prop · G30366 · 1979-12-31 00:00:00 — Förslagetbygger dels på att speciell hänsyn bör tas till ägarens intresse, näregendomen har frånhänts honom genom stöld eller annal tillgreppsbroll, dels påatt det är ett allmänt intresse atl samlingar av konsl-och kulturföremål igörligaste mån bevaras intakta. Utkastet i övrigt bygger på exstinktionsprincipen. Detinnebär all det förslag till kompromiss beträffande exstinklions- ochvindikationsprinciperna som upptogs belänkande inte godtogs.Utredningsförslaget innebar här atl gods som frånhänts ägaren genom slöldeller rån inte blir föremål för godtrosförvärv med mindre förvärvaren visar atlhan med skälig noggrannhet har undersökt överiåtarens åtkomst. Del är alltsåfråga om en bevisbörderegel med ett ganska högt krav i fråga om den erforderligabevisningens styrka. Regeln träder i tillämpning så snart det faktiskt visarsig atl egendomen var stulen. Utredningsförslaget syftade lill nordisk rättslikhet ochförutsatte att man i och modifierade den f.n. oinskränktgällande vindikationsprincipen för ägaren när del är fråga om stöldgods.Tanken atl här i landet anpassa oss till vad som gäller i t. ex. Finlandhar sålunda inte framförts. Än mindre har man aktualiserat frågan om enlillämpning av vindikationsprincipen över huvud laget, så alt inte endasttillgreppsbroll utan även t. ex. bedrägeri eller förskingring uteslutergodtrosförvärv. Från de synpunkter arbetsgruppen har att beakta är en skärpningav bestämmelserna om godlrosförvärv av lösöre angelägen. 1 det föregående harangetts atl man därvid kan välja mellan en rad mer eller mindre långl gåendealternativ. Arbetsgruppen anser att liden nu kan vara mogen för statsmakternaalt förutsättningslöst pröva om den nuvarande regleringen bör ändras bl.a. föratt bättre lillgodose kriminalpolitikens önskemål. Prop.1979/80:66 68 statsmakternas ställningstagande skulle därvid enremissbehandling av utkastet lill lagrådsremiss vara av värde. Härigenomskulle en vid krets av remissmyndigheter få tillfälle alt ge uttryck för hur dei dag ser på frågan om godtrosförvärv av lösöre. Arbetsgruppen förordar att såsker. 7.6 Märkning av stöldbegärlig egendom 1 avsnitt 7.2 har framhållits de svårigheter som i dagmöter all styrka förbrott till häleri eller häleriförseelse därför att denstora massan av beslagtagen egendom saknar sådana karaktärislika atl den kanhänföras till vissl brott med känd målsägande. Polisen bedriver i daggodsspaning med hjälp av ett centralt godsregister för hela landet. Registretförs med hjälp av ADB. Erfarenheterna av registret är goda. Godsspaning ansesvara en av de mest resultatgivande verksamhetsgrenarna i kriminalpolisensarbete. Det råder emellertid ingen ivekan om atl polisens spanings- och utredningsverksamhetskulle påtagligt underlättas, om stöldbegärlig egendom mera allmänt hade enbestämd och varaktig identitetsmärkning i form av tillverkningsnummer, gravyreller annat unikt kännemärke. En sådan märkning förekommer på lillverkningssladiel redani dag. Som exempel kan nämnas det instansade chassi- och motornumret på bilar,ramnumret på cyklar och tillverkningsnumret på dyrbarare klockor och kameror.På många slag av stöldbegärliga kapitalvaror saknas emellertid en sådanvaraktig märkning. 1 den mån märkning över huvud tagel sker. har den oftaformen av en löst fastklistrad etikett eller liknande som lätt kan avlägsnasutan alt efterlämna några spår. Varor av sistnämnt slag, t. ex. hushållsmaskiner ochVVS-artiklar samt radio- och televisionsapparater, blir ofta föremål förstölder redan innan de nått konsumenterna. De försvinner från lagren hostillverkare, grossister och detaljister. Från polisen har man fört förhandlingar med olikabranschorganisationer i syfte alt fä till stånd varaktig märkning i ökadutsträckning av stöldbegäriig egendom. Från näringslivet har man emellertidintagit enjämförelse-vis kallsinnig attityd. Anledningen är inte så myckelkoslnadema för själva märkningen, även om det naturligtvis är en inteoväsentlig faktor i sammanhanget. För alt få någon verklig effekt böremellertid tillverkningsnumrel bokföras och fortlöpande anteckningar föras omhur godset vandrar från tillverkare lill grossist och detaljist osv. Sådanafortlöpande noteringar, som skulle öppna möjlighet för polisen alt få beskedom tidigare ägare till viss, kanske beslagtagen egendom, innebär emellertidbetydande administrativa kostnader, som med all sannolikhet överstigerkostnaderna för svinnel på grund av stölder från lagren. I ljuset av deförhandlingar i ämnet som sålunda förekommit och de skäl som kan anföras mol enså jämförelsevis omfattande adminislraliv apparat som skulle behövas, kanarbetsgruppen inte förorda atl tillverkare av särskill stöldbegärliga varor Prop.1979/80:66 69 genom lagstiftning åläggs skyldighet all pålillverkningssladiel varaktigt märka dessa. Del får i stället t. v. ankomma på konsumenterna att svaraför märkningen. Genom Operation Märkning (se avsnitt 5) har en del avallmänheten redan märkt sina ägodelar. I försäkringsbranschen har man ingåendediskuterat möjligheterna all stimulera intresset för märkning genom alt sänkapremierna för de försäkringstagare som märker sin egendom på föreskrivet sätteller höja självrisken för dem som inte använder sig av märkningen. Tanken haremellertid avvisats med hänsyn bl. a. lill svårigheterna för försäkringsbolagenalt kontrollera försäkringstagarens uppgifl all han märkt sin egendom.Arbetsgruppen beklagar all möjlighetema atl få till stånd en väsentligt utökadmärkning av stöldbegärlig egendom sålunda synes vara begränsade.Ansträngningarna från BRÅ. polisen och försäkringsbranschen atl genominformaiion m. m. påverka allmänheten till ökad märkning bör emellertidfortsätta. 7.7 Kontroll av vissa branscher I tidigare avsniti (se 3.4.2 och 4.2) har redogjorts förskrolhandelsförordningen och den översyn av denna som pågått sedan år 1974.Skrolhandelsulredningen avser atl redovisa sina överväganden.Arbetsgruppen har därför inte funnit skäl att gå in på dessa frågor. Någonöversyn molsvarande den som f n. pågår av skrolhandelsförordningen har inte aktualiseratsbeträffande lagen om pantlånerörelse. Antalet pantlånare är litet. I helalandet finns endasl etl 25-lal pantlånare. Polisens möjligheter all kontrolleraoch ulöva lillsyn över panllånerörelsen är slora. Alt lagen om pantlånerörelsefrån kontrollsynpunki skulle vara behäftad med brister, har inte heller gjortsgällande. Arbetsgruppen har därför inte funnit anledning till lagstiftningsåtgärderbeträffande denna typ av verksamhet. Beträffande lillfällig handel noterar arbetsgruppen allregeringen lagt fram prop. 1977/78:186 med förslag lill vissabegränsade ändringar i lagsliflningen i syfle bl. a. att göra det lättare förtillverkare att lill allmänheten sälja varor som de själva tillverkat. Ipropositionen uttalas (s. 66) all del mot bakgrund av den förhållandevis kortatid som lagen har till-lämpats får anses vara för tidigt all la upp frågan omen översyn som berör behovel av en allmän reglering inom den tillfälligahandelns område. Mot denna bakgrund har arbetsgruppen avstått från all prövafrågan om ökad kontroll av den tillfälliga handeln för atl förebygga avsättningav stöldgods. I sammanhanget förtjänar emellertid alt nämnas atlaukiionsförsäljning av lösöre ofta sägs omfatta även stöldgods.Skrothandelsutredningen har lill uppgifl atl undersöka bl.a. omfattningen ochsammansättningen av handeln med begagnade föremål. Utredningsuppdraget omfattardock inte frågor som rör bl. a. auktionsverksamhel. I direktiven uttalasemellertid, alt om utredningen skulle finna atl även denna verksamhei kräver nyeller 1979/80:66 70 förändradreglering för atl del allmänna syftet med skrolhandelsförordningen skall uppnås,bör delta anmälas lill regeringen som då får la ställning lill omutredningsuppdraget bör utvidgas. Vidarekan erinras om alt har påbörjat etl projektsom syftar lill all förbättra konsumentskyddet vid försäljningar på auktioneroch i samband med auklionsljänster. Projektet, som berör endasl frivilligalösöreauklioner och avses bygga på frivillig medverkan, beräknas vara avslutatunder . Avslutningsvisvill arbetsgruppen nämna att stulna bilar i olika sammanhang uppges få en nyidentitet genom olika manipulationer varefter de säljs i allmänna handeln.Arbetsgruppen avser atl i etl annat sammanhang pröva om man bl. a. genomändrade rutiner hos bilregislrel kan förebygga sådana förfaranden. 'Specialmoliveringen utesluten här. Prop.1979/80:66 71 Sammanställning av remissyttranden över brottsförebygganderådets PM 1978:1 Sakhäleri m. m. Atl det föreligger ett behov av åtgärdennothäleribrottsligheten understryks av flertalet remissinstanser, bl. a. JK, RÅ,hovrätten över och , , och Göteborgstingsrätter, poUsstyrdsen i polisdistrikt, , , och . RÅ påpekar all både samhället och enskilda åsamkas sloraförluster av häleribroltsligheten. Häleribrolt är ofta förknippade med andrabrott som t.ex. tillgreppsbroll, bedrägeri, urkundsförfalskning, osant intygande,skattebrott, brott mol skrolhandelsförordningen m.m. Även narkotikabrottslighetenär nära förbunden med hälerimarknaden. Det är mol bakgrund härav synnerligenangelägel atl denna form av brottslighet bekämpas. I fråga om organiserathäleri har del visat sig atl vissa branscher är speciellt kritiska och att detdär är nödvändigt med en effektivare kontroll än f. n. Hit hör bl. a. handelnmed skrot och lump. Del är alltså enligt RÅ nödvändigt atl bekämpa häleri ochdärmed förknippad brottslighet med kraftigare och effektivare metoder än f. n.För all fullgöra denna uppgift bör man också överväga alt bedriva en meraoffensiv spanings- och utredningsverksamhet. Den s.k. skrolkommissionen harmed myckel gotl resultat bedrivit aktivt spanings- och utredningsarbete. Såsker också inom skalle- och narkotikasektorn. Hovrätten över och anför alt denkriminalpoUtiska utvecklingen vad gäller förmögenhetsbroltenhar markerat en delvis annan syn på brottens slraffvärde och en avgränsning avdet straffbara området. Särskill belräffande de mindre brotten har intressetför avkriminalisering och depenalisering varit stort. Reformer har också genomförtsvarigenom denna förändrade syn kommit till uttryck. kan man enligt hovrätteniakttaga en molsvarande uppvärdering av andra broltsområden, l.ex. våldsbrottenoch den "moderna" ekonomiska brottsligheten. - Det kan mol dennabakgrund förefalla anmärkningsvärt att en arbetsgrupp inom BRÅ nu lagt fram etlförslag som innebär skärpt och utvidgad kriminalisering av elt beleende somhänförs lill förmögenhelsbrotlen, nämligen häleriet. Emellertid talar starkaskäl för all delta brott tillmäts högt straffvärde, oavsett vilken uppfattningman har i fråga om kriminaliseringen av de traditionella förmögenhetsbrotten.Från krimi- Prop.1979/80:66 72 nalpolitisk synpunkl är nämligen häleriet i likhet medannan "bakmanskri-minalitel" elt mycket allvarligt samhällsproblem.Del är häleribrottsligheten som är förutsättningen för den stora mängden avförmögenhelsbrotl. Det lorde ej vara möjligt alt komma till rätta med denoroande brousulvecklingen utan alt kraftfulla åtgärder sätts in mothäleribrottsligheten. Det slår också klart att insatserna mol dennabrottslighet varit otillräckliga. Till en del kan det förklaras avatt lagstiftningen varit bristfällig. Otvivelaktigt finns sålunda etl belydandespelrum för förfaranden som innefattar handel och hantering med tjuvgods mensom likväl inte kan nås med gällande straffstadganden. Arbetsgruppen haruppmärksammat en rad sådana luckor i lagen som del finns all anledning atttäppa till. - Enligt hovrättens mening har arbetsgruppen gjort etlförtjänstfullt arbete och dess välskrivna promemoria är väl ägnad att läggastill grund för en lagreform. Hovrätten ansluter sig sålunda till syftet bakomlagförslagen att försvåra avsättningen av stöldgods. ställer sig positivt till att ålgärdervidtas för att komma till rätta med häleribrolten. Olika ålgärder avnäringsrältslig natur bör här enligt verkel övervägas vid sidan av destraffrättsliga. instämmer i arbetsgruppensulgångspunkt all goda hälerimöjligheler är en bidragande orsak lill denvanemässiga tillgrepps-brottsligheten. Försvåras avsällningsmöjlighelerna förstöldgods bör lillgreppsbroltsligheten minska i omfattning. Delta är ellsamhällsintresse av stor betydelse eftersom lillgreppsbrotten inte baraförorsakar omfattande ekonomiska skador. Än allvarligare är den otrygghet ochkränkning av den personliga integriteten som framförallt inbroltsslölder ihemmen skapar. Tingsrätten vill därför betona vikten av att tillgrepps- ochdärmed sammanhängande häleribrotlslighel inte betraktas som i första hand ellsamhällsekonomiskt fördelningsproblem. Tingsrätten avslutar med alt framhållaatl del är angeläget atl förslagen snarasi läggs lill gmnd för lagstiftning.Brottsbekämpningen i en storstad som skulle därigenom underlättas. anser atllillgreppsbrotten nu har en sådan omfattning all alla länkbara motåtgärder påolika fronter måsle övervägas. En viktig punkt i ell sådant program ärskärpning av den lagstiftning som rör befattningen med stöldgods. Atttillgreppen är sä vanliga och gäller så stora värden kan bl. a. tillskrivas degoda möjligheterna att bli av med stöldgodset enkelt och med förhållandevisgott utbyte. Man måste hitta nya spärtar som försvårar avsällningsmöjlighelernaoch därmed tillgreppsbrottens omfattning. Att värdel av stulen egendom oftatäcks av försäkring och skadan därior i många fall inte slutligt drabbar denbestulne förringar inte betydelsen av effektiva spärrar mol omsättningen avstöldgods. Kostnaderna för försäkringar som skyddar mot stöld har kraftigtstegrats, bl. a. på grund av brottslighetens ökning. Även den spridning avskadeutgifterna som försäkringen medför blir alltmer kännbar för Prop.1979/80:66 73 de enskilda laglydiga människorna, som med rätta kan krävainsatser för all hålla nere kriminaliteten. De förslag som arbetsgruppen harlagl fram är från nu angivna ulgångspunkler välkomna. kan i alltväsentligt ansluta sig till de ändringar i lagstiftningen som promemorian tarupp. påpekar alt den i enlighelmed sina direktiv har tagit upp frägan om ändringar eller tillägg till BrB:sbestämmelser om förmögenhetsbrotten. Utredningen upplyser om att dess arbetekommer alt leda till förslag om ändringar rörande bl.a. häleribrollet. Arbetsgruppensförslag ligger utanför vad utredningen har avsett att föreslå, men omarbetsgruppens förslag om ändring av 9 kap. 7 § BrB genomförs, kanförmögenhetsbrottsutredningens blivande förslag utan vidare anpassas lilländringen. Några remissinstanser tar upp frågan om information omgällande rättsregler på områdel. Del finns enligt hovrätten över och Blekingeanledning tro att många människor har relativt vaga föreställningar" omgränserna för kriminaliseringen när del gäller häleri. Om den föreslagnareformen skall få full genomslagskraft krävs därför belydande insatser för atlinformera allmänheten om reglerna och om syftet med dessa. Den kampanj molhäleri som bedrivits av BRÅ bör fullföljas. Det är angeläget och nödvändigt atlman uppnår en attitydförändring i allmänhelens inställning lill dessa brott. ullalar önskemål om att debrottsförebyggande aktiviteter som BRÅ genomfört mot häleri ochtillgreppsbrollen i butiker fortsätter och ytterligare intensifieras. sida konstaleras atl detaljhandeln i slor omfallning deltagit ikampanjen mot tillgreppsbroll och alt det av BRÅ producerade kampanjmaterialetockså har använts i de enskilda butikerna. En klar fördel med denna typ avsamhälls-sanktionerad informaiion är att den har god genomslagskrafl såväl hosde enskilda detaljhandelsföretagen som hos konsumenterna. Denna erfarenhet harregistrerats dels genom den stora uppslutningen från detaljhandelns sida ikampanjen dels genom väsentligt ökad aktivitet i bl.a. skolorna. Via debrottsförebyggande enheterna i de olika polisdistrikten har de genomfördakampanjerna vidareutvecklats genom lokala aktiviteter där även detaljhandelnmedverkat. Enligt förbundels uppfattning ulgör en sådan verksamhet ellväsentligt inslag i det brottsförebyggande arbetet. Att kravet på styrkt förbrott i 9kap. 6och 7 §§ BrB intesällan leder till slötande resultat i rättstillämpningen vitsordasavövfråA/a-garna i och åklagardistrikt, länsåklagarna iÖrebro. och , polisstyrelsen i polisdistriktoch i . Prop.1979/80:66 74 Överåklagaren i åklagardistrikt konstaterar alt detej sällan inträffar alt stora mängder oidenlifierbarl gods påträffas hospersoner som kan bedömas som yrkesljuvar eller yrkeshälare. Domstolarna harallmänt förhållit sig ytterst försiktiga i fall där åklagaren ej kunnal visaförbrott ulan endasl påstått all sådanl är uppenbari. På grund av domstolarnasförsiktighet har även tillsynes alldeles klara fall resulterat i ell ogillandeav åtalet och återställande av godset till den misstänkte. Det lorde därförvara av ytterst slor belydelse all ny lagstiftning kommer till stånd vilken kanmöjliggöra en fällande dom i hälerifall ulan att förbrott har kunnat visas.Genom detla vinnes inte bara atl gärningsmannen fälles till ansvar ulan ocksåatl han skiljs från godset, vilket inte sällan kan vara mera kännbart än denstraffrättsliga påföljden även om ramen för denna föreslås vidgad. Även länsåklagaren i län framhåller atl åklagareni dag möler slora svårigheter bl.a. när det gäller att visa all egendomentidigare frånhänts annan genom brott. Om förbrott inte kan styrkas, skallegendomen återlämnas lill den misstänkte. I praktiken leder det som gruppenframhållit inte sällan till stötande resultat. Domstolarna är i denna typ avmål påfallande försiktiga. Ytlerligare svårigheter uppkommer ej sällan. Omåtalet ogillas i vissa avseenden beslular tingsrätten om alt beslag som hänförsig till dessa delar skall hävas. Om åklagaren anser domen oriktig och därföröverklagar den, uppkommer problemet hur han skall förfara med de föremål, somlidigare varit under beslag. Olika meningar har här kommil lill uttryck.Enligt länsåklagarens mening ger lagsliflningen principiellt en rätl föråklagaren all vid överklagande på nytt ta föremålen i beslag (se bl.a. JO1978/79 s. 28). Den Ullsalla kommiftén för översyn av tvångsmedelsanvändningvid förundersökning i brottmål kan antas komma atl behandla hithörande frågor. Promemorians redogörelse för rättstillämpningen återger påell bra sätt åklagarerfarenhelerna, anser länsåklagaren i län.Exemplen på från samhällssynpunkl stötande ulfall av rättstillämpningen skulleenligt honom säkerligen kunna mångdubblas. Räitslillämpningslägel kan sägas halett lill all hälerimöjlighelerna f. n. är mycket goda. Fullgoda skäl finns altsnarast åstadkomma ändring härutinnan. RÅ ifrågasätter om åklagarna och domstolarna är sårestriktiva som görs gällande i promemorian (s. 55-56). I sitt yUrande redogörRÅ för två hovrättsdomar enligt vilka åtal för häleri resp. häleriförseelsehar bifallils utan atl de närmare omständigheterna klarlagts. Hovrätten haremellertid med hänsyn till omsiändigheterna funnit sig kunna hålla för visstatl den aktuella egendomen frånhänts annan genom brott. En praxis i enlighetmed nu nämnda domar innebär enligt RÄ alt behovet av det föreslagna tilläggetlill 9 kap. 7 § BrB begränsas. RÅ vill emellertid framhålla atl klara prejudikatsvårligen kan åstadkommas på detta område, som huvudsakligen rör bevisfrågor.Ell avgörande av högsla domstolen som rör styrkan av bevisningen i etl visslfall lär knappast få någon prejudicerande betydelse. Prop.1979/80:66 75 är därför nödvändigt atl även andra metoder prövas för allbekämpa den illegala hanteringen av stöldgods m. m. Liknandesynpunkter framförs av och framhåller att ansvar för häleri eller häleriförseelse enligt gällanderätl inte torde förutsätta alt domstolen fastställer genom vilket brottegendomen frånhänts ägaren; tillräckligt torde vara atl del är utrett atl ettbrott - innebärande ett frånhändande av egendom -föregått hälerigärningen. I demest flagranta fallen kan därför ansvar utdömas, även om egendomen inte kanknytas till etl vissl broll. delar emellertid arbetsgruppensuppfattning all i åtskilliga fall, där det föreligger starka misstankar omhäleri eller häleriförseelse, den misstänkte går fri endasl därför attförbrott inte kan styrkas. Del kan i sådana fall vara stötande all gods, somkan anlas vara slulel, måste lämnas ut till den misstänkte. Flertalet remissinstanser tillstyrker arbetsgruppensförslag till ändring i BrB, i vissa fall dock med modifieringar vad avsertillämpningsområdet. JK och i anser all fråganbör övervägas vidare. Det föreliggande förslaget avstyrks avförmögenhetsbrottsutredningen, och . Elt slort anlal remissinstanser tillstyrker arbetsgruppensförslag ulan ändringar i sak. Till denna gmpp hör RÅ, överåklagarna i Göteborgsoch åklagardistrikt, länsåklagarna i och län, ,kommerskollegium, , handelskammaren för ochVästmanlands län, handelskammare, poUsstyrdserna i ,, och polisdistrikt, , Föreningen . Länsåklagaren i län hälsar arbetsgruppens förslagmed tillfredsställelse. Särskilt behövlig är lagstiftningen enligt hans meningför fall som beskrivs i promemorian under 2.1. Denna typ av brottslighet ärdock i huvudsak en storstadsföreteelse. Antalet fall, som kommer atl hänförastill berört lagrum i BrB utanför storstäderna, kommer säkert all bli ringa. Därmedinte sagt atl lagstiftningen är obehövlig utan är den påkallad för all bekämpade flagranta fall som åsyftas. Skäl all frångå begränsningarna av denkriminaliserade sekiorn finns ej. Om begränsningarna ej fanns, då förbrottetej är styrkt, är del slor risk för felaktiga domar. I promemorian föreslagna ändringar i 9 kap. 7 § BrB och 1§ lagen om visst stöldgods kan enligt polisstyrelsen i polisdistriktge ökade Prop.1979/80:66 76 möjligheter att ingripa mol häleribrolt och hindra atlstöldgods eller "hälerigods" utlämnas till gärningsman. Även omingripandemöjligheterna inskränks till gärningar som sker i "utövning avnäringsverksamhet, vanemässigl eller eljest i större omfattning", medanden fortfarande går fri som för egen del köper misstänkt gods där förbrottetinte kan styrkas och del inte är fråga om "särskill värdefullegendom", är ändock angelägel att bättre än nu kunna ingripa motyrkeshälare. Effekten av de föreslagna lagändringarna är emellertid enligtpolisstyrelsen svårbedömbar. Den lorde bli starkt beroende av åklagarnas och isynnerhet domstolarnas bedömning av dels hur omsiändigheterna bort ge skäliganledning antaga alt godset ifråga frånhänts annan genom brott, dels vad som ärvanemässigl eller i siörre omfattning eller särskilt värdefullt. Utrymme tordehär finnas för alllför olika tolkningar. Förhoppningsvis bör dock föreslagnalagändringar tillsammans med skärpta krav i rättspraxis på godtro kunna bidra till en större försiktighet även hos allmänheten vid köp avgods vid sidan av den etablerade handeln och därmed minska förutsättningarnaför häleribrolt. anser atl det ärangelägel alt bevissiluationen underlättas för polis och åklagare när detgäller fall som uppenbarligen är klara hälerier men där nuvarande krav på styrktförbrott inte kan uppfyllas. Enligt försäkringsbolagens erfarenheter fungerarde nuvarande häleribestämmelsema inte på elt tillfredsslällande sätt justdärför att detla krav ofta går för långt i de praktiska situationerna.Skärpningen av rekvisiten för häleriförseelse förefaller väl avvägd om denbegränsas på det sätt som föreslagils till organiserat häleri. Möjligen kan denföreslagna bestämmelsen behöva bearbetas lagtekniskt för alt bli klarare ochmera lättläst. Beträffande omfattningen av det kriminaliserade områdelframförs synpunkter i två olika riktningar. En grupp remissinstanser anser atlförslaget har blivit för snävt, medan en annan grupp menar alt kriminaliseringenhar sträckts för långl. Till den förra gmppen, som alltså anser att förslagel äralllför snävt, hör JK, överåklagaren i ,länsåklagaren I . hovrätten över och , Stockholmstingsrätt och . Förslagel om slopande av kravel på styrkt förbrott innebärett radikalt avsteg från vad som f n. gäller. Man slopar en fundamentalfömtsättning för häleriansvar.