prop · G303132 · 1979-12-31 00:00:00 — Pådet disparata fält det är fråga om kan det ändå inle uteslutas, att det kanuppstå för uppgiften mindre väl ägnade sammanslutningar. En jämförelse med delidigare berörda rättsområden där en liknande konstruktion införts visar attdet där rör sig om avtalsparter som pä ett annat sätt intar en central ochetablerad ställning. Såvitt gäller motparten synes om förslaget skall fä avseddverkan inte heller kunna ställas upp något annal bindande krav än att det skallvara fråga om ett rättssubjekt som bedriver undervisningsverksamhet iorganiserade former. Bestämningen ger uppenbariigen - i motsats till den regeli 22 § andra stycket i URL som enligt vad förut angetts varit förebild förlagförslaget - uirymme för ett relativt fritt val av avtalspart också pämotsidan. Som också anförts tidigare kan även privata subjekt med någon form avintern kurs- eller sludiecirkelverksamhel komma ifråga. Deangivna betänkligheterna frän rättssäkerhetssynpunkt kan åtminstone 10 1979/80. 1979/80:132 146 vadgäller de utländska upphovsmännen knappasl anses kompenserade genommöjligheterna atl meddela förbud eller begära individuell ersällning. Även omsuccessivt genom inlernalionella organ och nationella organisationerinformalion om den svenska lagstiftningen kommer atl spridas, synes del miginte realistiskl all räkna med, all ens flerlalel berörda ulländska författareoch motsvarande kommer alt inom överskådlig lid få sådan kunskap om innebördenoch om sina handlingsmöjligheter all dessa möjligheter skall kunna bli enrealitet. Det ligger vidare, såvitt gäller möjlighelen lill individuellersäuning, eu motsatsförhållande i att förslaget, samiidigi som rätten lillsådan ersättning lagfästes, förulsäller au mångfaldigandet inte skall på någotsätt noleras eller eljesi föranleda något inilialiv från avnämarens sida. Inteens en stickprovskontroll är i något avseende säkrad. Au under dessaförhållanden visa eller göra troligt i vilken omfattning mångfaldigande skellmåsle för den enskilde upphovsmannen, inte minsl om han är boende, iallmänhet vara ogörligt. Också för avnämaren-eller organisationen om den åiagiisig uppgiflen au ulge individuell ersällning - måsie en utredning i efterhanderbjuda svårigheler och ofta te sig orimligt arbetskrävande. Denskälighetsuppskattning som förulsälls i remissen är inte inbyggd i lagförslageloch lorde också kräva någon form av faktiskt underlag, 1 derättssäkerhetsfrågor jag har berört kan frän de synpunkter lagrådel har atlföreträda inte inverka, alt förslaget kan leda lill bälire förhållanden om manjämför med del inledningsvis antydda lägel, alt kopiering utan lagstöd sker påsådanl sätt alt upphovsmännen inte alls kan hävda sina iniressen, Tillämpningsområdenaför den föreslagna 15 a § och 11 § URL kommer i viss utsträckning att sammanfalla.Mångfaldigande för undervisningsändamål som avses i 15 a § kan sålunda avseenstaka exemplar förenskik bruk och alltså i princip vara fritt enligt 11 §,Förhållandet atl tvä paragrafer på detta sätl kan vara lillämpliga samtidigtmedför inle några olägenheler i den mån avtalen om mångfaldigande följerskolkopieringsavialeis modell. Som framgår av dettas 5 § och 12 § andrastycket är avsell att rälien till sådant frill mångfaldigande som följer av 11§ URL inte skall tas i anspråk och all, i den mån så ändå skulle ske,ersällning likväl skall ulgå enligt särskild avtalsbestämmelse. Så längeavtalets ersättningsregler äger tillämplighet, uppkommer alltså icke fråga omatt ett mångfaldigande som förekommil ej skulle vara ersätlningsgrundande därföralt det fallit under 11 § URL, Emellertid bör påpekas, att enligt 15 a § iredjeslycket andra meningen URL en utanförstående upphovsman kan komma all krävaindividuell ersällning ulan att sådan är förulsalt i avtalel, Fräga uppkommerom han därmed ställt sig utanför avtalets ersäliningsreglering i sådan grad althan inte kan vara berättigad alt åberopa avtalets regler om allersällning skall utgå även för det Prop.1979/80:132 147 fallalt mångfaldigandel skell inom ramen för 11 § URL. I så fall riskerar han allorganisalionen bemöter hans anspråk på individuell ersättning med invändningenatl förekommet mångfaldigande av hans verk fallit under 11 § URL. Lagrådel villdärför förorda atl lill 11 § fogas ell nytt iredje siycke av följande lydelse: "Försiaslyckel äger ej lillämpning när mångfaldigande kan ske med slöd av 15 a§." Avdel föreslagna tilläggets avfattning följer, atl 11 § även i fräga omundervisningsväsendet behåller sitt nuvarande tillämpningsområde dels när delråder avtalslöst lillstånd på område som åsyftas i 15a§, dels närulanförstående upphovsman meddelat förbud mot mångfaldigande som avses i 15 a§. Altavtal som avses i förslagel skall iräffas skriftligen lorde vara förutsatt. Dettabör uttryckligen anges. Medhänsyn till den verkan avtalet avses få för tredje man har i lagrådsremissenförutsatts, att på organisationssidan såväl som på avnämarsidan vissakvalifikationer hos avtalsparterna måste krävas. Detta har i författningstexteninle kommii till ullryck på annat sätt än atl beträffande avtalsslulandeorganisalion angetts alt den skall omfatta etl fiertal upphovsmän på området,dvs. vara den representativa organisationen på ett visst område. Vem som skallvara pari på motsidan har inte angetts i paragrafen. Idet remitterade förslagets specialmotivering (tredje stycket sista meningen)uttalas all endasl den kan godtas som motpart, som verkligen kan antas vara istånd all uppfylla de förpliktelser som ell avtal av nu ifrågavarande slag förmed sig. Vi har inte någol alt erinra mot detta yttrande i den mån det är atluppfatta som en rekommendalion till upphovsmannasidan atl noga pröva huruvidaen presumtiv avtalskontrahent har sädan organisatorisk stadga, sådana resurserelc. alt den framstår som en godlagbar part i etl avtalsförhållande. Det möterdäremoi betänkligheter att låta ett sä allmänt hållet villkor som förmåga altuppfylla de förpliktelser ett avtal för med sig betraktas som ett kriterium förden formella partsbehörigheten. Prövningsfrågan - som kan bli aktuell närmedling begärs enligt 2 § den föreslagna medlingslagen (jfr nedan) eller närdomstol i anledning av tvist har atl avgöra om ett avtal har verkan enligt 15a§ - skulle ju närmast gälla huruvida vederbörande rättssubjekt är lämpliglsäsom part i avtalsförhållande av förevarande slag, dvs. väsentligen vara avdiskretionär karaktär. Motpartens kompetens i angivna hänseende bör emellerlidinte kunna inverka vid prövningen. Däremoi bör motpartens behörighet kunna prövasi den meningen att det skall vara fråga om ett rättssubjekt som svarar förundervisningsverksamhet i Prop.1979/80:132 148 En sådan prövning lorde inle kunna ske utan underlag i lagtext. I dennabör lämpligen som motpart anges "staten, kommun, landstingskommun ellerden som eljest bedriver undervisningsverksamhet i organiserade former". Vad angår innebörden avorden undervisning och undervisningsverksam-hel kan hänvisas lill att samma ordålerfinns i fiera paragrafer i , däribland 16 och 17§§. Vid tillkomsten avparagraferna uttalade första lagutskollel (se NJA II 1961 s. 153 Oail ullryckelundervisningsverksamhet omfallar även sludiecirkelverksamhel och liknande. Viulgår från all orden kommer att ges samma innebörd i det nu föreslagnalagrummet. Del kan påpekas att 20 § URL, som likaledes innehåller ordetundervisning, jämsides därmed använder ordet folkbildningsverksamhet.Förarbetena till sistnämnda lagrum ger emellerlid inte slöd för antagande atlordel undervisning där skulle ha en mer inskränkt belydelse. Idetta sammanhang bör understrykas, att begreppet undervisning i 15 a § försiaslycket sätter gränsen för det omräde, inom vilket kopiering av utanförståendeupphovsmans verk blir tillätet. Uttrycket i det föreslagna andra stycket"som avses i avtalel" ger därför ej möjlighet lill en uividgning avbegreppel "undervisningsverksamhet" genom en vidare beslämning avbegreppet undervisning i avtalel. Förbudsom utanförstående upphovsman vill meddela mot mångfaldigande bör med lagaverkan kunna tillställas vilken som helst av de avtalsslutande parterna. Förstastycket andra meningen föreslås ändrad i enlighet härmed. Det fär förutsättasatt den som mottager sådant meddelande ulan dröjsmål underrättar övriga berördaavtalsparter om förbudet, ravsnittet med allmänna synpunkter anför vi att paragrafen bör innehållaföreskrift, varav framgår att kopieringen ej får leda till intrång i upphovsmannensnormala utnyttjande av verket. Del kan i regel ej påräknas att den enskilde lärarenpå egen hand skall kunna skaffa sig en sådan överblick att han kan bedöma omintrång av angiven art kan följa av att han -eventuellt jämte andra lärare- använder vissa verk för kopiering. Medhänsyn till det anförda bör föreskrivas - förutom all mångfaldigande ej färgöras så alt det medför intrång i det normala utnyttjandet - atl det åliggerden avtalspart som företräder undervisningssidan au genom upplysningar ochanvisningar verka för det angivna ändamålet. Del är emellertid inte anledningatt begränsa avnämarsidans uppgift lill att verka enbart i det nu särskiltberörda avseendet. Upplysningar och anvisningar kan vara behövliga även iövriga frägor som behandlas i andra stycket. Föreskrifterna bör utformas ienlighet med det anförda. Enligtförslagel skall de ulanförstående upphovsmännens rättsställning kunna bliberoende inte endasl av avtal utan även av vad som inom vederbörandeupphovsmannaorganisation har beslämts i della hänseende. Sålunda blir ettorganisaiionsbeslut som innebär att influlna ersättningsbelopp skall användasexempelvis föran främja något för organisalionen inlernl Prop.1979/80:132 149 ändamålbindande för de utanförstående. Departementschefen instämmer i utredningensförslag alt utanförstående upphovsmän som huvudregel får godla all ersällningavsätts för kollektiva ändamål. I anslulning härtill anför han all, när enorganisalion på grundval av ersättningsmedel har inrättat en stipendiefond,utanförstående upphovsmän som regel bör vara berälligade lill stipendier på sammagmnder som medlemmarna. Del tillägges all självfallel inle alla ulländskaupphovsmän blir berälligade lill stipendier uren sådan stipendiefond på sammagrunder som svenska medlemmar. Man bör sålunda enligt departementschefen isammanhanget kunna bortse bl. a. från utländska upphovsmän, som har ulgetl verkvilka det inte finns anledning anta all de används i beaktansvärd omfattningför kopiering för undervisningsverksamhet i . Nägolexempel på lagsliflning som lägger i en enskild organisations hand att ensidiglbeslämma över icke medlemmars räUsslällning har vi inte kunnal återfinna. Ensådan ordning måsle också från rättssäkerhetssynpunkt framstå såsomolillfredsslällande, om den inle innebär en garanii för all de utanförståendebehandlas på samma sätl som medlemmar. Hinder synes emellerlid inte föreliggaalt ulforma den ifrågavarande bestämmelsen i enlighet härmed, om den begränsastill alt avse atl alla utanförstående upphovsmän, vilkas verk mångfaldigas medslöd av den föreslagna lagstiftningen, skall vara likställda medorganisalionens medlemmar i fråga om ersällning för framslällning av exemplarenligt avtalet saml i fråga om sådana organisationsmedlemmars förmåner somväsentligen bekosias genom ersättningen. Några nämnvärda olägenheter av allsådana ulländska upphovsmän kan söka stipendier som här avses torde knappaslbehöva befaras. Tredje styckets försia mening bör därför ulformas i enlighelmed vad som sålunda anförts. Underåberopande av vad som i det föregående anförts föreslås all paragrafen, meddäruiöver några redaktionella ändringar, ges följande lydelse: "Lärareeller annan, som på grund av skriftligt avtal ingånget mellan, å ena sidan,staten, kommun, landstingskommun eller den som eljest bedriverundervisningsverksamhet i organiserade former saml, å andra sidan, organisalionsom förelräder ell flertal svenska upphovsmän på området äger räll alt för sinundervisning genom reprografiskt förfarande framställa exemplar av verk, fårför samma ändamål även framställa exemplar av utgivet verk av upphovsman, somicke företrädes av organisationen. Vad sålunda stadgats gäller dock ej omupphovsmannen hos någon av de avtalsslutande parterna meddelat förbud molsådant mångfaldigande. Framställningav exemplar enligt första slyckel fär avse endasl verk av samma slag somomfattas av avtalet med organisalionen. Även i övrigl gälla de villkor i frägaom rätlen till mångfaldigande som föreskrivas i avtalet. Oavsett vad avtaletinnehåller får dock mångfaldigande med slöd av första stycket ej ske så, atldel medför intrång i upphovsmannens normala utnyttjande av verket. Ej hellerfår exemplar som framställts utnylljas annal Prop.1979/80:132 150 änför undervisningsverksamhet som avses i avtalel. Det åligger den avtalspart somföreträder undervisningssidan all genom upplysningar och anvisningar verka förall föreskrifterna i della siycke iakttagas. Upphovsmanvilkens verk mångfaldigats med stöd av första slyckel skall i fråga omersäitning som utgår enligt avtalet samt i fråga om organisationsmedlemsförmåner som väsentligen bekosias genom ersättningen vara likställd medorganisalionens medlemmar. Sådan upphovsman äger dock alllid räll lillindividuell ersättning, om han begär del. I avlalet får med för upphovsmannenbindande verkan föreskrivas att krav på sådan ersäitning får riklas endasl molorganisalionen." Beaklasvad vi föreslagil om all elt nyll iredje siycke fogas lill 11 §, bör orden"11 § första slycket" utbytas mol orden "11 § försia och tredjeslyckena". Förslagettill lag om ändring i lagen (1960:730) om rätt till fotografisk bild Beaklasvad vi föreslagit beiräffande 11 § URL, bör i 5 § lagen om rätl lillfotografisk bild göras motsvarande tillägg. Jaghar i del föregående avstyrkt det remitterade förslagel lill ändring i URL ochhänvisar till vad som därvid anförts. Förslagettill lag om medling i vissa upphovsrättstvister Vissasynpunkter på frågan om partsbehörigheten har anförts under 15 a § URL, Vadangår omfattningen av den prövning av partsbehörigheten som skall ankomma påregeringen när begäran om medling har sketl, ansluter vi oss till förslagetslinje, att sådan begäran bör lämnas ulan bifall, om det är uppenbart att denmedlingssökande ej kan vara part i sådanl avtal som avses i 15a§. Fråganhuruvida det - såsom avses i förslagel - skall anses ingå i förlikningsmannensuppdrag att pröva huruvida rekvisiten för partsbehörig-helen kan anses uppfylldaföranleder följande synpunkter. Det kan inle anses förenligt medmedlingsinstitutets och förlikningsmannauppdragets natur att Prop.1979/80:132 151 enförlikningsman i viss fråga skulle få en domstolsliknande funkiion och alltsåfatta formligt beslut huruvida etl av medlingsförfarandet beröri rättssubjektkan anses ha parisbehörighei eller ej; förslagel synes f ö. förulsälla altförlikningsmans prövning i sådanl hänseende skulle företagas vare sig angivenfråga är tvistig eller ej förhandlingsparterna emellan. Enligt vår mening bören dylik ordning ej införas. Förlikningsmannens uppgift bör vara begränsad tillatt söka sammanjämka förhandlingsparternas meningar i ivistiga frågor, oavsellom dessa gäller maleriella eller formella ting. Delta bör således gälla även ifråga om partsbehörighelen. I prakliken lorde ell sådanl synsäll inte medförastörreskillnadjämförimed förslagel. Därest förlikningsmannen delar den ena förhandlingspartensuppfattning alt rättssubjektet på motsidan ej har parisbehörighei, lorde han i elltidigt skede av medlingsförfarandet kunna fastslå au del med hänsyn lill destridiga meningarna beiräffande parisbehörigheten saknas förutsättningar förmedling och förklara förfarandet avslutat. Skulle föriikningsmannen däremotanse parisbehörighei föreligga, har han möjlighet att uppträda mer aklivt förall övertyga motparten härom och han kan dessulom enligt 5 § andra stycketföreslå parterna att låta tvisten om partsbehörighelen avgöras av skiljemän. Dåde nu berörda spörsmålen i förslagel behandlats endast i moiiven, behöver dehär anförda synpunkterna ej föranleda ändringar i den föreslagna laglexlen. Föratt det skall klargöras hur tiden skall beräknas när besked enligt paragrafenlämnas skriftligen, kan lämpligen som en andra mening tillfogas: "Lämnasbesked som avses i försia meningen skriftligen, räknas liden frän delmollagaren fått del av beskedet." Enligtden föreslagna paragrafens andra stycke skall föriikningsman, när en förhandlingspartuteblivit frän förhandlingssammanträde, hos kunna utverkaföreläggande för parten alt vid vite "fullgöra sinförhandlingsskyldighet". Bestämmelsen har uppenbarligen tillkommit med 49§ lagen (1976:580) om medbeslämmande i arbetslivet som förebild. Emellertidsynes ha förbiseiis atl grunden lill all i sisinämnda lag kunnal föreskrivasvite som sanktion för förhandlingsskyldighetens fullgörande är alt detföreligger en i lag föreskriven förhandlingsskyldighet (10 § nämnda lag). Sådanförhandlingsskyldighet föreligger emellertid inte på nu förevarande lagsiiftningsomräde,och vitessankiion kan därför inle anknytas lill någon dylik skyldighel. Däremotkan man i och för sig överväga all ge möjlighel lill ett renl processuelltvitesföreläggande, syftande till att framtvinga inställelse införförlikningsmannen. I så fall vore det naturliga att förlikningsmannen gavs 1979/80:132 152 befogenhelatl själv sälla ut vite i sina kallelser, medan del skulle ankomma på allmän domslolatl pröva frågan om vitels utdömande. Emellerlid synes del knappasl befogat atlföreskriva en sådan ordning med mindre framlida erfarenheler visar att behovdärav föreligger. Det kan erinras om atl lag om medling i arbelstvistersaknade föreskrifter om vite inlill dess förhandlingsskyldighet lagstadgadesgenom lag om förenings- och förhandlingsrätt. Pågrund av det anförda förordar vi, att andra slyckel i förevarande paragraf fårutgå. Jaghar i del föregående avslyrkt del remitterade förslaget lill ändring i URL ochhänvisar lill vad som därvid anförts. Prop.1979/80:132 153 Närvarande: statsministern , ordförande, ochstatsråden , , Mundebo, Mogård, Åsling, Söder, Krönmark, BurenstamLinder, Wirlén, , , , , , , Proposition om ändring i upphovsrättslagen (1960:729), m. m. Föredraganden anmäler lagrådets yttrande' över förslagtill 1. lag om ändringi lagen (1960:729) om upphovsrätt till litterära och konstnärliga verk, 2. lag om ändringi lagen (1960:730) om rätt till fotografisk bild, 3. lag om medlingi vissa upphovsrätlslvister. Föredraganden redogör för lagrådets yttrande och anför En av lagrådets ledamöter har avstyrkt de remitteradeförslagen till ändringar i URL och FotoL med motivering att de skulle innebäraatt i strid mot 8 kap, 2 § RF överlåter normgivningsmakl tillenskilda rättssubjekt. Lagrådets övriga ledamöter har i denna del kommit tillslutsatsen att den föreslagna regleringen i vad den hänvisar till avtal intekan anses oförenlig vare sig med 8 kap, 2 § RF eller dess grunder eller medföreskrifterna i 2 kap, 19 § och 20 § andra stycket 8. Enligt 8 kap. 2 § RF ankommer det på att genomlag meddela föreskrifier om bl. a. enskildas ekonomiska förhållanden inbördes.Enligt min mening medför emellertid inte enbart det förhållandet att encivilrättslig lagbestämmelse delvis får sitt maleriella innehåll genom enhänvisning till ett avtal eller annan rättskälla som ej är av offentligrättslignatur att har överlåtit någon normgivningsbefogenhet iregeringsformens mening till ell annal rättssubjekt. Som lagrådets majoritethar påpekat finns det flera exempel på sådana hänvisningar, både från tidenföre och från tiden efter det att den nya regeringsformen började tillämpas. Åandra sidan vill jag framhålla att det kan tänkas situationer då en sådankonstruktion får anses I Beslut om lagrådsremiss fattat vid regeringssammanträdeden . 1979/80:132 154 stå i strid med 8 kap. 2 § RF eller grunderna för dettalagrum. Enligt min mening kan man t. ex. inte godta en hänvisning till ettavtal vilket i realiteten kommer till slånd i huvudsakligt syfle att regleraförhållandet för andra än avtalsparterna. Liksom lagrådets majoritet kan jag inte finna att den nuföreslagna hänvisningen till avtal på upphovsrättens område - vilken delvis harsin föregångare i 22 § andra stycket URL- kan anses vara oförenlig med 8 kap. 2§RF. Lagrådels majoritet har i sitt yttrande vidare utförligtdiskuterat frågan om den föreslagna lösningen är förenlig med de krav som deinternationella konventionerna ställer. Lagrådels majoritet har därvid uttalatatt det föreslagna stadgandet om rätt för utanförstående upphovsman att meddelaförbud mot mångfaldigande inte i och för sig innebär att den i arl. 9.1Bernkonventionen stadgade ensamrätten till följd därav kan anses kvarståorubbad. Uttalandet ger mig anledning understryka att ett systemmed avtalslicens i förening med förbudsmöjlighet och möjlighet att begäraindividuell ersättning enligt min mening innebär alt en utanförstående upphovsmansom inte vill godta avtalet lill slor del bibehålls vid de rättigheter somföljer av ensamrätten. Skillnaden hänför sig huvudsakligen till det fallet attupphovsmannen på grund av bristande kännedom om innehållet i den svenskalagstiftningen eller om förekomsten av kopieringen inte har anledning att taställning till frågan om alt hävda sin ensamrätt. Med tanke på detta fall har lagrådets majoritet medinstämmande av den skiljaktige ledamoten föreslagit en bestämmelse om att,oavsett vad avtalet innehåller, mångfaldigande inte får ske så alt del medförintrång i upphovsmannens normala utnyttjande av verket. Ordalagen i denföreslagna bestämmelsen är hämtade från art. 9.2 i Bernkonvenlionen. Genomdetta förslag vill lagrådel säkerslälla alt utanförstående upphovsmän blirskyddade mot intrång i de fall då avtalet till äventyrs medger kopiering somgår längre än konventionen tillåter. Jag vill i denna del till en början framhålla att jaganser det mycket osannolikt att något avtal av detta slag skulle komma slånd.Redan hänsynen till de egna medlemmarnas intressen talar emot att organisationernaskulle vara villiga att ingå sådana avtal. Den föreslagna bestämmelsen skulledärför å ena sidan få liten praktisk betydelse då det gäller att skydda upphovsmännensintressen, Å andra sidan inger den vissa principiella betänkhgheter. självt anmärker kan man i regel inte påräkna atl den enskilde lärarenpå egen hand skall kunna bedöma om intrång kan följa av att han, eventuelltjämte andra lärare, använder vissa verk för kopiering. För att komma tillrättamed detta problem har lagrådet därför föreslagit en bestämmelse av innebörd attden avtalspart som företräder undervisningsväsendet åläggs att genomupplysningar och anvisningar verka bl. a. för alt någol intrång inte kommertill stånd. Enligt 54 § URL kan Prop.1979/80:132 153 emellertid skadestånd åläggas den som gör intrång iensamrätten. Motsvarande bestämmelser finns i FoloL, Enligt min mening skulledel vara mindre tilltalande att göra skadeståndsskyldighelen beroende av enmateriell regel som är så beskaffad att den enskilde läraren vid kopieringstillfällelinte med säkerhel kan bedöma om han gör sig skyldig lill intrång i ensamrätten.Man kan inle heller hell bortse från risken för straffansvar (se 53 § URL). Förden enskilde läraren är det väsentligt alt han kan förlita sig på att han intedrabbas av påföljder, om han följer avlalet och utfärdade anvisningar. Jaganser därför att de skäl som talar emot den av lagrådel föreslagna regelnöverväger fördelarna. Art. 9.2 i föreskriver vidare attutnyttjandet inte får oskäligt inkräkta på upphovsmannens legitima intressen.Från lagrådets sida har med tanke på denna beslämmelse uttalats atl det börtillses all möjligheterna atl få individuell ersäitning oberoende av detföreliggande avlalet inle försvåras av särskilda procedurregler. Lagrådetföreslår därför att någon särskild preskriptionstid inte anges i lagen elleralt den i vart fall inle bestäms till än . Av hänsyn bl. a.till organisationernas behov av atl kunna överblicka vilka utbetalningar somkan bli akluella bör enligt min uppfattning en preskripiionstid finnas.