prop · G3031 · 1979-12-31 00:00:00 — Del torde enligt organisationen vara ell välkänt faklum förmissbrukare, vårdpersonal och socialarbetare samt aktiva ifrivilligorganisationer atl brislen på frivilliga behandlingsalternativ ärslor. Organisationen vill därför kraftigt betona vikten av all en ulbyggnadsker av behandlingsresurserna för narkotikamissbrukare. Det positiva i en vårdbyggd på frivillighet och på den enskildes medverkan och ansvar blir annars ellloml slag i luften. Brislen på behandlingsalternativförde hundralals missbrukare som stod i kö var en av anledningarna till atlSvenska röda korsd/Ungdomens röda kors i samarbele med läkemedelsmissbrukare, RFHL, bildade en fasl arbetsgrupp i syfte allslödja bildandel av inackorderingshem och kollekliv för narkotikamissbrukare.En annan anledning var all man genom kolleklivverksamhelen ville visa päallernaliv lill den traditionella inslilulionsvården. Arbelsgruppen är f n.huvudman för ire inackorderingshem med vardera sju plalser. Inackorderingshemmendrivs i stiftelseform där represenlanler för lokal Röda korsorganisation ingåri slyrelsen. Vidare har arbelsgruppen slöll elt 25-lal gårdar och kollektiv somlar emol missbrukare. Slyrkan med kollekliven är all man där kan erbjuda någonform av produktivt arbele eller sludier. en hemmiljö med möjlighel lill närapersonlig konlakl. krav och slöd från slabila människor. I arbelel påkollektiven ulgär man frän en helhelssyn på människan, där man bearbeiarproblemen pä olika nivåer; individuelll, i relalion lill den närmasle gruppenoch sell i ell samhälleligl perspektiv. SRK har på så säll velal bidra tillulvecklingen av boende- och behandlingsallernaliv där man stimulerar ochtillvaratar människors egna resurser och som inle tvingar in människor i enpassiv vårdlagarroll. Inom SRK/URK anser vi del också vikligl all somfrivilligorganisalion koppla på där inackorderingshemmen och kollekliven inleensamma förmår arbela 1. ex. genom ul-ålriklad informations- ochopinionsbildande verksamhet, gemensamma aktiviteter i form av kurser, lägerelc. Det är av synnerligen slorl värde atl denna verksamhel bedrivs av"vanliga" människor och ej av anslällda ijänslemän inom socialvården. 7CO anser all ulredningensbeskrivning av klienlbehov och insliiulions-lyper inte ger en realistisk bildav den problemalik, som är aktuell i fråga om dagens ungdomsvårdsskoleelever.Organisationen anför. Av de instiluiionsiypersocialulredningen beskriver, lorde del vara ivå, som tillämpliga pådagens ungdomsvårdsskoleelever. Den första av dessa instiluiionsiyper.inslilulioner för krisbehandling, lorde vara avsedd Prop.1979/80:1 211 för i tidshänseende så begränsade insalser, alt de endasii ringa mån molsvarar nuvarande ungdomsvårdsskolors funktion. Den andrainslitulions-lyp socialulredningen lar upp är avsedd för bl. a. ungdomar som ärmotiverade för behandlingsplanering och en tids problembearbelning. Platslillgångenför kvalificerad frivillig vård vid ungdomsvårdsskolor och andrabehandlingsinsliluiioner understiger behovet av sådan vård. Del lorde dock vararealisliskl alt, som också socialutredningen gjorl. räkna med altIvångsälgärder mot en belydande minoritet unga lagöverträdare och missbrukareej kan undvaras under överskådlig lid. Enligl TCO:s uppfaUning har docksocialulredningen inle gell en realislisk beskrivning av deinslitu-lionsinsalser som eribrdras för dessa ungdomar med dålig motivation förproblembearbelning. Inadekvala instiluiionsiyper kan medföra ogynnsammaeffekler ur vårdsynpunkl. En annan följd skulle sannolikl bli alt en förhållandevisslor del av dagens imgdomsvårdsskoleelever, med behov av kvalificeradevårdinsalser och psykosocialt slöd, överförs lill kriminalvården därför altåklagarmyndigheter och domstolar i dessa fall skulle bedöma socialvårdensinsalser som otillräckliga för unga lagöverträdare. Socialulredningen harockså uttalat alt den enskildes behov skall vara avgörande för socialvärdensinsalser. Del är dock orcalistiskl all tro all iniressel av ell visslsamhällsskydd mol unga lagöverträdare med kvalificerad kriminalilel inle kommerall göra sig gällande ocksä i framliden. Socialulredningen har inle berörtproblemel all ungdomar med denna bakgrund skulle överföras till kriminalvården.Etl förslag i den riklningen måste förenas med ålgärder för all tillskapavård- och behandlingsresurser, som kriminalvården behöver för all bereda dessaungdomar kvalificerad vård minsl molsvarande den som ges påungdomsvårdsskolorna. Någon beredskap härför finns inte . TCO ulgår från altungdomsvårdsskolorna eller inslilulioner med ungefär molsvarande funktion äveni framliden får uppgiften alt la hand om huvuddelen av unga lagöverträdare ochmissbrukare med anpassningssvårig-heler och vårdbehov som är särskillresurskrävande. Organisationen belönar vidare all den forlsalla utvecklingenav inslilulionsvården mäsle ske i en öppen och realislisk anda med klarlangivande av vilka inlressen som skall tillmätas belydelse. är enliglTCO;s mening en angelägenhet av största betydelse för dem som blir föremål förframtida institutionsvård, men också för den personal som skall ombesörja den. kommun påpekar all del ärutredningens uppfattning atl nuvarande spädbarns- och mödrahem samlupptagningshem bör kunna utmönstras. Delta synes kommunen rikligl när delgäller spädbarns- och mödrahem, men diskutabelt när del gäller upplagningshem.Kommunen anser vidare all del kan ifrågasältas om man inom ramen för den gjordatypbeskrivningen av inslilulioner har möjligheler all ge deinslilulionsinsalser som erfordras för ungdomar och belönar all inadekvalainstiluiionsiyper och orealistiskt korta vårdlider kan medföra ogynnsammaeffekler ur vårdsynpunkl. Slutens invundrurverk framhållerall inslilulioner behöver lillgång lill tvåspråkig personal ålminslone vadgäller de slörre invandrarspråken. Prop.1979/80:1 212 Nyklerhelsvårdens unsialisförbundbeklagar all ulredningen inle har gäll in på den särskilda frågan om rätlen altomhänderla rusdrycker från den som är inlagen på vissa inslilulioner, Förbundelanför. För allmän vårdanslali för alkoholmissbrukaregäller nu all föresländare får omhänderla berusningsmedel som anlräffas och allstraffar stadgat för den som lill inlagen lämnar berusningsmedel. Av intresse isammanhanget är också ell JO-beslul angående omhänderlagande av rusdryckervid ålderdomshem och enskilda vårdanslaller för alkoholmissbrukare m. m. Dessafrågor belecknas av JO som ell problemkomplex, som del erbjuder belydandesvårigheier all komma lillrälla med. Avvägningar måsle göras i samklang med deallmänna målsäiiningarna för socialvården. Frägan borde därför enligl JO:smening bedömas inom socialulredningens ram. varför ulredningen fick del avbesluiel. 14.2 Frågor om huvudmannaskap En slor majoriiet biandremissinslanserna ger ultryck för en positiv eller övervägande positivinslällning till ulredningens förslag rörande vårdansvar, resursansvar ochkoslnads- och behandlingsansvar. Remissinsianser som lillslyrker förslaget ulanalt närmare kommenlera della är länsstyrelserna I Kalmur. Mulmöhus ochKoppurbergs län, Botkyrku, , , , ,Göieborgs, Varu, , , och kommuner, , . Föreningen , , kommunultjänsiemannaförbundoch LRF. släller sig bakomulredningens synsäll och påpekar atl delta praktiskt kan komma atl innebära allde "tyngre institutionerna" - ungdomsvårdsskolor och vårdanstalterför alkoholmissbrukare - i många fall inte kommer atl ha ett primärkommunalthuvudmannaskap medan de mindre institutionerna av typ behandlingshemfortfarande i slor ulsträckning kommer atl ha primärkommunen som huvudman.Möjlighelen lill differentierade insliiuiionsresurser kan emellertid enligl förbundetsmening erbjudas genom atl kommuner sinsemellan går samman. Landstings.fÖrbundei molsälier siginle ulredningens förslag men betonar all en förulsällning för all landslingenskall överta ansvarel för vissa inslilulioner är all de får fullständig ersällningfrån slalen för de koslnader som har samband med etl ändral huvudmannaskap förinslilulionsvården. Förbundel ger vidare ullryck för uppfallningen all denhuvudman som driver en institution också i princip bör ha del formellakosinadsansvaret för verksamhelen. Principen för kostnadsregleringen mellanlandsting och kommimer bör enligl förbundels mening utformas i överenskommelsermellan de Ivå kommunförbunden, kommun anser del rikligl atlkommunerna får dela koslnadsansvarei med främsl landslingen. Kommunen förordarockså en regional sam- 1979/80:1 213 ordning av de inslilulionella resurserna och menar alldella mäsle ske inle minst i BD-län med 1/4 av landels yla. Vissa principersåsom närhel lorde enligl kommunens mening också fä annan innebörd här änannorstädes. För alt institutionerna skall fylla sin uppgifl fordras en intimsamverkan med kommunerna både i enskilda ärenden och i melodulveckling. Sloraförändringar är nödvändiga, förberedelserna blir särskill vikliga och slora insalserför inlroduklion och ulbildning måsle lill. Alkoholproblemalikersriksorganisuiion framhåller all kommunerna enligl förslagel ges skyldighel altse till alt de som vislas i kommunen får den hjälp och del slöd som behövs ochmenar all kommunerna mol denna bakgrund bör i lag åläggas ell konkrelvårdansvar. Om i slällel landslingen ålades ell utvidgal vårdansvar, skulledetla enligl organisationens mening innebära atl helhetssynen blev lidande.Landslingens starka inriktning på sjukvård skulle vidare kunna innebära allvikliga aspekier kom vid sidan. Riksförbundet uvJöräldraföreningurnu mot narkolika nolerar med glädje all ulredningenuppmärksammal de problem som hänger samman med primärkommunall, landstings- ochslalligl vårdansvar och bristen på samverkan mellan olika vårdinslanser.Förbundel menar att människor/värd-lagare bollas mellan kommunala,landstingsdrivna och slatliga inrättningar som plottrar med olika ochmolsägande ålgärder. Ekonomiska och byråkratiska hinder stoppar mänga bra försöktill hjälpinsatser. Ingen känner sig ha huvudansvard. Förbundel vill därförpoänglera viklen av atl primärkommunen tar på sig huvudansvard för vården ochframhåller au della innebär atl socialljänslen aklivi skall följa sin klienlgenom en vårdkedjas alla länkar. Detla släller slora krav på samverkan mellanframför alli de sociala och de medicinska resurserna. Siluationen förvärras enligl förbundets mening av atl vårdresurserna ärsynnerligen ojämlikt fördelade över landet. Förbundet framhåller att mångakommuner hell saknar resurser för vård av missbrukare framför allt av ungamissbrukare och att drogmissbruk inte är något slor-sladsfenomen. Brislenpå värdplatser är enligl förbundels mening kaia-slrofal och måsle avhjälpas. DecentruUseringsulredningen delaruppfallningen all verksiällighei i samhällsarbelel av den lypinstitutionsvården ulgör inle skall vara en uppgifl för det cenirala slalligaorganet inom den sociala verksamhelen. Del bör som socialulredningen föreslårvara möjligi för landstingskommunerna alt driva I. ex. ungdomsvårdsskolorna och anslallerna förmissbrukare, samlidigl som kommunerna har vårdansvarei. En av förulsäliningarnaför all syslemel skall fungera är dock enligl decentraliseringsulredningens meningall det klarl sägs ut vilkel organ som har koslnadsansvarei och vilkel somskall sörja för atl den som behöver social samhällsvård också får det. Länsslyrelsen 1 finnerstarka skäl som talar för att landstingskommunen blir huvudman för sådanainstitutioner som närmast motsvaras av ungdomsvårdsskolor och allmännanykterhetsvårdsanstalter Prop.1979/80:1 214 Del behov av sjukvårdsresurser sommåste tillgodoses lalar också för som huvudman. Del är enligllänsstyrelsens mening orealistiskt all tro all andra än de siörsla kommunernai landet skall kunna driva sådana institutioner. Del kan enligl länsstyrelsensmening också sättas i fråga om varje enskill landsting förmår anskaffa nödvändigaresurser. Det förefaller länsslyrelsen nödvändigl all flera landsting gemensamldriver den typ av hem för vård eller boende, som skall bli beleckningen på denya institutionerna, om inte kostnaderna skall bli orimliga eller vårdenåsidosättas. - Då det gäller vården av barn och ungdom -bortsett från del allramesl vårdkrävande klientelet - menar all kommunernas socialtjänsttorde kunna bygga upp erforderliga resurser, men alt ell nära samarbele ärerforderligt med landstingei och dess barnpsykiatriska verksamhet. -anser vidare att det är logiskt atl kommunen med det yllerslaansvaret också har vårdansvarei medan behandlingsansvaret bör delas mellanlandstinget och kommunen. För kontinuiteten i behandlingen är del väsentligtall kommunen inte mister kontakten med en person som vårdas på enlandstingsdriven institution. Då det gäller kostnadsansvaret är frågan enligllänsstyrelsens mening mera kontroversiell. Länsslyrelsen anser dock alllandstinget såsom huvudman för institutionen även bör ha kostnadsansvaret.Resursansvaret bör enligl mening delas av ochkommunen. Flera remissinsianser vänder sigmot utredningens uppfattning att kostnadsansvaret inte generellt bör ligga påkommunen utan att i övrigl underkänna ulredningens förslag. Riksrevisionsverkei menar all denhuvudman som för all uppfylla sitl ansvar finner sig böra ta i anspråkinsliiuiionsresurser också i första hand bör svara för därmed förenadekostnader. Kostnadsfrågan kommer då att få sin rätta tyngd vid val mellan olikamöjligheter att tillgodose ell aktuellt hjälpbehov. Liknande synpunkter försfram av , , , Sundsvulls och kommuner. ochVilhelmina kommuner påpekar i detla sammanhang alt oavsett hur frågan omkostnadsansvaret finner sin lösning är det vikligl all socialnämnden får ellavgörande inflytande vid bedömningen av vårdtidens längd i varje särskiltvårdärende. Om kommunen inle bereds möjligheter till etl sådant inflytandetorde den få svårt att svara upp mot de krav som kommer att ställas på detyttersta vårdansvaret. kommun framhåller att man ioch för sig inser de administrativa och andra nackdelar som är förknippade medetl primärkommunalt kostnadsansvar då huvudmannaskapet är landslingskommunall.Del primärkommunala kosinadsansvaret har enligl kommunens mening å andra sidanså stora fördelar när del gäller all samordna melodulveckling och resursutvecklingall man bör överväga om del inte går att förena det med landslingskommunallhuvudmannaskap. Kommunen anser all delta skulle kunna uppnås t. ex. genom alllandstinget avgifisvägen tar ul hela vårdkoslna- 1979/80:1 215 deni del enskilda ärendet av primärkommunen. skulle då endast fåtäcka eventuella underskott lill följd av låg beläggning eller oförutseddkostnadsutveckling. Även SACOISR och socionomers riksjörbundger ullryck för uppfallningen att vårdansvar och kostnadsansvar bör följas åt. Ett mindre antal remissinsianser redovisaren merautlalal krilisk inslällning till utredningens bedömning av frågorna omhuvudmannaskap. anser alt del råder vissamotsättningar mellan ä ena sidan närhetsprincipen och utredningens övervägandei huvudmannaskapsfrågan saml å andra sidan en rikt differentierad ochändamålsenlig institutionsvård. Förslagel att förlägga huvudmannaskapet lillde största primärkommunerna och lill landslingen innebär enligl slyrelsensmening små uppiagningsområden och därmed starkt begränsade differenlieringsmöjlig-heleri instilutionemas behandlingsprogram. Slyrelsen finner vidare atl densplittrade ansvarsfördelningen, som den presenteras i belänkandel, medprimärkommunall vårdansvar, landslingskommunalt resursansvar och statligtkostnadsansvar ger utrymme för motsättningar mellan de olika intressenterna ochför en ojämn utveckling av institutionsvården. Vissa skäl kan enligt styrelsensmening tala för atl bibehålla staten vid etl odelal ansvar förungdomsvårdsskolorna och vissa vårdinstitutioner för missbrukare avberoendeframkallande medel. betonar att riskerna för atlinslilulionsvården isoleras och på samma sätt som blir en speciellbehandlingsform är minsl om primärkommunerna har ansvar för kostnader ochresursutveckling. Elt förenal vård- och kostnadsansvar skulle medverka till enstarkare inlegrering mellan öppen och sluten vård och vore därför att föredra.Skulle kostnadsansvar och resursansvar övertas av landstingen blir del enliglsocialstyrelsens mening av ännu större betydelse alt de öppna vårdresursernaförstärks. Styrelsen framhåller vidare alt måste ha lillräckligaresurser för kvalificerat behandlingsarbete om man skall kunna upprälthålla enövergång till öppna och preventiva vårdformer. Detla är enligl styrelsensmening en förutsättning för riktiga prioriteringar mellan olika vårdformer.Den öppna vården bör vid behov utnyttja institutionerna som en av mångaresurser. I Gotlunds län framhållerinledningsvis alt det ulbud av alternativa vårdresurser som erfordras för atttillgodose skiftande individuella behov inle kan tillgodoses inom en ensamkommun som Golland och alt det därför krävs en samverkan med andra kommuner.Enligl länsslyrelsens mening skulle utredningens förslag om huvudmannaskap fåallvariiga konsekvenser om man på samma sätt som förekommer inom åldringsvårdenindelar socialt utstötta och problemfyllda människor i vårdlunga och mindrevårdtunga grupper, där de vårdtunga behandlas av sjukvårdshuvudmannen och deenklare fallen av . påpekar att det ofta förekommeratt åldringar är för sjuka för ålderdomshem men Prop.1979/80:1 216 för friska för långvårdssjukhus. De blir antingen kvarinom akutsjukvården för länge eller skrivs ut lill bostaden, där de inleerhåller någon eller endasi rudimentär vård. Länsslyrelsen belönar all delmåsle förhindras alt sådana mellangrupper uppkommer bland socialiproblemfyllda människor. Del är länsslyrelsens uppfaUning all landstingetshuvudmannaskap kan förhindra institutionsplacering efler individuelltvårdbehov och den enskildes önskemål. På samma sätt som inom sjukvärden kan manförmoda alt endast i ell akutskede inslilulionsvård erbjuds ulom del egnalandstingei. Därefter överförs vederbörande till behandling så snarl ske kan. i lånmenar alt utredningen i principbetänkandet lade fram klara regler omansvarsfördelningen mellan huvudmännen och alt det inle finns skäl all gå ifråndenna fördelning. framhålleralt utredningen i slutbelänkandel har frångått den slarka betoningen avkommunens ansvar för instilulionsbund-na sociala insatser. Enligl förbundelsmening föreligger fortfarande samma skäl som anfördes i principbelänkandel alldär så är möjligt organisatoriskt anknyta instilutionsbunden socialvård lillöppen social vård. En viktig och kanske nödvändig drivkraft till en sådanutveckling är enligt förbundet alt ge kommunerna kostnadsansvar för inslilutionsbundnasociala vårdinsatser. Förbundet anser att en generell lendens atl åläggalandslingen huvudmannaskapel jämte kostnadsansvaret för instilutionsbundensocialvård har flera nackdelar. Man riskerar sämre samband mellan öppensocialvård och instilutionsbunden socialvård. Del blir svårare all tillämpaprinciper om närhel och normalisering i vården. Tvister kan uppstå huruvida enviss person skall beredas plals på en institution eller inte. Del är också tveksamtom landstingen med sill tunga ansvar för sjukvården kommer att mäkta med atlbygga ul en instilutionsbunden socialvård. Sammanfattningsvis bör enligtförbundets mening därför kommunerna åläggas etl odelat kostnadsansvar förinstilutionsanknulna sociala insatser och vidare också åläggas ett ansvar atldär så är möjligt organisera familjehem eller annat hem för vård eller boendeavsedda för dem som behöver vårdas eller bo i annat hem än det egna. I den månden enskilda kommunen inte kan anordna lämpade institutioner bör behovettillgodoses genom landstingskommunerna enligl planer som upprättas gemensamtav landstingskommunen och kommunerna i områdel och redovisas förlänsstyrelsen. Svenska läkuresällskupet är av samma uppfattning och tilläggerför egen del atl del finns åtskilliga erfarenheler som talar för all ettgenomförande av socialutredningens slutbetänkande kan innebära svårslitnatvister i det praktiska arbetet. Sådana tvister är enligt sällskapetserfarenhel på intet sätt ovanliga när det gäller attacker på sjukvården för inte lar hand om "vårdbehövande" alkoholmissbmkare elleråldringar och omvänl klagomål på I. ex. alkoholislanslaller för all man väljer och vrakar bland vårdbehövandealkoholmissbrukare. Tvister av della slag har också lell lill all Prop.1979/80:1 217 landstingen ålagil sig ell odelat kostnadsansvar löråldringssjukvården, oavsell på vilken inslilution den sjuke värdas. Dennatillämpning av principen om dt generelll kosinadsansvar synes i mångaavseenden ha minskal irrilationen i del prakliska vårdarbelel. Det synes därförsällskapel knappasi vara moliveral all införa en moisall reform när del 1. ex.gäller vården av missbrukare. TCO menar all frågan omhuvudmannaskapet är oiillräckligl utredd och hävdar alt en närmare beslämningav institutionsvårdens roll och omfattning i förhållande till sjukvården - ochäven kriminalvården - allijäml krävs som underlag för all la slällning. Elllämpligl avvägl primärkommunalt kostnadsansvar bör dock enligl TCO vara en avulgångspunklerna för den forlsalla prövningen av denna fråga. Vidare bör enjämlik vårdstandard garanleras oberoende av varierande förulsällningar i frågaom befolkningsunderlag och ekonomi i olika delar av landel. Remissinstanserna är eniga ombehovel av en noggrann planering av in-stilulionsresurserna. Det råder däremoldelade meningar rörande omfattningen av planerna och förfarandel i samband medall planerna upprättas. Utredningens förslag tillstyrksulan närmare kommenlarer av länsslyrelsernu I Slockholms, och Malmöhuslän, , , , , , och Norrköpingskommuner, , kommunultjänstemunnuJÖrbund ochLRF. ser medtillfredsställelse att utredningen anser all instilutionsplanering är en frågaför kommuner och landsting och inle en uppgift för länsstyrelserna. mening bör de kompetenskonflikter som kan uppstå vid delalhuvudmannaskap kunna lösas i samband med all insliiutionsplanerna upprällas. tillstyrkerförslagel och framhåller all insliiutionsplanerna närmast blir instrumenl fördimensionering och lokalisering av institutioner inom länen. Planeringen bördaenligt förbundets mening vidgas att omfatta även andra former av institutionellvård än den "tyngre" dvs. den som motsvarar dagensnykterhetsvårdsanstalter och ungdomsvårdsskolor. Förbundel avser härexempelvis kommunernas inackorderingshem för alkoholmissbmkare, som måstebeaktas för en riktig fördelning av resursansvarel för de olika typerna avhem. I inslilutionsplaneringen mäsle enligt förbundet vidare ingå landstingensnuvarande institutioner för barn och ungdom. Även om beläggningen på dessasuccessivt har minskal till förmån för placeringar i enskilthem genom socialvårdens försorg torde det enligt förbundets mening vara svårtatt vara helt utan institutionsresurser även för mindre barn. TCO delar utredningens bedömning avbehovet av institutionsplaneringar, men anser att facklig medverkan bör förekommai planeringsprocessen. Prop.1979/80:1 218 TCO upplyser att sådan medverkan förekommer i nu pågåendeförsök med instilulionsplaner. menar atlinslilutionsplaneringen är loppstyrd och föreslår all man i framlidenlar till vara ert"arenheter från bl. a. vårdare och "palienler". Nykterhetsvårdens anstultsförbundanser atl ålminstone i det skede där envar anställs plals i de nya länsplanernaskall avgöras - och där anslalts-förbundets medverkan synes böra övervägas -måsle det betecknas som en viklig tillgång och ell välgrundat krav allanslallens erfarenheler och synpunkler blir framförda och beaklade.Anslaltsförbundd anför vidare. För de inslilulionskalegorier somär representerade i innebär i åtskilligahänseenden del föreliggande förslaget, om det förverkligas, den siörslaomvälvning som sketl under de senasle sextio åren. Landstingels inlräde jämleprimärkommunerna såsom ordinär huvudman och de härmed sammanhängande omläggningarnai fråga om anstalternas finansiering har för samlliga anstalter djupgåendeprincipiell och praktisk belydelse.