prop · G3032 · 1979-12-31 00:00:00 — Sverigesadvokatsamfund anser alt metoden att i ett särskill kapitel i sekrelesslagenutforma reglerna om undanlag från meddelarfrihet så all de direkt anknyter lillsekretessbestämmelserna är ändamålsenlig. Enligt den mening redovisar i fråga om tystnadsplikl och meddelarfrihet talar godaskäl för all alla regler om handlingssekreless och lystnadsplikl samlas i enenda lag. erinrar om alt företaget redan i yttrande över TK:sförslag uttalade sitt stöd för en enhetlig och lättöverskådlig lagstiftning omtystnadsplikten. Den samordning av reglerna om tystnadsplikt ochhandlingssekreless som föreslås ger enligt företagels mening ytteriigareönskvärd klarhet inom ell svåröverskådligt rättsområde. Företaget är såledespositivt lill förslaget. Den föreslagna lagen innebär etl minskal område förtystnadsplikten därigenom atl vissa regler av lägre dignitet än lag inte förtsöver till lagförslaget. Även om det i själva verket endasl varit denlagstadgade lystnadsplikten som formellt sett kunnat inskränka meddelarskyddetär del från allmän yllrandefriheissynpunki positivt atl en rad icke laggrundadetystnadsplikter försvinner och all alla tystnadsplikter ställs samman medbegripliga och överskådliga regler om de fall i vilka tystnadsplikten vägertyngre än meddelarskyddet. JOpåpekar alt beslämmelserna i meddelarfriheten i vissa fall fäller även personersom i övrigt ej är underkastade lagens föreskrifter om sekretess men som hartystnadsplikt på annan grund. Det gäller privatpraktiserande advokater,personal inom den privata sektorn av sjukvården saml sådana som är underkastadesekretess på gmnd av förordnande enligt eller förbehållenligt denna lag. Rent systematiskt har dessa bestämmelser inte sin plals i enlag som i övrigi enbart gäller sekreiess i allmän verksamhet. Praktiska skältalar dock enligt JO:s mening för placeringen. Regeringsrätten hyser enliknande uppfattning, HovrättenförVästra anmärker all den teknik varmed de "kvalificerade"tystnadsplikterna är bestämda i lagförslaget måhända inte är heltlättillgänglig. De stora linjerna i systemet kommer inte så tydligt till synes.Den tidigare regeln om att i "lag" stadgad tystnadsplikt hadeföreträde framför meddelarfriheten var från denna synpunkt att föredraga,likaså den av OK föreslagna lösningen som anknöt till reglerna om tystnadspliktvid vittnesförhör. Promemorians teknik har emellertid det företrädet att det iregel är möjligt atl genom studium av ett enda lagverk fä klarhet i, om en visstystnadsplikl är "kvalificerad" eller ej. Önskemålom en mera utföriig reglering av undantagen från meddelarfriheten framförs inågra remissyttranden, TCO framhåller att reglerna om vilka tystnadsplikter somskall genombryta meddelarfriheten självfallel är av största betydelse förmassmediernas verksamhet. Det är därför viktigt atl dessa regler fåren sådanuiformning all alla anställda inom massmedierna lätt Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 167 kanla del av innehållet. Den föreslagna utformningen av kapitlet måsle betraktassom svårtillgänglig, TCO föreslår därför atl det görs ännii ell försök alt gereglernas innehåll en ur pedagogisk synpunkl lämpligare uiformning. Enuppräkning av en lång rad lagrum förutsätter att läsaren hartillgång till upplysningar om vad som står i dessa lagrum. Vissa av lagmmmenfinns inte ens tillgängliga i den gängse editionen av Rikes Lag, Ettrimligl krav är enligt TCO atl det i själva lagtexten i kapitlet i anslutningtill varje paragrafhänvisning anges vilket slag av uppgifter eller handlingardet är fråga om, Samma åsikt har , som förordar all förslagelavsevärt förenklas innan del framläggs i proposition för . Somalltför svårtillgängliga karaktäriserar också TT reglerna om de tystnadspliktersom skall genombryta meddelarfriheten. Dessa regler är ju av allra störstabetydelse för massmediernas verksamhet och det är därför nödvändigl all deutformas så all man lätt kan ta del av innehållet, TT hoppas all enöverarbetning skall leda lill alt bestämmelsema blir enklare, framhåller atl regleringen av undantagen från meddelarfrihetensker genom en serie hänvisningar som, framförallt beträffande sådana som gällerhela paragrafer, blir mycket svåra att överblicka förden enskilde. På dettacentrala område måsle del med absolut enlydighet framgå vad som åsyflas, ochbestämmelserna bör vara så utformade alt man direkt av dem kan inhämta vad somgäller. Förbundet delar därför uppfattningen att man - även lill priset av atlregleringen blir myckel omfattande - bör explicit för varje särskilt fallutsäga vilka frågor som ligger under lystnadsplikl, i följd varav -trot.soffentlighetsprincipen och meddelarskyddet i TF - straff kan ifrågakomma förmeddelande för offentliggörande i tryckt skrift. Förbundet anser atl del måsleåligga statsmakterna all i en informationsskrift ge medborgarna erforderiigaupplysningar hur den nya lagen skall förstås. En sådan information kommeremellertid inte all få en med lag jämförbar auktoritet. Del borde därför enligtförbundet övervägas, om det inte i fråga om regleringen av undantagen frånmeddelarfriheten - och kanske på en del andra områden -kunde länkas atl eftermodell av t. ex. kommunalskattelagen, till huvudlagen knyta anvisningar medsamma karaktär av lagföreskrifter som själva huvudstadgandena. Sådanaanvisningar med dignitet av lag skulle kunna ges en mera lättfattlig uiformningän huvudstad gandena och tiäna som förtydligande exemplifieringar påområdel. Detta skulle inte blott underlätta för den yrkesmässiganyhetsförmedlingen och de yrkesmässiga informatörerna och opinionsbildarna altarbeta - del skulle också ge gemene man en bättre insyn i lagbestämmelsernasverkliga innebörd. Och en sådan förståeLse hos medborgarna är kanske viktigarepå detta område än på något annat inom samhällslivet, eftersom - såsomframhålls i grundlagen - dessa frågor innefattar själva hjärtpunkten i endemokrati. StadsjuristenI anmärker att regleringen måsle te sig Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 168 synneriigensvårtillgänglig förden som saknar juridisk utbildning. Beträffandegrunderna för begränsningarna av meddelarfriheten är remissopinionen delad. Bland de remissinstansersom i huvudsak ansluler sig till promemorieförslaget är hovrätt.Avvägningen mellan intresset av yttrandefrihet och offentlig insyn, å den enasidan, och behovet av att skydda motstående iniressen, å den andra, medförenligt hovrättens yttrande särskilda problem när de skyddsvärda uppgifternaavser enskildas personliga förhållanden. Inte minsl viktigt är all de störstaskadorna för den enskilde kan uppkomma genom publicering i tidningar. Enligtpromemorieförslaget råder bristande överensslämmelse mellan sekretess, dvs.tystnadsplikt, och skyddet moi offentliggörande i massmedier. Hovrätten erinrarom sill uttalande i yttrandet över SOU 1975:102 angående meddelarskyddet altell väl genomtänkt system endast borde behöva ell fätal undanlag för attsärskilt värna om massmediernas nyhetslillgång och insynsmöjligheter. Alllförvittgående undanlag lill förmån för massmedierna kan, enligt vad hovrätten då uttalade,med visst fog ses som ett tecken på atl själva del system som har tillskapatsär fel. Hovrätten har anledning att även belräffande nu föreliggande förslaguttala samma mening. Å andra sidan får det konstateras atl erfarenheterna avden ordning som har rått i huvudsak har varit goda. Om man bortserfrån de principiella invändningar som kan göras saknas därför skäl att annal äni vissa viktiga fall överväga några större förändringar av reglerna om lämnandeav uppgift till massmedierna. Hovrätten för instämmer iuttalandet i promemorian (s. 187)atl, om man på ett visst område har klaratsekrelessbehovel med bibehållen meddelarfrihet, man normall bör kunna nöja sigmed en sådan ordning också i fortsättningen. erinrarom att verket och andra instanser i flera sammanhang har an fört attställningstagandena vad gäller undantag från meddelarfriheten bör ske motbakgrund av gällande rätl. Även i promemorian förordas denna utgångspunkt, somutvecklas närmare (s. 187). Verket anser sig i stort sett kunna dela dessautgångspunkter utom så lill vida atl verket vill förorda atl uppgifter rörandebeskatiningsområdet omfattas av en meddelarfrihelsbrylande lystnadsplikl. Närdet så gäller den viktiga frågan vilka tystnadsplikter som skall upprätthållasockså visavi massmedierna, finner lantbruks-styrelsen det vara rikligt att ihuvudsak dra gränsen mellan, å ena sidan, uppgifter av personlig karaktär somenskild lämnat i förtroendesilualioner saml, å andra sidan, uppgifter somhänför sig lill myndighetsutövning. I de senare fallen kan del sålunda varamotiverat all massmedierna lär tillgång lill uppgifter som annars ärsekretesskyddade, dock med undanlag för försvars-hemligheter och andrauppgifter som kan vara lill större skada för del allmänna. ansluler sig lill den principiella utgångspunkten vidutformningen av reglerna om undantag från meddelarfrihet. Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 169 nämligenalt meddelarfriheten normalt upphävs rörande uppgifter av en enskild isituationer av förtroendekaraktär rrien däremot bibehålls i fråga om uppgiftersom hänför sig lill myndighetsutövning. Arbetsmarknadsstyrelsenanser atl avvägningen mellan handlingssekretess och lystnadsplikt, å ena sidan,och meddelarfrihet, å andra sidan, synes rimlig. Statens industriverkkonstaterar alt lagstiftaren uppenbariigen ställs inför vissa svårigheter närdel gäller att utforma reglerna så att skälig avvägning mellansekrelessiniressel och insynsinlressel uppnås. Enligt industriverkets meninghar man i promemorian i ston sett lyckats härmed. Verket delar sålundauppfattningen alt undanlag från meddelarfriheten bör kunna medges framför alltnär del gäller den enskildes personliga integritet. Statens kärnkraftsinspekiionanser - med vissa reservationer - alt den föreslagna lagen såvitt inspektionenkan bedöma utgör en ändamålsenlig reglering av de ofta svåra avvägningamamellan offentlighet och sekreiess, bl. a. i fråga om vilka tystnadsplikter somskall bryta meddelarfriheten. i finner sig ihuvudsak kunna godta de föreslagna reglerna om undanlag från meddelarfriheten. , someftersträvar lösningar som tillgodoser kravel på största möjliga meddelarskyddoch yttrandefrihet, noterar all promemorieförslaget angående meddelarskyddetsförhållande till tystnadsplikten i sak väl överensstämmer med erinrar om atl det i sill remissyttrande över uttaladesitt stöd för förslaget som enligt företagets mening innebar ett utökat skyddför meddelare. förklarar sig inte ha några erinringar mol dennya lagens kapitel om meddelarfriheten. AUmänhetens pressombudsman ansluler siglill uppfattningen atl friheten atl lämna uppgifter lill press och andramassmedier bör begränsas så litet som möjligt. Från de synpunkter, som han haratt beakta, är det emellertid också av särskild vikt att enskildas personligaförhållanden inte görs till föremål för kränkande eller skadande publicitet närdel inte påkallas av ett oavvisligt allmänintresse. I promemorian framhålls attden meddelarfrihet som råder på många områden, t. ex. för polispersonal, intehar vållat större olägenheter. vitsordar atl så i allmänhetinte varit fallet. Men det förekommer också inte sällan att exempelvisuppgifter ur polisens förundersökningsprotokoll återges i pressen innan fråganom åtal avgjorts. JKtar inte ställning lill grunderna för begränsningarna av meddelarfriheten ulankonstaterar bara atl bestämmandel av vilka tyslnadsregler som skall laga övermeddelarfriheten, är en värderingsfråga, i vilken man naturiigtvis kan ha olikauppfattningar. JK lar upp endasl de fall där han har funnit övervägande skältala för en annan lösning än den föreslagna. Enstörre meddelarfrihet än den som föreslås i promemorian krävs av statenspersonalnäniiid. som anseratt meddelarskyddet aren så viktig del avtryckfriheten att inskränkningen i delta endast bör göras i mycket speciellafall. Nämnden anser därför atl det är angeläget att man i propositionsarbetet Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 170 övervägerom del är erforderiigl all meddelarskyddet inskränks i den utsträckning som härföreslås, I motsatt riktning ullalarsig åtskilliga remissinstanser. Regeringsrätten förklarar all avvägningenmellan intresset av offentlig insyn och yttrandefrihet å ena sidan ochnödvändigheten alt skydda motstående iniressen å den andra ställer särskildaproblem när de senare utgörs av uppgifter om enskildas personliga förhållanden.Inte minsl viktigt är härvidlag all de måhända största skadorna för denenskilde kan uppkomma genom publicering i massmedier. Regeringsrätten anser attsåväl tidigare förslag som det nu föreliggande kan sägas lösa konflikten medbeaktande mer av offentligheiskravei än skyddsbehovel, även ompromemorieförslaget innehåller vissa modifikationer till förmån för etl ökatsekretesskydd. Särskilt allvariig är den bristande överensstämmelse som enligtförslaget råder mellan lystnadsplikl och skyddet mot offentliggörande i massmedierna.Regeringsrätten finner att avvägningen mellan skyddsbehovet ochoffentiighetsintresset i stor utsträckning utfallit till del senares förmån, iföljd varav en slor mängd sekretessbestämmelser i lysinadspliklshänseende blirulan verkan såvitt avser publicering i massmedierna. Någon allmän granskning ifråga om urvalet av tystnadsplikter som bör genombryta meddelarfriheten harregeringsrätten integjort,Ensådan genomgång sägs bli i hög grad försvårad avatt motiven redogör för de fall där genombrott av meddelarfriheten föreslås menunderlåter att behandla det långt större antal tystnadsplikter som inte gälleri förhållande lill massmedierna, Inie heller anges gmnderna för att meddelarfrihetbör föreligga i dessa fall. Motiveringens resonemang om tystnadsplikternasallmänt avhållande effekt i fråga om uppgiftslämnande, även om delta ärtillåtet i förhållande till massmedierna, saml om att inte ens en myckelomfattande meddelarfrihet medför särskill slor risk för publiciletsskador kanenligt regeringsrättens uppfattning i och för sig kritiseras som alltför svagtunderbyggt. Det kan i alla händelser inte åberopas för en omfattandemeddelarfrihet i frågaom sekretesskyddade uppgifterom personliga förhållandenav ömtålig natur, någol som också i princip synes medges i motiveringen. Kammarrätteni , som i och för sig ansluler sig till vad som anförs i promemorianom undantag från meddelarfriheten, påpekar att det i promemorian, när delgäller frågan i vilken omfattning undantag bör göras från meddelarfriheten,intas den grundläggande ståndpunkten all undantag skall göras endasl i de falldär sekrelessintresset är så starkt att man knappasl kan länka sig någonsituation där insynsinlressel lar över. Kammarrätten finner det kunnaifrågasättas om den påfallande restriktivitet som undantagsbestämmelserna tillföljd av denna inställning präglas av ar försvarbar. Det kan hävdas altavvägningen mellan insynsinlressel och skyddsinlressel på många av de berördaområdena i alllför hög grad utfallit lill förmån för insynsintresset. Allmäntgäller emellertid au kammarrätten anser att avvägningen på Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 171 varjeenskilt område måste ske med utgångspunkt i al Imänna värderingar och sålundainte, i varje fall i första hand, med beaktande av sådana synpunkter avrättslig natur som kammarrällen har alt företräda. ÖBgår inte närmare in på meddelarfrihetens funktion och dess berättigande.Allmänt sett torde den ha en viktig funktion all fylla i samhället. Den igmndlagen angivna meddelarfriheten får dock inte gå så långt alt viktigasekretessbelagda uppgifter kommer till obehörigas kännedom. Även om man utgårifrån all offentliga funktionärer känner sitt ansvar och är återhållsamma medatt lämna ut uppgifter kan reglerna skapa svåra tillämpningsproblem, där denenskilde befattningshavaren kan komma atl ställas inför svåra avvägningsfrågor,inte minst av rent moralisk art. ÖB hänvisar lill ullalandet i promemorian alten grundläggande utgångspunkt vid utformningen av lagreglerna om undantag frånmeddelarfriheten bör vara all sådana undanlag skall göras endast i de fall därsekrelessiniressel är så starkt all man knappast kan länka sig någon situationdär insynsintresset väger över. I promemorian nämns särskill, sägs del i yttrandet,att riskerna för allvarliga publiciletsskador märks särskill väl om de hänförsig till enskilds personliga integritet. ÖB säger sig ha full förståelse fördetta synsätt men vill å andra sidan påpeka atl man inte får se bort frånviktiga samhällsintressen - t. ex. vissa starka uppgifterom försvarsmakten -som behöver ett kanske starkare skydd. Länsstyrelseni hävdar alt rent allmänt intresset av allsamhällsdebatten inte skall berövas från allmän synpunkt myckel betydelsefullauppgifter (promemorian s. 173) synes ha överbeionais på bekoslnad avsekretesskyddet för enskilds personliga förhållanden. Delta gäller främst ifråga om meddelarfriheten inom sjukvård och socialvård. -harvidare uppfattningen att - med anledning av förslagets innebörd altlystnadsplikl med hänsyn till det allmännas ekonomiska iniressen föreslås fåvika för meddelarfrihet - frågan om meddelarfrihet bör ytterligare övervägas pågrund av de betydande ekonomiska värden som står på spel, för det allmänna vidaffärsverksamhet, upphandling, upplåning etc. I sislnämnda fråga har Göteborgskommunstyrelse samma uppfattning och menar alt frågan om meddelarfrihet i detlahänseende bör övervägas ytteriigare med hänsyn till de belydande ekonomiskavärden som slår på spel i många fall. m. fl. erinrar om atl i sitt yttrandeöver anförde att meddelarfriheten i sig var en viktig princip iett demokratiskt samhälle och alt missförhållanden inom den offentligaförvaltningen ostraffat måsle kunna uppmärksammas. Emellertid anfördes ocksåatt en ofrånkomlig - om än oönskad - konsekvens av det allmännas tilltagandeengagemang i det privata näringslivet är att allt större vikt måste tillmätasskyddet av företagshemligheter som kommer till myndigheternas kännedom, påbekostnad av meddelarfriheten. Sålunda ansåg förbundet alt TK hade givitmeddelarfriheten en alltför vid omfattning 1979/80:2 Del B Bilaga 2 172 belräffandenäringsidkares affärs- och driftförhållanden. Organisationerna uttalar atldenna kritik med ökad styrka gör sig gällande belräffande den nu föreslagnaregleringen, som i vissa stycken går ännu längre än . I förevarandelagförslag ges belräffande företagens ekonomiska förhållanden m.m. generelltmeddelarfrihet i de verksamheter som innebär någon form av myndighetsutövninggentemot enskilda. Organisationerna godtar inte en så onyanserad reglering.Enligt organisationernas uppfattning blir sekretesskyddet härigenom så urholkatatl grunden för ett förtroendefullt samarbete med myndighelema rubbas. Ombestämmelser med rekvisit som ställer krav på en avvägning i det enskildafallel mellan insynsintresset och sekrelessbehovel, inte kan införas, måsleområdet för meddelarfrihet angående näringslivels hemliga uppgifter enligtorganisationernas mening kraftigt beskäras i förhållande lill lagförslaget. Enliknande ståndpunkt intar LRF. I förbundets yttrande anförs all ellgrundläggande skäl bakom behovet av ett långtgående meddelarskydd är intressetav insyn i och fri kritik av myndigheternas verksamhet. I etl demokratisktsamhälle måste missbruk och annat felaktigt agerande inom den offentligasektorn kunna pålalas ostraffat. Del kan dock enligt LRF ifrågasättas vargränsdragningen skall ske mot näringsidkarnas skyddsbehov vad avser affärs- ochdriftförhållanden. Den utvidgade generella meddelarfrihet som föreslås syneshär gå väl långt. Det saknas helt spärrar mol okynnesläckor och missbruk avmeddelarskydd. Enligt LRF:s uppfattning bör man även här gå fram med meranyanserade och preciserade regler, t. ex. belräffande avvägning av om en begärduppgift behövs för att den fria kritiken av myndigheten i fråga skall fungera.Alternativt kan områdel för meddelarfriheten som sådant begränsas. LRFhemställer att hithörande frågor ytteriigare övervägs. 1fråga om meddelarfriheten beträffande särskilda tystnadsplikter redovisasremissyttrandena under 14 kap. 9Sekretessförbindelser och -bevis Riksskatteverketförklarar sig vara medvetet om atl en belydande del av ansvaret för informationoch utbildning om nya sekreiess- och tystnadspliktsregler kommer atl falla påde centrala förvaltningsmyndigheterna. Orsakerna lill verkels betänklighetermot promemorieförslaget har bl. a. sin grund i alt verket räknar med alt detkan bli myckel svårt för tjänstemännen atl förslå del föreslagna regelsystemet.Riksskatteverket anser all del skulle vara av värde om man inomjustitiedepartementet och/eller statens perso-nalulbildningsnämnd kundeutarbeta dels en mall för lyslnadsplikisförbin-delser, särskilt vad gäller detallmänna innehållet i sådana förbindelser, dels etl informations- ochutbildningsmaterial rörande lagstiftningens allmänna principer. Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 173 Fideikommissnämndenkonstaterar alt förslagel innebär alt 15 § instmklionen (1963:586) för nämndenskall upphöra att gälla. 1 denna paragraf stadgas tystnadsplikt för vadledamot, tjänsteman, sakkunnig eller expert hos nämnden i sådan egenskaperfarit rörande enskilda personers, företags eller sammanslutningars affärs-eller driftförhållanden. Mot bakgrund av den föreslagna samordnadelagstiftningen om handlingssekretess och tystnadsplikt anserfideikommissnämnden all det för dess del inte fordras någratystnadspliktsregler utöver vad som skall gälla enligt lagförslaget, Riksskatteverketanser atl arbetet med den behövliga följdlagsliftningen i fråga omuppgiftsuibylet myndigheter emellan, den föreslagna översynen av vissabestämmelser på skatteområdet saml den erforderiiga överarbeiningen av 10 kap,i lagförslaget blir så pass omfattande och viktigt alt del nödvändigautredningsarbetet i fråga om följdlagstiftningens innehåll i sin helhel börutföras innan den i promemorian föreslagna lagstiftningen sätts i kraft. Lantbruksstyrelsenerinrar om att tystnadsplikterna nu är reglerade i ett myckel stort antalförfattningar. Den föreslagna samordningen av reglerna om handlingssekretessoch tystnadsplikt fär lill följd att åtskilliga av dessa bestämmelser om tystnadspliktkan utmönstras ur de särskilda författningarna, Detla måsle enligt styrelsenanses innebära en klar fördel. Styrelsen påpekar emellertid att fleratystnadsplikter avser inte bara offentliga funktionärer utan också enskildapersoner med samma arbetsuppgifter, t, ex, läkare och veterinärer.Privatpraktiserande läkare och veterinärer berörs inte av reglerna i denföreslagna sekrelesslagen (frånsett 14 kap,), och för dessa yrkesutövare måstealltjämt föreskrivas lystnadsplikt i särskild ordning, I den förteckning övertystnadsplikter i lagar och regeringsförfattningar som tagils in i slutet avpromemorian har under punkt 43 angetts att 16 S lagen (1965:61) om behörighetatl utöva veterinäryrket m, m, bör upphävas. Detla är enligt lanlbruksslyrelseninte konsekvent med hänsyn till att viss sekretess enligt förslagel skall gällaför veterinärer i offentlig ijänst. lag bör därför finnas kvar enregel om lystnadsplikl, som då kommer alt gälla för de privatpraktiserandeveterinärerna. Regeln bör givelvis utformas i enlighel med motsvarandebestämmelse i sekrelesslagen. 11 Synpunkterpå de särskilda lagförslagen Lagensrubrik m. m. Altden nya lagen benämns sekretesslag tillstyrks av . Också juridiskafakulteten i anser all denna benämning kan godias, oavsett om denföreslagna lagen endasl skall ersätta nuvarande sekretesslag Prop, 1979/80:2 Del B Bilaga 2 174 ellerskall behandla även tystnadsplikten, eftersom benämningen är kort ochlätthanteriig och täcker del mesta av lagens innehåll. Av underordnad betydelseär att lagen kompletterar TF även i andra avseenden än beträffande sekretess iallmän verksamhet (1 kap.4 stycket saml hela 13 kap.ochi viss mån 14kap.