prop · G30383 · 1979-12-31 00:00:00 — Etl väsenlligl skäl för all tingsrätt bör hundläggunäringsförbudsfallen är ull i förekommunde fall beslut om näringsförbud bör vugusin vid bestämmande uv påföljd i anknytande brottmål. Det kan erinrus om den intensivukritik som riktals mot att domstol icke unföitrotts ult pröva frågun om indragningav körkort i samband med fusisiällunde av påföljd för Irufik-bro». Om prövningen av näringsförbud förläggs till allmändomstol, bör det vara möjligt för allmän åklagare alt självständigt ochoberoende uv unmä-lan frän tillsynsmyndighet föra lalan om näringsförbud i sumbundmed väckande av åtal. Föreningen unser del icke vuru rulionelll utt initiativettill nåiingsförbud skall exklusivt vila på kronofogdemyndighet. Sannoliktskulle åklagarens uttedning av brottmål, åtulsprövning och åtulsbeslut rönuinverkan av en skyldighel för åklagare ult beuktu frågan om näringsförbud. finner således sturku skäl tula förall prövningen av näringsförbud icke skall ligga pä marknadsdomslolen. av ptincipielluskäl som också med hänsyn lill de betydunde kostnader som nödvändigförstärkning av , näringsfrihelsombudsmannens organisationoch kronofogdemyndigheternas utredningskapacitet skulle drugu, kostnader som i storlskulle utebli om prövningarna läggs på de allmänna domstolarna. För att trygga att näringsförbud kun inlräda snabbt kanövervägas om allmän domstol bör tilläggas möjlighet att meddela interimistiskt föibudi avbidan på avgörande av brottmål. Slutligen vill föreningen rikta uppmärksamheten på fråganom etl föifarande enligt kommitténs modell kan förhalas genom atttillsynsmyndighetens beslut om anmälan till näringsfrihetsombudsmannenöverklagas. När det gäller frägan vilket organ som skall äga beslutaom näringsförbud anser föreningen atl övervägande skäl talar för alt uppgiftenanförtros åt ullmän domstol pä talan av allmän åklagare. Åtskilligt kan anförasför en sådan ordning. Som kommittén själv påpekat finns konkursrättsligexpertis 1979/80:83 155 diir och åtskilliga av de fall dät lötbudsprövning bliraktuell toide komma att föranleda alliniint älul. Därvid kun fötbudsfiägun ochåtalet handläggas sumtidigt. elt förfulande som ur bäde ptocessekonomisk ochrättssäkerhetssynpunkt är tilltalande. Vidute kun med elt såduni systemförutses att piövningen ;iv fiågun hiiniviila talan om ålägg;inde av näringsföibudbör unslullus alltid kommei ull görus uv åklugure med stot erfarenhet uv brolli sumbund med konkurs. Vidute medför ett sådant system den fördelen utt enåklagares beslul uti anstiilla ellet icke anstiilla tulun om niiringsförbud kunöverpiövus av överordnud åklugiue. Härigenom einäs godu möjligheter lillkontroll uv bestiimmelsens lilliimpning. De uv kommittén unfördu skälen motullmän domstol iir heller inle särskilt överlygunde. Tingsiälternu hartvivelsulan stor erfurenhet av lämplighetsbedömningar av de mest skiftandeslag. Däiför torde bedömningen av om vederbörande är uppenbart olämplig ult bedrivunäringsverksumhel eller ej icke överstigu detus föl mågu. Ej heller utgör del föthållundet atl domstols uvgörunde kan dras under iivcnätts prövning något hållbuilurgument mot en sådun domstols lämplighet i föievurunde summunhung. Snuruie lulurenligl fiiiening-ens mening sturku rättssäkerhetsskäl för utt tulun i vunligordning skall kunnu fotas mot etl beslut om näiingsfötbud. En unnan sak är atldomstolen b()r tilläggus befogenhet utt förordnu utt beslut om näringsförbudskull gä i verkställighet ulun hinder uv alt beslutet icke vunnil laga kruft.Exempel på sådan befogenhet finns på oliku håll bl.u. inom strufflagstiflningen(Bl B 28: 3 2 st.). Med en sädun ordning kun mun äsludkommnen tillräckligteffektiv verkställighet utun utt lältssäkerheten åsidosätts. Någon risk för bl islundeenhetlighet i tillämpningen om uppgiften Uiggs på ullmän domstol behöver knuppustbefurus. Prejudikutbildning kommer ult ske på summa sätt som sker i undru typerav uvgörunden och när det gäller åklagarnas verksamhel skulle givetvis vägledandeanvisningar kunnu ges av RÅ. Ej heller bör det enligt föreningens mening varu nödvändiglmed en särskild summunsättning uv ullmän domstol, exempelvis genom utt tillföraden näringsrätlslig expertis, för att frågor om näringsförbud skall kunnu avgö-ruspä ett lillfredsställunde säll. Kommiuén hur i sin diskussion om lämpligt beslutsorgunstannat föratt bör vara beslutunde efler iniliuliv uv näringsfiiheisombudsmannen.Som avgörande skäl redovisas i belänkandet all det i ärenden angåendenäringsförbud yttetst är fräga om utt bedöma om vederbörande är lämplig uttdriva näringsverksumhel eller inte. Kommittén unför att lämplighetsprövningeninnesluter frågor uv '"såväl juridisk som föietugsekonomisk nutur""och finner det vuru en fördel att är ett partssammansaltorgan. Vidaie understryks värdel uv att man snubbt kan fä en enhetlig pruxisgenom . Föreningen kun inte finnu alt dessa konkurslagskommitténsangivna och andra skäl är övertygande. Till en böijan måste påpekas attbedömningen av de grunder, som uppställts för näringsförbud, måsle vararelativt fi ammande för de angivna organen. De primära rekvisiten anger ju uttden beslutande myndighelen hur utt i första hand bedöma, om gäldenärsbrotteller annan brottslig handling begåtts av näringsidkaren eller om denne eljest väsentliglåsidosutl boigenärsinliessena. I bilden kun kommu in utt tu ställning lill om t.ex.åteivinningsgrundunde trunsuktioner förekommit eller om näringsidkaren på ettobehörigt sätt utnyltjut skalteuppbördssy- Prop.1979/80: 83 156 stemet genom själviugen längvurig kredit. Även undru kommillénsuttulun-den. t.ex. utt fiägu kun vutu om feluktig unvändning uv pengut som ulbelulutsi fortn uv legionulpoliliskl slöd eller missbiuk uv den stulligu lönegarantin, visurpå ull ullmän domstol läliuie bör kunnu beslutu i frägu om näringsföibud. Om konkursdomslolen ellet tingsiätten i den orttillsynsmyndigheten finns får bcslutundeiätten. innebär detta alt dennödvändiga dokumentationen frän konkuismålel finns lätt tillgänglig. Av slörrevikl ur ull tillsynsmyndigheten i sumurbele med förvultaren och undrumyndigheter (revisionsenhel. kronofogdemyndighet, polis och åklugure)snubbt och överskådligt kun tillhunduhållu tingsrätten en"förundersökning". kun smidigt hällu konktuktmed lingstälten och på begärun förse tälten med kompletterande utredning. Detbör i summanhanget särskilt anmärkas alt kiuvet på elt snabbt förfarande bällretillgodoses om ullmän domstol tilläggs beslutundeiätten. Föieningen vill sålundu ifiågusättu om inle den ordningenbör gällu, ull tillsynsmyndigheten, som hur den nära kunskapen omnäringsidkaren och dennes verksumhet, anhängiggör tulun om näringsförbud vidtingsrätt. Näringsförbud bör kunnu prövas snurusl efter konkursbeslulet sumteljest så snart föt vallaren färdigställt beiätlelse enligl 55 S konkurslugen.1 sum-munhangel anmärks ult nämnda paragraf bör kompletteras med beslämmelseatt förvaltaren bör ulredu och unge om han anser att näringsförbud kan ifrågakommu.Beslut om näringsförbud bör kunnu överklagas i vanlig ordning - men bör gällaäven om näringsidkare anför besvär över beslutet. Som tidigare anförts börnäringsförbud kunna meddelas även med anledning av beslut om likvidation avjuridisk person. Om kommitténs förslag anses böra genomförus, måste enliglFöreningens bestämdu uppfattning murknadsdomstolen vid piövning uv näringsförbudförslärkus med domure, som hur långvarig eifarenhet av bl.u. Likuså måste tillsynsmyndighetens uppgifter och samspel med näringsfrihetsombudsmunnenoch domstolen klarläggus. 8.25.1 Föreningen lokalavdelningför Bergslagen -------- Beträffande själva förfarandet har rättssäkerhelsaspektentillgo dosetts dels genom utt gäldenären först efter välsignelse från såväl tillsy ningsmyndighet som näringsfrihetsombudsman kan slällas inför marknads domslolen, (/e/j ork genom att gäldenären i de flesla full kan erhålla allmän rättshjälp. I sammanhanget bör dock påpekas, atl det synes nägot otymp ligt med en handläggning i dylika ärenden via först konkursförvaltare, därefter tillsyningsmyndighet, näringsfrihetsombudsman och marknads domstol. 8.25.2 Föreningen lokalavdelningför ge Vi vill sätta ifrågu om inte näringsförbud skulle kunnameddelas lokalt av allmän domstol. Apparaten med marknadsdomslolen elc. synes onödigt komplicerad och torde kunna medföra olämplig tidsutdräkt. 8.25.3 Föreningen förVäslra ge Lokalavdelningen ansluter sig inte till attmarknadsdomstolen utses till beslutande organ i frågor om näringsförbud. Prop.1979/80: 83 157 Beslutsfattandet bör ligga pä lokal nivå. Tingsrätterna besillerredan kompelens och lång erfarenhet av konkurs och gäldenärs- och skattebrott. Konlaklernamellan ulredare och beslulande organ lorde bli smidigare med tingsräuerna sombeslutsfattande organ. Några svårigheier att uppnå enhetlighet irättstillämpningen torde knappasi föreligga - i varje fall inte olösligaproblem. I andra hand bör övervägas om länsrätterna skulle kunna ifrågakommasom beslutande organ. 8.25.4 Föreningen förSlockholms län Kommittén framhåller på flera slällen all del är meningenalt näringsförbud skall tillgripas endast i kvalificerade fall. Å andra sidanuttalar kommittén all del gäller alt bedöma om vederbörande näringsidkare ärolämplig atl driva näringsverksamhet eller ej. Som skäl för att inle läggabesluten hos länsstyrelserna anför kommittén att näringsförbud inle kommer all aklualiserassärskill ofla och alt besluten därför bör centraliseras. Lokalavdelningenanser all betydligl fler fall kommer all aklualiseras (se ovan) och atl länsslyrelsernabesiller den förhållandevis största kännedomen om näringsidkarna.Länsstyrelserna och inle bör därför vara beslutande organ.Ansökan om näringsförbud bör inges av tillsynsmyndigheten. Fördel andra bygger kommitténs förslag i utpräglad grad pä"'katten pä råttan, råttan pä repel"-principen. I första hand skallsåledes förvaltaren undertätta tillsynsmyndigheten om att han anser att detföreligger grund för näringsförbud. Härefter skall tillsynsmyndighetensjälvständigt bedöma om förvaltarens slällningstagande är rimligt ochdärefter, senast , i sin tur göra anmälan till (). NO skall likaledes självständigt la ställning till om del avtillsynsmyndigheten anmälda fallel skall föras vidare lillmarknadsdomstolen. Slutligen har marknadsdomslolen att beslula om skälföreligger för näringsförbud. föreslås inte få möjlighel altmeddela interimistiskt beslut. ----- Vidare bör möjlighet till interimistiskt förbud finnus.Del skulle t. o. m. kunna meddelas av NO och bli gällande som slulliglbeslul om den berörda näringsidkuien inte överklagar beslutet hosNO. som dä i slällel måste föru tulan inför murknudsdomstolen för utt förbudetskall bli definitivt. ----- TCO vill i detta sammanhang föreslå all kommitténsbelänkande komplelleras med en rekommendation till marknadsdomstolenatt när så påkallas av omständigheterna inhämta skriftliga yttranden frånberörda fackliga organisationer. Ett sådant remissförfarande torde vara välägnat alt öka domstolens möjligheter att göra en allsidig bedömning. Men redankonkursförvaltaren bör som regel informera de anställda och deras fackligaorganisationer om en tilltänkt begäran om förbud och inhämta derassynpunkter. 1979/80:83 158 8.28 Centralorganisationen /SR /SR delar inte konkurslagskommitténs åsikt attuppdraget utt meddela näringsföibud böi atiföttios . Uppgiftenbot i stället anföilros tingsräitenia såsom mest lämpliga organ. De allmännu domstolumuhuf lång eifuienhet av lagsliflningen om konkurs, gäldenärs-, förmögenhets- ochskattebrott, broll mot uppbördslugen och uktiebolugs-lugen. De har även eifuienhetfiån andru speciulföifultii ngur, som kun bli uktuellu i summanhunget. Domstolumugör vid sin lugtillämpning inte buru juridisku utun även vissu föielugsekonomiskubediminingai och till grund för de juridisku uvgiirundenu ligger oftu förelagsekonomiskuulredningai tiv komplicerad karaklär. Tingstättema har sålundu enligt /SR:suppfuttning fullgod kompetens för atl hundliigga uktuellu piövningsären-den.Det mäste dessulom vuru betydelsefullt, ull prövningen luggs på lokul nivå. Detinnebär korlare tesvägur för purler och ombud sumtidigt som en sädun ordningskulle medföru en intimare och smidiguie konlakt mellun beslutande, uiredundeoch ansökande orgun. Den otdning som föreslås med tre orgun. som skullengageras i anmälnings- och ansökningsptoces-sen. förefaller vuru onödigt inveckludoch tungrodd. Ansökningsför-furandel bör lämpligen unkommu pä fillsynsmyndigheten.som redun hur utrett ärendet oeh bedömt fiågan om initiativ till näringsförbudbör las. En ny instans behöver härigenom inte sättu sig in i ärendet. /SR:sförslug innebur vidaie, atl uppgiftemu kommer alt spridas på ell slort anlullokala eller regionulu myndigheler. Härigenom blir personulförstärknings-behovetmindre än vad som blir följden av konkurslagskommitténs förslag. En enhetlig rältstillämpningkan tillgodoses genom utt och riksskutleveiket följerutvecklingen pä omtådet och sprider uvgöiunden uv intiesse till berördu organ. Tingsiätternusbeslut om näringsförbud föreslås vidaie gå i verkställighet utan hinder uv atländring i besluten söks, dvs. enligt samma regler som jämlikl 25 8 konkurslagenför närvaiande gäller för konkursbeslul. Den uv konkurslagskommittén påtuludeolägenheten med långa handläggningstider hos tingsrätterna föt atl få lill sländett näringsförbud försvinner härmed. Förbundel berörde inledningsvis betydelsen av ettnäringsförbud forden enskilde. Denne kommer säkerligen alt uppleva förbudei somen synneriigen draslisk och långlgående ålgärd. Rättssäkerheten kräver därför-föruiom en klar utformning av förutsättningarna för elt förbud - att ett falldär näringsförbud aktualiseras är ingående penetrerat och beslutet välgmndat.Förutsättningarna härför torde öka om riktigheten av etl beslut kan prövas avflera inslanser. avgöranden är inle överklagbara ochkommittén föreslår inle heller sådana möjligheter i fråga om elt meddelatnäringsförbud. Med hänsyn till vad som ovan anförts i frågan om rättssäkerhetanser förbundet dock, att etl beslul om näringsförbud bör kunna föras vidaretill högre instans. Med anledning främst härav förordar förbundet alt deallmänna domstolarna anförtros uppgiften att vara beslutande organ. Dessadomstolar har också av iradilion erfarenheter att bedöma lämpligheten avsanktioner, som - i likhel med näringsförbud - är riktade mot enskildapersoner. Kommittén har pekal på olägenheten av att det kan la långlid ult utverka elt slutgiltigt avgöiande vid full av öveipiövning i deallmänna Prop.1979/80: 83 1,S9 Mot dettu kun ställas dels betydelsen uv utt lätissäkeihetenupptätthälles. dels möjligheten uv ull - om sä skulle visu sig ertorderiigt -kunna behandla de uktuellu målen med förtur. Regler skulle sålundu kunnu tillskupusvilka med ungivunde av vissa frister kräver skyndsam hundläggning fiån domsloluinussidu. när det gället fiågun om elt näringsförbud. När det gäller förbudels innebörd och förbudstidens längdhar vi inga invändningar mot kommitténs förslag. Del har vi däremot i fråga om förfarandel.Kommittén föreslär att beslut om meddelanden av näringsförbud skall fallas avmarknadsdomstolen, som har stor erfarenhet av all lillämpa sådanageneralklausuler som det föreslagna stadgandet i 199 b 8 utgör. Kommittén menarockså att intresset av rättssäkerhet vid prövning av frågor om näringsförbud ärväl tillgodosett genom gällande regler om sammansättningen av och förfarandetvid . Det fömtsätts därvid alt marknadsdomstolenssammansättning skall vara densamma som vid handläggningen av ärenden enligtkonkurrensbegränsningslagen. Mot detla talar dock att beslut intekan överklagas. Vi framhöll i vårl lidigare omnämnda yllrande lillhandelsdepartementet att ell näringsförbud av den drabbade torde upplevas somen form av slraff och att detla borde leda till att beslutet kan överklagas.Delta gäller uppenbarligen också i fråga om näringsförbud i konkurssammanhang,och även ell sädani beslul bör därför enligl vår mening kunna överklagas. Detsynes oss därför ligga närmast till hands att prövningen av frågan omnäringsförbud läggs pä allmän domstol. 8.31 hantverks- och industriorganisation familjeföretagen och Kommittén föreslär atl skall besluta omnäringsförbud. Mot bakgrund av den speciella sakkunskap som finns inom marknadsdomslolentillstyrkes förslaget. Eflersom elt näringsförbud är elt allvariigt ingrepp imarknadsekonomin och hårt kan drabba den enskilde måste säkerhetsaspekternatillmätas en avsevärd betydelse. Organisationerna anser därför attmarknadsdomstolens beslut skall kunna överprövas hos HD. Kommittén föreslår att endasi näringsfrihelsombudsmannenskall få ansöka hos om näringsförbud. Sådan ansökan skall fågöras efter anmälan frän tillsynsmyndigheten. Bäde tillsynsmyndigheten ochnäringsfrihetsombudsmannen skall självständigt ta ställning till om frågan omnäringsförbud skall föras vidare. Enligl organisationernas uppfattningtillfredsställer det föreslagna förfarandet de krav på rättssäkerhet ochsakkunskap som rimligen kan ställas. Förslagel tillstyrkes därför. Med hänsyn lill del väsenlliga ingrepp i principen omnäringsfrihet och den personliga friheten, som elt näringsförbud ulgör. anserKF alt rättssäkerheten kräver alt etl förbud måsle kunnu öveiprövas. KFföreslår att av meddelat förbud skall kunna överklagas tillregeringen. Prop.1979/80: 83 160 Förbundel ställer sig dock tveksamt till tanken att låtamarknadsdomstolen avgöra mål av denna typ. Med hänsyn lill ärendenas vikt och betydelse för enskildpersons rält atl frilt få driva näring förefaller det Förbundet riktigare atllåta allmän domstol handlägga dessa frågor. Om så är nödvändigt bördomstolarna tillföras den sakkunskap som kan anses vara behövlig. Förbundet tillstyrker utredningens förslag dock att mål omnäringsförbud bör handläggas av allmän domstol. ----- 1 vad angår förfarandet biträder ackordscenlralenkommitténs förslag utom i vad avser frågan om vilken myndighet somskall prövu yrkande av näringsförbud. Ackordscentralen avstår nämligen frän attgä in på denna fråga. ----- Vidare ifrågasätter förbundet om det inte börfinnas möjlighet att överklaga beslut av sådan ingripande art varom här ärfråga. Bland annat med anlediiing härav förordar förbundel alt frågan otnnäringsförbud prövas av allmän domstol. Beträffande själva förfarandet vill marknudsdomstolen uvslutningsvisunderstryku del angelägna i all pari vid prövning uv frågor om näringsförbudges möjlighel tiil rättshjälp. Enligt kommitténs bedömning torde något hinderalt lämna rättshjälp i nu berörda full inte föreligga, vaiför kommitténföljaktligen inte heller föreslår någon beslämmelse i fiågan. Med tanke padesynnerligen ingripande verkningar som etl näringsförbud kan medft'-ra, bör delemellertid enligt övervägas huruvida inte särskildbestämmelse uttryckligen skall slå fast, alt den instämda parten alllid ärberättigad lill rättshjälp i dessa ärenden. 9.2 hantverks- och industriorganisation -familjeföretagen och För alt garantera en sakligt riktig prövning uv lalan omnäringsförbud äi det nödvändigt att näringsidkare och andra berörda personer hurekonomiska möjligheter atl få tillräckligt juridisk hjälp. Kommittén hänvisuri delta sammanhang till proposition 1978/79:90 med förslag lill ändring i rällshjälpslagenm.m. Kommittén konstaterar alt något hinder alt lämnu rättshjälp inte lorde föreliggai samband med prövning av näringsförbud, Emellertid noteras alt enligt 6 8 i RäUshjälpslagen skallallmän rättshjälp beviljas om den beräknade årsinkomsten inle överstiger 8basbelopp. 1979/80:83 16' jämkning är möjlig t. ex. i full dä personens betalningsförmåguär väsentligt nedsult p. g. u. skuldsättningar eller unnun särskildomständighet. Mot bukgrund av del ullvariigu ingrepp ett näringsförbudinnebär för den enskilde, de belydande rättegångskostnader som kun uppkommu sumtskutlesystemets utjämnande eiukt, unset vi utt beloppsgränsen i lätts-hjälpslugeni detta full är ulllför låg. Visserligen bör de ekonomisku förhållundenu i sumbandmed en konkurs i mångu full innebäru att en jämkning kun ske så att rättshjälpkun lämnas även för personer med höga inkomster. Delta är emellertid inle tilliäckligt.Oigunisutionerna unsei därför att rättshjulpslagens regler i detta summunhungbör kompletteras med en purliell rättshjälp för de personer som har inkomsler ulöverK busbelopp. Denna partiella rättshjälp bör lämpligen betala 75 9f av rätle-gångskostnudernai samband med alt frågan om näringsförbud prövas. Vi föreslår alt etl tillägggörs i tätlshjälpslagen i enlighet med detta. Kommittén har inle föreslagit någon särskild ordning förövervakning av meddelade näringsförbud. Avsaknad av en sådan ordning kangivetvis äventyra reformen. Eflersom de nuvarande registersystemen inle ärsystematiserade lär del f n. inle vara möjligt att åstadkomma nägon effektivkontroll inom ramen för rimliga resurser. Från mera allmän synpunkt inger delockså betänkligheter atl genomföra en lagstiftning utun att del samtidigtfinns möjligheter eller resurser för kontroll uv efterievnaden. Kontroll-fiåganär sålunda av avgörande belydelse och lagstiftningen bör enligl min mening inlefå träda i krafl med mindre erforderliga kontrollrutiner utarbetats. Enligt min mening bör två uv de i förslaget behandladeaspekterna på frågan om näringsförbud ägnas särskild uppmärksamhet, därest ell förbud skall få önskad effekl. För det försia krävs, såvitt avser den praktiska betydelsen uv förbud sumt konlrollen av efterlevnaden, alt etl centralt, rikstäckande registreringsföifurande anordnas. Elt förbud som ej blir känl har självklart ingen effekl. Del är även väl känt att illojala gäldenärer medvetet utnyttjar den gällunde. bristfålligu samordningen mellan lokala myndigheler för ult undgå insyn och försvåru konlroll. De av kom mittén skisserade registreringsförfarandena torde, därest de förverkligas, kunna vura tillfyllest.--- 10.1.2 Länsåklagaren i lån När del gäller konlrollen av ulfärdade förbud är kommitténenligt min mening väl optimistisk. Erfarenheterna från efterlevnaden av nugällande förbud i 199 a S motiverar knappasi denna optimism. Med utgångspunkt från sin egen erfarenhet vill tingsrättengöra följande påpekanden. De register som finns över aktiebolag,handelsbolag m.fl. måsle förbättras. Personer som ingår i styrelser samtbolagsmän Prop.1979/80: 83 162 måste vura identifierade genom säväl numn sompersonnummer. Aktuellu och fullstundigu udresser skull finnus legisttciade. Vidutemäsle till le-gislreringsmyndighel inkomna äienden ungäende ändring uv lidigaiele-gislrerad uppgift behandlas skyndsamt. I de fall då behörig slyrelse saknas bötingripande ske tidigute än för närvurunde. nämnda brister försväiurkontrollen uv utt gällunde föteskiifter efterlevs. ----- Kontrollen uv att meddelade näringsförbud iakllaskommer att försvårus uv det sätt. pä vilket de oliku legislten över juridiskupersoner och näringsidkure f. n. är upplugdu. Avsuknuden uv ett centralt, riksomful-tundekonkursregisler. som iiven upptur meddelude näringsförbud, kommer också all ihög grud inverku menligt på effektiviteten. Tingsrätten kan inte unsluta sig till kommitténsöverväganden och föi-sliig angående registrerings- och kontrollfiågornu. Dessu frägormåste övervägus yttetliguie. En oeftergivlig fötutsällning för ull den föreslugnulugstiflningen skall fä nägon effektivitet är enligl tingsrättens mening, uttdet upptäitas elt centralt register över konkurser och meddelude näringsföibud.Tingsiätten vill vidure peku pä ult del ur kontrollsynpunkl inle kun anses godlugburtull den som söker registrering säsom näringsidkare eller såsom ställföreträdareför juridisk person ej skull förete bevis om alt hun inle är underkustudnäringsförbud. Kommitténs lunke ult det kan räcka med utt en straffsanktioneradförsäkran avges är verklighetsfrämmande, om ej registreringsmyndigheterna huimöjlighet att kontrollera riktigheten av försäkrun. Så skall emellertid enligt betänkundelej bli fallet.