prop · G3031 · 1979-12-31 00:00:00 — framhåller att brevcensur i vissa fall kanbehövas men menar att den föreslagna regeln i 16 S förefaller onödigtkomplicerad. Styrelsen menar atl brev slällda lill myndigheler och advokalerhell bör vara undanlagna från censurregeln och all denna därtör kan fä följandelydelse: Handling ställd lill myndigheleller advokal skall vidarebefordras ulan granskning. I följd härav skulle, enliglslyrelsen, 16 S Iredje, fjärde och själle slyckena kunna utgä. Uiskrivningsnämnderna för Malmöhusoch Västernorrlunds lan tillstyrker förslagen i vad avser brevcensur. Däremolmenar utskrivningsntimnden i Slockholm atl rältssäkerhetshänsyn knappasi synespåkalla nämnd-prövning och avstyrker att den föreslagna ordningen - somuppenbarligen skulle leda lill prakliska komplikationer - genomförs. Läkurförbundel vill all brevcensur och liknande regler somslör den personliga inlegrilelen avskaffas. I detta krav instämmer RSMH som menaratt brevcensur aldrig kan bli effektiv och all den förhindrar ett förtroendefulllförhållande mellan palienl och personal och molverkar vårdens syfte. Beträffande besluiskompeiensensfördelning mellan nämnd och överläkare hänvisas till avsniu 3.2.6. framhåller att eftersom fråga omutskrivning skall prövas fortlöpande skall fråga härom las upp så snarl anledningföreligger atl utskrivning skall ske. Därför, menar styrelsen, är regeln i 22 Slagförslagel om vilka som är behöriga alt göra ansökan om uiskrivningöverfiödig. Utskrivning måste alltid prövas oberoende av om ansökan häromföreligger eller inte och oberoende av vem som initierat frågan. Om regeln i22 S utgår måste dock. framhåller slyrelsen, i 28 S föras in en bestämmelse omvilka som äger räll all föra talan hos centrala psykiatriska nämnden. i menaratt uppräkningen av behöriga sökanden i 22 S kan ersältas med begreppet"'närstående". Prop.1979/80:1 344 regeln (20 S) alt fråga om utskrivning skall prövasfortlöpande anmärker utskrivningsnämnden i all det enligtarbetsgruppens redovisade uppfattning bör åligga överläkaren att "i försiahand" ta initiativ till utskrivning. JO synes, enligt nämnden, ha utlalalatt det åligger ulskrivningsnämnden atl tillse att försöksulskrivningsfallenomprövas . Nämnden, som menar atl iniiiativplikt inte bör åläggasulskrivningsnämnden, efterlyser etl klarläggande på denna punkt. Förslagel om alt sänka den lid inomvilken utskrivningsnänuid är skyldig atl pröva ny ansökan om uiskrivning till en godtas av flerlalel remissinstanser. Uiskrivningsntiinnden i Uppsalaifrågasätter om inte en molsvarande "karenslid" borde införas förpermissionsansökningar. Flera remissinstanser, bland dempsykiairiska nämnden, , HCK och RSMH, understrykersambandet mellan utskrivnings-reglernas praktiska användning och förekomsten aven väl fungerande öppen värd. De flesta remissinstanserna ärpositiva till förslagel att försöksutskrivning inte skall pågå änett är i följd och all, om gått till ända ulan alt förlängning harskett, patienten skall betraktas som utskriven. Betänkligheter uttalas dock avuiskrivningsntiinnden för , särskill vad avser depatienter som anses vara farliga. Sociulstyrelsen föreslår all istället för regler om försöksutskrivning i lagen regleras möjligheterna att gepatienten öppen eller halvöppen psykiatrisk vård. Det är, menar styrelsen,viktigt atl markera alt även värden utanför institutionen ges ett kvalificeratmalerielll innehåll och att patienten då också blir föremål för aktivabehandlingsinsalser. Slyrelsen menar alt beleckningen ""öppenpsykialrisk vård" svarar bättre mot denna niål-sällning än beleckningenförsöksutskrivning. Styrelsen anser atl öppen vård i likhet medförsöksutskrivning bör begränsas i tiden. SACOISR och lukarjöihiindei hävdaratt institutet försöksulskrivning kan hell avskaffas, om man begränsartvångslagen lill relevanla huvudindikationer och lilläggsindikalioner. ÄvenRSMH kräver all alla bestänuuelser om försöksulskrivning utgår, och fiamhålleratt försöksutskrivning leder till en personlig osäkerhet och försvårar socialanpassning och framlidsplanering. 2.9 Förordnande av offentligt biträde Arbetsgruppen behandlar delsbehovel av offenlligl bilräde enligt rällshjälpslagen, dels vilken myndighetsom bör fatta beslul om sådanl bilräde i ärenden som kan aklualiseras enligtLPV. Arbetsgruppen uttalar därvid att biträde bör förordnas, om det behövs förtillvaratagande av den enskildes räll. Vidare menar arbelsgruppen altoffentligt biträde bör kunna förordnas av ulskrivningsnämnd och psykiairiskanämnden. Prop.1979/80:1 345 Av de remissinsianser som lar uppfrägan om offentligt biträde i della sammanhang berör ochutskrivningsntimnden för Itin, Svensku kommunförbundel ochLandslingsförbundel frågan om rätt atl erhålla offenlligl bilräde. Slutenshundikuppråd anser att offenlligl bilräde skall kunna förordnas i alla fallutom då det är uppenbart obehövligt. Nämnden i Mulmöhus lån menar atl nuvaranderegler tillförsäkrar patienten rätt till biträde i den omfattningrättssäkerheten kräver. föreslår attförordnande av offentligt bilräde skall ske i samlliga fall. JK, socialslyrelsen,riksrevisionsverkei, ulskrivningsntimndernu i Slockholm, Uppsalu,Vtisternorrlunds Itin och förordar atl nämnderna får besluta omförordnande av offentligt biträde. Ingen remissinslans Ullalar moisalluppfaUning. JK och utskrivningsnämnden i Uppsulu framhåller all ellgenomförande av denna ordning knappasi skall behöva medföra behov avförstärkta kansliresurser eller av egen ekonomisk förvaltning. Sociulstyrelsen gör för sin delföljande tillägg i anslulning till frågan om offentligt bilräde: Någon möjlighet atl förordnaoffentligt biträde redan i samband med sådanl beslut som avses i 9 S LPV(läkares inlagningsbeslul) föreligger knappasi. Vid översyn avrältshjälpssystemd borde frågan las upp om del är möjligi alt redan innanärendet prövas i lokal nämnd vidta åtgärder som ger den enskilde elt bätlrerättsskydd. Nägon form av jourverksamhel borde kunna diskuleras. Arbelsgruppen föreslår, som enkonsekvens av förslagel om obligatorisk nämndprövning av inlagningsbeslul, allmöjlighel all föra lalan mot inlagningsbeslul inle skall finnas. I slällelförordar man en regel om räll för patienlen all begära all nämnden skall ultalasig om förutsättningar för inlagning förelegal (10 S 5 st.). Som framgått har en radremissinstanser ifrågasatt den obligaloriska överprövningen och i slällelförordal etl bibehållande av nuvarande besvärsordning. Till dessa hörSlockholms norru ulskrivningsnämnd som emellertid dessutom anför: Del kan ifrågasällas om inlebesvärsräll bör finnas kvar även om förslagel (om obligalorisk nämndprövning)genomförs. Enligt den särskilda lagsliftningen om ersällning vid orikliglfrihetsberövande är ersällningsrällen i princip beroende av alt beslut omfrihelsberövande ändrats. Del är dock i hög grad ovisst om etl sådanl uiialandeangående iniagningsförutsätlning-arna som utskrivningsnämnd enligl 10 S femleslyckel i förslagel skall göra pä begäran av palienl är all anse som etl beslutom ändring eller faststäl- Prop.1979/80:1 34(, lelse av intagningsbeslulei. Vidare uppkommer fiåganhuruvida underlåtenhet att begära sådanl uttalande medför au den s. k.passiviieisregeln i 3 kap. 4 S skadeståndslagen blir tillämplig. Dessaosäkerhetsfaktorer skulle elimineras om palienlerna liksom nu gavs en formellbesvärsriitt, JO avstyrker vad arbetsgruppenföreslagit om nämndutialande enligl 10 S femte stycket och anför: Något skäl för att man i efterhand skallkunna påkalla ulskrivnings-nämndsprövning av en inlagning för psykialrisk vårdeller av en åtgärd vidtagen under sådan vård - vilkel skulle bli möjligt medarbetsgruppens förslag i 10 S femle styckel - anser jag över huvud tagel inleföreligga. Man måste i ställd konstruera lagen så all fulla garanlier kanfinnas för alt få en intagning prövad i det aktuella skedd då vård pågår. - -Att i efterhand tillhandahålla elt överprövningsinsiiiul är för mig enfrämmande och omotiverad tanke. - - Arbetsgruppens resonemang atl nämndenskulle göra någon slags förprövning för en kommande talan från patienten omersällning för felaktig inlagning har inle överiygal mig om behovel av denföreslagna beslämmelsen. Även utskrivningsntimnden .förMalmöhus Itin menar atl 10 S femle styckel kan utgä men med den motiveringenatt enligt nämndens mening del är självklart alt en utskrivningsnämnd, som harall pröva lagligheien av företagna handlingar, alltid uttalar sig omförutsättningarna för intagning, och det oberoende av om patienten begärt det.- Sociulstyrelsen ä sin sida hävdar motsatsen, nämligen att den enda prövningnämnden bör göra är behovel av om vård fortsättningsvis kan beredas med stöd avlagen och således inle någon prövning av om inlagning enligl 9 § borde ha skett. Överläkares rätl lill underslällning Arbetsgruppen föreslär borttagandeav överläkarens nuvarande rätt att få utskrivningsnämnds beslut underställt dencentrala instansen (25 S LSPV). Mot förslaget vänder sigutskrivningsnåtnnderna i Uppsula och Vtisternorrlunds län, vilka båda menarall rälien bör finnas kvar, eller evenluelll ulvidgas. En rad remissinstanser understrykervikten av atl patienten erhåller information om sina rättigheter bl.a. rättenatl anföra besvär och begära utskrivning, och hälsar med tillfredsställelsearbetsgruppens förslag i 10 S 6 st. och i 35 §. Till dem som utlalal sädantillfredsställelse hör psykiutrisku nämnden, , , norraulskrivningsnämnden i och RSMH. 1979/80:1 347 Lagens na m n Arbelsgruppen föreslår att den nyalagen benämns ""Lag om viss psykiatrisk vård" (LPV). Utskrivningsntimnden jör anlör: (I belänkandet) sägs, atl en lagsbenämning pä elt ändamålsenligl sätt bör spegla dess innehåll. Den föreslagnabenämningen torde knappasi motsvara del uppställda kravet på ändamålsenlighet.I så fall kanske benämningen hade borl vara "Lag om psykialrisk vårdoberoende av egel samtycke". Om inle en sädan benämning anses lämpligföreslås som alternativ "Lagom psykiatrisk vård i vissa fall", vilkettorde vara riktigare än alt tala om ""viss"' psykiatrisk vård.som niirniast ger antydan om någon speciell vårdform, som närmare beskrivs ilagen. Även ulskrivningsnämnden fin-Väslernorrlands Itin menar att uttrycket ""viss" språkligt settler sig mindre lyckat, men har ingen erinran mot den nya beteckningen av lagen.Ulskrivningsiitimiideii för Maliiuiliiis Itin biträder ocksä nainnändringenoch understryker som särskilt angeläget atl lermen ""slutenvärd"", som i praxis läcker både sluien och öppen vård, utgår. RSMHavslyrker den föreslagna namnändringen med motivering alt lagförslagel somhelhet ändå bara innebär jusleringar i LSPV. Flerlalel remissinsianser har intehaft någon erinran mol förslaget att kalla nämnderna för '"psykiatrisknämnd"" resp. ""central psykialrisk nämnd".Vtskrivningsntininden jör Itin föreslår emellertid att i slällel förelt vissl sjukhus" namn på nämnden, vilkel arbelsgruppen förordal, böranges den kommun där kansliel finns, således "'psykiairiska nämnden i X kommun". Ett visst sjukhusstämplas dä inte som en inrättning där tvångsvård i försia handlillhandahålls. 3 Psykiskt störda lagöverträdare, betänkande (SOU1977:23) av utredning om behandling av psykiskt avvikande Efter remiss har yllranden kommilin från riksåklagaren, hovrätten över och , Slockholms lingsräli,Göieborgs lingsräit, (), ,kriminalvårdsnämnden, ungdomsfängelsenämnden, interneringsnämnden,brotlsförebyggande rädd, , rällspsykiatriska kliniken i ,rättspsykialriska kliniken i , , ,stalskonloret, universitets- och högskoleämbelel efler hörande av de medicinskaoch juridiska fakulteterna, Utredningen om isolering inom kriminalvården. Prop.1979/80:1 348 efter hörandeav vissa enskilda landsting. i (LO), Tjänstemännenscenlralorganisalion (TCO), Centralorganisationen /SR, . Svenska läkaresällskapel, . , , ,. Föreningen , Riksförbundel FUB, . () och Riksförbundetför hjälp åt läkemedelsmissbrukare (RFHL). De av kommittén framlagda förslagenhar fält etl övervägande positivt mottagande under remissbehandlingen även omkritik riklats mot enskildheter i förslagen. Flertalet remissinsianserunderstryker vad kommittén anfört i fråga om behovel av ytterligare resurserför reformens genomförande. Enligl riksåklagarens meningförefaller ulredningens slåndpunkler väl övervägda och väl ägnade att liggalill grund för en reglering. Ungdomsfängelsentiinnden anför allulredningens förslag lill ändringar i gällande lagsliflning i de fleslaavseenden synes vara väl genomförbart och ägnat atl öka rälissäkerhel ochbehandlingseffekliviid för de psykiskl störda lagöverlrädarna. () slällersig posiliv lill de grundläggande idéer som kommer till utlryck i betänkandeloch har i princip inle nägol all erinra mol förslagen vad gäller behandlingenav psykiskl avvikande lagöverträdare. Liknande synpunkter anförs avlandstingsförbundet och Föreningen . () ullalarall förslagen synes i slorl sett teoretiskt väl genomtänkta och avvägda.Förslagen bygger emellertid i många stycken på prakliska förulsättningar som nuinte finns ulan måsle tillskapas. Som på många andra områden utgörs dessaförutsättningar till slor del av personella och ekonomiska resurser. Detförefaller enligl nämndens mening som om kommilién i vissa avsnill varit väloptimistisk när del gäller möjligheterna alt tillskapa de erforderligaresurserna. 1 andra avsnitt av det föreslagna systemet finns anledning förmodaatt de resurser kommittén förordat är alltför begränsade. Ett genomförande av utredningensförslag förutsätter enligt interneringsnämnden atl kriminalvården fårtillräckliga resurser. Det synes nämnden helt orealistiskt att räkna med atlsådana vårdresurser som måsle krävas kan ställas till förfogande inom en näraframtid. RSMH anser atl den viktigaste förutsättningen för atl de föreslagnalagändringarna skall kunna fungera är att samarbetet mellan kommunerna, landstingenoch 1979/80:1 349 kriminalvården fungerar, och all kriminalvården får deresurser som behövs för alt la hand om ell slörre anlal psykiskl sköramänniskor. Några remissinsianser har enövervägande negaliv inslällning till de framlagda förslagen. Slutensrtiiispsykiuirisku klinik i Uppsulu släller sig sålunda kritisk till ceniralatankegångar i belänkandet men anger och motiverar elt antal allernalivförslaglill betänkandel. Även är kritiskt lill centralatankegångar i betankandet. Förbundet tror sålunda inte alt det förkortadeundersökningssystem kommittén skisserar kommer atl leda lill ökadrättssäkerhet. Förbundel anser inte heller atl LSPV:s nuvarande kriterier förivångsvis inlagning av icke kriminella personer ulan vidare kan följas när detgäller personer som begått broll och förbundel är kritiskt till den lanke omflexibilitet mellan kriminalvård och menlalvård som förs fram som en avhuvudtankegångarna i betänkandet. Kriminulvårdssiyielsen avstyrkerkommitténs förslag i principfrågorna. Förslagen innebär en försämring både fördet klientel som med gällande ordning är föremal för kriminalvård i anslall-ochför den nya klienlelkate-gori som föreslås bli tillförd kriminalvården.Kriminalvården saknar resurser för alt lillgodose det nya klienteletsvårdbehov och kommer, om förslaget genomförs, att fråntas de psykiatriskavärdresurser som den disponerar. Om förslagel mol slyrelsens avslyrkandegenomförs, krävs en grundlig ulredning av kriminalvärdens lill följd avförslagel ökade resursbehov. Under remissbehandlingen har frånflera håll pekats på det reformarbele som pågår inom samma eller närliggandeämnesområden varvid bl.a. den länken framförts all en samordning av de olikautredningsförslagen borde ske. BRÅ framhåller all behovet av enöversyn av brollsbalkens päföljdssyslem blivit allt slarkare. Sådanlreformarbele har också påbörjats på olika områden. har fleraulredningar på det kriminalpolitiska områdel redovisai sina överväganden. BRÅpekar också på all en översyn av BrB:s påföljdssystem har företagits av BRÅ:skriminalpolitiska arbetsgrupp som avgetl rapporlen (1977:7) Nyttsiraffsyslem idéer och förslag. Del ler sig för BRÅ:s del naluriigl all ulgåfrån denna arbdsgmpps principiella syn pä påföljdssysiemds ulformningbeträffande psykiskt störda lagöverträdare. RÅ uppehåller sig ulförligl vid dekriminalpoliliska grundema och utvecklingen av den kriminalpoliliska debattenför att motivera sin uppfattning atl utredningens förslag inle omedelbarl börläggas lill grund för ny lagstiftning. En förändring av regleringen av denstraffrättsliga behandlingen av psykiskt slörda bör ske mot bakgrund av en merallmän översyn av påföljdssystem och därvid utformas från andraprincipiella utgångspunkter än som gäller. Del är f. n en ovanligt lämpliglidpunkt för en sådan mer allmän översyn. Vid en sådan översyn bör del akluellabetänkandet kunna spela en viktig roll. Redovisningen av nuvarande prax- Prop.1979/80:1 350 is och problemen med denna, liksom även redogörelserna förolika former av psykiska störningar och de avvägningar om den lämpligabehandlingen av dessa förefaller RÅ omsorgsfullt och skickligt genomförda. del av Ulredningens konkreta lagförslag bör också utifrån en annanprincipiell utgångspunkt kunna godlas ulan egenlliga förändringar. Rätts- och kriminalvårdspsykiatrinsframlida undersöknings- och vårduppgifter synes statens rättspsykialriskaklinik i inte kunna avhandlas separat från en rad andra frägor, såsomLSPV, LOB, vilka som skall handha vården av de "särskillvårdkrävande" inom kriminalvården, den psykiatriska värden, ungdomsvärdenoch nykterhelsvården, specialsjukhusen och de fasla paviljongerna elc. Av viktär även hur man slutligen skall lösa frågan om tvång och frihel inomsocialvården och konsekvenserna av denna lösning för andra vårdområden. Detbehövs enligt denna remissinstans en mera omfaltande integrerad översyn avsamhällets hela vård- och Ivångsapparat. En liknande inslällning harStinkliolnis lingsråii. vidUppsala universilel framhåller att ulredningen endast i mindre omfallningkunnat beakla den omsvängning inom kriminalpolitiken, som innebar ell mer ellermindre slort avståndstagande från de behandlingssynpunkter, som kraftigtpåverkade ulformningen av BrB. Av allt att döma kommer de allmänna lärorna ombrotl och straff att kraftigt päverkas av denna förändrade inslällning tillsocialt avvikande beleende. Därmed är det också givel, atträtlssäkerheissynpunkler kommer all tillmätas allt slörre vikl ju merapåföljden ansluler sig till lagöverträdelsen. Lundsiiiigsjörbundet beklagaratt, i fråga om ivingande vård, någon samordning av utredningens förslag intesynes ha skett med andra akluella utredningar inom hälso- och sjukvården samtangränsande vårdområden, säsom socialutredningen och ulredningen för översynav LSPV. Liknande synpunkter anför och . Begreppet "psykisk störning" Några remissinstanser tar upputredningens förslag atl alla slag av funk-lionsrubbningar betecknas som"psykisk störning", tingsrtiit har inle något att erinramot alt termen används i såväl LSPV och BrB i stället för nu gällandeterminologi. Även Göieborgs lingsräli, RPS och RSMH finner beleckningenlämplig. Inte heller B/?/i har något att erinra mot förslaget. BRÅ betonar dockatt också della begrepp - även om del är lämpligare än nuvarande terminologi -med nödvändighet förblir vagt, Förslagel. som närmasl synes föranlell av hänsynlill samordningen med (BrB), är enligl PN:s mening mindre lämpliglför LSPV:s del. Termen psykisk sjukdom är vald bl. a. för all markera att lagenär avsedd för allvarliga tillstånd. Uttrycket psykisk störning torde, om manutgår från 1979/80:1 351 allmänt språkbruk, föra tankarna lill i första handpsykisk ohälsa av lindrigare slag och torde vara ägnat atl göra den medicinskaavvägningen svårare än f. n. Kommittén har även själv påpekat (s. 61) atlgränsdragningen för området "psykisk slörning" måste bli godtycklig.PN anser därför alt den nuvarande termen bör bibehållas. Den lerminologiskasvårighel som kommilién stålt inför synes kunna lösas om i 1 S andra styckelLSPV ordet "jämslälles" byls ul mol "anses" och till"abnormitet" fogas "defekt". 1 konsekvens med det anfördabör lermen "psykisk störning" bytas ut i övriga förslag t.ex i 33kap. 2 § försia slyckel broUsbalken. Denna paragraf anser PN för övrigttillfredsställande, i synnerhet som den fåll en lydelse som slår bättre iöverensstämmelse med LSPV och omsorgslagen än som är fallel. vidLunds universitet menar att det finns risk all man pä nyll läser lagsliflningenpå ell olyckligl säll. F. n. pågår en översyn av LSPV och socialdepartementethar aviserat alt frågan om tvång mot vuxna inom socialvården skallbrytas ul ur behandlingen av socialulredningen och samordnas med LSPV.Resullatd kan i värsta fall bli en ny inkongruens mellan BrB och LSPV. Termen"psykisk slörning" har, trots atl den är yitersl vag och oprecis, endiagnostisk innebörd, i den bemärkelsen alt den anger en avvikelse frän normen.Den är i själva verket en eufemism för "åvila", "psykisksjukdom", "psykisk abnormild" etc. Om man strävar efter att 33kap, 2 S BrB skall ha full följsamhel till LSPV är del logiskl atl i ställd iBrB välja del neutrala uttrycket "psykiskl tillstånd"".Fakultetsnämnden föreslår säledes att 33 kap. 2 S BrB inleds sålunda:"Var den som begått brotl därvid i sådant psykiskl tillstånd atl vårdkunnal beredas honom med slöd av lagen om beredande av sluien psykiatrisk vårdi vissa fall, må ej dömas till fängelse elc." e)-indikationen i LSPV och motsvarande indikation iomsorgslagen Kommilléns förslag alt avskaffae)-indikationen i LSPV och omsorgslagen lillsiyrks uUryckligen av en majorilelav remissinslanserna. Hit hör bl. a. tingsrtiit. Göieborgslingsrtitl, ungdomsfängelsenämnden, BRÅ, , slutensrällspsykiatriska klinik i Uppsula, PN, niedicinsku jukidlelsntiinnden vidLunds universitet, LO, Svensku läkuresållskupel och . RÅ anför all ulredningen framförövertygande skäl för ell avskaffande eftersom e)-indikationen hafl slörrepraktisk betydelse endasi i samband med förmögenhetsbrotl och även belräffandedessa har i de flesta fall även nägon av de andra specialindikalionerna kunnatåberopas. I del fåtal fall där nu frihetsberövande påföljd är utesluten ochgärningsmannen inte kan överlämnas lill sluten psykialrisk vård enligl annangrund än e)-indikalio-nen skulle enligl utredningens förslag frihelsstraffkunna följa. Ulredningens utgångspunkt har varil att i den månsamhällsskyddsaspekter vid Prop.1979/80:1 352 förmögenhetsbiotlslighd anses påkalla frihetsberövandeutan att medicinska eller social-medicinska skäl talar därför sä bör della skeinom kriminalvården och inle inom sjukvården (s. 200), Även om man bortser fråne)-indikalionen så är förutsättningarna för sluien psykiatrisk vård enligt LSPVi betydande ulsträckning grundade på samhällsskyddsaspekler. 1 första handgäller delta b)- och d)-indikalioner-na. Alt samhällsskyddsaspekler även måstepåverka uppbyggnaden av det straffrättsliga reaklionssystemel är uppenbart.Utredningens förslag innebär all skyddsaspekierna enligl dessa bäggerällsområden anpassas så att de skall kompleltera varandra utan all man dockdärvid beaklar all de båda områdena också måste styras av andra, sinsemellanmycket olikartade intressen. I princip kommer psykiskl störda väldsverkare althänföras till sjukvården medan psykiskt störda förmögenhelsbroltslingar hänförstill kriminalvården. Genom den eftersträvade flexibiliteten får del dock förutsäUasalt i praktiken båda kommer atl placeras inom sjukvården.Förmö-genhelsbrottslingen kommer dock därvid, även om han inle skulle kunnaanses ansvarig för sina handlingar, alt i princip fä kvarstanna den lid somdomslolen motiverad, bl. a. med hänsyn lill broliens svärighdsgrad,medan väldsverkaren skall släppas när vårdbehov inle längre föreligger. Syslemelförefaller inkonsekvenl, irralionelll och svårhanleriigl. syslem byggl påen lillräknelighetslära är i della hänseende all föredra. För den grupppersoner som inle kan anses ansvariga för sina handlingar lorde LSPV:s regleräven ulan e)-indikalion vara fullt tillräckliga.