prop · G303103 · 1979-12-31 00:00:00 — för personer som undergår kriminalvård i frihei.Sanktioner av sådant slag bör enligt min mening helst fylla en funktion ifrivårdsarbelel. Vad som för mig framslår som väsentligt är att möjlighet finnstill snabbt ingripande för atl återföra den dömde lill en ordnad lillvaro. omhan undandrar sig övervakningen eller på annat sätt bryler de föreskrifier somgiiller för honom under prövoliden. Vid behov bör detta kunna ske exempelvisgenom hämtning eller eflerlysning. Kommiitén bör pröva förulsältningarna föratl tillägga skydds-konsulenten en befogenhet atl föranstalta om älgärder avsådant slag när del är nödvändigl för all möla en akut risksilualion. Givel ärall i den mån en eflerlysning skall kunna resultera i etl kortvarigtfrihelsberövande, beslämda tidsgränser för dess varaklighel måsle läggas fastliksom möjlighel öppnas för den dömde all utan oskäligt uppehåll få åtgärdenöverprövad av domstol eller nämnd. Förslaget i BRÅ-rapporlen om en möjlighet att inom ramenför kriminalvärden i frihei ålägga den dömde skyldighet atl anmäla sig hospolisen har som nämnts mött motstånd vid remissbehandlingen. Jag är även föregen del av den uppfattningen atl en sanktion av della slag inle lämpligen börkunna tillämpas som elt reguljärt led i påföljdssyslemet. behöveremellerlid enligt min mening inle utesluta alt de övervakande myndigheterna fårbefogenhet all tillfälligt förordna om anmälningsskyldighet hos lämpligl organnär den i särskilda fall bedöms fylla en funktion i frivårdsarbelel, l.ex. näröverhängande risk föreligger för all den dömde annars drar sig undanövervakningen och återfaller i brottslig verksamhel. Också denna fråga börprövas av kommittén. Kommillén bör vidare undersöka möjligheten av atl ävendomstol tilläggs befogenhet alt förordna om en sådan eller liknande sanktion ifall då den dömde lagfors för nyll broll och skyddstillsynen bedöms kunnabestå. Om kommillén skulle finna all en särskild form av inlensivövervakningbör införas i påföljdssyslemet - en fråga som jag återkommer lill - kan enlösning vara atl reservera möjlighelen att förordna om anmälningsskyldighet avnu aktuellt slag för dem som undergår inlensivövervakning. Den mesl ingripande ålgärd som enligt gällande ordning kantillgripas mot den som inte fullgör sina åligganden enligt en dom påskyddslillsyn är att skyddstillsynen undanröjs och ersätls av annan påföljdeller atl förordnande om anslallsbehandling enligt 28 kap. 3 § BrB meddelas. Enföljd av förslagen i den tidigare denna dag beslutade lagrådsremissen blir attmöjligheten alt under prövoliden förordna om anstaltsbehandling bortfaller. Delbör emellerlid även i fortsättningen finnas bestämmelser som gör del möjligtalt omvandla skyddslillsynen till en mera ingripande påföljd vid allvarlig ochupprepad försummelse från den dömdes sida all iaktta de regler som gäller förhonom enligt påföljden. Nuvarande beslämmelser härom (28 kap. 8 och 9 §§ BrB)lillämpas ytterst sällan i prakliken. torde hänga samman med all denprocedur som f.n. är föreskriven är omständlig och tidskrävande. Iniliativ tillsanklionsålgärden kommer vanligen från skyddskonsulenien. Hans yrkande måstedock i första hand prövas av övervakningsnämnden, som i sin tur skall uppdra ålåklagare att efter egen sakprövning anhängiggöra talan vid domstol. Detankommer sålunda på fyra olika myndigheler atl i lur och ordning la ställningtill frågan om sanklionsålgärden. Del är självfallet inte något önskemål i sig atlskyddslillsyn oftare än f.n. skall kunna omvandlas till en mera ingripandepåföljd. Del är uppenbart atl gällande ordning måste förenklas föratl hotel om omvandling skall få realitet för den dömde.Ungdomsfängelseulredningen har i sill belänkande (s. 145) diskuterat olikamöjligheter lill en smidigare lösning som DelllJu:7 Skr 1979/80:103 58 dock är kopplade till konslruklionen av den föreslagnapåföljden tillsynsdom. Kommittén bör pröva om del är möjligt alt införa eltenklare system även inom ramen för skyddslillsyn. Jag ser för egen del inlenågot avgörande hinder mot all skyddskonsuient tilläggs befogenhet all göraanmälan direkl till domstol i de fall del här gäller. Om i enlighel med vad jag nu har förordal skyddslillsynenskontrollfunktion betonas och ell mera effeklivl sanklionssyslem införs, lordeskyddstillsynen fä etl väsentligl slörre värde frän allmänprevenliv synpunki änden nu har. Jag är emellertid i likhet med flerlalel remissinslanser Iveksamtill den i BRÅ-rapporlen framförda tanken atl uppgiften all tillfoga den dömdeetl obehag - etl slrafflidande - skulle ses som en självständig funktion förfrivården. Om reglerna utformas ulifrån delta belraktelsesätl, riskerar man atlytterligare försvåra frivårdens redan nu ofta besvärliga dubbelroll. Härtillkommer att ett sådanl synsäll lorde vara svårt atl förena med de prakliskarealiteterna för frivärdsarbetet. Enligt gällande ordning kan domstol och övervakningsnämndmeddela den som döms till eller undergår skyddstillsyn vissa särskildaföreskrifier som avser den dömdes sociala förhållanden. Sådan föreskrift kanavse vistelseort eller bostad, utbildning eller arbetsanställning samlläkarvård, nykterhets-vård eller annan behandling. Möjligheten atl meddelasådana föreskrifter utnyttjas f.n. förhållandevis sparsamt och deras praktiskavärde är av allt alt döma ofta tvivelaktigt. harföreslagit att föreskrifter av delta slag inte längre skall få meddelas. Frågan om föreskrifter av den arl som avses nu skall kunnameddelas inom ramen för kriminalvården i frihei ulgör ett flitigtdiskuterat kriminalpolitiskt spörsmål. Det måste numera ses bl.a. mol bakgrundav vad som föreslås i den på föredragning av chefen för soeialdepartementetbeslutade lagrådsremissen om vård utan samtycke inomsocialvård och sjukvård. Förslagel innebär bl.a. atl del för personer över 20års ålder inte längre skall finnas möjlighel alt besluta om vård utan samtyckeinom sociallagstiftningen. I stället föreslås all lagen (1966:293) om beredandeav sluten psykiatrisk vård i vissa fall skall göras om till en lag ompsykiatrisk vård och vård av missbrukare i vissa fall. Enligt lagförslagetsbestämmelser skall den som missbrukar alkohol eller narkotika kunna beredasvård oberoende av samtycke, om han till följd av missbruket är i trängandebehov av avgiftning och psykiatrisk vård i samband med denna och utebliven vårdskulle innebära allvarlig fara för hans hälsa eller liv eller för annanspersonliga säkerhet eller hälsa. Vård med stöd av dessa bestämmelser skallkunna pågå . Möjligheten atl inom ramen för kriminalvård i friheimeddela föreskrifter om exempelvis nykterhetsvård kan naturiiglvis ses som enavvikelse från den i den akluella lagrådsremissen antagna principen atltvångsåtgärder mol vuxna inom ramen för sociallagsliftningen inte längre skallkunna förekomma. Pä samma sätt kan del hävdas att föreskrifier om läkarvårdbegränsar den enskildes valfrihet enligt sjukvårdslagstiftningen ochföreskrifter om bostad eller vistelseort den rörelsefrihet som i principtillkommer medborgarna enligt regeringsformen. Samhällels ingripanden mot brottmåste å andra sidan alltid eller åtminstone oftast innehålla etl inslag avtvång. Om man i enlighel med vad jag förul har förordal vill höjaeffektiviteten av kriminalvården i frihet, är del inte utan vidare givet bör avslå från möjligheten atl meddela föreskrifter av detla slag. Härtillkommer att en föreskrift om vård eller behandling som har meddelats med dendömdes 59 Kommittéer:Justitiedepartementet Delll Ju:7 samtycke och som yllersl är sanklionerad genom möjlighelenatt omvandla skyddstillsynen lill en mera ingripande påföljd kan ses som enmolsvarighet till vad som brukar kallas kontraktsvård (civil commitmenl), enfråga som jag kommer in på. Jag anser för egen del all spörsmålel i vadmån föreskrifier om den dömdes sociala förhållanden skall kunna meddelas inteär lillräckligt utrett för all ell ställningstagande nu skall kunna göras.Kommiitén bör därför pröva frågan förutsäuningslösl. I samband härmed börkommittén belysa principema för samarbetet mellan kriminalvården i frihei ochandra samhällsorgan, särskilt när det gäller konsekvenserna av den reform påsociallagstiftningens område som föreslår. Enligt nuvarande ordning kan den övervakning som skall skepå grund av en dom på skyddstillsyn ta sin början först när domen vinner lagakraft och prövoliden sålunda börjar löpa. Tiden från del all domen harmeddelals till dess den vinner laga kraft är - om ingen av parterna överklagar- när domen har meddelals av tingsrätt och när den harmeddelats av hovrätt. Den lilllalade har emellerlid möjlighet all dessförinnanförklara sig nöjd med domen, vilkel innebär all prövoliden börjarlöpa. Justitieombudsmannen (JO) har i skrivelse den 29 juni1976 hemställt om en undersökning huruvida del finns anledning dels alt gedomstolarna befogenhet att i dom på skyddstillsyn förordna att prövoliden skallräknas för domen och dels atl upphäva rätten för den dömde attförklara sig nöjd med villkorlig dom och skyddstillsyn. Härigenom skulle enligtJO åstadkommas en viss effekiivisering av övervakningsinstitutet somen del praktiska problem som är förenade med nöjdförklaringarna skullebortfalla. Skrivelsen bör överlämnas till kommittén för atl las i beaklandeunder utredningsarbelel. Del bör även ingå i kommitténs uppdrag att pröva de olikauppslag beträffande villkorlig dom och skyddstillsyn som i övrigl har laglsfram i . Kommitténs ställningstaganden till frågorna om hurfrivården bör utformas inom ramen för påföljden skyddstillsyn får ocksåbetydelse för spörsmålet om vilka regler som i detta hänseende skall gällaunder prövoliden efter villkorlig frigivning, om delta institut skall behållas.Del är visserligen inle givet att reglerna för de båda akluella instituten påsamma sätt som f.n. bör vara i huvudsak likartal utformade, men sannolikt finnsdel anledning att bevara åtminstone vissa gemensamma inslag. Den villkorligafrigivningen faller inom ramen för uppdraget åt den kommitté för prövning avfrågor rörande fängelse och kriminalvård i anstalt, som regeringen har bemyndigal mig all tillkalla. Jag vill också erinra om atl del ankommerpå den kommittén att pröva om övervakningsnämnderna bör behållas i sinnuvarande form och hur nämndernas och skyddskonsulentens befogenheter i så fallbör avgränsas i förhållande till varandra. Bl.a, av de skäl som har angetts nublir ett nära och fortlöpande samarbete mellan de båda kommittéerna nödvändigt. De frägor om utformningen av påföljden skyddslillsyn somjag har omnämnt här är visserligen väsentliga från både principiella ochprakliska synpunkter. Det är emellerlid sannolikl att behovet av ändringar ilagstiftningen i denna del blir förhållandevis begränsat, oeh ell omfattandeunderlag för arbetet finns redan tillgängligt genom ungdomsfängelseutredningensbetänkande och BRÄ-gruppens rapporl saml remissytlrandena över dessa. Av dessaskäl finner jag del lämpligl att kommittén överväger atl la upp de frågor somdel här gäller med förtur och redovisa resultatet av silt arbete i DelllJu:7 Skr 1979/80:103 60 denna del särskilt. Jag övergår därmed lill den andra av de huvudfrågor somjag nämnde inledningsvis, nämligen förulsällningarna för atl med BrB;ssanklionssyslem införliva en eller flera brottspåföljder som kan uigöra nyaalternativ till frihetsslraff. Mol bakgrund av att frihetsstraffens nackdelar numera ärallmänl erkända inom ramen för den kriminologiska forskningen världen över. ärdel inle förvånande all man på mänga håll ivrigt har slräval efter att finnaolika former av alternativ till frihetsstraffen av ordinärt slag. Jag syftar dåpå andra alternativ än de traditionella icke frihelsberövande påföljder somredan omfattas av lagstiftningen i flertalet stater, dvs. böler samt villkorligdom och övervakning i olika former. Exempel på alternativa sanktioner av detslag som avses nu och som förekommer eller har prövats i olika främmande länderär nallfängelse. veckoslulsfängelse (periodic detention). samhällstjänst(communily service) saml koniraktsvård (civil commitmenl). Som framgår redan avsanktionernas beteckning går dessa inte genomgående ul på enbari kriminalvård ifrihet, utan en del av dem innefattar även ett visst mått av frihelsberövande. Inlressel för nya alternativa sanktioner av denna typ harunder senare lid ökal såväl i som i övriga nordiska länder.Förberedande arbele och kartläggning har utförts och publicerats i olikasammanhang. I har även dessa frågor studerats av BRÅ;skriminalpoliliska arbetsgrupp saml lill en del också avungdomsfängelseutredningen. De förslag till nya frivårdspåföljder som gruppenoch utredningen har lagt fram - inlensivövervakning resp. tillsynsdom - är bådaavsedda atl främst komma lill användning i fall där andra påföljder änfrihetsslraff anses uteslutna och bör därför också ses som särskildaformer av alternativa sanktioner. Justitieministrarna i de nordiska länderna har nyligengetl nordiska slraffrätlskommiltén i uppdrag atl överväga frågan om alternativtill frihetsslraff. Kommittén skall därvid utgå från de olika utredningar ochdet faktamaterial som redan finns i de nordiska länderna. Dess arbete bör gå ulpå all söka länka in reformslrävandena i gemensamma banor och atl avgerekommendalioner i sådanl syfte. Däremoi är nordiska slraffrätlskommit-ténsarbete inte inriktat på konkreia lagförslag. Del är mol denna bakgrund nödvändiglatl frågan om de alternativa sanktionerna för svensk del övervägs även av enparlamentarisk sammansatt kommitté. Givet är att kommittén i sill arbeleforllöpande bör följa arbetet inom det nordiska samarbeisorganet på områdelliksom det arbele i övrigl som bedrivs på områdel inom de övriga nordiskaländerna. Jag har i det föregående korifailat redogjort förbakgrunden lill BRÄ-gruppens förslag om inlensivövervakning som en ny påföljd iBrB;s sanklionssyslem. Motsvarande överväganden har lill en del även legal tillgrund för ungdomsfängelseutredningens förslag beträffande utformningen avpåföljden tillsynsdom. Remisskritiken mol sisinämnda förslag har främsl gått utpå att del skulle göra påföljdssyslemet mera svåröverskådligt, om man vid sidanav skyddstillsyn inför en ny påföljd som också den i del väsenlliga beslår avövervakning och kontroll. Vidare har anförts atl svårigheter sannolikl skulleföreligga all på verkställningsplanet nå fram lill en reell skillnad mellan detvä päföljerna. har emellerlid flera inslanser vitsordat all del kanfinnas ell behov av en skärpl frivårdspäföljd, som skulle kunna lillämpasexempelvis när domstolen, vid återfall av den som har dömts lillskyddstillsyn, vill undvika den myckel drastiska skärpning som 61 Kommittéer:Justitiedepartementet Del II Ju:7 det innebär att undanröja skyddslillsynen och döma lillfiingelse. Med ledning av de synpunkter som har kommii fram vidremissbehandlingen av BRÅ-rapporlen och ungdomslangelseutredningcns belänkandebör kommittén undersöka om del finns förutsättningar för och behov av allinföra någon form av inlensivövervakning som ell led i påföljdssyslemet. Deltakan i så fall länkas ske antingen genoin att inlensivövervakning görs till ensärskild påföljd eller också genom ull bestämmelserna om skyddstillsynkomplelteras. Oavsett vilken lösning som väljs lorde den remisskrilik som harförekommil mot ungdomsfängelseutredningens förslag visa all arbelel lill en delinåste bedrivas med andra utgångspunkter än dem som har legat lill grund fördet förslagel. Bl.a. framslår det som angeläget alt nå fram lill tydligaavgränsningar mellan inlensivövervakning och skyddslillsyn i ordinär form. kan vara all inlensivövervakning förenas med uttryckliga regler, antingeni lag eller i domstolens dom. om i vilken omfallning den dömde skall varaskyldig all hålla konlakl med kriminalvärdsmyndighelerna. En förutsättning föratl avgränsningarna inle skall framstå som konstlade på verkslällighelsplanelmåste ä andra sidan vara alt skillnader mellan bestämmelserna om skyddstillsynoch etl regelsyslem för en eventuell ny påföljd som innebär intensivövervakninginte föreskrivs i andra fall än när förulsältningar finns för atl upprällhålladem i prakliken. Detla gäller särskilt mot bakgrund av atl del i enlighel medvad jag förul har sagl bör vara en utgångspunkt för kommilléns arbete altsanktionssystemel inom ramen för påföljder som innebär övervakning skall görasmera effeklivl än det nuvarande. Finner kommillén all inlensivövervakning börinföras i påföljdssystemet, bör den också på sätl som jag har angettpröva om påföljden i särskilda fall skall kunna förenas med en skyldighet förden dömde atl anmäla sig hos lämpligl organ. Vad härefter gäller de alternativa sanktioner somförekommer i vissa främmande länders rättssystem skall jag i det följande korlbeskriva några huvudformer som kommillén under silt arbele bör uppmärksammasärskilt. Nattfängelse (semi-detention). Påföljden innebär i principatt den dömde under normal arbelslid vistas ule i samhället men är skyldig alltillbringa nallen på kriminalvårdsanslalt eller annan sådan institution.Sanktionsformen tillämpas bl.a. i , där den ulformas avverk-slällighetsmyndigheierna, och i , där den bestäms redan i domen.En ulföriig beskrivning av det belgiska systemet finns i del danska beiänkandei(nr 806) Alternativer lill frihedsslraf - et debatoplaeg. En viss motsvarighet lill nallfängelse kan del svenskasvslemel med s,k. frigäng sägas representera. Frigäng regleras i 11 § lagen(1974:203) om kriminalvård i anstalt, där del föreskrivs alt inlagen undervissa förutsållningar kan medges alt under arbetstid utföra arbele eller dellai undervisning, utbildning eller annan särskilt anordnad verksamhet utom anstalten.Frigång beviljas dock vanligen först mol slutet av verkställigheten av längrefrihetsstraff, även om undantag förekommer. Om kommiitén skulle finna all nallfängelse bör införlivasmed del svenska sanktionssystemel, bör kommillén också ta ställning till om ensådan sanktion lämpligen bör utformas som en självständig påföljd och alltsåbeslutas av domstol eller om den bör ulformas som en särskild form föravtjänande av kortare fängelsestraff. I detta hänseende kan nämnas att tankenpå alt införa nallfängelse som en självständig påföljd avvisas iBRÅ-rapporten. Det danska straffelovrådel har i en promemoria från Del II Ju:7 Skr 1979/80:103 62 oklober 1978 förordal alt sanktionen - om den över huvudtaget skall införas - ulformas som en särskild form för avtjänande av kortarefrihetsstraff. Väljer man denna lösning, uppkommer en rad följdfrågor, bl,a.hur lång fängelsetid som skall kunna avtjänas i form av nallfängelse. pröva spörsmålet om kriminalvårdsmyndigheterna alltid skallvara skyldiga alt lillmölesgå en begäran frän den dömdes sida alt få avtjänastraffet som nattfängelse eller om särskilda förutsättningar bör gälla, l.ex.atl den dömde har fast arbele eller alt fråga är om elt visst slag av brott.Man måsle med en sådan lösning också la ställning lill frågan om nallfängelseunder viss lid skall anses motsvara fängelse eller om någonomräkningsfaktor skall lillämpas. Slutligen måste givelvis, oavsett vilkenlösning man väljer, de praktiska och resursmässiga förulsällningarna för atlinföra nallfängelse i det svenska påföljdssyslemet belysas. Veckoslutsfängelse (periodic detention, arr t de fin desemaine). Även denna sanktion förekommer i och i . Den innebäri dessa länder i princip att den dömde är skyldig all vistas i anstalt underveckoslut eller motsvarande fritid. Skulle veckoslutsfängelse i denna formanses böra införas i , uppkommer följdfrågor av väsentligen sammakaraklär som de som har i anslulning lill påföljden nallfängelse. En särskild form av periodic detention förekommer i NyaZeeland, där den används som en sjävständig påföljd och är knuten lill vad sompä svenska brukar kallas samhällstjänst. Påföljden används i två huvudformer.Den ena, residenlial periodic detention, är avsedd för ungdomar och innebärnormall skyldighet för den dömde atl uppehålla sig i en institution under ca 40timmar varje veckoslut samt en ytterligare dag . Denandra formen, non-residential periodic detention, används förelrädesvis föräldre lagöverträdare. Skyldigheten för den dömde all uppehålla sig iinstitution är i detla fall begränsad till lördagen och vidvissa tillfällen. I samband med instilutionsuppehållet deltar den dömde i olikaformer av samhällsnyttigt arbete. Vidare förekommer viss undervisning samtgruppsamtal. Erfarenheterna av denna påföljdsform uppges vara myckel goda. Samhällstjänst förekommer i olika varianter även i fleraandra länder, bl.a. , och saml vissadelstater i U.S.A. Mesl känt är det system som tillämpas i , därpåföljden betecknas "communily service order". Den som i hardömts till "communily service' åläggs i domen att på sin frilidulföra samhällsnyttigt arbete i en sammanlagd omfattning av minst 40 och högst240 timmar. Påföljden kan ådömas den som gjort sig skyldig till broll på vilketfängelse kan följa under förutsättning all han har fylll och att han harförklarat sig villig atl underkasta sig påföljden. Sistnämnda förutsättningskall ses bl.a. mot bakgrund av del principiella förbud mol tvångsarbete förandra än intagna i kriminalvårdsanstalt och villkorligt frigivna som har tagitsin i den Europeiska konvenlionen angående skydd för de mänskliga rättigheternaoch de grundläggande friheterna (art, 4). De arbetsuppgifter som kan komma i fråga inom ramen för"communily service' utväljs enligt det engelska systemet avfrivårdsorganisalionen. Del kan därvid i vissa fall röra sig om för ändamålelsärskilt upprättade arbetsprojekt i frivårdens regi. I första hand anskaffasemellerlid arbetsuppgifter i samarbete med ideella organisaiioner vilkabedriver social eller kulturell verksamhet. Som exempel på arbetsuppgiftervilka förekommil i prakliken kan nämnas upprusining av pensionärslägenheler,bilräde vid arkeologiska utgrävningar eller naturvårdsprojekt, reparation avleksaker ät 63 Kommittéer:Justitiedepartementet Del II Ju:7 barnhem och förskolor, uppförande av lekplatser, hjälp ålhandikappade barn i simhallar saml besöksverksamhet i ålderdomshem och påsjukhus. I princip skall arbetsuppgifterna vara av sådant slag alt de normaltinle kommer lill utförande med hjälp av betald arbelskrafl. Frågan om samhällstjänst bör införas som en sanktion i delsvenska påföljdssystemet behandlas både i BRÅ-gruppens rapport och i ungdomsfängelseutredningensbetänkande. BRÄ-gruppen anför en rad principiella och prakliska skäl mol alldenna sanktion införs här. Ungdomsfängelseulredningen anser all samhällstjänsti knappast skulle kunna användas som ell allernaliv till frihelsslraffmen alt en sådan sanklionsform i vissa fall skulle kunna tänkas uigöra eltalternativ lill ekonomiska sanktioner eller andra påföljder i frihet.Utredningen har ansett det ligga utanför dess uppdrag atl bedöma frågan närmaremen förulsalt alt den kommer att övervägas i annan ordning. En annan sanktionsform som brukar nämnas i diskussionenkring alternativ lill frihetsslraff är s.k. kontraklsvård (civil commiiment).Denna sanklionsform förekommer i vissa delstater i och kan sägas innebära ihuvudsak följande. Narkotikamissbrukare som har övertygats om brott kan i vissafall erbjudas atl undergå vård enligt ett särskilt behandlingsprogram i slälletför vanlig straffrältslig påföljd. De som har begått grövre brott såsom mord,rån, allvarligare misshandel eller kvalificerad inbrottsslöld är undanlagnafrän denna möjlighet. 1 regel inleds civil commilment-behandlingen medinstitutionsvistelse . Därefter sker överförande till öppen vård.Under behandlingstiden krävs all patienten skall vara drogfri. Kontroll skerregelbundet genom urinprovstester. Vidare krävs att han skall inställa sig tillöppenvårdsklinik pä bestämda lider och alt han skall ha ordnad sysselsättning.Misskötsamhet kan medföra återinlagning till den slutnabehandlingsinstitutionen eller, särskilt vid ny brottslighet, att målel på nylttas upp av domstolen för utmätande av straff eller beslut om verskställighet avsiraff som ursprungligen ådömts honom. Behandlingsprogrammel varar i allmänhelca .