prop · G30310 · 1979-12-31 00:00:00 — I praktiken torde emellertid ingrepp i det befruktade äggets eller i gameternas kromosomer och deras oerhört känsligamekanismer med nuvarande tekniker vara uteslutna om inte störningar eller blockeringar i embryonalutvecklingenskall uppstå. Tanken att i zygoten medhybrid-DNA-teknikens hjälp, dvs genom virusinfektion ersätta skadade gener med normala, är därför utomordentligt spekulativ. För att genomföraen genterapi av detta slag krävs inte baraen vektor som kan invadera ägget utanatt skada det, den skall dessutom bland 7 miljarder (7 X 10) nukleotider hitta rätt på den sekvenssom är felaktig och byta ut denna motden medförda normala. Svårigheterna blir mångagånger större ora egenskaper, som betingas av flera gener isaraverkan, exempelvis intelligens och kroppsstyrka, skall påverkas . 1979/80:10 62 I sammanhanget bördock nämnas ett par andra tekniker medvilkas hjälp zygoten eller det tidiga embryotkan påverkas. Från livmodern på möss kan manoperera ut zygoter som undergått ett litetantal delningar och blivit , småklumpar om 8-32 celler. Tvä dylika - som kommer frän var sin mus och har olika föräldrar -fogas samman till en cellboll som inplanteras i en tredje muslivmoder. Där utvecklas en unge som alltså kan ha fyra föräldrar (samt en fostermor) Musungen har två typer av celler, en uppsättning frånvartdera embryot, dvs vartdera föräldraparet. Den äruppbyggd av en mosaik av dessa tvågenetiskt skilda celltyper. Dessa mosaikdjur kan i sin tur få ungar. Tekniken används främst för att studera celldifferentieringen under fosterutvecklingen . Den andra tekniken innebär transplantation av cellkärnor.Sådan har gjorts på groda. Cellkärnani befruktade grodägg dödas och sedan är det möjligt att i varje sådant ägg inplantera en ny kärna som tagits från kroppsceller hos en vuxen groda. Många av dessa manipulerade äggdör eller också dör de larversom utvecklas men vissa överlever larvstadiet och utvecklastill fullvuxna grodor. Dessa har dåexakt samma genetiska uppsättning som den groda som levereradede ursprungliga cellkärnorna. Dessa grodor utgör en klon. Genetiskt är det samma sak som när en växt förökas med sticklingar. Försök av detta slag visar att åtminstone vissa kroppsceller hos den vuxna individenhar alla de gener i funktionsdugliga som fanns i det befruktade ägg varifrånde härstammar. Att detta skulle gälla även för utvecklingsmässigtmera högtstående djur än groda har inte kunnat visas. Försök av detta slag har ingett oro införperspektivet att det med denna teknik skulle bli möjligt att klona människor. Kärntransplantation och framställning av mosaikdjur har i sig själva inget med hybrid-DNA-tekniken att göra. Det ärdock möjligt att dessa tekniker i kombinationmed hybrid-DNA-tekniken kan ge medicinska tillämpningar bl a inom genterapin. Andra typer av kloning, t ex att framställa enbart delar av individer (kroppsdelar) för att ersättaförlorade eller skadade sädana, torde fåräknas till de mera extremayttringarna av spekulationerna Prop.1979/80:10 63 om den framtida biologins möjligheter. De förutsätter inte blott kunskaper om alla detaljer pä molekylärnivå i embyonalutvecklingen utan också att denna kan försiggå in vitro, i provröret och påverkas i en bestämd riktning. Det förekommer ibland attfostervattenanalyser som diagnosinstrument kopplas samman med genterapi.Fostervattenanalys är främst avsedd som underlag förbeslut ora abort och har inget med genterapi att göra. Om denna diagnosmetod kan i korthet nämnas följande.Metoden har varit bruk sedan början av1970-talet. Genom ett fostervattenprov - tas vanligen i 16 - - kanman analysera dels själva vätskan dels de celler sora finns i denna och sora avstötts fränfostret. Proteinanalys, s k AFP-analys, av fostervätskan ger med stor säkerhet besked om grava missbildningar i centrala nervsystemet (ryggmärgsbråck ochavsaknad av storhjärna) eller vissa andra svåra missbildningar. Biokemiska analyser av cellernager upplysningar om ev rubbningar i ämnesomsättningen och kromosomanalyser om avvikelser ikromosorauppsättningen. Även fostrets könkan bestämmas vilket är av betydelse vid vissa genetiska sjukdomar.Genterapi i förevarande fall skulle innebära att den grundläggandegenetiska orsaken till fosterskadan kundet åtgärdas. Metoder härför finns bara i fantasivärlden. Som påpekats ovan under rubriken diagnoskan hybrid-DNA innebära möjligheter till fördjupadanalys betr genetiska sjukdomar och till framställning av de substanser som fattas eller är defekta och som därigenom är orsak till sjukdomen ifråga. Men det ärinte genterapi. Genterapin inrymmer sociala och etiska problem avbetydande format. De teoretiska och praktiska problemen av biologisk art är ocksäsynnerligen stora. Genterapins ev förverkligandesyns därför ställt på en avlägsen framtid. Hybrid-DNA-tekniken ger förutsättningar för framställningav läkemedel som är kopior av de substanser kroppen själv arbetar med och som exakt kan appliceras på den molekylärafelfunktion som är sjukdomens orsak. Tekniken kan därmed bidra till en ade- kvatare behandling, det kan gälla säväl genetiskt betingade sjukdomar som andra. Tekniken torde närmastberöra husdjursförädling ochveterinärmedicin. Ännu tycks dock inte några mera konkreta exempel på möjliga tillämpningar ha utkristalliserat sig men vad i föregående avsnittsagts om humanmedicinsk tillämpning är belysande härockså. Hybrid-DNA-teknikenkommer sannolikt att pä sikt öppna helt nya vägargenom att artbarriärerna inte längre utgören så stark gräns förrekombination. Gener kan nu hämtas mera"perifert" än tidigare och tillföras kulturväxterna.Härvid förväntas det bli möjligtatt - utanför artbarriärer - överföra önskade godaanlag till växtslagsarter som ej är besläktade. En tidigtställd för överföra anlag för e nya vä.xtslag, t ex s ärdock utomordentli överförande av det s kvävefixering hos vi prokaryoter tiileuk räckligt. Flera andr .sannolikt tiliföra.s rrriU kan etableras i 1..-. är dessutom en my skulle reducera avka väntan var att man skall kunna n betydande kvävefixering till ädesslag.Arbeten av detta slag gt komplicerade. k nif-operonet (till vilket ssa bakteries anses knuten) från aryoter ärtroligen inte till-a komponenter måstedessutom innan en betydande kvävefixe- Kvävefixering-cket energikrävande process som stningen från grödan ifråga. En mer näraliggandetillämpning är möjlighetenatt bygga upp en "skräddarsydd" och ärftligt stabil resistens mot sjukdomar. Det kan komma att röra sig om atc i bladen öka mängden av tex vissa ämnen (lektiner) som hämmar parasiten eller neutraliserar verkan av dessenzym eller att öka mängden 1979/80:10 65 av de speciella, starkt enzymblockerande ämnen (poly-fenoler) som deponeras i cellerna hos ettflertal växter. Detta avses kunna leda till en 30 %-ig ökning av världsskörden. Den siffrar motsvarar den minskning iavkastning som man antas få, om man i samma sort infört förmåga till en betydande kvävefixering. Nettoeffekten av ett sädant arbete skulle därmed teoretiskt sett kunna bli grödormed ett minimum av sjukdomsangrepp som trots att de själva fixerar det kväve de behöver ger minst oförändrad skörd. 2.6.8 ANVÄNDNINGAV BAKTERIER TILL ANNAT ÄN DIREKT PROTEINFRAMSTÄLLNING Som exempel kan nämnasnedbrytning av oljeföroreningar och avfall. Råolja är organisk materia som inte utsatts för fullständig nedbrytning i naturen. Hadenedbrytningen fullföljts skulle den nämligen ha resulterat i koldioxid, vatten och vissaandra spjälkningsprodukter. I rapporter och artiklar har det antytts att det skullevara möjligt att med hybrid-DNA-teknikenshjälp utveckla bakterier som bröt ned olja och oljeprodukter. Man skulle dä få ettverksamt medel vid bekämpning av oljeföroreningar. Det har också påpekats attdylika bakterier skulle innebära en storrisk för icke önskad sönderdelning,exempelvis i oijakällor, lagringsutrymmen o dyl. Framställning avbakterier för snabb nedbrytning av org misktavfall i reningsverk har också antytts somen . 'öjlig tillämpning av tekniken. I båda fallen - nedbrytning av olja ochavfall - omvandlas den organiska substansen till användbara näringsämnen som proteiner, kolhydrat och fetter ibakteriekroppen och kan tillvaratas. 5 1979/80. 1 samL Nr 10 1979/80:10 66 2.7 MOTIV FÖRFORSKNINGEN 2.7.1 GENSTRUKTUR OCH GENFUNKTION Forskningen med hybrid-DNA har redan gett och kommer attge nya kunskaper om hur generna är byggda ochstrukturerade och hur de fungerar pämolekylär nivå. Ett viktigt forskningsområdeomfattar den s k gen-expressionen dvs hur generna uttrycker sig. Den innefattarbl a följande: En mekanism som startar och avbryter syntesen av m-RNA. System somomvandlar ("trimmar") de bildade m-RNA-molekylerna tillfunktionsdugliga molekyler. Transportsystemsom för m-RNA från cellkärnatill ribosomer, Transportsystemsom för det bildade proteinet till rätt ställe icellen. Kontroll- ochreglersystem som organiserar, styr och samordnar dessa processer. Ökadekunskaper om genexpressionen är nödvändiga för att vi bättreskall förstå hur generna styr sin egen duplicering och överför sig själva frångeneration till generation, dvs hur de styr de primära livsprocesserna. Det är svårt att sehur detta skall kunna ske om inte genernas koder och program analyseras isina detaljer. 2.7.2 NYA CELLBIOLOGISKA KUNSKAPER Centrala cellbiologiska frågeställningar rör cellens ämnesomsättning, energiomvandling, tillväxt, differentiering, rörelse, kommunikation, försvar, åldrandeoch död. Ökade kunskaper om de genetiska programmen för dessa processer gör det möjligt att bättre förstå hur cellen fungerar. Detta i sin tur gör det möjligtatt i djupare mening förstå vad som skiljer 1979/80:10 67 en cell som fungerar normalt från en därkontrollen släppt och där tillväxtoch förökning skenar (cancercell) . Cellbiologiska kunskaper är ocksägrundläggande för förståelsen av de processer som yttrar sig ifosterutvecklingen, i uppkomsten av normala vävnader och organ och missbildade sådana.Koderna för dessa processer finns ju yttersti generna. Hur dessa fungerar under embryonalutvecklingen är i allt väsentligtokänt. Bl a försök medhybrid-DNA-teknik har visat att vissa gener kan förflytta sig frånett ställe till ett annat pä kromosomen under cellens differentiering. Hur dettaskall tolkas tycks dock ännu vara oklart. En primär fråga är varföroch hur en viss den av tiotusentals väljsut för expres-sion vid exakt rätt tidpunkt under embryonalutvecklingen så att resultatet blir en harmonisk utveckling från zygot till individ. Häri ligger en viktig del av lösningen påett av biologins mest komplicerade problem. Dessa torde främstkomma att gälla förbättrade - och kanske billigare - läkemedel. Möjlighetertill utveckling av förbättrade diagnosmetoder torde som ovan nämnts finnas för vissa sjukdomar, vilket skullemedföra säkrare prognoser samt adekvatare behandling betr dessa. 2.7,4 VINSTER FÖRDJURSJUKVÅRD OCH ANIMALISK PRODUKTION Under 2.7.3 nämndavinster torde i princip även gälla djursjukvård. En förbättraddjursjukvård har positiva effekter på djurhållningoch produktion. Om hybrid-DNA-tekniken inom husdjursförädlingen kange nägot utöver vad redan tillämpade tekniker ger, tycks förnärvarande inte vara möjligt att ange. Prop.1979/80:10 68 Högre avkastning skulle kunna åstadkommas bl a beroende på framkallad resistens mot flertalet sjukdomar.Teoretiskt finns möjligheter att introducera förmåga tillfixering av luftkväve hos exempelvis sädesslagen vilket skulle minska behovet av kvävegödselmedel Hit kan som exempel räknasförbättrade möjligheter till bakteriellomvandling av organiska föroreningsprodukter till högvärdigtprotein eller andra ämnen, exempelvis metanol, ochframställning av bakterier för effektivare testning av miljöfarliga substanser. Inom ramen förden långsiktiga planeringsverksamhet sombedrivs av Styrelsen för teknisk utveckling hölls ett seminarium om bioteknik.Vid detta framkom att ett flertal industriella tillämpningsområdenför biotekniken inklhybrid-DNA-tekniken utöver de i detta avsnitt nämnda, kan komma att aktualiseras. 2.7.7 TÄNKBARA OCHREELLA TILLÄMPNINGAR Hybrid-DNA-tekniken har utvecklats inom den biologiskagrundforskningen där den fått en betydande användning inom ämnen som molekylär genetik och mikrobiologisk genetik. Det är endast inom denna forskning somden än så länge har en reell användning. väntas dock tekniken få industriell tillämpning nämligen förframställning av t ex insulin. Därutöver är tillämpningarna inom medicinen, det agrikulturellakomplexet och andra områden fortfarande ovissa. 1979/80:10 69 Hybrid-DNA-tekniken har emellertid en betydande bredd idessa tänkbara tillämpningar, vilket gör det svårt för att inte säga omöjligt att tillnärmelsevis ange dessa. Samtidigtinbjuder ett sådant förhällande lätt till skrämmandespekulationer eftersom gränser är svåra att sätta för det tänkbara, särskiltom tidsskalan lämnas därhän. Men dettagäller inte bara hybrid-DNA-teknikenutan även andra vetenskapliga metodermed stor utvecklingspotential. Efterhand som tekniken utvecklas och nya kunskaper kommerfram om generna och hur de fungerar kan nya tillämpningar komma i sikte som ingen nu kan förutse. Prop.1979/80:10 70 RISKER MED HYBRID-DNA-TEKNIKEN 3.1 ALLMÄNT Hybrid-DNA tekniken ären teknik för studium av genmaterial och för nyttiggörandeav genmaterial. Som verktyg i tekniken användsbl a restriktionsenzymer, bakterier och virus. Vid teknikens tillämpning fogas genetiskt material (DNA-segment, gener)från i princip vilken organism somhelst eller syntetiskt framställt in ibefintligt genetiskt material hos bakterier och virus. Det infogade materialetkan ge dessa organismer nya och/eller förändrade möjligheteratt yttra sig. Tre grundläggande förhållanden gör att härikan ligga risker: Om man inte vetvilket program som finns kodat i det DNA-segment som infogas i vektorplasmideneller vektor-virus-DNA, kan man heller inte veta vilka effekter segmentetsedan kan utveckla via vektorn i värdorganismenscellmiljö. Vektornshybrid-DNA kan tas upp av värdorganismensDNA och utlösa nya livsyttringar. De förändringar sominträder kan inte återställas, de är irreversibla, och, eftersom det är fräga om genmaterial,gär de i arv. Vidare märks attarbetet med restriktionsenzymer, bakterier och virus i sig självt är förenat med risker. Dessa är emellertid som regel kända och heller inte specifika för hybrid-DNA tekniken utan hör samman med reguljärt virologiskt-bak-teriologiskt arbete. Dessa risker utgör därför givna förutsättningar förarbetet och behöver inte utvecklas närmare i detta sammanhang. Förändringen i en organisms genmaterial kan ge upphov till livsyttringarsom är fördelaktiga, ofördelaktiga eller neutrala för värdorganismensjälv när det gäller dess förmåga att överleva, föröka och sprida sig och fungera i övrigt. De nya livsyttringarna kan därför påverka dess ekologi, dvs dess relationer till andraorganismer och miljön i övrigt. Identifiering, granskning och värdering av förändringarna och vad de kan tänkas medföraär moment som helt naturligt ingår i en riskbedömningoch på vilka sedan grundas överväganden om deåtgärder som bör sättas in för att förebygga, motverka, reducera eller neutralisera derisker som bedöms kunna uppkomma. 1979/80:10 71 Riskerna berörde människor som arbetar med teknikenmen ocksä allmänheten, djur och växter samtden yttre miljön över huvud taget. I det följandekommer olika typer av risker att gåsigenom. De är hämtade från den internationella diskussionenpä området. De skyddsanvisningar som utarbetats i olika länder beträffandeanvändningen av hybrid-DNA teknikengrundas på antaganden rörande dessa typrisker. För vissa av typriskerna liggerfarligheten i öppen dag. Så är t exfallet med de risker som måste antas vara förknippade med användningen av högpatogena virus som vektorer (idet följande kallade typrisker I). Men för flertalet av typriskerna rör man sig endast med antaganden som man anser bör göras för säkerhetsskull men sora man ännu inte har sakliga belägg för (typriskerII). Flertalet typrisker är sälunda endasthypotetiska risker ora vilka man ännuinte vet om de kommer att kunna avfärdassom fria fantasier eller visa sig vara verkliga risker. Ett omfattandeinternationellt forskningsarbete läggsned på att ta fram kunskaper på detta område.Vid bedömning av risker och hur man bör skydda sig mot dem måste resultaten av detta forskningsarbete fortlöpande beaktas. I det följande görs en indelning av riskerna efter grupper ellerriskzoner som berörs av dem, d v s i risker för Människor som arbetar med tekniken övriga människor (allmänheten) Övrig miljö (allmännaekologiska risker) Då båda kategorierna av typrisker (I och II) anknyter till samtliga dessa grupper. Av praktiskaskäl hålls dock typrisker I (i vissa fall reella risker) och II (hypotetiska risker) samman.Typrisker I är samlade i början och därefterföljer typrisker II. 3.2 RISKER FÖRMÄNNISKOR SOM ARBETAR MED TEKNIKEN Typrisker I (i vissa fall reella risker) Vissa organismer, främstmikroorganismer har förmåga att tränga in i andra organismer och föröka sig där. De reaktioner som detta utlöser hos mottagaren kallas infektion. För att en infektion skall uppstä krävs alltså en viss kritisk mängd av den invaderande organismen. 1979/80:10 72 tionen ger upphov till symptom talar man om sjukdom.Patogenitet innebär förmåga att hos växter och djur inkl människa framkalla infektion och sjukdom. De organismer som har denna förmåga kallaspatogena. Graden av patogenitet brukar benämnasvlrulens. Det torde vara möjligtatt med hybrid-DNA teknik överföra patogenitet till bakterier som saknar sådan. En del bakterier, ex Clostridium botulinus, kanalstra giftiga proteiner och andra ämnen och därigenom fram kalla sjukdom. De är i den meningen patogena men bru kar särskiljas och sammanföras under beteckningen toxo- gena (giftalstrande». 3et tcrde vara möjligtatt från en toxoqen bakterie överföra de genersom inne.håller koderna för toxin-alstring till en annan ofarlig bakterie ochgöra denna Infektion av vissa virus ger upphov till tumörer. Dessa virus benämns onkogena och hör till gruppen patogena. Det torde vara möjligtatt överföra onkogenitet till virus som saknar sådan. För människan onkogena virus är f n inte påvisade. Bakt-riers motståndskraftmot antibiotika är vanligen lokaliserad till gener i deras plasmider. Om plasmider som bär pä sädana gener används som vektorer kan resis överföras till andra bakterier. Risk finns att motståndskraft mot antibiotika på detta sättsprids i bakterivärlden - utöver den naturliga spridning som via plasmider sker inaturen. Riskerna vid hanteringen ökar närkoncentration och volym av farliga ämnen, eller av kulturer innehåll ande farliga organismer ökar. Riskerna 4-5 kan betecknas som reella. Riskerna 1-3 står dock de reella nära genom att de är knutna till organismer som iursprungligt skick är farliga. Typ risker II (hypotetiskarisker) )§ä-'-iDiD3_Y_!S51i3ä_2E950i§!D§E_§ii®E_§!DD§D Gener som överförs frän en patogenorganism till en annan kan fä sinpatogena effekt förstärkt och slutresultatet bli en farligare organism än de bådaursprungliga. Samma kan gälla onkogena virus som då får den tumörframkallande effekten förstärkt. Prop.1979/80:10 73 En organism medlatenta patogena anslag kan få dessaaktiverade genom det nya genmaterialet och en organism med svag patogenitet kanfå denna förvandlad till en stark. Virus har bestämda organismer som de angriper. De visar stor värdspecificitet. Sät ex angriper bakteriofäger endast bakterier och en vissbakteriofag (ex ) är i sin tur ofta specialiserad på en viss bakterie (ex colibakterien). Risk kanfinnas att denna värdspeci-ficitet hos virus kanvidgas om nytt genmaterial införs iviruspartikeln ifräga. Hybrid-DNA somintroduceras i virus och bakterier kan medförarisk att mottagarorganismen om den har en patogen egenskap också får sinvlrulens förstärkt. Den kan ocksä få andra egenskaper som ökar dess möjligheter att överlevai den utsprungliga miljön eller kolonisera nya miljöer. Mänga vektorer främstdå plasmiderna har egenskapen attkunna utbyta DNA-segraent med värdorganismenskromosom eller med sk extrakromosomala element, exempelvis andra plasmider.Detta innebär risker, eftersom värd-DNA och hybrid-DNA kan komma att omkombineras i värdcellen och ge upphov till nya och okända kombinationer, vilka kan ge patogena effekter. Det är inte nödvändigt att som givare av DNA ha en organism som manvet har patogena egenskaper för att detskall uppkomma risk att mottagarcellan fårsådana egenskaper. Gener från organismer som såvitt man vet är harmlösa kan närde överförs till en mottagarcell sättadenna i stånd att framställa substanser (proteiner) som är hälsovådliga förmänniskan. Mottagarcellan (bakterien)kan i så fall sägas bli patogen. Exempel på sådanaproteiner är hormoner och enzymer. Ett fullständigtprotein behöver inte bildas för att en toxisk effekt skall uppstå. Polypeptider (aminosyrekedjor) kan bildas som har sådan effekt antingen i sig själva eller i kombination med värdbakteriens naturliga prote iner. Produkter som liknar mänskliga hormoner,exempelvis de som svarar för nervimpulsernas överföring vidnervänd arna (transmittorsubstanser) eller de som ärinkopplade i regleringen av tillväxten(tillväxthormoner) kan bildas och utlösa toxiska effekter om de införs i den mänskligaorganismen. De proteiner eller beståndsdelar som kan bildas kan också ge allergiskaeffekter. Glutenallergi är en svår sjukdom som uppträder redan i spädbarnsåldernoch medför att pati enten måste avhålla sig frånsådan föda som innehåller Prop.1979/80:10 74 gluten (ex vetebröd). Om vetets genom splittras i ett shotgun-försök och DNA-segment överförs till bakterier så kan det segment eller den gen sominnehåller koden för de peptider som utlöser allergireaktionen medfölja och komma till uttryck. Ombakterien ifråga kan kolonisera den mänskliga tarmen och prodecera dessapeptider så kan detta innebära svära konsekvenser. Sgridnin2_av skadliga anlag Om den värdorganism som hyser hybrid-DNA molekylen är en organism som kan föra sitt DNA vidare till andra cellerinnebär detta ett särskilt riskmonent. överföringen kan ske genom konjugationeller genom att molekylen kapslas in och sedan frigörs från cellen som en infektiös viruspartikel. Vissa konjugativaplasmider kan överföras till ett flertal bakteriearter.Det kan nämnas att i människans tarmkanal finns normalt ca400 olika bakteriearter. Onkogentvirus-DNA kan överföras till plasmider. Om dessa införs i bakterier som kan leva hos människa och andra arter ökas risken för spridning av tumörsjukdomar. Plasmiderna kan föra de onkogena anlagen vidare tillandra bakterier genom konjugation vilket ytterligare ökar spridningsmöjligheterna. Igivarens DNA kan ingåvirus-DNA - profager, som tidigare inkorporerats i genomet men som hållits under kontroll och inte tillåtits föröka sig i cellen. När genomet splittras exempelvis vidett shotgun-försök kan profagen frigöras och överföras till envärdcell och där föröka sig och sprida sig vidare. Risk finns att profagenär patogen. Pregarationsarbete och_andra hanteringar Hos ryggradslösadjur kan finnas mikroorganismer av okäntslag som kan vara patogena för människan. Personal som arbetar med att preparera framDNA från dessa djur löper risk att infekteras. Risk finns vidare attsegment av DNA från dessa patogena mikroorganismervid shotgun-för-sök överförs till vektor-DNA och sprids. Vektor-virus och vektor-plasmider kanendast leva och föröka sig i levande celler, bakterieceller eller celler i vävnadskultur. Dessa vektorer kanvara patoqena. Den patogena egenskapen kan vara ursprunglig och bör då vara känd. Men den kan vara medförd från celler ivilka vekto rerna tidigare levat och vara okär.d . 1979/80:10 75 Risker_vid_industriell_tillämgning Riskerna vid hanteringen ökar när koncentrationen eller volymen avett farligt ämne ökar. Riskerna vid industriell användningav hybrid-DNA tekniken skulle därför i princip kunna anses vara större än vidteknikens tilllämpning i laboratorieskala.