamnavgifter,som beräknas uppgå lill ca 250 milj. kr. , och med hamnarnas samladeavgiftsintäkter, som beräknas uppgå till ca 600 milj. kr. Medanledning av vad hamnförbundet anfört om alt ett förbud mot särskild avgifiskulle vara speciellt för , vill jag framhålla atl även andraÖstersjöstater, nämligen , och ,avser att införa liknande bestämmelser. Deöverväganden som Jag har redovisat nu om miljöeffekterna och de ekonomiskakonsekvenserna av etl förbud mot särskild avgift för omhändertagande av avfallfrån fartyg leder till den slutsatsen all del inte finns Prop.1979/80: 167 35 anledning atl frångå grundtanken i promemorieförslaget omett sådanl förbud. Jag förordar därför att förslaget genomförs i princip Enligt min mening bör del förbud mol särskild avgift somnu förordas -liksom del nu gällande förbudet mol avgifi för mottagning ochbehandling av oljehalligt bariasl- och tankspolvalten - vara generellt.Möjlighel till undanlag i speciella fall kan dock inte undvaras. Jag länker dåfrämsl på fartyg i färjetrafik eller motsvarande pendeltrafik. Det är i dessafall som del enligt min bedömning är realistiskl att räkna med att etlavgiflsförbud kan komma att medföra en otillbörlig ekonomisk belastning för enhamn. nämligen om avlämnandet av avfall koncenlreras lill den hamnen. En beslämmelsesom möjliggör undantag frän förbudet i sådana fall bör las in i den förordningsom kommer alt ulfärdas i anslulning till lagen. 1 ytterligare två fall anser jag alt undantag bör göras nufrån förbudet mol särskild avgift, nämligen när del gäller oljeavfall frånfartygs mask.nrum o. d. saml rester av skadliga ämnen som transporteras iförpackad form eller i fraklcontainrar eller på liknande sätl. I allmänhet rördet sig här om begränsade kvantiteter avfall. Men hanteringskostnaderna kan,säsom har påpekats vid remissbehandlingen, i vissa fall likväl tänkas blibetungande på grund av avfallets beskaffenhel. generelll undanlag somgäller lills vidare får därför anses motiverat. Undantaget bör tas upp i denförordning som kommer att utfärdas i anslutning till lagen. Skulle det senaregenom utredning visa sig atl hanteringskostnaderna i själva verket inte blirsädana som har befarats, bör frågan om undantaget kunna omprövas av regeringen. Beträffande den närmare utformningen av förbudet molsärskild avgifi får jag hänvisa till specialmoflveringen till 3 kap. 5 §. 1 avsnitt 7.4.2 i departementspromemorian behandlas frågorom den offentliga tillsynen av atl de av miljöskäl moliverade reglerna omfartygs konstruktion, utrustning och drifl efterlevs. lag innehållerinle några materiella beslämmelser om delta. I slället sägs i 16 S atllillsynen ulövas enligt lagen (1965:719) om säkerhelen på fariyg (omtryckt1978: 109, ändrad : 1107, sjösäkerhetslagen) i fråga om fartyg som skallundergå regelbundna lillsynsförrältningar enligt den lagen. 1 lagfinns det inte heller några bestämmelser om tillsyn. Sjösäkerhetslagen har i 7kap. utförliga bestämmelser om olika lillsynsförrältningar. Dessutom finns deti 1 kap. vissa grundläggande bestämmelser om lillsyn. Den omständigheten att MARPOL-protokollet innehållerrelativt omfattande och preciserade regler om besiktningar och inspektioneraktualiserar enligt promemorian frågan om atl föra in sådana beslämmelser ilagslift- Prop.1979/80: 167 36 ningen om ålgärder mol vattenförorening från fariyg istället för atl som f n. hänvisa lill reglerna i sjösäkerhelslagen.MARPOL-prolokollels regler om fartygs konstruktion, utrustning och drift samlom ceriifikat. besiktningar och inspektioner gör det enligt promemoriannödvändigt med särskilda bestämmelser om lillsynsförrältningar ilagsiiftningen om åtgärder mot vattenförorening frän fartyg. Det framhålls dockalt tillsynen, även om den är föranledd av miljöskäl, bör samordnas med tillsynsreglernai sjösäkerhelslagen, 1 6 kap. i promemorians lagförslag har följaktligen lagilsin beslämmelser om lillsyn. De år inte lika detaljerade som molsvarandebeslämmelser i sjösäkerhetslagen. När bestämmelserna har utformats har,framhålls det i promemorian, grundtanken varil atl skapa den ram som behövs förden framlida tillsynsverksamheten. Genom föreskrifier av regeringen eller denmyndighet som regeringen utser kan den reglering som behövs tillskapassuccessivi. De remissinstanser som har beröri tillsynsfrågorna harallmänt menat all tillsynsverksamheten bör ulvidgas och förstärkas och all engod lillsyn behövs för alt få kontroll över fariyg som är undermåliga frånmiljösynpunkt. Överåklagaren i ifrågasäller dock om bestämmelser avinspeklionskaraktär om fartygs konstruktion och ulrusining bör las in i en lagom åtgårder mol vallenförorening från fariyg. Från systematisk synpunkt bordedessa beslämmelser finnas i lagsiiftningen om säkerheten på fartyg. För egen del kan Jag i allt väsentligt ansluta mig lill deöverväganden som har gjorts i promemorian. tillträde tillMARPOL-protokollet gör del nödvändigl all föra in en rad nya krav på fartygetskonstruktion, utrustning och drifl i svensk lagsliftning. Protokolletföreskriver vidare alt administrationen vid besiktningar skall kontrollera atlkraven på konstruktion, utrustning och drifl är uppfyllda. Om så är fallel,skall certifikal utfärdas. Genom all utfärda ell cerlifikal tar vederbörandeadminislralion på sig ansvaret för all detla är rikligt och att fartygetskonstruktion, utrustning och drifl därmed har godkänts. För svenskl vidkommandeinnebär del all tillsynsverksamheten bör anordnas sä atl den ger fullgodagaranlier för atl svenska fariyg uppfyller konvenlionskraven i fråga omkonstruktion, utrustning och drifl. Genom inspektionsverksamhet bör vidareutländska fartyg kontrolleras i svenska hamnar, i synnerhet sådana fariyg somkan misslänkas ha undermålig konslrukfion eller ulrusining. MARPOL-protokollet ställer alltså krav på nya svenskaregler om besiktningar och inspektioner av fariyg. Var dessa regler skallplaceras kan man självfallel diskutera. Jag medger all del i och för sig kansynas naturligt att placera reglerna i lagsiiftningen om säkerhelen på fartygmed hänsyn till atl det redan finns elt system med lillsynsförrältningar isjösä- Prop.1979/80: 167 37 Flera skäl talar dock mol en sådan lösning.Elt grundläggande sådant är att sjösäkerhelslagen är avsedd alt reglerasäkerheten pä fartyget så vill avser sjövärdighet, anordningar lillförebyggande av ohälsa och olycksfall, lastning, passageraranlal och bemanning.Med lanke pä lagens tillämpningsområde kan det hävdas all del är främmande atli den föra in speciella regler som syftar lill att värna om den miljön,i all synnerhet som del skall finnas en särskild lagstiftning om ålgärder molvallenförorening från fariyg. Elt annat skäl för alt den senare lagstiftningenbör ha egna regler för tillsynsverksamheten är att MARPOL-prolokollels reglerskiljer sig frän lillsynssyslemet i den inlernalionella överenskommelse somsjösäkerhelslagen bygger på, dvs. den internationella konvenlionen omtryggande av säkerhelen för människoliv till sjöss (SOLAS), och i del protokolltill denna konvenlion som anlogs vid . Bl.a. harinstrumenlen olika regler om vilka fariyg som skall bli föremål för regelbundenlillsyn och om tidsintervallen mellan besiktningarna. Med hänsyn till vad jagnu har anfört förordar jag den ordning som finns angiven i promemorian. Jag går så över lill alt ge några kommenlarer i anslulninglill bestämmelserna i lagförslagets 6 kap. Dessa ger, som jag harframhållil. en ram för den framlida lillsynsverksamhelen. Denna ram fårsuccessivi fyllas ut med föreskrifier av regeringen eller den myndighel somregeringen ulser. Regleringen lorde inte behöva vara fulll utbyggd förrän MARPOL-protokolletIräder i kraft. Också del arbete som pågår inom IMCO f. n. lalar för all maninle Just nu bör införa alllför detaljerade föreskrifter på detta område. Iresolution 10 från är 1978 rekommenderas IMCO - underhänvisning till skiljakligheterna i fråga om certi-fikals giltighetstid ochfrekvensen av besiktningar i SOLAS- och och i 1966 årsinternationella lastlinjekonvention -att vidta åtgärder för all skapaenhetlighet pä dessa områden. har en arbetsgrupp inom on Surveys and Inspections (GSl), arbetat med dessafrägor. GSl har presenterat två alternativa modeller förbesiktningsverksamheten enligt SOLAS- och MARPOL-konvenlionerna inkl. 1978 årsbåda protokoll, lasllinjekonventionen saml de inom IMCO utarbetadekemika-liebulk- och gasbulkkoderna. I bada alternativen finns enhelliga schemanför när de olika besiktningarna skall äga rum. Arbelsgruppen räknar med atlslutföra detla arbete vären 1980. Förslagen skall därefler behandlas av IMCO:stvä huvudkommittéer för sjösäkerhet resp. skyddel av den miljön. Detpågående reformarbetet i IMCO tillmäts stor belydelse i internationellasjöfartskretsar och kommer så vitt man kan se all erbjuda betydande fördelarför säväl slalliga administrationer som redare och klassificeringsanslalter.För alt tillsynsverksamheten enligt de angivna 1979/80:167 ?8 instrumenlenskall kunna harmoniseras krävs ändringar i de olika instrumenten. Sådanaändringar mäste också påverka den svenska lagstiftningen, om vi skall kunnaåtnjuta fördelarna av ell nytl harmoniserat besikl-ningssystem. En fördel meden ramlagstiftning av den lyp Jag har förordal i det föregäende är all deändringar som behövs kan genomföras relativt snabbi.