prop · G303114 · 1979-12-31 00:00:00 — Vadsom härvid kommer in i bilden synes främst vara behov avfortlöpande informalion om ulvecklingen i ARN:s praxis och de lyper av ivislersom där förekommer saml olika särskilda konsumentproblem som riinslållenaktualiserar. Vad som förekommer i är uppenbarligen betydelsefullt förkonsumentverkets problemuppfångande verksamhet. Konsumennjiinsiuiredningen kandock inte se annat än att iniressen i nu akluella hänseendenkan lillgodoses lika väl om görs till en fulll fristående myndighel. Delkan för övrigt erinras om att tjänstemän i högst betydandeutsträckning deltar i ARN:s verksamhel såsom konsumentrepresenianter i nämndensskilda avdelningar. Yllerligare en omsländighei av vikl i delta sammanhang ärinförandet av KO:s ovan berörda talerätt. Såsom reklamaiionsutredningen anförlbör denna lalerätt kunna utnyttjas inle minsl i fall där näringsidkare ogrundatunderlåter all rälla sig efter ARN:s beslut. Det kan emellerlid också bliakluelll för KO all föra lalan i allmän domslol i fall, där han finner mindre lämplig eller i anledning av ell enskill fall, där ARN:s beslulgått en konsumeni emot och KO finner en överprövning önskvärd. Härvid är allmärka att och KO är samma myndighet och alt de fall, där KO förtalan i allmän domstol, i praktiken lar antas delvis komma att initieras elleri vart fall utredas på olika avdelningar. De funktioner somkonsumeniverkei/KO här föreslås la sig anförtrodda är av den arten au del tersig föga lämpligt med en organisatorisk sammankoppling mellan ochARN. Sammanfattningsvis anser sålundakonsumennjiinsiuiredningen all nu bör ges ställningen av en fulllfristående och i förhållande lill konsument-verket/KO oavhängig myndighel. Ensådan förändring bör enligt konsu-menttjänsiuiredningens uppfattning vara enförutsättning för införandet av KO:s talerätt i allmän domstol. Förändringenhindrar ej fortsatt samarbete mellan konsumeniverkci/KO och iprakiiski-organisaloriska frågor. 1979/80:114 77 Kommitténanser vidare, au framslå som objekiiv och obunden i sinbedömande verksamhel måste ha cn fristående ställning. synes särskiltvikligl, när verksamhelen nu föreslås bli permaneni. Del är naturligtvislämpligl, alt nämnden och konsumeniverkel har elt nära samarbete. Elt sådanlsamarbete kan emellertid ske på annat säu ån genom en organisatorisksammankoppling av nämnden och verkei till en och samma myndighet. 1 vart fallkan praktiska hiinsyn och kostnadssynpunkter för myndigheternas vidkommande inleutgöra lillräckliga skäl lör etl bibehållande av elt organisatoriskt samband.För övrigl lorde det inte finnas sådana prakliska skäl, som nödvändiggör atlreklamalionsnämnden och inordnas under samma organisation.Servicefunkiioner som dataanläggning, telefonväxel m. m. kan, om så ansesönskvärt, vara gemensamma ulan att myndigheterna i övrigt behöver samordnas.Därtill kommer, alt de kostnadsbesparingar som en gemensam administrationmedför måste vara ganska marginella. Medutgångspunki från de intressen rättegångsulredningen har all bevaka kan delsynas vara av ganska liten betydelse vem som utser funktionärerna i denallmänna reklamationsnämnden. Skälel lill förslagel att ordföranden och viceordföranden i fortsättningen ulses av regeringen och inte av konsumentverketär på denna punkt belydligl mera intressant än själva förslagel.Reklamaiionsutredningen har nämligen önskat betona nämndens självständigaställning inom . Rättegångsulredningen är posiliv till enutveckling i den riktningen och tillslyrker förslagel. Mankan också överväga au gä längre och fråga sig om nämnden bör vara eltfristående allmänt tvisilösningsorgan som kompletterar domstolsväsendet. starkare betona en sådan ivisilösande funkiion blir frågor om nämndensverksamhetsområde särskilt intressanta. Motbakgrund av vad ulredningen sålunda anfört om nämndens allmänna roll ikonsumenipoliiiken och del nära samarbete som i sistniimnda hänseende mednödvändighet måste äga rum mellan och nämnden, och med hänsynlill de åndringar som föreslagils i syfte all ytteriigare förstärkareklamalionsnämndens självständighet vad gäller dess tvisllösande verksamhet,vill LO tillstyrka att nämnden ges den organisatoriska ställning somutredningen föreslagit. 1979/80:114 78 TCO delar uirednii-igens uppfattning all del är viktigt anrespekten för nämndens oparliskhel uppräiihålls samiidigi som det är viktigtatt verkel för eventuella åtgärder lar snabb lillgång lill den erfarenhet somkan utvinnas ur :s verksamhel. När det gäller ord förande och viceordförande anser TCO det värdefulll om de uiniimnsav regeringen som ulredningenföreslår. Även vid rekrylering av personal är en sådan ordning av värde. 2.19 /SR: Ekonomiska och prakliska skäl talar för au ävenfortsätiningsvis är knuten lill . De principiella skäl, som kananföras för en frikoppling, är inte tillräckligt starka. Beträffande frågan omregeringen eller nämndens ordförande skall ulse enhetschefer vid /SR, alt tjänsterna självfallet måste utannonseras och au sökandemåsle ges reell besvärsrån, vilket i och lor sig kan tillgodoses oavsett. '\RN:s ordförande fattar anslällningsbeslutet eller avger förord tillregeringen. Förtroendet för utgör en avgörande förutsäuning föralt reklamationsförfarandel skall fungera sä framgångsrikt som faktiskt ärfallel. Nämndens sammansättning och kompetens är härvid väsenlliga fakiorer. Enoberoende slållning framstår emellertid också som belydelsefull. Enligtsamfundets mening skulle del kunna undergräva förtroendet inom näringslivetför nämndens oparliskhel om denna kom att uppfattas som underordnad KOV/KO.Samfundet ser därför en fara i det nuvarande organisatoriska sambandet mellanverket och nämnden, om della skulle permanentas. Särskilt verkels infiytandeöver tillsättningsfrågor framslår härvid som oförenligt med den ställning somnämnden bör inta. Behovet av högt kvalificerade domare som ordförande i nämndenmotiverar vidare all nämnden ges karaklär av självständigt tvisllösande organ. Med hiinsyn härtill delar samfundet ulredningensuppfallning all nämndens självständiga ställning bör förslärkas. KOV;s inflytandeöver tillsättningen av ledamöter och kanslipersonal bör så lunda upphöra samlnämndens inslruktion fastställas av regeringen. Åven nämndens anslagsbehov böremellerlid prövas direkl av regeringen och inte först av KOV vid ensammanvägning med verkeis egna behov. Arbetsordningen för nämnden bör inteheller slyras av KOV. 1 vart fall måste enligt samfundets mening ges enfrån KO helt fristående ställning, om ulredningens förslag om Kö:s medverkanvid konsumenttvister skulle genomföras. ARN:s organisatoriska självsländighet bör självfallet intelägga hinder i vägen för en sådan samordning med KOV i olika prakliskahänseenden som Ulredningen funnil angelägen. 1979/80:114 79 Förtroendet för allmiinna reklamaiionsniimndcns verksamhelhar kunnal bevaras såväl bland näringsidkare som bland konsumenler trots denorganisaloriska knyiningen lill . Men om nämndens verksamhetgöres permanent n-iåste denna fråga nu bedömas utifrån principiella grunder. Svenskt domstolsväsende ålnjuler med anseende föropartiskhet och oväld. Detta är en följd av de regler som gör de dömandeinsianserna fristående i förhållande till och oberoende av partsintressen. är formelll ingen domslol ochdess beslut har karaktären av rekommendationer. Detla förhållande minskaremellerlid inie behovet av integritet eftersom nämnden i prakliken fungerar somett ränsskipande organ. Anknyiningen till har kunnat accepterasunder etl uppbyggnadsskede då verksamhel haft karaklär av försöksverksamhet. däremoi görs permanent är det däremot principielll betänkligt att låladen bli beroende av en myndighel som formellt och reellt har liil uppgift ausiödja konsumenterna och förbättra deras ställning på marknaden, dvs att siödjaden ena parten. uppgift skall vara ime all la ställningför en part utan att försöka fatta objektiva beslul. ställning som part har under de senasleåren stärkls genom sammanslagningen av och konsumentombudsmannenlill en myndighel. Detta bidrager ytterligare lill del olämpliga i atl iframliden organisatoriskt knyla nämnden lill . En självsländig slållning för nämnden bör inte innebäranågra problem i det praktiska samarbetet mellan verket och nämnden. Del ärnaturligtvis ingenting som hindrar att nämnden exempelvis använderkonsumentverkets växel även i framliden om detta är ralionellt, likaväl som detär naturligt all i sin problemuppfångning använder dala frånnämndens verksamhel. Näringslivels aktiva och positiva arbete inom .RN beröriallt väsenlligl på all näringslivet upplevt nämnden som en helt opartiskverksamhel där man i samförstånd sökl lösa tvister mellan näringsidkare ochkonsument. Den utomordentligt stora följsamheien lill ARN:s rekommendalionerberor dels på att rekommendationerna i ailn-iänhet priiglar denriiiisuppfaiining ett seriöst näringsliv ansluter sig till, dels också på euslarki engagemang från de dellagande näringslivsorganisaiioneras sida altinformera om och förklara ARN:s syn på och viirdering av det enskilda iirendei. När försöksverksamheten enligt utredningsförslaget skallövergå till fast verksan-ihet är del väsentligl all fortsiiuningsvis får enfrån Konsu- 1979/80:114 SO meniverkei hell fristående ställning. Detla förhindrarinie eu rationellt adminislrativi samarbele med Konsumcntverkei/KO varigenomARN kan fa köpa viss administrativ service. Eu sådanl nåra adminislralivisamarbele medger också elt önskvärt informations- och erfarenhetsutbyte mellannämnden och Konsumeniverkei/KO. Konsumentverkei/KO skall enligt sin inslruklionrepresentera etl partsintresse - konsumenterna. En organisatorisk knylning avARN lill /KO enligt utredningens majoriietsförslag ger enligtförbundels uppfattning inle den önskvärda fristående ställningen för nämnden.Detla kan innebära risk för all ARN:s oparliskhel kan komma att ifrågasättas.Med hänsyn till de posiliva erfarenhelerna av försöksverksamheien vore enförändring av ARN:s status myckel olämplig. 2.23 SH 10-Familjeföietagen: Utredningen har haft lill uppdrag atl ta ställning tillvilket organisatoriskt förhållande nämnden bör ha lill . Trotsau utredningen härvid har ansett alt nämnden bör vara obunden och objektiv isin bedömande verksamhet har man ej velat föreslå alt nämnden skall ha en hellfristående ställning lill . Detta grundar sig på utredningensuppfallning alt utgör ett av flera konsumentpoliliska inslrumenl, näralierat till . SHlO-Familjeföreiagen anser dock att det är nödvändigl atlARN:s fristående ställning i större utsträckning markeras. Lämpligl kan därförvara att görs till etl fristående verk under ellerunderordnas . Detla hindrar naturligtvis inie alt ettadminislralivt samarbele med bedrivs. Ulredningen har pekat på au reklamationsnämndens verksamhelvisserligen är inriktad på atl avgöra enskilda tvister men att den samtidigtvisal sig ha belydelse i etl större konsumenlpolitiskl sammanhang, varvidfördelarna av en administrativ samordning med lydligl kommer idagen. KF konstaierar att reklamationsnämnden administrativtvarit knuten till verket och att della inte gelt anledning attifrågasätta nämndens objektivitet. Mot bakgrund av vad ulredningen anförl om nämndensallmänna roll i konsumentpolitiken och del nära samarbete som i sistnämndahänseende med nödvändighet måste äga rum mellan och nämnden,och med hänsyn lill de ändringar som föreslagits i syfle all ytteriigareförstärka nämndens självständighet vad gäller dess tvisllösande verksamhel,vill KF även tillstyrka all nämnden ges den organisaloriska ställning somulredningen föreslagit. Vad utredningen rekommenderat angående handläggningsrulineroch liknande vid nämnden, finner KF väl avvägt. 1979/80:114 81 Förbundetanser alt organisatoriskt skall Slå helt fri frånkonsumentverket. Som grund för della hänvisar vi till vad som anföris ireservalion av ledan-ioien Eksiröm på sidan 219 i betänkandet, ""Auett av två parter gemensaml inrättat organ för slitande av ivisler dem emellanicke skall slå under den enes lydnad eller eljesi på någol säu - formelll ellerfakliskl - vara beroende av denna borde vara en självklarhei i en västerländskråitssiar". Åven i övrigl hänvisar vi till vad anfört på angiveiställe. Bl.a. av den anledningen alt nämndens handläggare aklivt skall söka förlikaparterna är del etl oeftergivligt krav att nämnden och dess tjänstemän-möjligen med undantag för viss kontorsadministrativ samverkan-står helt fria iförhållande till KOV. Om så inte vore fallet skulle näringslivets förtroendeför nämnden och dess handläggare rubbas. Exempelvis lorde många näringsidkareavstå från alt lämna förlikningsbud,eftersom de annars skulle känna sig hagjort elt ""halvt medgivande"'. Vidare skulle misstankar finnasatt utredningarna inle gjordes objektiva, vilkel i sin tur skulle påverkarespekten för nämndens ställningstaganden. - Även om brislande objeklivitetinte behöver bli en följd av samverkan mellan torde dock misstankedärom uppstå och enbari förekomslen av missianken är lillräcklig orsak för alläventyra systemet. Fördenskull är det inle tillfyllest atl nämndenssjälvsländiga ställning utformas på sätt utredningen föreslagit. Tillkomstenav AR har onekligen inneburit en ytterligare förstärkning av konsumenternasställning gentemoi näringsidkarna genom att ge konsumenterna möjlighet attsnabbt, enkelt och billigt fa reklamalionstvisier prövade. Samlidigt tordenämndförfarandet även ha inneburil vissa fördelar för näringsidkarna, eftersomdessa genom sina intresseorganisationer haft insyn i nämndverksamhelen ochpåverkat dess praxis. Sammansättningen av AR har medfört att nämnden lillförtssakkunskap på skilda områden, vilket har varit lill stor nytta vid prövningenav tvister. I detta avseende har nämndförfarandet fördelar framför den ordinäradomstolsprocessen. framhåller inrättades AR i konsumenternas inlresse. Ett ultryck fördelta är alt endasl konsument kan anhängigöra ärende vid nämnden. Alt AR på såsätt utgör etl bland fiera konsumentpolitiska instrument medför givetvis inteatt AR kan frångå kravet på objeklivitet i sin dömande verksamhet. Ävenom MRF inle vill ifrågasätta objektiviteten i nämndens hittillsvarandeverksamhet, föreligger det dock risker för atl handläggningen av 6 1979/80. 1979/80:114 82 ärenden vid AR vid en integrering med KOV kan komma atlpåverkas i negaliv riklning. AR lår ej uppfattas som parisorgan. En sådanutveckling skulle vara olycklig och sannolikl leda lill att förtroendet för ARundergrävs. MRF finner därför utifrån ränssiikerhetsskäl an AR börfå en helt fristående ställning i förhållande till KOV. En sådan ordninghindrar naturiiglvis inte KOV från att ta del av AR:s erfarenhetsunderlag förev. Vad ulredningen framfört om högre kostnaderoch mer besvär för KOV måsle i dena sammanhang få slå tillbaka för de vidabelydelsefulla räiissäkerhetsaspekierna. är alltså ell av två parter inrättat objektivt organ,som vid sin bedömning av tvister har att beakta båda pariers iniressen ochskall som sådanl enligt KAK:s uppfattning av rättssäkerhetsskäl icke stå underden enes lydnad eller på något sätt anknytas till denna. En sådan bindningskulle undergräva tilltron till ARN:s opartiskhet och oväld. KAK delarreservanten uppfattning an bör ha en hell friståendesiällning i förhållande lill Konsumeniverkel och avvisar därförutredningsmajoriieiens förslag till administrativ samverkan med verket. Ulredningen anser atl övervägande skäl talar för att delnuvarande organisaloriska sambandet n-iellan allmänna reklamalionsnämnden ()och skall bestå även . Som företrädare för en storgrupp konsumenter är det för MHF betydelsefullt att understryka att ingentingfar äventyra uppgift att tillvarata konsumenternas intressen.ARN däremot skall vara elt objektivt organ för prövning av konsumentensanspråk. Även för konsumenien framslår det betydelsefullt att vid prövningav ett ärende beaklar vad båda parler har att andraga och atl ingen misstankeom partiskhet kan riktas mot . MHF släller sig därför tveksamt till att ARNhar eu organisatoriskt samband med konsu-meniverket;en tveksamhet som ärsåuttalad au förbundel föreslåratl ARN:s samband med upphör. 2.30 ReseairangörsJÖreningen I : Att döma av vad som anföris på sid 139 i betänkandet harutredningsmajoriieiens Slällningstagande för alt organisaloriskl knyta ARNiill i hög grad föranlelts av ""erfarenheterna avden hittillsvarande verksamheten vid "", som enligtutredningsmajoritetens mening inneburit, att det exislerande organisaloriskasambandet mellan nämnd och verk ""på del hela tagel bedömis som mycket framgångsrikt"". 1979/80:114 83 bedömninggör uiredningsmajoriteien icke någon åtskillnad mellan erfarenhelerna förerespektive efter den tidpunkt, , då KO och konsumentverketsammanfördes lill en organisalion benämnd , till vilken ARNautomatiskt kom alt anslutas på grund av sin lidigare anslutning till del gamlakonsumentverket (bet. sid. 39-0). Enligt RiS:s mening hade det varii i hög gradmotiverat all göra en sådan åtskillnad, eftersom det var först fr. o. m.1976-07-01 som kom all anslutas lill etl verk, som på sätt anges på sid 139i betänkandet ""inom sig även rymmer en åklagarfunkiion(KO-funktionen)"" och därtill en åklagarfunkiion med nära anknytningiill ;s egen verksamhet, eflersom på sätt anges på sid 138 i betänkandet:""Många ärenden som anhängiggörs vid nämnden har anknylning tillmarknadsföringslagen eller avtalsvillkorslagen, och det"" av uiredningsmajoriteienbedömts vara ""i sådana fall viktigt alt ärendena samiidigi kanbehandlas i nämnden och verket"". Först genom alt sammankopplas meddenna åklagarfunkiion (KO-funktionen) har försatts i en siluaiion, där detfunnits någon saklig anledning för parterna att alls överväga om man ifortsättningen kunde hysa samma förtroende för ARN:s objektivitet som tidigare.Delar följaklligen först efter att denna siluaiion inträtt, dvs. fr. o. m. ,som erfarenheterna av ARN:s verksamhel kan äga någon belydelse i förevarandesammanhang. Tiden från 1976-07-01 och fram lill dess betänkandet framlades imaj 1978 är mindre än tvååroch sammanfalleri huvudsak med ett uppbyggnadsskedefördel nya konsumeniverkel, under vilkel, enligt vad som framgår av sid 139 ibetänkandet, personalen vid upplevt beslutsfunktionerna i administrativafrågor som oklara, vilket väl i praktiken lar tolkas som uttryck för attsamarbetet mellan ledningoch inte varit det bästa. 1 denmån erfarenheler under så korl lid och gjorda under etl uppbyggnadsskedeöverhuvudtaget kan lillmälas någon belydelse har RiS bibringats del intrycket,att erfarenheterna av atl KO och organisaloriskl sammanförts icke varilpositiva. Alt, som utrednings-majoriteten, låla dessa erfarenheter varautslagsgivande för etl beslul om en fortsatt sådan samordning, är enligt RiS:smening felaktigt. Delgoda samförstånd som förelegat mellan bransch- ochkonsumentintressen har i hög grad bidragit till en posiliv utveckling inomkonsu menilagsiifiningen. Vianser liksom juristerna det vara av utomordentlig belydelse för landetsrättssäkerhet att ARN:s integritet och opartiskhet bibehålles. En förändring idetta avseende skulle vara lika illa som att slälla HD under riksåklagarensjurisdiktion. 1979/80:114 84 2.32 och Samhälle: 1 likhei med utredningen anser förbundet att år till stor hjälp för konsumenterna och därför ifortsättningen bör la en fast verksamhel. Förbundet anser att nämnden bör görastill en statlig organisalion, skild från , som ju har engranskande och övervakande funktion gentemot näringsidkare. Då den dessulom harKO-funktionen knuten till sig lar den otvivelaktigt anses representera ellpartsintresse. En helt fristående myndighel kommer alt uppfattas som ettobjekiivt forum för alla parler. Parternas förtroende för nämndens objektivitetär utslagsgivande för graden av efterlevnad av nämndens rekommendationer.Någol hinder för nämnden att träffa avtal med om utnyttjande avtjänster och service bör på grund av den ändrade ställningen inte föreligga. Nämndens beslut bör enligt förbundets mening ävenframdeles vara rekommendationer. 2.33 Stockholms irädgårdsstadsföreningars samarbetsnämnd: Beiräffande ARN:s framtida status synes objektivitets- ochobundenhets-skäl lala för atl nämnden såsom permanent institution ges en iförhållande till Konsumeniverkel, KV, formellt och organisatoriskt friståendeställning. nuvarande och framtida anknylningtill synes inte medföra några nackdelar ur konsumentsynpunkt.Setl i etl Slörre perspekliv är del en fördel nm prnblem och lösningar somaktualiseras genom nämndverksamheten omgående kan återföras lill konsumentverketsförhandlingar med näringsidkare eller till andra åtgärder som förebyggeruppkomsten av nya tvister. objektivitet bör säkerställasgenom dess sammansättning, oberoende av det organisaloriska sambandet medkonsumentverket. 2.35 fastighetsägares förbund: Uppfattningarna om vilken status bör erhålla, har inomutredningen varit splittrade. Majoriteten har siannal för att låta nämnden somhittills i administrativt hänseende sortera under . Skälen fördenna ordning synes dock svaga. Atl undanröja etl förhållande, som med störreeller mindre fog kan ge anledning lill tvivelsmål om ARN:s obundna ställningoch objeklivitet synes vara mera angeläget än atl spara något (icke redovisat)beloppeller""garaniera'" en god kommunikation mellan nämnden ochverket, som tvivelsutan låter sig ordnas utan den organisaloriskasammanbindning- 1979/80:114 85 en.Nämnden bör enligt förbundets uppfattning ha en formelll och organisalorisklhell fristående ställning såsom permaneni institution. 3Nämndavgörandenas karaktär m. m. 3.1 Hovrättenöver och : Hovrättendelar helt utredningens åsikt att ARN:s avgöranden inte skall varaverkslällbara. k. svartlistningen i lidskriften Råd och Rön bör även kunnaanvändas som ell medel för alt upprätthålla efterlevnad av nämndens avgöranden.Metoden bör dock användas med försiktighet så all obefogad negativ publicitetför näringsidkare undviks. Härvid kan bedömningen göras olika, beroende på omdel är näringsidkaren eller konsumenten som skall vara kärande vid domslol. Idet förstnämnda fallel kan del vara lämpligt med en tidsgräns, inom vilkennäringsidkaren måste väcka lalan för att undgå publicering. När näringsidkarenredan mottagit konsumentens prestation är det av naturiiga skäl konsumenien somväcker talan vid domstol. I en sådan situation bör näringsidkaren förepublicering få tillfälle atl visa att han har godtagbar anledning alt inteefterkomma nämndens beslut. 1betänkandet diskuleras förfarande att publicera namnen på denäringsidkare som inte följer reklamationsnämndens rekommendationer. 1betänkandet förordas därför atl publicering bör avvaktas i de fall därnäringsidkaren visat att han har väckt talan vid domstol. Tingsrätten vill härendasl påpeka att detta resonemang synes vara hållbart huvudsakligen i de falldär näringsidkarens lalan går ut på alt konsumenten skall förpliktas utgebelalning för något. I de fall där konsumenien redan har erlagt full betalningoch därefter förl saken till torde näringsidkarenofta sakna laglig möjlighet alt väcka fastställelsetalan vid domstol. 3.3 SödraRoslags tingsrätt- An näringsidkare icke följer ;s rekommendation behöver inte bero på tredska.Anledningen kan vara den, att han anser avgörandet felaktigt i sak. Del kanockså förhålla sig så, att postgången icke fungerat och atl han därför ej nåttsvare sig av ARN:s begäran om yttrande eller skriftligauppmaning att efterkomma rekommendationen. Eftersom delgiv-ni ngsförfarandemotsvarande det vid domstolarna tillämpade sysiemel icke användes av ellerverket, kan verket vid uteblivet svar ej vara säker på vilken anledningen årtill näringsidkarens tystnad. Uppmärksammas bör att förfarandet inför docksägs bygga på alt part frivilligt följer rekommen- 1979/80:114 86 Svartlistningen lorde uppfanas som en påföljd förnäringsidkaren. Den för tanken lill äldre liders, för länge sedan övergivnaskamsiraff - skampåle eller kyrksiock - niiringsidkaren "'själv tillsiraff och androm till varnagel"".