prop · G303109 · 1979-12-31 00:00:00 — reslås attdessa skall höjas dels för transporter som berör den nordligastetransportstödszonen, dels för transporter som berör de inredelarna av och i län.Intransportstödet föreslås i fortsättningen bli i huvudsak bransch-anknutet och intesom nu varuanknutet, Härutöver föreslås en sänkning av den nedre viktgränsen ochen höjning av det minsta årliga bidragsgrundande belopp som skall krävas för att stöd skallkunna utgå. Riksdagen-kommer att behandla propositionen . Vadgäller möjligheterna att åstadkomma en utjämning avpriserna på petroleumprodukter inom ramen för transportstödet kankonstateras att fördelarna härmed bl.a. skulle bestå i attbefintliga administrativa resurser och rutiner kan utnyttjas. Av olika skäl är detdock mindre lämpligt med ett sådant arrangemang. I det följanderedovisas några av skälen härför. Transportstödet infördes somett komplement till andra regionalpolitiska medel. Syftet är attinom ramen för regionalpolitiken söka minska de kostnadsmässiga olägenhetersom följer med de långa fjärrtransporter-na till och från stödområdet. Medtransportstödet skulle företag i stödområdet kompenseras för sina transportmerkostnadernär det gäller transporter till marknaden i Syd- ochMellansverige och utanför . Petroleumprodukterdistribueras i regel med fartyg från inhemska eller utländska raffinaderier till depåer längs helakusten. I depåorterna är priserna påpetroleumprodukter förhållandevislåga även i . Fraktbidrag enligt de riktlinjersom gäller inom ramen för transportstödet kan förmodas komma att leda till en från samhällsekonomiskasynpunkter mindre lämplig distribution. Det kan såledesinte uteslu- Prop.1979/80:109 148 tasatt ett fraktbidrag till transport av petroleumprodukter kan leda till en överföring frånfartygstransport till landtransport när det gäller själva fjärr-transporten mellan raffinaderi och depå. Enannan faktor som bör beaktas är kravet i transportstödsbestämmelsernaom att transporterna skall ha utförts i yrkesmässig trafik för att fraktbidrag skall kunna utgå. Enbetydande del av petroleumprodukterna distribueras med av oljebolagen ägda fordon,dvs. i fir-mabilstrafik, som inte omfattas av stödet. Detärnaturligtvis teoretiskt möjligt att förändra transportstödsreglerna så att den åsyftadeprissänkningen skulle uppnås. Förslaget om att den kortaste bidragsgrundandetransportsträckan skall sänkas , ligger i linje med detta. Härutöver tordeemellertid krävas en betydande höjning av bidragssatserna för dekortare transportavstånden om prissänkningen skall kunna bli den avsedda. Med tanke på attpraktiskt taget samtliga konsumtionsvaror till inland distribuerasfrån depåer eller lagercentraler vid kusten ungefär i sammamönster som petroleumprodukter, torde en sådan förändring avtransportstödet behöva omfatta de flesta varuslag. En sådan förändring avtransportstödet skulle inte bara medföra enbetydande kostnadsökning för stödet utan ocksåatt de viktiga grundprinciperna itransportstödet om att konsumtionsvaror och kortvägadistributionstransporter inte skall omfattas skulle rubbas, vilket i sin turkan förmodas Icomma att leda till liknande krav från områden iSyd- och . Deortstillägg som f.n. tas ut vid leverans av eldningsoljaoch viss dieselolja innefattar, som framgått av avsnitt 3.3.1, tre kostnadskomponenter -tankfartygsfrakt, hamnavgift och bilfrakt. Även om den sistnämndakostnaden utgör huvuddelen av tillägget för orter Prop.1979/80:109 149 långt in ilandet spelar dock de övriga komponenterna en viss roll förortstilläggets storlek. Tankfartygsfraktkostnaden varierarnågot m.h.t. hamnens storlek och skillnader i hamnavgifter förekommerockså. är t.ex. ortstillägget i lägre än i Örnsköldsvik.Av det skälet kan det med ett transportstöd som är begränsat tilllanddelen av transporten uppstå svårigheter att uppnå en utjämning avoljepriserna som ger ett rimligt utfall i olika delar av landet. Ilikhet med vad som sagts om skattedifferentiering gäller ifråga omtransportstöd att fördelen med en befintlig administration inte kananses uppväga de nackdelar som skulle uppkomma omoljeprodukterna infördes i transportstödsystemet. Inte heller en sådan metodsynes därför lämplig att närmare överväga. 8.4 Total utjämning av orts- och zontilläggen SPK:suppdrag var att utreda förutsättningarna för att slopa orts- och zontilläggen isyfte att få en för hela landet enhetlig prisnivå för olikaoljeprodukter. Av förslaget framgår att SPK i princip såg två möjligheteratt åstadkomma en sådan enhetlig prissättning. Det kunde skeantingen genom en statlig subventionering av transportkostnaderna eller genomatt en enhetlig transportutjämningsavgift tas lit vid försäljning avoljeprodukter - oberoende av var försäljningen sker i landet - som oljeföretagen tillgodoförs etttransportbidrag beroende på var i landet produkterna säljs.Reellt innebär den sistnämnda varianten att konsumenter på ortermed korta transportavstånd får jämna ut transportkostnaderna för dekonsumenter som har långa avstånd. 1979/80:109 150 visning till att det i prop 1975:92 förutsatts att utjämningenborde ske genom någon form av clearing begränsade SPK sina överväganden till sistnämndametod. En utjämning avtransportkostnader mellan olika orter borde enligt SPK inbegripa samtligapetroleumprodukter som spelar en väsentligekonomisk roll för flertalet förbrukare. Utjämningsförfarandet borde därför avse bensin förmotordrift - dock inte flyg- och reabensin - dieselbrännolja och eldningsolja. Eldningsolja avsedd för utrikes sjöfartborde uteslutas ur systemet främst beroendepå att försäljningenkunde jämställas med export. Med en sådanavgränsning skulle systemet för transportkostnadsutjämning komma att - med avseende påprodukter - få samma omfattning som uttagandet avallmän energiskatt. I övervägandena om vilka förbrukarkategoriersystemet skulle omfatta undersökte SPK omdet skulle vara möjligt att hålla vissa kategorier utanför utjämningsförfarandet. Eftersom ett utjämningsförfarandemedför att företag inom vissa regioner skulle få en högreoljekostnad än företag i andra regioner skulle konsekvenserna emellertid enligt SPKkunna bli tämligen svåröverskådliga om en sådankategoriindelning gjordes. Det kunde inte heller uteslutas att, om undantaggjordes för vissa förbrukarkategorier, oljekvantiteter som inköpts av visst företagför egen förbrukning men som inte helt använts för detta ändamiål senarekunde komma ut på öppna marknaden och där konkurreramed kvantiteter för vilka utjämningsavgift erlagts. SPK framhöll att detta problem förelåg vilken avgränsning som änvaldes. Utjämningsförfarandet borde därför inbegripa leveranser såväl tillenskilda hushåll som till industri, energi- ochkraftverk samt till 1979/80:109 151 värmekraftverk.Möjligheter borde emellertid finnas att - om skäl förelåg -undanta enskilda förbrukare eller viss grupp av förbrukarefrån utjämningsförfarandet. Omalla förbrukare av oljeprodukter inbegreps i utjämningsförfarandetskulle, påpekade SPK, det relativa kostnadsläget förindustriföretag inom samma bransch förändras, sä att företag i närheten avkusthamnar skulle få högre bränslekostnader än tidigare medan företag inne i landet skullefä lägre bränslekostnader. Utjämningsförfarandetskulle emellertid enligt SPK inte genomsnittligt komma att påverka detallmänna kostnadsläget för industrin lika litet som för andrakonsumentgrupper. Därmed borde inte heller den allmännaprisnivån komma att påverkas. Transportbidraen_och_ transportutj ämninsavgifternas storlek SPK:sförslag gick ut på en utjämning av transporttill-läggen för såväl oljasom bensin. För olja skulle den ersättning förtransporter till olika orter som skulle utgå i form av transportbidragberäknas på samma sätt som de tillämpade ortstilläggen. Även när det gällde de produkter för vilka zontilläggssystemetvar tillämpligt, främst bensin, innebar förslaget att transportbidragenborde beräknas efter samma grunder som ortstill-läggen. För dessaprodukter borde dock, enligt SPK, viss del av transportkostnaden liksomtidigare tas ut i varans grundpris. Medkännedom om leveranserna till skilda förbrukningsorter skulle för olikaproduktgrupper fastställas ett enhetligt frakttillägg somtotalt sett gav petroleumbranschen samma vederlag för utfördainhemska transporttjänster som de gällande tilläggen. Detta enhetliga frakttillägg benämndestransportutjämningsavgift. Den skulle tas ut vid varje leveransav de produkter Prop.1979/80: 109 152 som omfattades av utjämningen.Enligt förslaget skulle avgift beräknas särskiltför var och en av produktgruppernabensin, dieselbrännolja, eo I och tjockaeldningsoljor. I fråga om redovisningen av avgift ochbidrag föreslog SPK en samordning med uppbörden av den allmännaenergiskatten. Därigenom skulle, förutom oljeföretag,vissa hos RSV som energiskattskyldiga registrerade förbrukare medverka i utjämningen. Sådanaförbrukare skulle redovisa avgift ochtillgodoföras transportbidrag i samband medatt oljeprodukterna förbrukades. Att vissa ickeenergiskattskyldiga säljare av oljeprodukter också måste införas i systemet berörs . För transportutjämningsavgifternas beräkning fordrades tillgång tilluppgifter om bl.a. leveransvolymer till olika orter. Fullständigt sådantunderlag erhöll SPK endast från OK, som sedan 196 7 för samtliga bolags rakning svarar för de tekniska beräkningarnaav zon-och ortstilläggen. På det sättetkunde SPK få kännedom om transportkostnadernas storlek vid försäljni.ng avpetroleumprodukter till olika zoner och orter. I förslaget togs sådanauppgifter fram avseende dels och dels . Förstnämnda beräkning avsågbeträffande drivmedel som säljs frånpump en utjämning av utgående zontillägg.Det bör påpekas att de vid tiden förSPK:s förslag gällande zon- och ortstilläggen var grundade på kostnadsläget . Uppgifternahar sammanställts i tabell 8:1. Prop.1979/80: 109 153 Tabell 8:1 SPK:5 beräkning av transportutjämningsavgifternas storlek (kr per m ) Bensin 5,50 13,50 Dieselbrännolja - försäljning från pump 6,50 15,50 - övrig försäljning 17,00 25,00 Eo I 15,50 23,50 Eo III-V 13,50 20,50 Beräkningarnabaserades på förutsättningen att viss del - per m - avtransportkostnaden vid försäljning av bensin och dieselbrännolja från pump avoljebolagen inkalkylerats i grundpriset för respektive produkt. I beräkningarnabaserade på kostnadsläget ingår förrespektive produkt särskilda kostnader för vinterlagring om ca 2 krper m . I de tillämpade zon- och ortstilläggeningick inte dessa kostnader. Dessutom bör det framhållas att uppgifterna ifråga ombensin och dieselbrännolja vid försäljning från pump framräknats med olika utgångspunkter vid de bådatidpunkterna. I kostnadsläget bestårbeloppen - respektive per m -av de vägda genomsnittliga zontilläggen. När det däremot gäller kostnadsläget har samma beräkningsgrundersom för ortstilläggen tillämpats även för bensin och dieselbrännolja. Det vägdagenomsnittliga tillägget för bensin visadesig därvid vara detsamma som för eo I - per m - och motsvarande tal för dieselbrännolja var per m . De i tabellen angivnabeloppen - respektive per m - uppkommer genomatt per liter eller per m av transportkostnaden förutsätts varainräknad i grundpriset. 1979/80:109 I- SPKbeskrev utjämningens effekter för förbrukarei olika delar av landet. Med en transportutjämningsavgift för eo I om15 kr per m , dvs. en avgift baserad på deortstillägg som gällde , skulle förbrukarna päpraktiskt taget samtliga orter vid kusterna liksom i vissa inlandsomräden fä höjdapriser, medan förbrukarna i stora delar i det inre av landet liksomförbrukarna på skulle få lägrepriser. Den största prishöjningen skulle uppkomma för förbrukarnai de stora kuststäderna efter väst- och sydkusten - exempelvis , ,, och - där prishöjningenskulle bli per m . I skulle prishöjningenbli , i , i 4 kr50 öre, i , i och i per m . Förbrukare i de inre områdena av Götalandoch liksom i hela inre skulle emellertid fåbetydande prissänkningar. I skulle prissänkningen bli , i 5kr , i , i , iBorlänge , i , i Östersund14 kr , i , iLycksele och i Kiruna32 kr samt för per Med en transportutjämningsavgift för eo I beräknad med utgångspunkt från kostnadsläget skulle förbrukarnai , södra samt inom ett vidsträcktkustområde i få högre priser eftersom den beräkningengav en högre prisnivå. Vadgällde bensinen skulle en utjämning enligt beräkningen avseende den 1 oktober1972 innebära j öres höjning för förbrukare inom O-zonen medan förbrukarnai 1-zon skulle få en prissänkning med i öre och förbrukarna i 2-zon skulle få en prissänkningmed 1 i öre. Med utgångspunkt från kostnadsalternativet skulleprisnivån bli högre än det 1979/80:109 155 utjämnadepriset enligt det lägre alternati--et. SPK kommenterade i detsammanhanget inte det förhållandet att konsumentpriserna på bensinbestäms i hela ören per liter. Administrationenav ett utjämningssystem kan ske antingen genom statliga organeller genom branschens försorg. I fråga om valet av administrationsmetod framhöll SPK följande. För deoljeföretag som säljer oljeprodukter över hela landet borde ett utjäraningsförfa-randebaserat på frivillig anslutning vara acceptabelt. ,som opererar på lokala marknader, har däremot iallmänhet inte något intresse av att ansluta sig till ettfrivilligt utjämningssystemi, eftersom de - om de stannar utanförsystemet - skulle kunna sälja oljeprodukter till lägrepriser än om de anslöt sig till systemet. På densvenska marknade.n uppträder - främst vad gäller försäljning av eldningsoljor -ett icke oväsentligtantal lokalt verkande företag, i många fall med egen direktimport av oljeprodukter. Enanslutning av samtliga oljeföretag och direktimportörer kundesålunda inte komma till stånd utan ett i lag stadgat obligatorium. Genomatt utjämningsförfarandet föreslogs bli obligatoriskt församtliga företag i oljebranschen borde enligt SPKadministrationen av systemet av förvaltningsskäl lämpligen handhas under myndighetsansvar. Ansvaret föradministrationen kunde då åläggas antingen en redan etablerad myndighet ellerett särskilt inrättat statligt organ. Vadbeträffar fastställande av transportutjämningsavgifternasoch transportbidragens storlek hade RSV, som var den myndighet som enligt SPK närmastkunde komma i åtanke som ansvarigt organ för detadministrativa Prop.1979/80: 109 156 f-örf ärandet, förklarat att verket inte lämpligen borde handha dessa uppgifter. Enligt förslaget lågdenna verksamhet inte heller i linje med SPK:s normala arbetsuppgifter. .Även om ansvaret lades på en redan existerande myndighet, hävdade SPK att det fordrades ett särskilt organ som i sådant fall knöts till myndigheten ochinnefattade företrädare för oljeföretagen och konsumenterna. SPK föreslog att detta skulle benämnas TKN, nämndenför utjämning av transportkostnader vid distribution av oljeprodukter,transportkostnadsnämnden. I förslaget togs inte slutlig ställning till fråganom nämnden skulle knytas till någon existerande myndighet eller utgöra ett fristånedestatligt organ. Det skulle ankomma pånämnden att svara för att erforderligt beslutsunderlag togs fram för fastställandeav dels den för varje produktgrupp generellt gällande transportut jämni.ngsavgif ten , dels de transportbidrag som skulle utgå för leveransertill olika orter. De slutliga besluten i dessa frågor borde emellertid fattas av regeringen. Detsamma skulle gälla beslut om dispens för enskilda förbrukareeller viss grupp av förbrukare. SPK framhöll att det var naturligt att nämnden förden löpande administrationen av transportkostnadsutjämningssystemet utnyttjade den sak.kunskap och denexpertis som redan fanns inom oljebranschen. Den generella transportutjämningsavgiften för varje i systemet ingående oljeprodukt borde av praktiska skäl fastställasför , exempelvis en12-månadersperiod. borde för respektive produkt fastställas det transportbidrag som oljeföretagen - eller större förbrukare - skulle erhålla för de kva.ntitetersom såldes eller förbrukades påvarje särskild ort. Fastställandet av transportbidragen borde baseras på konstaterade leveransförhållanden närmast föregående år liksom på utfallet av utjäm- Prop.1979/80: 109 157 Revidering av transportutjämningsavgiftens och transportbidragens storlekskulle göras endast då väsentliga förändringar i transportkostnaderna inträffat. Defastställda transportutjämningsavgifterna borde vara såutformade att kostnaderna för TKN:s verksamhet skulle korrjna att helt kunnabestridas av de medel som inflyter i form av avgifter. Med hänsyn tillde höga omsättningsbeloppen i systemet - vid utjämning av zon-ochortstilläggen ca per är - ansåg SPK attkostnaderna för nämndens administration likaväl som för den utökadeverksamhet som kunde ankomma pä RSV knappast borde påver.ka storleken av transportutjämn ingsavgif terna. Uppbörden avtransportutjämningsavgifter liksom utbetalningen av transportbidragborde enligt SPK baseras på ett deklarationsförfarande varigenom vederbörandeoljeföretag eller fcrbr-jkare ålades att ange de voly-.mer som sålts ellerförbrukats på viss ort. In- och utbetalningar av medel liksom även denredovisande och kontrollerande verksamheten kunde åläggas RSV.Därvid skulle RSV kunna tillämpa samma rutiner som vid uppbörd av denallmänna energiskatten. När det gällde frågan omvilka säljare av oljeprodukter som skulle delta i systemet ansåg SPK attstörre säljare som tillgodoser sitt behov av petroleumproduktergenom köp från svenska oljeföretag borde beredas möjlighetatt - om de så önskade - avlämna de.klaratio-ner om försåldavolymer och deras fördelning på skilda orter direkt till RSV även om dehos verket inte var registrerade som skattskyldiga till energiskatt. Beträffande m.indrefristående återförsäljare av eldningsoljor ansåg SPK attde kunde ha intresse av att inte för sin leverantör behöva redovisa hur deras försäljning aveldningsoljor fördelade sig oä enskilda kunder. Sådana önskemål frånenskilda återförsäliare 1979/80:109 158 borde kunna tillgodoses på så sätt att återförsäljaren lämnade leveransuppgift till den hos RSV registreradeleverantören. SPK framhöll att uppgiften inte behövde uppta köparensnamn utan endast levererad kvantitet och leveransort. Leverantören borde tillse att bidrag inte tillgodofördes återförsäljaren förrän han lämnat dylik uppgift, dels att återförsäljaren inte lämnadeuppgift pä större eller mindre kvantitet änden faktiska leveransen för leverantören i fräga. Enligt förslagetborde det ankomma på TKN att före varje redovisningsperiods början tillställadels RSV, dels de säljare/förbrukare som ärredovisningsskyldiga, en förteckninginnehållande för varje produktgrupp de stipulerade transportutjämningsavgifter som skulle tas ut liksom dettransportbidrag som skulle utgå för varje särskildort. Redovisningsskyldiga borde i sin tur lämnafortlöpande uppgifter till TKN omleveranser till skilda orter. Det borde enligt SPK åliggaRSV att fastställa de deklarationsblanketter somskulle ligga till grund för oljeföretagens redovisningsrutiner. Redovisningsskyldigaskulle före utgången av månadennärmast efter den aktuellaredovisningsperioden - för bensin - tillställa RSV deklarationen. Redovisningsperioden borde -med hänsyn till RSV:s rutiner m.m. -varai överensstämmelse med gällandeuppbördsterminer för allmänenergiskatt, dvs. för bensin en månatlig redovisning och för motorbrännoljaoch eldningsolja en kvartalsredovisning. En månatlig redovisning även för eldningsolja kunde tekniskt genomföras, men skulle ställa krav på avsevärt större resurserhos RSV. Med hänsyn till att betydande säsongvariationer kunde väntas i betalningsströmmarna från och till RSV var det önskvärt attstaten ställde viss kredit till RSV:s förfogande - uppskattningsvis - för att täckatillfälliga underskott. Prop.1979/80:109 159 TillSPK:s förslag var fogat två författningsförslag, dels förslag till lag om transportkostnadsutjämning föroljeprodukter och dels förslag till förordning med instruktion för TKN. Vidremissbehandlingen av SPK:s förslag togs som förut nämnts iyttrandena upp en rad synpunkter på det föreslagna clearingsystemet. Mångaremissinstanser delade SPK:s uppfattning att i princip al]a_pr;odukter_och_samtl_igaförbrukarkategorier; borde omfattas av utjämningssystemet. Sålundaframhöll NO, , SPI och OK att det var väsentligtatt samtliga förbrukare ingick i utjämningen. Man hävdade attundantag skulle komplicera förfarandet och försvårakontrollen. Dessutom befarades att undantag skulle komma att leda till snedvridningav konkurrensen. i hävdadeockså att undantag från systemet måste användas med måtta. Enskilda förbrukare med starkinriktning på export borde dock enligt länsstyrelsensmening kunna komma ifråga för särbehandling. Flerainstanser framhöll emellertid behovet av möjlighetertill undantag från utjämningssystemet. menade sålunda att man kunde undvika en del övervältringseffekterfrån bostadsuppvärmning till industrin genom att undanta eo IV ochV från utjämningssystemet. Därigenom skulle den dominerandedelen av särskilt den tyngre industrins oljekonsumtion inte påverkasoch de snedvridningseffekter i olika avseenden som industriförbundeteljest befarade inte uppstå. Om man trots allt ansåg att enutjämning skulle ske även inom. 1979/80:109 160 hetenatt i huvudsak begränsa omfördelningen mellan industri och annan verksamhetgenom att tillämpa ett separat utjämningsförfarandeför de tyngsta oljekvaliteterna. SJ avsåg att begäraundantag från utjämningsförfarandet för den egna oljeförbrukningen. CDL och statensvattenfallsverk ansåg att olja för el-kraftproduktion skulle undantas från utjämningssystemet.Sveriges redareförening anförde att eftersom förslaget anknöt tillenergiskatten, som inte belastar inrikes sjöfart och fiske, borde enligtföreningens uppfattning dessa näringar undantas även från den föreslagnatransportutjämningsavgiften. Såväl fartyghuvudsakligen sysselsatta i inrikes sjöfart som fiskefartyg kan ofta sysselsättas i ut-rikessjöfart och bunkrar då normalt utomlands. Det skulle i sådana fallbli svårt att avgöra vilka kvantiteter som kunde anses varaavgiftspliktiga och vil.ka som enligt lagens mening skulle vara befriade från avgift.Vidare borde man av ekonomiska och sysselsättningspolitiska skäl undvika pålagor somytterligare skulle försvåra verksamheten inom dessa båda näringsgrenar.Liknande synpunkter anfördes av . påpekade att oljeprodukterna ofta levereras i tankbåt och istora kvantiteter enligt avtal som inte har någon anknytning till zon- ochortstilläggen. Företagen' har i regel egna mottagnings- ochlagringsdepåer och ombesörjer själva transporter till produktionsanläggningarna.Värmeverksföreningen kunde inte finna något skäl tillatt inbegripa den olja som upphandlas, lagras och transporteras helt vid sidanav den ordinarie marknaden i utjämningssystemet. De farhågor som SPKframförde, att eventuellt ej förbrukad olja skulle kunna komma ut pä öppna marknadenoch konkurrera med kvantiteter för vilka utjämningsavgift erlagts, kunde anses helt c.motiverace.Värmeverksföreningon yrkade att sådan 1979/80:109 161 oljasom förbrukas vid kraftvärme- och värmeverk och som inte tillhandahålls viddepåmarknaden skulle undantas om utjämningssystemet infördes. När det gällerbidragsberäkningen ifrågasatte Försva rets om inte en förenkling kunde åstad kommas genom att bidragen bestämdes kommunvis i stäl let för ortsvis som föreslagits. Ifråga om ;tran£Portutjämningsaygiftemas beräkning framhöll Statsföretagvikten av att de fortlöpande justerades med hänsyn tilltransportkostnadsutvecklingen . EnligtSPI var det en väsentlig förutsättning för att ett utjämningssystem skulle fungera, att transportutjämningsavgifternaliksom transportbidragen fastställdes med hänsyn till beräknade kostnader för året ochberäknade leveranser till varje särskild ort. Avvikelser i distributionsmönstret kundepåverka avgifter och bidrag. Vid fastställandet måste också hänsyn tastill utfallet under föregående år. Om transportutjämningsavgifterna överstigittransportbidragen m.åste överskottet balanseras till kommande år ochinte ingå i statskassan.