prop · G303111 · 1979-12-31 00:00:00 — Enligi beredningen hör dock de yrkesfiskare som åsamkals såbelydande ekonomiska förluster genom sälskador. all del är uppenbart oskäligt atlde själva skall svara för koslnaden. kunna få ersällning efter framslällning tillregeringen. Förslagel har lämnals ulan erinran av nerialelremissinstanser. För egen del vill jag undersiryka all de problem sum deenskilda yrkesfiskarna åsamkas lill följd av sällorekomsl inte kan lämnas utanavseende. Så har l.ex. på vissa platser iilmed sälskador av inteobetydlig arl lendcral all öka de senasle åren. Jag anser dock all del ar lillräckligl.i Prop.1979/80: 111 II likhei med vad jag lidigare förordal i fråga om vissaskador pii skog. all ersällning kan iilgil efler prövning av regeringen ellerden myndighet som regeringen hestämmer. om det är uppenbart uskäligl alt den skadedrab-badesjälv svarar för koslnaden. Med en siidan ersätlningsmöjlighet ärjag inteberedd att dessutom inrätta en särskild sälskadefnnd som föreslagils av några remissinslanser. Enligt beredningen finns del ytterligare viliarter som iframtiden kan befaras komma alt orsaka mera betydande viliskador. Här märksfrämst gäss. om en IVilevandc slam återuppstår, även vildsvin.Förde nu niimnda viliarlcrna giiller i viss utstriickning allmän jakttid. Jakilngsiift-ningeninnehåller också regler som ger den skadelidande möjligheier atl skydda sig motskada av dessa djur. Så kan exempelvis lillstånd erhållas atl riva bävershyddor och dammar. Beredningen framhåller vidare all skador av dessadjurarter i regel är kiinccntrerade lill vissa lokaler eller biotoper. Dennakoncentration kan medföra all skadan för vissa markägare kan bli mycket nmfatlandeoch all del inle är rimligl all den skadelidande alllid själv skall slå lörhela den kostnad som följer av skadan. Beredningen har dock stannat för all inleföreslå någon generell ersiitlningsrält för skador av dessa djurarter. Istället förordas, liksom vid vissa sk'ador på skog av klövvilt och vid vissa siilskador.atl den skadelidande skall kunna erhålla ersäitning efter framslällning lill regeringen.Beträffande skador förorsakade av vildsvin avser dock beredningen att återkommaunder i elt särskilt betänkande, i vilket hela frågan om vildsvin iSverige behandlas. Jag kan även i denna fråga anslula mig till beredningensförslag. som beredningen anför, inle möjligt atl på förhund unge ullude situationer där ersiittning bör komma i fråga. Jug delar därför beredningensuppfallning all del bör införas en besliimmelse av mera allmänl innehåll ochav innebörd all ersällning eller bidrag lill skudeförehyggande åtgärder skullkunna lämnas, om det iir uppenbart uskäligl ull den skudelidande själv svarurför hela den koslnud sk;idun eller de förebyggunde ålgiirderna orsakar. Delankommer pu regeringen ull utfärdu erforderligu besliimmel-ser i iimnet. Beredningen har i sitt beliinkande redogjorl för de omstiindighetersom bör beaktas vid en prövning av niimnda skudeersätlningsfull. Enligt beredningenbör diirvid bl. - om skadan iir belydande. - om skadan iirförorsakad uv siirskill skyddsviird djururl. - huruvida denenskilde, um ersättning ej ulgiu'. fär biua en uskäligl stor undei UV unsvurelför etl ullmäninlresse. - om den skudelidundegenom egnu ålgiirder medverkai till skadans uppkomst, - om den skudelidundegenom rimliga ätgärilcr sjiilv kunnat förhindra eller becriinsu skadan. Prop.1979/80: 111 12 - om han kanerhålla kompensation för skadan på annat sätl. - om en värderingav skadan kan göras. De uv beredningen angivna omslimdigheierna bör enligt minmening kunna vara viigledande vid prövningen av dessa ärenden. Del ankommer emellerlidpå regeringen atl ta ställning lill i vilken utstriickning sådunu och andraomständigheter skall beaktas. De nyu grundernu för ersättning vid viltskudur m. m. skallkunna tillämpas fr. o. ni. Åtskilliga remissinstanser, i lörstu hund länsslyrelserna.har ingående behandlai älgskadefondernas kunslrukliun och iunspråklagunde. Kriiikhar därvid riktats friimst mot den omfördelning över älgskadereglerings-fondensom sker mellan olika län. Härigenom kommer i praktiken län med relativt småälgskador all finansiera älgskadeersältningen i andra län. Denna ordning harenligt vissa remissinstanser inte motiverat alla länsstyrelser alt la eltverkligt ansvar för älgvärden i länen. Beredningen anför att den inte nu är beredd ull föreslå någunändring av bestämmelserna om älgskadelonderna utan fömrdar alt nuvarande beslämmelseri della hänseende bibehålls tills vidare. Snm skäl häri"ör anförberedningen atl den i sill kummande huvudbetänkande avser att lägga framförslag bl.u. um finansieringen uv olika kosinader som hör samman med viliei. villvårdennch jakten i ell sammanhang. Jag kan anslula mig till beredningens uppfattning uchanser således atl skäl finns alt avvakta beredningens huvudbetänkande. Också när del gäller finansieringen av andra skador än desom orsakas UV iilg. kronvill och dovvilt på jordbruks- och Irädgårdsgröda kanjag i huvudsak anslula mig lill beredningens förslag. Allmänna medel bör såledesläcka knslnader för rovdjurs- och kronvilisskador i de ersättningsfall somomfattas av nuvarande beslämmelser samt ersällningsgilla skador som vållas av ulrolningsholadearter eller av övriga urler som inte får jagas. Härtor bör medel ur anslaget H16. Ersättning för vissa skadur av ruvdjur, m. m. kunna få tas i anspråk. Anslagsbenämningenbör därvid ändras till Ersättning för vissa skador förursakade av vilt. m.m.Den utvidgning jag föreslår i detta avseende kommer inte pä något mer avgörandesätl alt förändra beluslningen på detta anslag. Även för vissa angelägna försöks-uch forskningsprujekt i syfte att finna metuder all förebygga viltskador ochdärmed minska anslagsbelaslningen bör detta anslag liksom nu kunna disponeras.När det gäller jaktbara viltarter utöver älg. krunvili uch duvvilt finner jag.i likhet med beredningen, det naturligt att medel ur jaktvårdsfunden används påmnlsvarande sätl. Genumförandet av del ersättningssystem jag föreslagitmedför alt en viss upplysnings- uch infurmaliunsverksamhet um de regler snmskall gälla Prop.1979/80:111 13 och om lämpliga förebyggande ålgärder måsle geiioinlöras. Jauhar redan lidigare pekal på de berörda orgunisuliuneinas roll i della avsccntlc.Nar det gäller informalion fiån berörda myndigheler bor denna vara inöjlig att genomförainum ramen för nuvarande medelslilldelning. For viss iiihikl-ningsverksumhel. värdcringsmiinnen och genoinförd pa regional nivå samt för framtagningav infornialionsnialciial. bör få disponera högsl lOOOOOkr. För budgetårel 1980/81 hor unslaget Slatens nalurvårdsverk kunna fåöverskridas med della belopp. Del bör ankomma på verket alt i skälig omfattningdisponera dessa medel för den regionala utbildningen. För dennu utbildningsverksamhet bör i liimpligutsträckning den sakkunskap som finns i länet anlitas. Under åberopande av det anförda hemställer jug attregeringen föreslår atl 1. antaga delförslag lill lag nm ändring i lagen (1938: 274) nm riitl till jakl snm jug har förordal, 2. gudkännu degrunder för ersättning vid viltskudur som jug har förordat. Regeringen ansluter sig till föredragandens övervägandenoch beslutar utt genom proposition föreslå all anlagu de förslag som föredrugandenhar lagt frum. Prop.1979/80:111 14 Sammanfattning av beredningens förslag Den Inventering beredningen gjort ger vid lianden att deflesta av de fåglar ocla däggdjur som finns i i något sanunanhang "bedörns som slcade vall ande. Skadorna t:an sclieraatisktdelas in i några )iu-vudgrupper: - Eetn_i_nsska.d£rpå skog, jordbruksgrödor och trädgårdsprodukter förorsakas av både däggdjur och fåglar. - anitära_ojägenh£t£r orsakas främstav olika fågelarter, men även vissa däggdjur kan bli aktuella i detta sammanhang. - Ir£dation(vilda djurs tagande av byte). Av störstbetydelse är härvidlag att varg, björn, järv och lo river ren och vissa andra tamdjur. - Skador på byggnaderoch anläggningar. - ViH £chtraf_ikkolHsjoner främst mellan vilt/motorfordon men även mellan vilt/tåg och vilt/flygplan. I det nu framlagda betänkandethar beredningen inte behandlat de problem som sammanhänger med viltolyckor i trafiken. Denna fräga kommer att behandlas i ett särskilt betänkandesom Jakt-och viltvårdsberedningen avser att lägga fram under värenI98O. har denprincipen gällt att var och en är skyldig att tålaett visst mått av intrång och olägenhettill följd av förekomsten av vilt. Den principen kan med än större tyngd hävdas mot bakgrund av den numera allmänt gällande synenatt en art- och individrik fauna böreftersträvas. 1979/80:111 15 Beredningen fastslärsom en grundläggande princip att respekten för naturen och dess gi-vna regler bör prägla också synen påkon-flkten mellan olika mänskliga aktiviteter och viltet. Äromständigheterna sädana att mer omfattande skador eller olägenheter kan uppkomma framhåller beredningen att i första hand förebyggandeåtgärder bör vidtas. Bland sädana åtgärder börman bl.a. uppmärksamma möjligheterna att redan under planeringsstadiet på riks-, regional och lokal nivå förebyggaviltskador. Även de olika näringarna har stora möjligheter att i sin planering vidta åtgärder som minskar eller förhindrar viltskador. Såväl vad gäller samhällsplaneringensom de berörda näringarnas planering förordarberedningen att ökad uppmärksamhet ägnasviltskadeproblemen. Andra förebyggande åtgärder kanvara användning av mekaniska hinder, kemiskapreparat eller utnyttjande av etologiska eller ekologiska metoder. För viltarter som förekommer i jaktbara stammar är jakten en möjlighetatt minska skadegörelsens omfattning. Möjligheten att bedriva jakt på en viltart synes även öka toleransen mot den skada den åstadkommer. Beredningen föreslår för framtiden följandeåtgärder: - Då allmän jakttidfastställs bör risken för viltskador i högre grad änvad som sker vägas in vid bedömningen av näroch under hur läng tid respektive art skall jagas. - Vid licensjaktfastställs i förväg det antaldjur som får skjutas. Jakttiden bör då inombiologiskt riktiga ramar kunna göras sä generösatt man verkligen uppnår den planerade avskjutningen. För jakt efter älgtillämpas i de flesta syd- ochmellansvenska län en licenstid om JO dagar ellermera. Beredningens uppfattning är att enrelativt stor generositet bör kunna tillämpas i frägaora förlängning utöver i de län där älgstaramens storlek kan medföra pllvarlipa ol) genheter. Djup snö, skare etc. kan dock å andra sidan kräva begränsningar eller anpassning av jaktmetoderna. 1979/80:111 16 Möjligheterna att genom särskilda beslut tillåta beskattning av skadevållandeviltarter - och dä även fridlysta sådana -i anslutning till platser där skador uppstårbör kunna utnyttjas i större utsträckningän vad aom nu sker, dock inomvedertagna biologiska ramar. Vad gäller samhällets medverkan föratt få till stånd skadeförebyggandeåtgärder bör denna i första hand beståi stöd till forsknings- ochutvecklingsarbete samt rådgivning och information. Beredningenföreslår att naturvärdsverket får i uppdrag att efter samråd med planverket och andra berörda myndigheter utarbeta sådana rekommendationer. När förebyggande åtgärder inte är tillräckliga kan det bli aktuellt att den skadelidandekompenseras genom ekonomisk ersättning.Enligt beredningens uppfattning bördetta dock komma i fräga endast i undantagsfall. Bestämda regler, som bl.a. ger uttryck för den restriktivitet beredningen förordar, bördärvid tillämpas. Vid beslut om ersättningför viltskada bör bl.a. beaktas - om skadan är betydande, - om skadan är förorsakad avsärskilt skyddsvärd djurart, - huruvida denenskilde, om ersättning ej utgår, fär bära en oskäligstor andel av ansvaret för ett allmänintresse, - om denskadelidande genom egna åtgärder medverkat till skadans uppkomst, - om denskadelidande genom rimliga åtgärder självkunnat förhindra eller begränsa skadan, - om han kan erhålla kompensation för skadan på annat sätt - om en värdering av skadan kan göras. För vissa viltskador finns regler för skadeersättning eller har i skilda sammanhang sådana bestämmelserdiskuterats. 1979/80:111 17 Här märks främst skador förorsakade av: - Älg, krön- och do-wilt. - , varg, järv,lo och örn. I fråga om ersättning förskador av älg, krön- och dovvilt framhåller beredningen att betydande brister är förknippade med nuvarande ersättningssystem. Dessa brister gäller såväl värderingensom principerna för självrisk. Beredningen föreslår helt nya regler, innebärande bl.a. - att skador förorsakade av kronvilt och dowilt på jordbruks- och trädgårdsgröda jämställs med skador orsakade av älg, - att ersättning förskador inte utgår till jordbruksföretag som omfattar mindre än två ha åker, - att den övre arealgränsenför rätt att erhålla ersättning förskada orsakad av älg slopas, - att ett nytt självrisksystem används vid beräkning av ersättning för skador av älg,krön- och do-wilt. Det av beredningen föreslagnasystemet syftar dels till att möjliggöra säkrare beräkningar av den skada som inträffat, dels till att stimulera jordbrukarna attvidta olika typer av förebyggande åtgärder, bl.a.genom valet av gröda. Vad gäller de skador älg, krön-och do-wilt förorsakar på skog har beredningen övervägt huruvida ersättning börutgå, men stannat för att en mer generell ersättningsraöjlighetinte nu bör införas. Däremot skall det vara möjligt att i vissa särskilda fall bevilja ersättningför inträffade skador. 1 fråga om ersättning förskador på tamdjur orsakade av vissa i-ovdjur föreslår beredningen ingen ändring avnuvarande be- Prop.1979/80:111 18 Beträffande de skador som förorsakas pågröda av andra viltarter än älg, krön- och do-wilt, liksom t.ex. sälskador i fisket, föreslår beredningen en fortsatt prö-vning av regeringen frän fall till fall. Beredningen föreslår vidare ett ökatstöd till forskning beträffande viltskador, med inriktning på att förhindraeller begränsa dessa. Forskningen mäste följas uppgenom utvecklings- och försöksverksamhet där forskningsrönen bedömsunder skilda klimat- och miljöförhållanden samtpå olika viltarter. Beredningen föreslår att fåri uppdrag att efter samråd med berörda myndigheter och organisationer undersöka behovet av ytterligare forskningsinsatser beträffande möjligheternaatt motverka konflikter mellan vilt och olika typer av markutnyttjande, liksomatt utarbeta närmare riktlinjer för forskningsinsatsernas inriktning och omfattning.Medel bör äskas i samband med verkets ordinarie petita, varigenom också en avvägningkan ske mellan behovet av resurser fördenna typ av forskning och andra angelägnabehov inom faunaforskningen. Vidare föreslår beredningen att ökad uppmärksamhet ägnas vilt-skadeproble.-. 'ien i deninformationsverksamhet berörda myndigheter och organisationerbedriver. Ett övergripande ansvar för insamlande, sammanställning och spridning av information i dessa frägor - liksom förlämplig samordning av de statligamyndigheternas olika insatser - börsom nu åvila . Beredningen föreslår att länsstyrelsensom handlägger ersättningsfrågorsom rör skador som bl.a. älg förorsakar på jordbruksgrödor.Som expertorgan bör även fortsättningsvis länsälgnämndernafungera. De uppkomna skadorna skall efter anmälan värderas av gode män, utsedda av respektive länsstyrelse. Föratt utvärderingen skall bli enhetlig Över hela landet börnaturvårdsverket utfärda instruktioner för värderingsmännen. Det åliggersedan länsstyrelserna att genom ändamålsenligutbildning svara för att värderingsmannen besitter nödvändigakunskaper. 1979/80:111 19 Beträffande sådana skadefall som skall prövas av regeringen bör vara regionalt ansvarigför skadevärderingen. De skador som här kan komma i fråga- förorsakade av t.ex. gäss och bäver- är i regel begränsade till vissa delar av landet, varför det enligt beredningens mening inte finns några skälatt inrätta ett särskilt organ inom varje län för detta ändamål. Vid värdering av sådanaskador bör i stället höra erforderlig expertis. För att täcka de kostnader som följer av beredningens förslag står olika finansieringsmöjligheter till förfogande, nämligen allmännamedel, jaktvårdsfonden, älgskadefonder samt särskilda anslag från olika myndigheter, berörda näringar ochideella organisationer. Beredningen diskuterar i betänkandet de principer som bör gälla för valet av finansieringskälla. Lag om ändring i lagen(1958:274) o"i rätt till jakt Härigenom föreskrivsatt 26 § 5 mom och 25 a § lagen (1958:274) om rätt till jakt skall ha nedan angivna lydelse Av influtn?,jaktvårdsavgifter skall bildas en fond(jaktvårdsfonden), vilken efterregeringens bestämmande användes till främjandeav jaktvården inom riket. För sådant ändamål skola ockanvändas de övriga medel som enligt vad därom må vara särskilt stadgat skola tillföras nämnda fond. Avinflutna jaktvårdsavgifter skall bildas en fond(jaktvårdsfonden), vilken efterregeringens bestämmande fär användas till främjande av jaktvårdeninom riket eller till annat ändamål som har samband med denna. För sådant ändamål skola ockanvändas de övriga medel som enligt vad därom må vara särskilt stadgat skola tillföras nämnda fond. Senaste lydelse 1974:106? Regeringeneller myndighet som regeringen bestämmerfär meddela föreskrifter om fridlysning, jakttider och jaktmedelsamt de föreskrifter i övrigt som behövasför att jakt och viltskydd skall kunnabedrivas på ett sätt oom tillgodoser såväl allmänna som enskilda intressen. Regeringen bemyndigasockså att besluta föreskrifter om avgifter för älg eller kron-jjjortsom fälles. Regeringeneller myndighet som regeringen bestämmerfår meddela föreskrifter om fridlysning, jakttider och jaktmedelsamt de föreskrifter i övrigt som beliövasför att jakt och viltGk,ydd skall kunnabedrivas på ett sätt som tillgodoser såväl allmänna som enskilda intressen. Regeringen eller m.yndighetsom regeringen bestämmer bemyndigas också att besluta föreskrifterom avgifter för älg, kronvilt eller do-wilt som fälles. Prop.1979/80:111 22 1 Grundläggande principer beträffande vilt ochviltskador Beredningens redovisade grundsyn att respekten för naturenoch dess givna regler också bör prägla synen på kunflikter mellan olikamänskliga aktiviteter och viltet har fått etl positivi gensvar av fiertaletremissinstanser. Flertalet av dessa synes nckså dela beredningens uppfattning nmviklen av nlika förebyggande ålgärder nch att det är först när dessa inte ärtillräckliga sum eknnumisk kompensaliun bör knmma i fråga. Från vissa håll harifrågasatts nm inte det allmänna i stället för jägarna bör ta på sigersättningsansvaret för skadan. 1.1 Kammarrätten i : - Allmänt selt gälleralt kammar rätten i stort kan ansluta sig lill de grundläggande lankegångar som redovi sas i betänkandet. I det nu aktuella belänkandet har beredningen intebehandlat de problem som hänger samman med viliulycknr i trafiken. Vidaregäller atl beredningens förslag i försia hand tar sikle på viltskador påjordbruks- nch trädgårdsgröda uch endasl i myckel begränsad utsträckning avser skadurpå skug. Härigennm har från övervägandena uteslutits viliskadeprublem som från nlikasynpunkter sett framslår som mest påträngande. Såvitt avser villolyckor itrafiken gäller att beredningen avser att behandla dem i ett särskiltbelänkande. Detta framslår sum förklarligt med hänsyn till problemensomfattning och särart. Däremot får det ses sum en brist atl del inte redan idelta sammanhang ägnats större uppmärksamhet ål viltskadnr på skog. Detlagäller i all synnerhet som sådana skador, särskilt i form av betningsskador, imyckel slora delar av landet utgör elt betydligt större problem än skador pågrödor. Kammarrätien vill understryka vikten av att skogsskadorna uppmärksammasytterligare under det fnrlsalta utredningsarbetet. 1.2 : RRV. snm anser all vissa av beredningenan förda skäl talar för en ändring av reglerna, ställer sig i princip positivt lill del av beredningen angivna syftet med det föreslagna systemet. RRV har emellerlid svårt att bedöma hur systemet kommer atl verka i praktiken. I betänkandet har heller inte redovisats några kostnadsberäkningar. Enligt RRV:s mening bör det föreslagna sysiemel utvärderas sedan det tillämpats under elt antal år. 1.3 : Inledningsvis villriksmuseet framhålla sin uppskattning över den posiliva grundsyn, som belänkandet uitrycker till förmån för viltet och naturen, närde mänskliga exploateringsinlressena kommer i konflikt med dessa. Vi instämmer även i betänkandets uppfatt ning, att den ekologiska grundsyn som betonas i l.ex. naturvårdslagstift ningen även bör vara bestämmande vid bedömningen av skador orsakade av vilt, vilket bl. a. innebär atl var och en får tåla en del sådanaolägenheter och att dessa måste inräknas i de normala förutsättningarna för vissa näringsfång. Museet ställer sig även positivt till förslaget att man,när mer omfattande Prop.1979/80:111 23 skadegörelse förekommer, i första hand skall vidtaförebyggande ålgärder. Delta får emellerlid inle främsl betyda atl mandecimerar stammarna, lills skadenivän blir acceptabel. De förebyggandeåtgärderna måste vara av annat slag. Kan man trots alll inte kumma tillrätta med en meromfattande skadegörelse, måste den drabbade få skälig ersättning för skadorna.Här föreslår betänkandet skilda principer för finansieringen av ersättningenberoende på om de viltarter, snm är aktuella, kan explnateras av jägare ellerej. Ersättning för skador orsakade av älg skall sålunda tills vidarefinansieras av jägarna på samma sätt sum förut. genum en avgifi för varjefälld älg, medan ersäitning för skador av säi föreslås utgå från en fundgrundad på bidrag från yrkesfiskare. Denna finansieringsväg rimmar enligt museets uppfattningdåligt med den nya synen pä det vilda återspeglad även i lagstiftningen - sumen tillgång inte bara för jägare utan såsom en del i det ekologiska systemet,som en källa lill glädje och kunskap för allmänheten nch snm föremål förforskning av de mest skilda slag. Atl en enda nyltjarkategori skulle bära de kosinader, somi vissa fall vållas av en för alla gemensam resurs, förefaller rimma illa medde ersättningsprinciper som tillämpas på andra håll i samhället. Del bör dåsärskilt observeras, atl jakten är den helt dominerande meloden atlbegränsa t. ex. älgskador. Utan jägarnas insatser skulle skadorna åtminstoneför bli ulnmnrdentligt omfattande. De bär alltså - må vara ulanklagan, då jakten kan ge gott ulbyte - huvudbördan av de prakliska ålgärdernamot älgskador. Alt belägga dem med en straffavgift för denna verksamhetförefaller inte rimligt. Från de synpunkter, som särskilt har altbevaka, bör nckså framhållas att en dylik skevhet i finansieringen av ersällningför villskadur kan komma alt konservera de ofta onödiga motsättningar, snmfunnits mellan naturskyddet nch andra grupper med avseende på vem naturen"tillhör". När det gäller yrkesfiskarna och salen blir della särskiltuppenbart. Fiskarna drabbas av vissa redskapsskador från säi, men de kan knappasllängre ekonomiskt utnyttja den säi som de får i händerna. Då salarna runt vårakuster är högprioriterade nalurskyddsobjekl. skulle det ulan tvivel bälireöverensstämma med nutida naturvårdsuppfattning, om ersättningen ulginge avallmänna medel. En sådan ordning vore också ägnad alt dämpa de motsättningarmed avseende på salen som alltjämt i någon mån förefinns mellan fiskerinäringenoch naturvården. 1.4 Lantbruksstyrelsen: Som grundläggande princip harberedningen slagit fast att respekten för naturen nch dess givna regler börprägla nckså synen på konflikten mellan olika mänskliga aktiviteter nch viltet. Lanlbruksstyrelsen ansluter sig lill denna princip liksnmtill principen, alt var och en är skyldig all låla ett visst mått av intrång nchnlägenhet lill följd av förekomsten av vilt. Jordbruket bör därvid ej varanågot undantag. Intrånget får emellertid ej bli av sådan omfattning atlmöjligheterna all bedriva etl ralionellt jord- och skogsbruk ävenlyras. Lantbruksstyrelsen delar uppfattningen, alt man för allundvika skador och olägenheter så långt möjligt bör satsa på förebyggandeåtgärder. Delta bör ske på planeringsstadiet såväl från del allmännas sida somfrån den enskilde företagarens.