prop · G3032 · 1979-12-31 00:00:00 — Näringsfrihetsombudsmannenförklarar all han för sin verksamhet i betydande grad är beroende av uppgifterfrån andra myndigheter, främst slalens pris- och kartellnämnd men ävenbankinspektionen och försäkringsinspektionen, Uppgiftslämnandet från dessaorgan kan sägas partiellt regleras genom 25 § konkurtensbegränsningslagenenligt vilken näringsfriheisombudsmannen har rätt att begära utredningsbiträdeav de nämnda myndigheterna som med stöd av uppgiftsskyldighelslagen kan inhämtaerforderiiga uppgifter från förelag. Statens pris- och kartellnämnd skall äveni övrigi i enlighel med sin instruktion delge näringsfrihetsombudsmannenundersökningsresultat som kan vara av betydelse för dennes verksamhet medavseende på pris- eller konkurrensförhållanden inom näringslivet, I instruktionernaför bankinspektionen och försäkringsinspektionen finns bestämmelser om samrådmed i pris- och konkurrensfrågor. Samtligaundersökningsorgan har att främja allmän kännedom om rådande pris- ochkonkurrensförhållanden. har molsvarandesamrådsbeslämmelse i sin instruktion. Sambandet mellan de olika myndigheternapå pris- och konkurtensområdet och de konkreta bestämmelser som finns föruppgiftslämnandet dem emellan får anses utgöra tillräcklig grund föröveriämnande också av sekretessbelagda uppgifter. Av betydelse är därvid attmyndigheterna i fråga har funktioner som delvis kompletterar varandra inomsamma verksamhetsområde och att samma kriterier för sekretess är tillämpliga. Näringsfrihetsombudsmannenframhåller också alt slalens pris- och Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 215 kartellnämndsprisövervakande verksamhet är integrerad med dess konkurrensfrämjandeverksamhet och all sambandet mellan dessa verksamheter är grundläggande ochnödvändigt. Uppgifter inhämtade av slalens pris- och kartellnämnd, i, ex, somunderiag för information lill allmänheten rörande pris- ochkonkurrensförhållanden eller i prisövervakande syfle, bör därför kunnaöverföras lill och användas direkt i den konkurrensfrämjande verksamheten hossåväl slalens pris- och karlellnämnd som näringsfrihets-ombudsmannen, inteminsl för alt undvika belastning på företagen genom dubblering avuppgiftsinsamling. Fortlöpande uppgifter om pris- och kostnadsutveckling ärför en viktig bedömningsgrund när del gäller kändakonkurrensbegränsningars skadlighet och kan också ge anvisningar om nya områdendär konkurrensen kan antas vara begränsad, Näringsfriheisombudsmannenförutsätter att de nämnda beslämmelserna utgör sådan författningsreglering avuppgiftslämnande som enligt 6 § lar över sekreiessen och att, om så ej skullevara fallel, kompletterande författningsreglering sker, Länsslyrelseni påpekar att det i 6 § görs skillnad mellan utlämnande tillmyndighet av uppgift av visst slag och utiämnande av uppgift till vissmyndighei, eller med andra ord mellan speciella uppgifter till myndighet(allmänt) och uppgifter (allmänt) till speciell myndighet. Denna distinktionförefaller inte meningsfylld. Stadgandet torde kunna inskränkaslill utlämnande av uppgift (allmänt) till myndighet (allmänt), då det speciellaryms under det allmänna, Hämnder kommer följaktligen även all rymmas specielluppgift till speciell myndighei, med vilken lokution paragrafen annars hadekunnat kompletteras. Anmärkningarmol lagtexten av språklig natur görs i några yttranden. HovrättenJÖr anser atl den avsedda innebörden i försia slyckel torde kommafram tydligare genom avfattningen ",,, föreskrift som är inlagen i lag och somgäller utlämnande slag eller utlämnande av,,,", Iandra stycket kan då enligt hovrätten på motsvarande sätt sägas:",,,enligt föreskrift som är inlagen i förordning". Alt utlämnande enligtföreskrift i förordning har brutits ut till särskild behandling i andra slyckelsynes bero på all undantag härifrån enligt 16 § skall gälla om så föreskrives i3-12 kap, sekretesslagen eller i annan lag. Läser man enbart 6 §, är uppdelningenförbryllande. Kanske kunde man lill andra stycket foga exempelvis: "om ejannal följer av vad som föreskrives i 16 §", En annan möjlighet somhovrätten anvisar är att direkt i andra slyckel ange motsvarande begränsning igiltigheten. KammarrättenI menar att 6 § har fäll en svårtolkad utformning, I 6 § sägs bl, a,all sekretessbelagd uppgift får "utlämnas enligt föreskrift i lag i frågaom utiämnande till myndighet av uppgift av visst slag eller i fråga omutlämnande av uppgift till viss myndighei", I motiven uttalas (s, 149) endasl avsett sådana föreskrifter som verkligen innefattar enspecialreglering av sekretessen mellan myndigheter, "något som inte alltidär fallet t, ex, när Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 216 skyldighetatt lämna underrättelse om viss uppgift är påbjuden". Vad som åsyftas medde citerade orden är enligt kammarrätten inte helt lätt att förstå. Troligenavser man att utesluta bestämmelser som endasl anbefaller(s, 251) samarbetemellan myndigheter och andra generella regler om informationsutbytemyndigheter emellan, Detla framgår dock knappasl av de citerade orden, Humvidaden nu behandlade begränsningen av paragrafens tillämpningsområde verkligenbehövs anser sig kammarrätten ha svårt att bedöma. Om så inte är fallel skulleparagrafen kunna förenklas avsevärt, t, ex, genom att första stycket färföljande utformning: "Utöver vad som följer av 2 § och 5 § andra stycketfär sekretessbelagd uppgift utlämnas lill myndighei enligt föreskrift ilag," nämner försia slyckel i 6 § som exempel på onödigt svår lagtext. Liknande synpunkter avmera formell natur framförs av andra remissinstanser, Lanlbruksslyrelsen anföratl uppdelningen i två stycken lagtekniskt är mindre lyckad men har samband medregeln 1 16 § att undanlag kan göras från andra slyckel. Sådana undantag harockså gjorts i flera lagrum 18-10 kap. Styrelsen ifrågasätter om inte 6 §skulle vinna i klarhet om undanlaget i 16 § tas in direkt i 6 §, Styrelsenförklarar dessutom att undanlag f ö, kan göras också i fråga om försia stycketQfr 8 kap, 1, 2 och 5 §§), och konsekvensen synes kräva att en påminnelse görsom även detta i 6 §, Enligtkriminalvårdsstyrelsens mening tyngs promemorieförslagets lagtext avhänvisningar till 6 och 7 §§, I de fall så kan ske utan all lagtexten bliralltför omfattande anser styrelsen att en beskrivande text så långt möjligt böranvändas. Likaså anmärker länsslyrelsen i att ell stort antalav de materiella sekretessreglerna hänvisar till bestämmelserna i 6 §,ifrågasätter om inte beslämmelserna i klarhetens inlresse börutformas efter en annan teknik, varigenom del i varje aktuell paragraf direktoch positivt anges atl utlämnande till annan myndighei endast får ske med stödav lag resp, - i förekommande fall - förordning. Enligtden åsikt statens industriverk redovisar bör generalklausulen i 7 §, rätttillämpad, möjliggöra att sekretessbelagda uppgifter ulan men för den enskildekan lämnas från en myndighei lill en annan i fall där detta framstår somändamålsenligt, tillstyrker att man genom bl, a, denföreslagna generalklausulen förbättrar skyddet mol obehörigt och menligtröjande av sekreiesskyddad information inom och mellan myndigheter, särskUd ivad avser det skydd som slår vakt om enskildas intressen. Underremissbehandlingen har gjorts vissa uttalanden om tillämpningen av försiastycket i 7 §, Statens avtalsverkförutsätter alt verket med stöd av 7 § kan få de sekretessbelagda uppgifter somverket behöver för sin förhandlingsverksamhet. Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 217 Enligtgeneraltullslyrelsens uppfattning skulle en lillämpning av 7 § innebära altsekretessbelagd uppgift skulle kunna lämnas ul i sådana fall som styrelsenanger som exempel på uppgiftslämnande från styrelsen till annan myndighei, utomsåvitt avser utlämnande till åklagarmyndighet. Styrelsen förklarar också att 7§ synes medge etl samarbete mellan tullmyndigheter saml länsstyrelsernasskalleenheter och i fråga om uppgifter av betydelse förbeskattningen. anser alt föreskrifterna i 7 § inte väsentligt avvikerfrån nuvarande ordning, Visseriigen innebär punkt 2 en något ökad frihet attlåta skade- och skyddsintressena träda tillbaka förändra intressen, något somkan leda till vanskliga avvägningar, men den ökade friheten uppvägs enligtnämndens mening i någon mån av skyldigheten att kommunicera med den enskilde. Länsstyrelseni betonar när det gäller tillämpningen avgeneralklausulen, 7 §, att ännu större restriktivitet är påkallad, närmyndighet utan begäran av annan myndighet lämnarsekretessbelagd uppgift tilldenna. Den myndighet som behöver uppgiften bör som regel själv la initiativetoch efterfråga den, I annat fall torde det ofta röra sig om typ avuppgiftslämnande, som bör vara författningsreglerat. erinrar omatt i promemorian (s, 146 fl) föreslås en mycket restriktiv lillämpning isynnerhet då sekreiess föreskrivs lill skydd för den enskilde. För den enskildeskulle det kunna framstå som ett svek atl uppgifter, som han eller någon honomnärstående lämnar, lämnas vidare för annat ändamål än del urspmngliga. En sådanreaktion kan menligt inverka på förtroendet för myndigheternas verksamhet. Dettakan i sin tur försämra förhållandet mellan myndighet och allmänhet och ledalill minskad samarbetsvilja hos allmänheten. Således är del av stor betydelseatt den förut nämnda restriktiviteten kommer till klarare uttryck i självalagtexten, anser länsslyrelsen, Länsslyrelsen hävdar atldel vid en tillämpning av generalklausulen uppkommer stora svårigheter iavvägningen mellan uppgiftsbehov, å ena sidan, och skaderisk ochskyddsintresse, å andra sidan. Del ankommer på den uppgiftslämnande myndighetenall bedöma bl, a, risken för skada för den enskilde, I promemorian (s, 134)klargörs att med "skada" åsyflas uteslutande ekonomisk skada.Åtskilliga myndigheters verksamhet medför ekonomiska konsekvenser för denenskilde, Länsslyrelsen nämner som exempel verksamhet som rör såväl skatteroch avgifter som bidrag och ersättningar. Således kan informationsutbyte mellanmyndigheter leda till ökade utgifter och/eller minskade inkomster för denenskilde. Den enskilde skulle då med promemorieförslagels definition kunnaanses lida ekonomisk skada, I sådana fall kan man enligt länsslyrelsen säga uppgiflsmottagande myndigheten i sin verksamhet är intresserad av just denekonomiska konsekvensen, medan den enskilde har del rakt motsatta intresset.Frågan är då vems Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 218 inlressesom skall få företräde. Enligt länsslyrelsens mening är det rimligl att, när enmyndighets verksamhet avser just den ekonomiska konsekvensen i fråga,myndighelsintressel skall anses starkare än den enskildes inlresse, trots atlsjälva risken är alldeles uppenbar all den för den enskilde menliga ekonomiskakonsekvensen inträffar. Vad som här åsyftas är ju egentligen endast attmöjliggöra för det allmänna att förmå den enskilde att dels uppfylla sina ekonomiskaförpliktelser gentemot samhället, dels inte missbruka sina ekonomiskarättigheter. Som exempel nämner uppgifter frånskattemyndigheterna till indrivningsmyndighet, allmän försäkringskassa etc. Ensådan inställning i myndighelseffeklivitelens intresse ler sig enligtlänsstyrelsens uppfattning knappasl slötande. En av den enskilde ev, uppfattadekonomisk skada, som beslår i verkningar av rättelser, som kan följa genomuppgiftsulbyie mellan myndigheter, måsle således undantas vid lillämpning avgeneralklausulen, anser länsslyrelsen. Då blir också inhämtande av yttrande ifrågan från den enskilde ulan mening. Delta behöver enligt länsstyrelsensmening uttryckas direkt i författningstexten eller åtminstone i ettmotivuttalande i den mån generalklausulen överhuvud skall anses tillämplig idessa fall. Om uppgiftsuibylet mellan nämnda myndigheter har karaktären avregelmässighet, vilket ofta här syns vara fallet torde särskildförfattningsreglering vara nödvändig, lämpligen i lagform. Altfrågan när sekretessbelagd uppgift får utlämnas till myndighet, föreslås bliföremål för rättslig reglering finner vara till fördel,eftersom viss osäkerhet har rått om vilka principer som gäller i fråga omutlämnande av sekreiesskyddad handling myndigheieremellan, Mol de föreslagnareglerna gör förbundet dock den invändningen, atl det uppenbarligen kan blisvårt för den myndighei som har handlingen om hand alt vid begäran omutlämnande bedöma huruvida handlingens utlämnande lill annan myndighet kankomma att medföra att det intresse som sekretessen skall skydda skadas. Desekretesskyddade uppgifterna i handlingen kan, sedan den utlämnats till annanmyndighet, bl, a, få etl annal sekretesskydd och kanske sådanl av lägre valörän det de tidigare åtnjutit. åberopar atl det inom vissasamhällsområden, såsom socialvård, sjukvård och skola, i slor utsträckning skersamarbete i ärenden som rör enskilda personer och familjer. De uppgifter idessa myndigheters handlingar som åtnjuter sekretesskydd är ofta av mycketömtålig natur, eftersom de berör enskildas privatliv och personliga integritet.Förbundet anser det därför förenat med särskilda svårigheter alt bedöma om riskför skada föreligger vid etl utlämnande av handlingarna lill annan myndighei, 1vart fall blir del svårt att avgöra hur den enskilde uppfattar riskerna för atthans integritet kan komma att skadas genom utlämnande av uppgifter om hanspersonliga förhållanden. Eftersom objektiva kriterier på skada av angivet slag knappaslkan preciseras, är frågan om hur den enskilde själv upplever skaderisken avstörsta intresse. Förbundet anser alt de nu påtalade svårigheterna alt bedöma Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 219 skaderiskenskulle undanröjas om sekretesskydd av i stort sett samma dignitet tillskapasinom de angivna verksamhetsområdena, socialvård, sjukvård samt skolanselevvårdande verksamhet. Med samma sekretess inom dessa vårdområden finns ingenanledning att heller i detla sammanhang laborera med ett skaderekvisii. Den avsocialulredningen föreslagna regeln för utlämnande av sekreiesskyddad handlingtillhörig socialvården () föredras därför av kommunförbundet.Regeln anger i princip all handling inte fär utlämnas ulan samtycke av deneller dem som berörs av handlingen eller då del i lag särskill angivits atlutlämnande skall ske. Enligt förbundets mening lämpar sig den i 7 § föreslagnabeslämmelsen emellertid väl som generell regel för utlämnande avsekreiesskyddad handling myndigheter emellan på andra samhällsområden änvårdområdena. Uttalandenom tillämpningen av endera punkiema i försia styckel redovisas också i delföljande. Kammarrätteni redogör för hur generalklausulen skulle tillämpas i ett praktisktfall. Kammarrätten utgår från atl en tiänsteman skall avgöra om en visssekretessbelagd uppgift får utlämnas - kanske på begäran - till en annanmyndighei. Det fömtsälts vidare att den materiella sekretessbestämmelseninnehåller ett skaderekvisit. Enligt kammarrätten skall tiänstemannen då förstavgöra om det föreligger någon risk för skada om uppgiften utlämnas. Är så intefallet, kan uppgiften direkt lämnas ul, I fortsättningen förutsätterkammarrätten dock att en sådan skaderisk föreligger. Tjänstemannen måste då seefter om uppgiflsskyldigheten är specialreglerad i annan författning. Om dettaär fallet och regleringen verkligen innefattar en specialreglering avsekretessen mellan myndigheter, dvs, antingen lar sikte på utlämnande avuppgifter av speciellt slag eller gäller viss myndighels rätt atl få del avuppgifter i allmänhet, fär uppgiften lämnas ul. Om tiänstemannen skulle finnaalt del finns en specialreglering i annan författning men all denna inte ärexakt tillämplig på hans silualion, måsle han enligt motiven (s, 257) la ställningtill om regleringen är av exklusiv natur, dvs, utesluter tillämpningen avgeneralklausulen. Om han därvid finner att specialregleringen är exklusiv meninte direkt tillämplig på hans fall, kan uppgiften inte utlämnas. Omspecialregleringen inte är exklusiv eller om frågan inte visar sig varaspecialreglerad, har han därefter att i den materiella sekretessbestämmelsenkontrollera huruvida förbud föreligger mol alt använda generalklausulen. Ärdetla fallel, fär uppgiften inte utlämnas. Om tjänstemannen efter dennaundersökning finner all generalklausulen får tillämpas, skall han vända sigtill myndigheten. Denna skall då, om uppgiften omfattas av se_kreiess lillförmån för enskild, om möjligt bereda den enskilde lillfälle all yttra sig.Först därefter skall myndigheten genom en avvägning av olika iniressen ienlighel med generalklausulen besluta om uppgiften fär lämnas ut eller ej.Kammarrätten anser att det anförda visar att systemet blir myckel komplicerat,något som säkerligen kommer all återverka menligt på Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 220 Det måste också beaktas alt utväxling av uppgifter mellanmyndigheter sker , varför man nödvändigtvis måsle ha ell enkelt ochlättillämpat system. Liknande uttalanden görsav stadsjuristen i . Hon delar uppfattningen alt någon form avgeneralklausul är nödvändig då del gäller all reglera frågan om under vilkafömtsättningar hemliga uppgifter får utväxlas mellan och inom myndigheterna,när sekretessbestämmelsema även skall vara tillämpliga inom den offentligaförvaltningen. Stadsjuristen har emellertid inte övertygals om all den ipromemorian presenterade lösningen är den lämpligaste. Förslaget medför enligthennes mening en betungande formalisering och byråkralisering av förfarandetsamtidigt som tjänstemän och myndigheter som skall tillämpa beslämmelsernaställs inför synneriigen vanskliga avvägningsfrågor. Möjligheterna all lämnauppgift vidare synes också i många fall bli för snäva. Del bör därför övervägasom inte punkiema 1 och 2 kan utbytas mot ell mer allmänt hålletobehörighelsrekvisil och om inte föreskriften i tredje slyckel, om skyldighetatl om möjligt bereda den enskilde lillfälle alt ytlra sig, bör utbytas mol enrekommendation; dvs, "bör" i stället för "skall". Även dentekniska konstmktionen av förevarande bestämmelser anser stadsjuristen kunnaföranleda åtskilliga bekymmer vid den praktiska tillämpningen. Här liksomeljest sammanhänger detta med myndighetsbe-greppets obestämda karaktär och debedömningar som skaderekvisiten nödvändiggör. Följande exempel kan uppställas.Enligt promemorieförslaget skall den intresseavvägning som avses i punkt 2göras av själva myndigheten och ej av den enskilde tjänstemannen,(s, 255)ävenom beslulskompelensen i och för sig kan delegeras "till någon kvalificeradbefattningshavare". Anlag att en nämnd (= myndighet) står införatl fatta beslut i ett ärende rörande tjänstetillsättning. De som sökertjänsten är redan tidigare anställda hos nämnden. För dessa finns en personaklhos en inom nämndens förvaltningskontor inrättad personalavdelning. För vårdenav personalakterna svarar en tjänsteman; personalsekreteraren. För att kunnaavgöra vem som är lämpligast för tjänsten, önskar nämnden fä del av de sökandespersonakter. Dessa innehåller uppgifter som är sekretessbelagda enligt 8 kap,11 § i promemorieförslaget. Personalsekreteraren gör den rimliga bedömningenall personalsocial verksamhet och tjänstetillsättning inte är en och samma ulantvå olika särskilda verksamheter. Han fär alltså inte lämna uppgiftema tillnämnden om inte generalklausulen är tillämplig. Denna har ju som ovan nämnismotsvarande lillämpning även vid utlämnandet av hemlig uppgift inom myndighetutanför den särskilda verksamhet vari den inhämtats. Till en början har han dåatl göra den riskbedömning som föreskrivs i 7 § första stycket 1, Han gördärvid för ett visst fall den bedömningen all risk kan anses föreligga att delinlresse, som ifrågavarande sekretess skall skydda, kommer atl skadas om hanlämnar uppgiften till nämnden. Fråga uppkommer därefter om uppgiftema kanlämnas ul med Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 ,:,_ 221 stödav punkt 2, Får han göra denna bedömning själv under åberopande all orden"molsvarande lillämpning" i 9 ij och förnuftsskäl rimligen leder lillatl inte den som begär uppgifterna, nämnden själv, också skall göra intresseavvägningeni fråga? Eller är del månne personalavdelningens avdelningschef som skall görabedömningen eller kanske förvaltningskontorets chef, eftersompersonalavdelningen eller alternativt förvaltningskontoret som helhet iförevarande fall möjligen är all anse som myndighet i förhållande till nämnden?Inte heller sistnämnda lösning är rimlig, anser stadsjuristen, eftersom dessaorgan inte har annan ställning och funktion än att biträda nämnden i dessverksamhet. Med bortseende från alla ändamålsöverväganden konstaterarstadsjuristen att den enda lösning, som förefaller atl ha direkt stöd i denföreslagna lagtexten, är den att nämnden själv beslutar om humvida uppgifternaskall fä utlämnas till nämnden (efler atl vederbörligen ha gett den tjänstemansom uppgifterna rör lillfälle alt yttra sig i frågan). Man är onekligen benägenatt instämma i personalsekreterarens uppfattning alt detta inte kan vararimligt. Stadsjuristen tillägger att exemplet kan varieras på många sätt, detena krångligare än del andra, alla likväl avspeglande vad som förekommer i dendagliga praktiska verksamheten. Enligtden mening som hovrättenför ullalar är det all föredra all mandirekt anger atl begränsning i generalklausulens tillämplighet kan följa avbestämmelse i 3-12 kap, eller i annan lag. PunktI i försia styckel kritiseras av JK. Pås, 254 förs ett resonemang om huruvida behov över huvud taget föreligger avdenna bestämmelse. Den anses emellertid fä betydelse i vissa fall. För detförsta sägs den kunna lillämpas när den materiella sekretessregeln saknarskaderekvisit. För det andra uttalas att beslämmelsen medger en något friarebedömning i skadehänseende i fråga om sekretessbestämmelser med skaderekvisit.Resonemanget utmynnar i uttalandet alt bestämmelsens tillämpningsområde i allahändelser blir "smalt". Föregen del får jag anföra följande. Enligt den föreslagna regeln fär uppgifterutlämnas om risk inte kan anses föreligga alt det skyddade intresset därigenomskulle skadas, I förhållande lill sådana sekretessbestämmelser i lagförslagetsom innehåller det vanliga raka skaderekvisilet torde förevarande bestämmelse isak inte innebära någon ökad möjlighel lill utlämnande, I dessa fall kan ivarje fall inte något utrymme för en "friare bedömning iskadehänseende" finnas, Beslämmelsen synes därför överfiödig i dylikafall, - Är skaderekvisilet omvänt, innebär bestämmelsen åtminstone formellt enviss uppmjukning. Det kan dock ifrågasättas om den realiter har en sådaneffekt. Slår del exempelvis klart alt den enskilde motsätter sig utlämnande,måsle häri anses ligga en så stark presumtion för risk för skada eller men atlett utlämnande som regel ber vara uteslutet. Det bör observeras att, dåskaderekvisilet är omvänt, kravel på risk för skada eller men över huvud tagelmåsle sällas mycket lågt och atl redan uppgiftens utlämnande till endasl enperson ~ offentlig funktionär eller annan - ofta kan betyda men för denenskilde. Del synes därför som om den ifrågavarande bestämmelsen knappaslskulle utöka möjligheterna till utlämnande ulöver vad som följer redan av detomvända skaderekvisilet i sekretessregeln. Den "friare bedöm- Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 222 ning"varom i promemorian talas, skulle mot bakgrunden av det anförda närmastinnebära att den utlämnande myndigheten kunde nonchalera en, låt vara ringa menändå existerande skaderisk. Detta torde dock ej vara avsikten. Ej heller dåskaderekvisilet är omvänt, synes alltså den föreslagna bestämmelsen ha någonstörre funktion att fylla, -Anses slutligen sekrelessiniressel så starkt attnågol skaderekvisii ej alls upptages i sekretessregeln, synes högstinkonsekvent alt medge det undantag som den föreslagna bestämmelsen i 2 kap, 7§ första stycket 1 utgör. Sammanfattningsvisanserjag sålunda all beslämmelsen i 2 kap, 7 § första stycket 1 bör helt ulgå.Del eventuella informationsintresse som regeln avser atl tillgodose synes kunnatillfredsställas med utnyttjande av 2 kap, 6 § första styckel, varjämte lordekunna förväntas alt sekrelessinlressels bärare i ej obetydlig utsträckningkommer all samlycka lill utlämnande. Frånvissa håll har dock under remissbehandlingen uttalats att punkt 1 skulle kunnatillämpas i en del fall,