prop · G303105 · 1979-12-31 00:00:00 — Kammarrätten förordar därför alt länsslyrelserna i vartfall behålls som första besvärsinstans under en relativt lång övergångslid. Enligt i län är det högsliveksaml om behållandet av en besvärsinslans på länsplanel medför någon nackdeltidsmässigt. Om fullföljdsbegränsning införs, måsle enligt länsstyrelsenrimligtvis de mål som prövas kunna avgöras betydligt snabbare än det nuvarande storaanlalet mål. Del kan vänlas all anlalel besvär lill regeringsrätten - omlänsstyrelse eller länsrätt behålls som besvärsinstans - blir belydligl lägreän f n. Beslut om prövningstillstånd bör därför också kunna meddelas mycketsnarl efter del all besvär anförts över kammarrälls dom. 1 fråga omkompeiensmålen torde en länsinstans i flertalet fall besitta både storerfarenhei och kännedom om lokala förhållanden och därigenom vara väl lämpadatt pröva del kommunala beslutets laglighet. Enligt uppfattninglorde man här kunna finna del viktigaste skälet till au beslul iså många fall godtas såväl av klaganden som av kommunen. I framhåller bl. a.alt den betydelsefulla och nära samverkan som har med kommunernai länel utan tvivel ger bälire förulsältningar än kammarrätienall som försia insians behandla besvärsmålen. har genom sinamånga uppgifler inom samhällsplaneringen djupgående kunskaper om de olika kommunernasförhållanden i skilda avseenden. har vidare lång erfarenhei avprövningen av kommunalbesvärsmål. Kammarrälten har slörre distans lillparlerna. Kammarrällen har även ett mer formelll arbetssätt som lämpar sigbäitre för den andra inslansen i instansordningen än för den försia.Länsstyrelserna i . och menar all förslagelinnebär en centralisering som inte stämmer överens med nuvarande slrävanden allåsladkomma decentralisering. 1 detta inslämmer länslandstingskommun. i ifrågasätter altkammarrätterna kommer atl få en minskad måltillslrömning. Länsstyrelsenframhåller därvid alt de nya länsrätterna böriar verka den 1 juli 1979.Härigenom torde enligt mening lillslrömningen lill kammarrättav skatiemål komma alt öka. Den genomförda vänlas få lill följd all anlalel bagalellmål ilänsrätt och kammarrätt minskar, medan antalet lyngre och mer kompliceradeskallemål ökar. 1979/80:105 84 Länsstyrelsenanför vidare all länsslyrelsernas erfarenhei av och kunskaper omkommunalbesvärsmålen är oonuvislade. Med som försia insians kankammarrällen avlastas del lidskrävande arbelel med formellakontroller och skriftväxling. Tillslrömningen av mål reduceras. Flera prakliskaskäl lalar därför enligt länssiyrelsens uppfallning mol kommilléns förslag omelt ivåinslanssysiem. Behålls en länsinsians, kommer avgörandet i de mål variprövningslillsiånd beviljas visserligen all fördröjas någol. Denna fördröjningi eu mindre antal mål kan emellerlid inte tillmätas någon avgörande belydelse.Länssiyrelsen föreslår därför au en länsinsians behålls närmasl underkammarrällen. Liknande synpunkier framförs av i . i bedömer del såväsenlligl atl kommunalbesvärsprövningen påbörias på länsnivå all deliauppväger evenluella nackdelar med en viss förlängning av handläggningsliden.Härulöver anför bl. a. följande. En särskild utredning pågårom vilka ärenden iövrigl som bör överföras lill länsrätt. Resultatet av denna utredning lorde idetta sammanhang böra avvakias. Ett flertal andra uiredningar pågår f n. medfrågor som på olika säu berör länsslyrelsernas ställning och uppgifler isamhällel. Inom länsslyrelserna råder en betydande oro rörande deras framtidaverksamhel. Etl slalligl regionall förvaltningsorgan av lyp lordelikväl inle kunna undvaras. Om man vill au länsslyrelserna också ifortsättningen skall kunna fylla den funktionen, måsle en samlad översyn avderas arbelsuppgifler komma lill slånd. vill för sin del förordaau slörsia återhållsamhet iaktlages med atl från länsslyrelserna föra bortolika arbelsuppgifter, innan en sådan vidare översyn förelagils. Också deltalalar för all inie nu ändra prövningen av kommunalbesvär i försia instans. Liknande synpunkier anförs av länsstyrelserna IUppsala, och . Länsstyrelserna I , ,, och delar inle kommitténs uppfaUning altlidsfaklorn lalar mot en längre inslanskedja än den föreslagna. De menar allmöjligheterna all ulan dröjsmål fä elt avgörande i försia insians är goda, omman behåller länsslyrelserna som första besvärsinstans och framhåller atl deltaavgörande i flerlalel mål också är det slutliga avgörandet. kommun anser inte atl kommillén haranförl lillräckligl lungt vägande skäl för atl utesluta en länsinstans urinstanskedjan. Kommunen ifrågasäller om inte den relativa tidsvinst man fårgenom fullföljdsbegräns-ningen går förlorad genom centraliseringen av målen iförsia insians till fyra kammarälter. Eftersom klagandena dessulom i ålskilligafall lorde nöja sig med avgörandel i första instans, bör enligt kommunensmening en länsinstans behållas i kommunalbesvärsprocessen. delar inte kommilléns syn aiikommunalbesvärens karaklär och besvärsprövningens arl är sådan all en ordningmed enbari en 1979/80:105 85 besvärsinslansär lill fyllesi. Målulvecklingen hos regeringsrälien är redan i sig enligikommunen eu bevis på behovel av en flerinsiansprövning. Den kommunalademokraiin har utvecklats kraftigl under 1970-ialei. Detla skall sällas idirekl samband med regeringsrättens ökande arbelsbelaslning.Kommunaldemokraliska kommitténs arbele accentuerar denna utveckling.Målsättningen är au bredda och fördjupa kommunmedlemmarnas engagemang i dekommunala angelägenheterna. Del är uppenbart atl besvärsmedlen Ulgör ellkomplemenl lill den kommunala demokraiin. Kommunen anser att kommitténs förslagi fråga om instansordningen är inkonsekvent och i slrid mol den kommunalademokraiin. Övervägande skäl lalar enligi kommunför all länsstyrelserna behålls som försia besvärsinstans med hänsyn lill delslänsslyrelsernas goda kännedom om de lokala förhållandena, delsförulsällningarna för en snabb handläggning särskilt av ärenden av merarutinmässig karaklär. Del bör enligt kommunen även övervägas all införa enbeslämmelse om all sådana ärenden skall behandlas med förtur också i försiainsians. Enligt kommun torde de flesla målen slanna i första instans. De24 länsstyrelserna bör kunna avgöra målen väsenlligl snabbare än fyrakammarrätter. Kommunen betonar också slarki värdel av länsstyrelsernaslokalkännedom. Enligt flera kommuner lalar rättssäkerhetsskälfören längre inslanskedja. Enligt kommun kan allmänheten komma attuppfatta det som en försämring av rättssäkerheten att många mål kommer atlavgöras av kammarrällen som försia och enda insians. Kommunen anser också alldel är angeläget all värna om det värde som länsstyrelsernas kunskap om delokala kommunala förhållandena har för besvärsprövningen. Samma synpunkierframförs av . Kommunen erinrar om all del i de allmännadomstolarna förekommer en ireinsiansordning. I andra sammanhang förekommer enivåinsiansordning, t. ex. i hyres- och arrendemål, men då sker sakprövning ibåda insianserna. Kommunen anserali en sakprövning i Ivå inslanser bör kunnaske även i kommunalbesvärsmålen. anser all en längreinslansordning är all föredra ur rättssäkerhetssynpunkt, eftersom del germöjlighel lill en mer allsidig prövning och möjligheter till rätlelse i flerainslanser. Särskilt i fråga om besvär med anknylning lill den kommunalakompetensen är det, anför Kumla kommun, betänkligt att kammarrätterna ipraktiken kommer atl bli första och sisla instans. Enligt kommun kan delinte vara motiverat atl ha färre inslanser i kommunalbesvärsmål än iförvallningsbesvärsmål och mål som ha.ndläggs av de allmänna domstolarna.Liknande synpunkier framför bl. a. , , , ochHärnösands kommuner. Önskemålet om en snabb handläggning får enligtSACO/SR inle inskränka kommunmedlemmens vedertagna rätl att fä elt kommunallbeslut prövat i två inslanser. /SR anser all kraven på rättssäkerhet krävertvå besvärsinstanser. 1 de fall målens beskaffenhel kräver särskilt snabba 1979/80:105 86 avgörandenbör delta kunna underlättas genom atl dessa mål avgörs med förtur. Liknandesynpunkter anförs av , som dock inte anser sig hamöjlighel all väga dess principiella synpunkier mol behovel av alt snabbi fåetl slutligt avgörande i kommunalbesvärsmålen. Bland de remissinstanser som förordar all enlänsinsians behålls i kommuinalbesvärsmålen delar sig meningarna i fråga omvilken myndighel som bör väljas, eller länsrätten. I anser del uppenbartall länsrätten i dess sammansällning med ordförande och nämndemän inle kankomma i fråga, eflersom behovel av lekmannainflytande är ri nga när det gällerau bedöma ell överklagat besluts laglighet. En kollegial sammansättning avlänsrätt innebär enigt länssiyrelsen ingen skillnad mol den nuvarandehandläggningsordningen hos länssiyrelsen med en föredragande och en beslulandetjänsteman, vilka båda är jurisler. Det finns därför ingen anledning alt göralänsrätten lill försia insians. Enligt I lalar fleraskäl mol atl låla länsrätten bli första insians. menar allkommunalbesvärens nalur av ren lagligheisprövning passar dåligt in ilänsrättens mönsier med lekmannamedverkan. påpekar också alt debalanserade skatiemålen i runt lal uppgår lill 200 000 för hela landel. Arbetetmed au försöka nedbringa denna balans till en godlagbar nivå torde enligtlänsstyrelsens mening la länsrätternas resurser i anspråk under flera år.Länsstyrelsen framhåller vidare all länsslyrelserna inte får berövas flerarbetsuppgifter än vad som följer av utbrytningen av länsdomstolarna. Efter den1 återstår av förvaltningsavdelningen endasl den allmänna enhelen.Enhetens ställning direkl under landshövdingen och ulan avdelningslillhörighelfär anses vara tillfällig. Arbetet bör bedrivas med tanke på alt genomdecentralisering av arbetsuppgifter från central nivå tillföra länsstyrelsennya uppgifter, varigenom förvaliningsavdelningen kan återuppstå. Olikautredningar har lill syfte atl bl. a. överväga om sådana nya arbelsuppgifler -med mer eller mindre uttalade juridiska inslag - kan anförtros länsstyrelserna.Kommitténs förslag slår enligt mening i direkt strid med dessasträvanden. Del får anses väsentligt atl även i fortsättningen kunna rekryleragoda jurisler till länsslyrelserna. Detta kan ske endast under förutsättningall kan erbjuda stimulerande arbelsuppgifter av juridisk nalur.Kommunalbesvären utgör en sådan arbetsuppgift. Även I Hallandslän anser atl del, med hänsyn lill alt frågan om en utökning av länsrätternasmålområde är under utredning, inte finns anledning alt nu göra någon ändring ilänsslyrelsernas befattning med kommunalbesvärsmålen. I län an:5er alllänsstyrelsens allmänna enhel kommer atl få en personalsammansältning som görden särskilt lämpad atl handlägga kommunalbesvär, eflersom på enheten handläggsförvaltningsbesvär inom en bred sektor av den regionala förvallningen. Vidarefinns del enligt uppfaUning möjligheter till direkla kontaktermed övriga 1979/80:105 87 enhelerinom som dellar i handläggningen av förvaliningsbesvär. Omprövningen av kommunalbesvär i försia insians förläggs lill länssiyrelsensallmänna enhel, tillförsäkras handläggningen den lokalkännedom och sakkunskapinom den kommunala sektorn som represenlerar. Liknande synpunkierframförs av i . Enligt i Norrbotienslän är dock en förutsättning för all prövningen skall kunna ligga kvar pålänsstyrelsen au denna lillförs en juristtjänst på avdelningschefsplanei. Omdella inte låter sig göra, bör målen flyttas över lill länsrätten och därprövas av ell domarkollegium med tre jurister. Enligilänsstyrelsen i måsle del beaklas all i sinlekmannastyrelse har ledamöier som på eu hell annat sätt än nämndemän ilänsrätten kan ge prövningen av kommunala besvärsmål i försia insians dennalurliga och nödvändiga kommunala anknytningen och erfarenhelen. Visserligenlorde f. n. endasl i undanlagsfall kommunalbesvärsmål hänskjutas lill prövningi lekmannasiyrelsen. Möjlighelen finns dock och om denna omsländighei ansesbelydelsefull skulle del enligi kunna föreskrivas ilänsstyrelseinslruktionen au kommunalbesvärsmål av särskild vikl ochprincipiell belydelse skall handläggas av slyrelsen. Det problem som ligger iatl denna genom sin slorlek kan vara mindre lämplig all handlägga dessa målskulle kunna bemästras genom all slyrelsen i dessa mål gjordes beslutsför medett mindre anlal ledamöter. Också i betonarvärdel av den erfarenhei i bl. a. kommunala angelägenheler som finnsrepresenterad i och dess styrelse. En moisaii uppfattningredovisar I , som anser all länsstyrelseinslruktionenbör ändras så alt styrelse inle har räll au della i prövningenav kommunalbesvärsmålen. /SR flnner alt övervägande skäl talar för alllänsstyrelsen, åtminslone l.v., behålls som besvärsinslans i sammautsträckning som f n. Länsstyrelseni , som anser all såväl länsrätten som kankomma i fråga, förordar länsrätten som försia insians. framhålleratl prövningen huvudsakligen är av juridisk-leknisk arl. Dessulom påpekarlänsstyrelsen all del från bönan kommer all flnnas slor erfarenhei frånkommunala mål hos länsrätten genom all etl ston anlal jurisler frånlänsslyrelsernas förvaltningsavdelningar går över till länsrätterna. ÄvenSödertälje och kommuner framhåller atl den sakkunskap som flnns inomlänsstsyrelsen kommer all flyttas över till länsrätten. Kommunerna anser altlänsrätterna är väl lämpade för uppgiften som första besvärsinstans. Växjökommun anser au övervägande skäl lalar för alt länsrätten bör vara länsinsians.Huvudskälet är all målen härigenom kan prövas av förvallningsdomslolar isamtliga inslanser. Enligt kommun kan önskemålet om en fastarelegaliieisprövning och därmed en striktare processordning, uppnås om målenhandläggs i länsrätt. kommun anser att länsrätternas sammansällningmed en lagfaren ordförande och 1979/80:105 88 nämndemänär en god garanii för all besvärsmålen kommer atl få minsl samma kvaliflceradebedömning i länsräiien som hillills i länssiyrelsen. ochSveriges domareförbund anser också alt länsrälierna är all föredra som försiainsians. Målen bör därvid avgöras med en kollegial sammansättning. , som bl. a. har lill uppgiftall överväga om några målgrupper kan föras över från länsslyrelserna lill denya länsrätterna, har vissa synpunkier på var kommunalbesvärsmålen börhandläggas på regional nivå. Kommittén konslalerar först all del hos länsslyrelsernafinns en god kunskap om kommunala förhållanden och självfallel också erfarenheiav kommunalbesvärsmål. Eftersom besvärsprövningen i princip är begränsad ren legaliieisprövning, kan det enligt kommiuén i förstone synas naluriiglall flytta över prövningen lill en regional domslol. Den speciella karaklärenhos kommunalbesvärsmålen gör dem emellerlid enligt kommilléns mening intelämpade att handläggas av länsrätten med dess nuvarande sammansällning. Deöverväganden som lekmännen i domstolarna är särskilt skickade för hänför sigtill frågor om kommunala besluls lämplighet men endasl i mindre mån iill fråganom beslutens laglighel. Kommiuén anser au del är tveksamt om avgörandena skullevinna på atl målen prövades av en länsrätt med kollegial sammansällning.Kommillén anför bl. a. följande. Del kanske mesl utmärkande förkommunalbesvärsprocessen är au endasl vissa i kommunallagen angivna grunder fåråberopas. präglar slarki hela processen och får rimligtvis en avgörandebelydelse för valel av insians, länsrätt eller länsstyrelse. De besvärsgrunderi kommunallagen som närmasl skulle kunna moiivera en överflyttning avkommunalbesvärsmålen lill länsrätt är atl den kommunala kompeiensenöverskridils eller all beslulel kränker klagandens enskilda rält. Deåterstående besvärsgrunderna, au beslulel inte har lillkommil i laga ordning,står i strid mol lag eller annan författning eller eljesi vilar på orättvisgrund - dvs. strider mol den kommunala likställigheten, torde inte ha så storbelydelse för dessa överväganden. 1 fråga om besvärsgrunden au beslutet ej harlillkommil i laga ordning har en fast praxis utbildats och besvärsgrunden allbeslutet slår i slrid mol lag eller annan förfallning åberopas relativt sällan.Mål där den kommunala liksiällighelsfrågan kommer under bedömande är ocksåmindre vanliga. Kompeiensmålen kan innefatta kvalificeradejuridiska bedömningar som skulle kunna motivera en domstolsprövning redan pålänsnivå. Mesl utmärkande för dessa mål är emellerlid au del dessutom krävsandra bedömningar än de renl juridiska, i. ex. i frågor om regionalplanläggning och sysselsättning. Dessa bedömningar fordrar ingående kunskaperom lokala och regionala förhållanden och över huvud taget en förtrogenhet nnedden kommunala verksamhelen. Den särskilda sakkunskap i detla hänseende somerfordras kan enligt länsdomsiolskommiiténs mening knappast lillföras målelgenom prövning i länsrätt. Här måste den sakkunskap som finns hos länsstyrelsenvara utslagsgivande. Besvärsgrunden au beslutet kränker klagandensenskilda räll är endasl sällan av betydelse i kommunalbesvärsmålen och kan knappasl vara 1979/80:105 89 avgörandeför frågan huruvida en överflylining av hela processen skall ske. Kommiitén fäster också slor viki vid aiihandläggningen kan ske snabbi. Till övervägande del består länsräliernasmålområde av skallemål. Inom överskådlig framtid finns det enligt kommillén eltstarki behov av alt målbalansen arbetas ner lill en rimlig nivå. Flera av deandra målgrupperna i länsrätten är sådana all de, eftersom de rör ingrepp i denpersonliga friheten, kräver en snabb handläggning. Enligtlänsdomsiolskommiiténs direkliv skall kommillén överväga om andra målgruppersom rör enskilds räll, l.ex. byggnadsmål och hälsovårdsmål, bör föras över lilllänsrätten. Det är därför enligi kommilléns mening föga iroligl aukommunalbesvärsmålen skulle kunna priorileras i länsrätten. Över huvud tagelvill kommillén betona viklen av all kommunala beslul, som ofta är av slorräckvidd och avser siora ekonomiska värden, handläggs så snabbi som möjligt.Kommillén anser därför alt man i. v. bör behålla länsslyrelserna som regionalinsians, om del skulle anses au en instans under kammarrätterna behövs. Kommitténs förslag alt kammarrätterna bör bliförsia besvärsinslans i de landslingskommunala besvärsmålen tillstyrks ellerlämnas utan erinran av flerlalel remissinslanser som yttrar sig i denna fråga. Landstingskommunerna är i principeniga om atl delär lämpligl alt kammarräiierna förs in som besvärsinslanser underregeringsrälien. lillslyrker all kommilléns förslag läggslill grund för ändrad lagsliftning om insiansordningen. länslandstingskommun framhåller att man genom förslaget får en enhetliginslansordning för samtliga kommunalbesvärsmål, vilkel ligger i linje medtankarna bakom den nya enhelliga kommunallagen. Handläggningsliden förflertalel landslingskommunala mål bör enligt landslingskommunens mening kunnaminska betydligt med den föreslagna insiansordningen. Enligt länslandstingskommun blir besvärsordningen konsekvenl och enheilig genom all delandslingskommunala målen nu likställs med de övriga kommunalbesvärsmålen.Eftersom kammarrätterna haren kvalificerad sammansättning, kan man enligtlandsiingskommunen vänla sig atl belaslningen på regeringsrätten kommer allminska. Detla innebär också au målen kan komma au avgöras snabbare. Liknandesynpunkier framförs av , , , , ,, och läns landstingskommuner. Enligt Kopparbergsläns landstingskommun lorde en viss tidsmässig fördröjning bli oundviklig, menolägenheterna härav uppvägs av fördelarna med en enheilig inslansordning och enkvalificerad legaliieisprövning i kammarrälten. Bland de remissinslanser som förordar enlänsinstans för de mål som härrör från kommuner är meningarna delade i fråga ominsiansordningen för de 1979/80:105 90 I anser all del ioch för sig inie finns någol all invända mol all länssisyrelsen prövar delandslingskommunala målen. Med hänsyn lill länsslyrelsernas roll i samspeletmellan sialen och landstingskommunerna ifrågasäller dock om inlekammarrällen bör vara första besvärsinslans. Om regeringsrälien blirprejudikaiinsians, har i ingen erinran mol allkammarrälten blir besvärsinslans under regeringsrätien. i Kalmarlän har inte heller någol all erinra mol all kammarrällen införs som försiainsians i de landslingskommunala målen. Med hänsyn lill landslingskommunensställning som regionalt organ och uppgifter sorn specialkommun föreliggerenligt mening skäl för alt även i fortsäUningen lillämpa eninstansordning som avviker från den som gäller för övriga kommunalbesvärsmål.Även länsstyrelserna i , , , och Norrbottenslän saml /SR förordar kammarrällen som försia besvärsinslans för delandstingskommunala målen. En annan uppfallning redovisas av . ser således inle några hinder mot au föra överde landslingskommunala besvärsmålen lill länssiyrelsen för prövning i förstainsians. Del är enligt mening inle någol principiellluppseendeväckande i del förhållandet all en statlig regional myndighel prövarlagligheten av eii landslingskommunall beslul. påpekar aulagstiftaren i ell fall har funnil all länsslyrelsernas roll i samspelet mellansial och kommun inte utgör hinder för atl slälla landstingskommunal verksamhelunder lillsyn. Enligt 61 och 63 SS barnavårdslagen har nämligenlänsstyrelsen vida befogenheier vid utövandet av sin tillsyn överbarnavårdsansialierna inom länel, av vilka en del har landsiingskommunen somhuvudman. Inte heller i kan finna några avgörandeskäl mol all de landslingskommunala målen prövas av i försiainsians. i föreslår all även dessa mål prövas pålänsnivå i försia instans. Eflersom del är fråga om en ren legaliieisprövning,lorde del enligt länssiyrelsens mening saknas anledning all särskilja dessa målfrån övriga kommunalbesvärsmål. Enligt I skullelänsräiien kunna svara för prövningen av de landslingskommunala målen. Sammainslällning har läns landstingskommun, som framhåller attlänsrätterna kommer all döma i andra besvärsmål dären landsiingskommun är part.Enligt torde del knappasl vara lämpligl att lålalänsstyrelserna vara besvärsinslanser i de landslingskommunala målen. Förbundelanser all länsrätterna är att föredra som försia insians. Prop.1979/80:105 91 Förslaget au kammarräiierna skall ha en särskildsammansällning vid handläggning av kommunalbesvärsmål kommenteras huvudsakligenav de remissinslanser som förordar ell ivåinslanssysiem. Förslagel lillslyrksav bl. a. statskontoret, RR V, flerlalel kommuner och landstingskommuner. Förslaget avstyrks av bl.a. kammarräiierna iStockholm, och , , ochSveriges domareförbund. En kritisk inslällning lill förslagel redovisas ocksåav 70, regeringsrälien, kammarrälten i , några länsstyrelser och kommunersaml /SR. Enligt och kommuner är del elloeftergivligt krav vid ell tvåinstanssystern att kammarräiierna ges en kommunalanknylning. I della inslämmer TCO. anser au det med hänsyn lillkommunalbesvärens speciella karaklär är särskilt befogal atl kammarrätternauiökas med en särskild ledamot med stor erfarenhei av verksamhel.Enligt kan kommitténs förslag i denna del betraktas som enförsiärkning i förhållande lill dagens ordning. Flera av de remissinslanser som tillstyrkerförslagel har synpunkier på hur kammarrättens särskilda sammansällning börulformas. anser att en politiskt utseddnämnd bör delta vid kammarrällens handläggning av kommunalbesvärsmål. Kommunenframhåller all dessa mål regelmässigt rör förhållanden där den kommunalaseklorns särart måsle beaklas. De kommunala beslulen är uttryck för politiskaintentioner. Åven vid en ren legaliieiskoniroll är det enligt kommunens meningväsenlligl au rätt förslå såväl del bakomliggande beslutsunderiagei sombeslutsfattarnas värderingar av underlaget. Särskilt gäller dettakompetensmålen. Kammarräiierna har inte någon verksam-heisanknyining lillkommunerna. Juristerna kommer all få kunskaper om kommunala förhållanden endasli besvärsmålen men i övrigl slå isolerade från den kommunala verksamhelen.Denna omsländighet gör det särskilt angeläget att nämndemän deltar vidhandläggning av kommunalbesvärsmål. och länsavdelning av Svenska kommunförbundeiförespråkar nämnd. kommun anser däremoi all en särskild sakkunnig är auföredra framför nämndemannamedverkan, eftersom det är fråga om enlegaliieisprövning.