prop · G303135 · 1979-12-31 00:00:00 — Jag delar utredningens ochflertalel remissinstansers uppfattning all redovisade besparingar inteuppväger nackdelarna i detta alternativ. Bl, a, mot bakgrund av de krafiiga personalminskningarnapå cenlral nivå är del enligt min mening inte lämpligl alt nu föreslå slörrepersonalreduceringar på den högre regionala nivån än vad ledningsutredningenhar föreslagil. Jag godlar således ulredningens förslag tillpersonalminskningar som en inriktning vid själva omorganisationen. Jag villemellerlid framhålla atl varje myndighel skall söka lösa sina uppgifler mereffekiivt. Jag ulgår därför från all bl, a, ytterligare personalbesparingar kangöras på lång sikt i den högre regionala organisalionen. Prop.1979/80:135 11 har särskilt behandlatledningsförhållandena i övre . Genom atl Norrbollens län i militärthänseende har delals in i tre försvarsområden har lednings- ochsamverkansorganisationen på den lägre regionala nivån blivit mera kompliceradän inom övriga delar av landet. Detta har enligt utredningen ävenåterverkningar på den högre regionala ledningsnivån. De svårigheter som finnsbetingas främst av atl i - både i fred ochkrig - har att samverka med tre självständiga försvarsområdesbefälhavare saml ipriorileringsfrågor även med militärbefälhavaren. Utredningen anför atl delsedan länge finns starka önskemål från civil sida atl i fåendast en territoriell myndighet att samverka med. Kravet på en militärsamverkanspartner för måsle enligt utredningen lillgodoses. Den bästa lösningen är enligt utredningen atl militärbefälhavareni Övre militärområde vid sidan av sina uppgifler på högre regionalnivå även utövar den territoriella ledningen på lägre regional nivå inom Norrbollenslän. Detta innebär alt militärbefälhavaren för Övre militärområde samverkarmed både civilbefälhavaren för Övre civilområde och iNorrbotiens län och förutsätter en samgruppering i krig av militärbefälhavarenmed stab, civilbefälhavaren med kansli och i . Förledning av markbevakning och markförsvar m. m. bör Norrbollens län indelas itre områden, som sammanfaller med nuvarande försvarsområdena 63, 66 och 67.Cheferna för dessa områden bör i princip få samma territoriella ansvar som enfördelningschef (motsvarande), I ell särskilt yttrande har tre civila experter föreslagitatl Övre Norriands mililär- och civilområden enbart skall omfatta Norrbottenslän, Flertalel berörda myndigheler bilräder ulredningensförslag, Civilförsvarsslyrelsen, överstyrelsen för ekonomiskt försvar ochcivilbefälhavaren i Väsira civilområdel inslämmer dock i del särskildayttrandet. Överstyrelsen anför dock all frågan inle bedöms ha någon avgörandebelydelse från försörjningssynpunkl. Jag vill inledningsvis anföra atl de civila och mililäraregionala ledningsorganisationerna samt deras möjligheter till samverkan måsteses som en helhet. En effektiv och säker ledning av såväl den civila sommiltiära delen av vårl lolalförsvar samt väl fungerande samverkansformer påalla nivåer i samhällel är nödvändiga. Brister i dessa förutsättningar innebäratl vi inte kommer atl få ul största möjliga försvarseffekl av våra samladeresurser. Ju större det inbördes beroendet är mellan totalförsvarsgrenarna,deslo siarkare framstår kraven på samordning och samverkan. Den regionalaledningsorganisationen bör medge dels alt civilbefälhavarna resp. länsslyrelsernahar en mililär samverkanspartner, dels atl varje myndighel, civil som militär,endast behöver samverka på en ledningsnivå. 1979/80:135 12 dessasamverkanskrav kan i vissa lägen inte undvikas. Emellertid bör då sådanalösningar sökas som tillgodoser kravet på e n samverkanspartner och gör riskenför en sammanblandning av civilbefälhavarnas och länsstyrelsemas uppgifter såliten som möjligt. Beträffandeledningsförhållandena i övre anför ledningsutredningen att den intehar kunnat finna någon lösning som är idealisk för alla parter. Om sinföreslagna ledningsmodell säger utredningen att viss risk finns för attmilitärområdesstaben blir så pressad av arbetsuppgifter att samverkan intekommer till stånd i den utsträckning som behövs, vilket i sin tur kan leda tillatt civila förhållanden inte vägs in i tillräcklig omfattning. För den civilasidan kan utredningens förslag innebära en risk för sammanblanding avcivilbefälhavarens och uppgifter, vilket för samtliga berördamyndigheter kan leda till oklarhet om hur samverkan i olika frågor skall gåtill. Ledningsutredningenhar i sina överväganden fäst stor vikt vid de militära särförhållandena iNorrbottens län. Jag vill här säga att varje militärområde är olikt varjeannat, t. ex. vad gäller befolkningstäthet, försörjnings-läge, yta ochtopografi. Dessa förhållanden styr bl. a, krigsförberedelsearbetet. Enligt minmening behöver däremot inte det unika för varje militär-och civilområde ocksåleda till särskilda krav på ledningsorganisationens principiella utformning.Jag anser dock som utredningen att särskild hänsyn måste tas tillförhållandena i övre . Utöver den speciella militära regionalaindelningen kan också framhållas att de delar av som omfattasav försvarsområdena 66 och 67 är resursfattiga. De resurser som finns är i alltväsentligt fasta resurser, vilkas utnyttjande är förhållandevis lätt attsamordna. En stor del av samordningen torde också lämpligen ske på lokal nivå.Inom försvarsområde 63 finns huvuddelen av länets resurser, Områdel är ocksåmottagare av de civila och miltära resurser som kan komma att tillföras länetsöderifrån. Här skall även tas emot och vidarebefordras utrymmande delar avbefolkningen och flyktingar från försvarsområdena 66 och 67. Behovet avsamordning och samverkan med är här stort. Jagdelar ÖB:s uppfattning att den nuvarande militärterritoriella indelningen pålägre regional nivå bör behållas. Enligt min mening bör ledningsförhållandenai Övre militär- och civilområden ordnas så att i allsamverkan på den lägre regionala nivån sker mellan och militärbefälhavarenför Övre militärområde, 1 sker motsvarandesamverkan mellan och befälhavaren för försvarsområde 61.Landshövdningen i bör tillika vara civilbefälhavare i ÖvreNorrlands civiiområde och i denna egenskap fullgöra de uppgifter som enligtinstmklionen för civilbefälhavare åligger honom såväl i fred som krig. Hansamverkar även i civilbefäl-havarfunktion direkt med militärbefälhavaren förÖvre militärområde. Det nuvarande civilbefälhavarkansliet ochlänsstyrelsens i Norr- Prop.1979/80:135 13 bottens län freds- resp. krigsorganisation bör anpassaslill den föreslagna ordningen. Det bör ankomma på regeringen att närmarereglera detta. Den lösning jag förordar innebär således attcivilbefälhavaren/landshövdingen i kommer att ha ansvar förledningen både av Övre civilområde och av länet. Militärbefälhavarenför Övre Nortlands militärområde å sin sida kommer utöver de ordinarieuppgiflerna som militärbefälhavare - ensam att svara för den militäraterritoriella ledningen på lägre regional nivå inom , 2.5.1 Uppgifter och befogenheter m.m. Civilbefälhavarnas roll i krig såsom högsta civilalotalförsvarsmyndigheler inom civilområdena är enligt min mening helt entydig.Ledningsutredningen anser att del stora ansvar som läggs på civilbefälhavarnai krig läcks av de befogenheter som inslrklionen ger dem. Jag delar dennauppfattning. 1 likhet med utredningen anser jag atl del inle finns anledningatt överväga några förändringar i civilbefälhavarnas lednings- och lydnadsförhållandeni krig. Däremot föreligger inte samma klarhet i fråga om deras befogenheier ifred. Civilbefälhavarna har inte som i krig formell räll alt meddelalänsslyrelserna m.fl. inom civilområdena föreskrifier för beredskapsverksamhelen,Uppgiflerna i fred får i stället lösas främsl genom samverkans- ochsamrådsförfaranden. Civilbefälhavarna har kommii alt lillmälas alllstörre belydelse för ledningen av de civila delarna av totalförsvaret, Detlasammanhänger dels med samhällsutvecklingen i storl, dels med all försvarsmaktenmer än tidigare måste stödja sig på det civila samhällel för sin försörjning.Sammantaget leder detta lill ökade krav, i både fred och krig, på priorileringoch samordning av begränsade resurser saml en nära samordning av den civila ochmilitära operativa planläggningen, Etl effekiivt utnyttjande av tillgängligaresurser förutsätter alt principer för resursernas regionala fördelning ochutnyttjande utarbetas och fastställs. På mililär sida gör mililärbefälhavarnadella för militärområdena. På civil sida bör molsvarande uppgifler förcivilområdena lösas av civilbefälhavarna, eflersom länen geografiskt och/ellerresursmässigl är alltför begränsade regioner. Insikten om atl civilbefälhavarna också i fred måstetillerkännas en störte roll för ledning och samordning av del civilalolalförsvarel har de senasl åren fått flera ullryck. Bl, a. kan nämnas atlregeringen i sina anvisningar för den operativa krigsplanläggningen inomlolalförsvarets civila delar har framhållil atl civilbefälhavarna i samråd medmililärbefälhavarna har att utarbeta en grundsyn på försvarsplaneringen inomcivilområdena och delge berörda myndigheler den. framhåller bl, a. attcivilbefälhavarnas uppgifter i krig bedöms komma att öka väsentligt bäde iomfattning och belydelse Prop.1979/80:135 14 med hänsyn till kraven på ökad samordning dels mellan detmilitära försvaret och totalförsvarets civila delar, dels inom totalförsvaretscivila delar. Detta, som måste beaktas redan i fred, framhäver dessutomytterligare de brister som finns när det gäller civilbefälhavarnasmöjligheter att i fred påverka krigsplanläggningen inom sina ansvarsområden.Civilbefälhavarnas ställning bör därför - enligt ledningsulredningens förslag- stärkas, t. ex. genom en instmklionsändring som ger dem rätt att meddelaföreskrifter till länsstyrelserna för den länsövergripande planeringen.Cenirala civila totalförsvarsmyndigheter bör ges föreskriftsrätt gentemotcivilbefälhavarna. Som en följd av civilbefälhavamas ökade uppgifter föreslåsbl. a. att kansliresurserna förstärks. Jag delar ledningsutredningens och huvuddelen avremissinstansernas syn på civilbefälhavarnas uppgifter. Vissa åtgärder i syfteatt stärka civilbefälhavarnas roll i det fredstida krigsförberedelsearbetethar redan vidtagits. Jag vill i detta sammanhang erinra om att regeringen ioktober 1978 uppdrog åt civilbefälhavaren i Bergslagens civilområde att närmareutreda civilbefälhavamas uppgifter, främst i fråga om den operativa krigsplanläggningen.De författningsmässiga gmnderna för civilbefälhavamas verksamhet skulle därvidäven övervägas. Jag är därför inte beredd att lämna konkreta förslag avseendecivilbefälhavarnas uppgifter och befogenheter förtån civilbefälhavarens förBergslagens civilområde utredningsuppdrag är sluiredovisal. Jag räknar med attregeringen skall kunna lämna förslag om civilbefälhavarnas uppgifler ochbefogenheter m. m. 1981, 2.5.2 Förordnande av civilbejälhavare Enligt nuvarande praxis utses en av landshövdingarna inomcivilområdel all vara civilbefälhavare, Ledningsulredningen har övervägt nuvarandeförordnandepraxis och funnil den lämplig. Jag delar denna uppfattning och ser inte någon anledning att föreslå någon ändring i nuvarande ordning. Det kan också i detta sammanhang finnas skäl all peka påvad ledningsutredningen anför, nämligen atl det vid övergång tillkrigsorganisation och i en krigssituation uppstår problem för den länsstyrelse,vars landshövding i krig blir civilbefälhavare på heltid. De problem som etlsådant chefsbyte för med sig är specielll allvarliga i län som kan förulses blisärskilt utsatta i en krigssituation. Detta bör beaktas när en civilbefälhavareutses. 2.5.3 Civilbefälhavarnas departementstillhörighet har i sitt betänkande även berört civilbefälhavar nas departementstillhörighet och föreslår att civilbefälhavarinstitutionen förs till försvarsdepartementets verksamhetsområde. Det ankommer på regeringen att besluta om hur arbetet inom bör fördelas och organiseras. Det kan emellertid finnas anledning att erinra om vad 1979/80:135 15 föredragandestatsrådet anförde om samordning inom i prop, 1962:108 omny organisation av totalförsvarets högsta ledning m, m. Där anförs bl. "Deuppgifter i fråga om totalförsvaret som enligt min uppfattning bör handläggas iKungl. kan schematiskt indelas i två huvudgrupper, nämligen etlfåtal större frågor av väsentlig och principiell betydelse, vilka måstebehandlas vid allmän beredning under statsministerns ordförandeskap, ochövriga frågor, i vilka endast gemensam beredning mellan berörda departement,eventuellt mellan cheferna för dessa, erfordras, varvid självfallet även denförut berörda samordningsavdelningen måste kopplas in. Hit hör också ärenden,som nämnda avdelning skall svara för i första hand. Handläggningen avsistnämnda gmpp frågor torde icke sällan föranleda att chefen församordningsavdelningen måste föredra etl ärende eller anmäla problem inför ettinom regeringen närmast ansvarigt statsråd. Även om en hel del frågor bör kunnalösas på tjänstemannaplanet efter samråd mellan ledande befattningshavare i deberörda departementen och i samordningsavdelningen vilket bör eftersträvas -torde det nämligen från tid till annan vara nödvändigt att en regeringsledamotmed särskild uppgift att företräda samordningsintresset engageras. Av vad nuanförts om dessa uppgifters karaktär och med beaktande av de ytterligare skälsom civilbefälhavaren i IV civilområdet framlagt i sitt remissyttrande, synesdet icke möjligt att statsministern inom regeringen regelmässigt fullgör nämndafunktion och handhar de fömt angivna löpande samordningsuppgiftema inomtotalförsvaret. Denallmänna arten av dessa uppgifter i förening med det militära försvaretssärskilda inriktning på krigsförberedelsearbete och därefter avpassadeorganisation samt den dominerande roll som denna totalförsvarsgren har bl. a.som den utan jämförelse största och mest kostnadskrävande komponenten inomtotalförsvaret gör, att det i stället måste anses lämpligast att uppgiftemainom regeringen närmast handhaves av försvarsministern. Samordningen av denadministrativa beredskapen bör dock liksom hitlills ankomma på ett av dekonsultativa statsråd, som har juridiska och administrativa uppgifter, 1detta sammanhang vill jag understryka att den nu förordade ordningensjälvfallet inte innebär, att övriga statsråd befrias från det ansvar, som de iegenskap av departementschefer eller eljest såsom företrädare för vissaverksamhetsgrenar har för olika delar av totalförsvaret och för dessa delarsanpassning till totalförsvaret i övrigt. Hithörande frågor kommer atthandläggas som fömt, dock med den ändringen att de även i fall, där så ej nusker, skall beredas gemensamt med försvarsministern och härvid prövas påsamordningsavdelningen. Vadgäller frågan om denna avdelnings placering torde en departemental anknytningvara avgjort att föredraga framför ett inordnande i statsrådsberedningen,alldeles oavsett vilket statsråd som inom regeringen anför- Prop.1979/80:135 16 Av det anförda framgåremellertid alt avdelningen bör lyda under försvarsministern och ingå iförsvarsdepartementet, där de flesta och största samordningsfrågorna blirakluella och där god konlakl således erhålles med den levandeförsvarsverksamheten. En särskild fråga är civilbefälhavarnas ställning iförhållande till samordningsministern och samordningsavdelningen,Försvarsledningsulredning-en har föreslagit att samordningsministern skall varahuvudman för civilbefälhavarna och att ärenden rörande civilbefälhavarna skallberedas inom samordningsavdelningen. Civilbefälhavarna är jämte länsstyrelsernavåra mest totalförsvarsbelonade ledningsorgan; deras samordnande uppgifterinnefattar hela den civila sektorn av totalförsvaret. De har således ulanIvekan en funktionell anknylning lill samordningsavdelningen och samordningsministernoch måsle i fråga om l.ex, störte tolalförsvarsövningar, ärenden rörandecivilbefälhavarnas befogenheier m, m. sortera under den sistnämnde.Civilbefälhavarnas slarka fredsmässiga, administrativa anknytning till länsstyrelsernamedför emellertid atl de enligt min mening även i fortsättningen iadministrativt hänseende bör lyda under . Efter eneventuell departementsreform eller eljest sedan erfarenheter vunnits av nuföreslagen ordning kan denna fråga dock komma i ell annat läge," För egen del anser jag atl det f, n, inle finns anledningöverväga atl ändra nuvarande ordning, 2.5.4 Lokalisering av civUbefälhavarnas kanslier har övervägt var civilbefälhavamaskanslier bör vara lokaliserade. Frågan har senast berörts av föredragandedepartementschefen i prop. 1964:109 om totalförsvarets regionala ledning.Någon enhetlig princip för kansliemas lokalisering har emellertid aldrigfastställts. F, n. gäller följande. I Södra civilområdet är civilbefälhavaren, kansliet ochflertalet samverkande civila myndigheter lokaliserade till Malmö.Mihtärbefälhavaren och militärområdesstaben finns i . I Västra civilområdet är kansliet och flertaletsamverkande civila myndigheter lokahserade till . Civilbefälhavare ärlandshövdingen i (). Militärbefälhavaren ochmilitärområdesstaben finns i . I Bergslagens civilområde är civilbefälhavaren ochkansliet lokaliserade till . Samverkande civila myndigheter är spridda påett flertal orter. Militärbefälhavaren och mihtärområdesstaben finns iKarlstad. I Östra civilområdet är kansliet och flertalet samverkandecivila myndigheter lokaliserade till . Civilbefälhavare ärlandshövdingen i län (). Militärbefälhavaren ochmilitärområdesstaben finns i . I Nedre civilområde är civilbefälhavaren,kansliet och militär- Prop.1979/80:135 17 befälhavaren med stab lokaliserade lill Östersund.Flertalet samverkande civila myndigheter finns i . I Övre civilområde är civilbefälhavaren,kansliet och flertalet samverkande civila myndigheter lokaliserade till Luleå.Militärbefälhavaren och militärområdesstaben finns i . Jag ansluter mig helt till ledningsulredningens syn attkanslierna skall ha fasta slalioneringsorler. främsl med hänsyn lill personalenoch kontinuiteten i fredsverksamhelen. Närheten lill civilbefälhavarna ärgivelvis också ett starkt önskemål. Denna är emellertid beroende av vilken avcivilområdets landshövdingar som blir civilbefälhavare. Som utredningenframhåller ankommer det på regeringen all väga in della önskemål med alla andrafakiorer som måsle påverka regeringens förordnande av civilbefälhavare. Ledningsulredningen har övervägt tre principer förkansliernas lokalisering. Kanslierna skulle kunna lokaliseras lill samma orlsom - en avlänsstyrelserna inom civilområdet eller - huvuddelen avövriga civila lotalförsvarsmyndigheler och organisationer. Utredningen framhåller all behovel av samarbele mellanmililärområdesslaberna och civilbefälhavarnas kanslier är omfattande och avavgörande belydelse för lotalförsvarsplaneringen på högre regional nivå. Civilbefälhavarkansliernahar givetvis ell stort behov av all samarbeia även med övriga civilalotalförsvarsmyndigheler. Planeringsgrunden för verksamhelen inom mililär- ochcivilområdena ularbelas dock av mililärbefälhavarna och civilbefälhavarnagemensamt. Mot denna bakgrund anser ulredningen att principen bör vara allmililarområdesslaber och civilbefäl-havarkanslier lokaliseras lill samma orter. Till detla villjag anföra följande. Planeringen av delcivila totalförsvaret omfallar inle endasl de slatliga myndigheternas utanockså de kommunala organens och del enskilda näringslivels samfällda insalser.Civilbefälhavarnas huvuduppgifler är atl samordna de civila försvarsåtgärdernaoch alt verka för all sådan verksamhel hos civila myndigheler och andra civilaorgan, som har belydelse för försvarsansträngningarna, bedrivs med enhetliginriktning. Civilbefälhavarna har även en omfallande egen ulbildnings-och övningsverksamhel för dessa myndigheter och organisationer. Det är enligtmin mening varken meningsfulll eller lämpligl alt försöka avgöra vilken avcivilbefälhavarnas verksamheier som bör anses vara viktigast - den som omfallarsamordning, utbildning m. m, av det civila delarna av totalförsvaret eller densom avser samverkan och samordning med del mililära försvarei. Samverkan medmililärbefälhavarna förulsäller en djup kunskap om del civila totalförsvaretsresurser och hur dessa kan utnyttjas. förutsätter ell maximallulnylljande av vårl samlade totalförsvar en omfattande samverkan och samordning- i fred som i krig - av den 2 1979180. Prop.1979/80:135 18 militära och civila verksamhelen. Jag anser alt det ärlika viktigt att civilbefälhavarnas kanslier ges bästa möjliga förutsättningartill kontakter med de civila totalförsvarsmyndigheterna och organisalionerna sommed militärbefälhavarna. Inga remissinstanser har haft några allvarligareinvändningar mol den nuvarande ordningen. Sålunda anförs att samverkan medcivilbefälhavarnas kanslier som regel fungerar tillfredsställande men alt enlokalisering av kanslierna till samma ort som militärområdesstaberna givetvisytterligare skulle förbättra samverkansförhållandena. En sådan ordning innebärdock att man frånsäger sig möjlighelema att samlokalisera civilbefälhavarna medsina kanslier på två orter och - som inte är residensstäder.Samtliga civilbefälhavare som har yttrat sig om lokaliseringen motsätter sigledningsutredningens flytlningsförslag. För kanslierna i , ,och är närheten till alla viktigare civila totalförsvarsmyndigheteroch organisationer etl avgörande argument för att behålla kanslierna på dessaorter. 1 Nedre civilområde är kansliet lokaliserat till samma ort sommilitärområdesstaben. Vad däremot gäller Bergslagens civilområde tyckskansliets lokalisering till huvudsakligen bero på att landshövdingen iKopparbergs län har utsetts till civilbefälhavare sedan nuvarande organisationför civilbefälhavarna fastställdes. De nämnda kontaktema medmilitärbefälhavaren och med de civila totalförsvarsmyndigheterna m.fl. talarenligt min mening för en omlokalisering av kansliet till , I beredas plats i befintliga statliga lokaler utan några särskildainvesteringar. Då emellertid några allvarligare invändningar mot den nuvarandeordningen inte har gjorts bör denna iokaliseringsfråga prövas i samband med atlny civilbefälhavare skall utses för Bergslagens civilområde. Sammanfattningsvis vill jag därför upplysa om att chefenför kommundepartementet kommer att föreslå regeringen att den fastställer denuvarande stationeringsorterna för civilbefälhavarkanslierna i Södra, Västra,Östra, Nedre och Övre civilområden. i Bergslagens civilområde får prövas i samband med att ny civilbefälhavareutses för detta civilområde. beslöl (prop, 1977/78:63, FöU 1977/78:9, rskr1977/78:174) all mililärbefälhavarnas huvuduppgifl skall vara att leda denoperativa verksamhelen. Vid sidan av della skall militärbefälhavarna svara förmobiliseringsverksamheten. Mililärbefälhavarnas befattning med övriga delar avförbandsproduklionen får inle inkräkta på handläggningen av dessa uppgifler.Militärbefälhavarnas huvuduppgift är således all i krig försvara sinamilitärområden och i fred och beredskap förbereda krigsuppgifien. Prop.1979/80:135 19 redelsearbelel innebär operaliv planläggning,mobiliseringsförberedelser samt utbildning för krigsuppgifien, dvs,repetilionsutbildning, större övningar och ledningsövningar. beslulinnebar vidare atl chefen för marinen och chefen för flygvapnet skall ledagrundulbildningen från cenlral direkl till lokal nivå. Mililärbefälhavarnamåsle dock fä möjligheter all inrikla grundulbildningen med hänsyn lillförbandens krigsuppgifler. De skall också leda vissa övningar och genomförainspektioner. Ledningsulredningen föreslår i denna etapp inle någon ändring pådessa punkler. Inle heller jag har några andra förslag beiräffandemililärbefälhavarnas huvuduppgifler. Jag vill dock understryka allhuvuduppgiflerna kräver atl militärbefälhavarna får inflytande över denverksamhel i övrigl som bedrivs inom militärområdena.