prop · G3032 · 1979-12-31 00:00:00 — En längre gåendebegränsning än den i exemplet i specialmotiveringen till 20 § socialnämndslagennämnda bör givelvis eftersträvas. Socialnämnderna bör söka finna sådanaarbetsformer som begränsar behovet av informationsspridning om enskilda. Ensådan ordning stämmer för övrigt bäst med utredningens grundtanke omförtroendefullt samverkande mellan myndighei och individ. Det synes lättare fören person att i förtroende vända sig lill en viss Oänsteman än till den socialamyndigheten som sådan företrädd eventuellt vid olika tillfällen av olikapersoner. Det nu sagda kan emellertid med hänsyn Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 3 ;(.i 575 lillpereonalomsällning m.m. inte vara annat än ett riktmärke. - Diarier ochliknande bör på sätt i det nämnda deparlemenisförslaget anges vara offentliga.Med del obligatoriska innehåll i diarierna som föreslås -och som godtas avdatainspekiionen - lorde inte offenllighet medföra risk för den pereonligaintegriteten. Känsliga uppgifter bör givelvis hållas utanför ett sådanloffentligt diarium, - Såsom i 8 kap, 4 § departementsförslagel angivits börsamtliga beslul om någons omhändertagande för vård vara offentliga.Socialutredningen synes inte vilja gå helt så långt i fråga om offentlighet. Enligtlänsstyrelsen i har SU gått för långt i sin strävan all försesocialvården med sekretesskydd. Delkan varken vara behövligt eller förenligt med offenllighetsintresset allutesluta varie möjlighel till insyn utifrån i ärenden som rör enskild person. Ivarje enskilt fall bör en avvägning göras om sekretess är erforderiig.Sekretessen bör ju inte sträcka sig lill fall där man kan känna säkerhel föratt ell offentliggörande inte leder lill skada. Regelsystemet försocialsekrelessen bör alltså innehålla etl skaderekvisii. -1 fråga omtvångsmässiga omhändertaganden för vård framstår det som särskilt angelägetatt den offentliga kontrollen lämnas tillfälle all granska myndigheternashandläggning. Beslut om tvångsmässiga omhändertaganden bör alltså varaoffentliga, oavsett om socialnämnd eller förvaltningsdomstol meddelat beslutet.Även utredningarna i dessa mål och ärenden bör vara offentliga, men möjlighetlill sekreiess skall finnas om risk för skada föreligger. - Möjligheten lillönskvärd insyn i fräga om tvångsmässiga omhändertaganden - både inom sjuk- ochsocialvården - kan ökas genom meddelarfrihet. Utredningen har ställt sig heltavvisande lill tanken all tystnadsplikten också i fräga om dessa ärenden färvika för meddelarskyddet. anser all del föreligger ett uttalatbehov av att de socialvårdande myndigheterna fär möjlighel att bemöta felaktigauppgifter rörande socialvårdsärenden. Alt antalet fall med missvisandeuppgifter skulle vara ringa lill antalet, är en uppfattning som länsslyrelseninte kan dela. Det är i stället mycket ofta förekothmande att reportagen omsocialvårdsärenden i pressen är "vinklade" och bygger på felaktigapremisser. Enligt mening är del lill direkt skada för desocialvårdande myndigheterna all de lämnas ulan möjlighet lill berikligan-den.Allmänheten är ju därmed hänvisad lill atl tro all förhållandena är sädana somangetts i pressen. Syflel med utredningens avvisande hållning lillmeddelarskydd, alt söka bevara klienternas förtroende för sociahjänsten, blirdärigenom motverkat. Skaderisken med meddelarfrihet bör ej överdrivas.Erfarenheten talar tvärtom för att i de fall då tidningarna haft tillgång tillutredningarna har redovisningen i pressen skell med omsorg och omdöme. Riskenkan också elimineras genom alt utlämnandet av uppgifterna från socialvårdensker med förbehåll som inskränker rällen alt publicera dessa eller att lämnadem vidare. Förbehållet bör utformas såsom angetts i justitiedepartementetsförelag lill ny sekretesslag 2 kap. 11 §. - Med de invändningar som här angettsbör utredningens förslag lill socialsekreless i förhällande till allmänhetenkunna läggas till gmnd för lagstiftning. () anmärker all man inte har deltagit i remissbehandlingen avpromemorieförslaget, och därför inte haft möjlighet 1979/80:2 Del B Bilaga 3 576 attnärmare jämföra de olika förslagen. BRÅ begränsar sig till att la upp några avde principiella synpunkter som SU framför pä sekretessen inom det socialavårdområdet. BRÅ framhåller följande. BRÅdelar SU:s syn att då del gäller del sociala vårdområdet de skäl som talar föratt begränsa allmänhelens insyn i verksamhelen väger tyngre än de skäl somtalar för offentlighet. Också BRÅ vill understryka vikten av att vidutformningen av reglema om sekretesskydd på detta område enskilda personersintresse av atl ej fä uppgifter om sina personliga förhållanden utlämnade tillobehöriga tillgodoses. Vidare bör reglerna göras så enkla och lättillämpligasom möjligt. - SU:s uppfattning om vilka handlingar som bör omfattas avsekretesskydd delas i allt väsentligt av BRÅ. - Den generella tystnadspliktinom sociahjänsten som SU föreslår skall i princip gälla också i förhållandetill andra myndigheter. BRÅ ifrågasätter om en lika hårt bindande tystnadspliklbör gälla gentemot andra myndigheter, som i sin verksamhet har alt tabefattning med ärenden av det slag som handläggs inom . - BRÅ hari olika sammanhang understrukit värdet av utvidgat samarbete mellanmyndigheterna med syfte att genom gemensamma ansträngningar och ökad gemensamkunskap förbättra samhällets stöd och service. När det gäller sekretessen pådel sociala vårdområdet vill BRÅ rent allmänt peka på den risk som ligger i attsamarbetet mellan myndigheterna allvariigt kan försvåras av långtgående sekretessbestämmelsersom också avser förhållandet mellan myndigheter. Del är sålunda ingen orimligtanke alt sådana regler kan göra det möjligt att samma person blir föremål forålgärder från olika myndigheter utan att dessa har kännedom om varandrasengagemang. Olika organ kan därigenom komma att använda olika metoderför att angripa orsakerna till en persons problem. Detta kan i sin turresultera i all effekterna av de olika åtgärderna motverkar eller förtarvarandra. - Sträng förbehållsamhei myndigheterna emellan kan sålunda ytterstförsämra värdet av samhällets totala insatser. BRÅ vill betona det angelägna iatl sekretssreglerna på del sociala vårdområdet inte utformas på etl sätt somkan leda lill sådana konsekvenser. När det gäller reglerna om tystnadspliktinom sociahjänsten menar BRÅ därför all utrymmet för ändamålsenligkommunikation mellan myndigheterna inte bör begränsas i den utsträckning som SUförordar. - Utformningen av regeln om undantag frän tystnadsplikten i det fallden enskilde samtycker lill all uppgift lämnas ut ställer sig BRÅ tveksaminför. Eftersom del inte är avsett all samtycke skall ges i någon bestämd formförefaller regeln vara svår att tillämpa. BRÅ kan inte instämma i alt det ärhuvudsaken att Oänsiemännen "är övertygad om att han har klientenssamtycke till viss åtgärd". Enligt BRÅ:s mening är det sålunda inteförsvariigl att låta principen om tystnadsplikt brytas av en sådan regel sominie bygger på att en klar viljeyttring i nägon form föreligger. Den enskildeOänsiemännen bör heller inte försällas i osäkra situationer där så går attundvika. - BRÅ finner i fräga om avvägningen mellan meddelarskydd ochtystnadsplikt SU:s principiella resonemang övertygande. Hänsynen lill denenskildes integritet bör här, liksom i fråga om handlingssekrelessen, vägatyngre än kravel på insyn frän allmänhelens sida. Som SU framhåller finns delandra möjligheter all tillrättalägga pressuppgifter än all i den offentligadebatten lämna ut uppgifter om enskilds personliga förhållanden. Länsslyrelseni anser alt SU i vissa detaljer förefaller att driva omsorgenom den enskilde för långt. Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 3 ..,: 577 a. sekretesskydd för handlingar rörande byte av släktnamn och förbeslul i ärenden rörande socialbidrag - det senare i all synnerhet sommolsvarande beslul rörande soft förulses bli allmänt tillgängliga. Det gällervidare tystnadspliktens på socialOänslområdel utsträckande alt avse ävenvittnesmål i domstol. Rent allmänt har därutöver den känslan allSU:s ambitioner alt skydda den enskildes integritet till slut kan komma allmotverka sill syfte genom ökande svårigheter - för dem alltså som i och för sigäger rätl lill insyn-all med dokumenterade fakta fä vederiagt obekräftadeuppgifter och rykten som av och till kan förmodas dyka upp om personer inomsociahjänstens ansvarsområde. Länsslyrelseni framhåller följande. Somfastslås i promemorieförslaget är del odiskutabelt all ett ovanligt starktintresse av skydd för enskilda personliga förhållanden gör sig gällande påsocialvårdsområdel. Länsslyrelsen anser därför liksom SU atl de skäl som talarför all begränsa allmänhetens insyn i verksamheten väger tyngre än de skäl somtalar för offentlighet. OSK:s förelag till regier om handlingssekretess päsocialvårdens område kan sälunda inte godtas, eftersom huvudregeln enligt innebär alt handling också i del särskilda fallet är offentiig.Länsslyrelsen finner sig - i likhet med SU - inte heller kunna godta det sättpå vilket tystnadsplikten inskränks på socialnämndens verksamhetsområde enligtTK:s förslag. ansluter sig därför till SU:s mening, att reglernaom såväl tystnadsplikt som handlingssekretess så långt detta är möjligt skalltillgodose den enskildes intresse av att ej få uppgifter om sina personligaförhållanden utlämnade till allmänheten. Reglerna bör dessutom vara sä klaraoch entydiga att de inte blir alltför svåra all tillämpa. Sekreiessregleringenmäste bli klarast och mest lättillämpad om handlingssekretessen sammankopplasmed bestämmelserna om tystnadsplikt som SU föreslår. SU får emellertid anses hagått väl långt i sin strävan att förse socialvärden med sekretesskydd. Det börkunna krävas att en viss bedömning görs i varie enskilt fall rörande behovelav hemlighållande. Länsslyrelsen finner för det första atl del är en fördelmed all gemensamma regler om sekretess för allmän handling utformas och samlasi en lag och för det andra att på det stora hela uppnåtten rimlig avvägning mellan de faktorer som måste beaktas när del gäller attbestämma socialsekreiessens innehåll och styrka. Justitiedepartementetsförslag utgår från att uppgift inom socialvården om enskilds personligaförhållanden skall vara hemlig men låter likväl inte sekretessen sträcka siglill fall där man kan bedöma all god säkerhel föreligger för atl röjande inteleder till skada. -Skaderekvisilet är utformat sä all bevisbördan vilar på densom vill hävda alt utlämnande kan komma till stånd. Regeln lämnar i motsatstill SU:s förslag visst utrymme ål rätten alt fä tillgång till allmän handling.Belräffande besluten i sociaUjänsieärenden hos socialnämnden ansluler siglänsstyrelsen till SU:s förslag, att samtliga beslut bör sekrelesskyddas.Hemlighållande bör sälunda ske även belräffande beslul om vidtagande avålgärder mol den enskildes vilja. Sekretesskyddet bör gälla till dess beslutethar prövats av länsrätten. kan inte anses ha anförttillräckliga skäl i promemorieförslaget föratt beslul om provisoriska omhändertagandenskall vara offentliga. Med hänsyn lill viklen av att de ingripande ålgärdervarom härar fråga, ej fär äga rum ulan någon som helst insyn från allmänhetenssida, bör emellertid länsrättens beslul vara offentligt, - Intill dessförhandling har hållils i målel om omhändertagande för vård anser länsslyrelsenatt 69 1979/80. Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 3 578 handlingarnaskall omfattas av samma sekreiess som hos socialnämnden. En särskildsekreiessregel med ett rakt sekreiessrekvisil, som justitiedepartementetuppställt i sitt förslag komplicerar lagstiftningen i onödan och medförsvårigheter i det praktiska arbetet. Sålunda kommer - om justitiedepartementetsförelag till sekreiess i omhändertagandefallen genomförs - en ansökan fränsocialnämnden att diarieföra hos länsrätten med angivnade av ansökningensankomsldag, vem som är avsändare och vad handlingen rör. Anteckningarna blir iprincip offentliga men kan hållas hemliga om uppgifter om röjande skulle varamenliga för den vars förhällande berörs eller någon honom närstående.Prövningen av om så är fallel skulle i princip ankomma på diarieföraren, Detlakan inte anses godtagbart. Den reella skillnaden mellan de två skaderekvisilensuiformning kommer dessutom såvitt gäller målen i länsrätten all blir ringa.Röjande av sådana för den enskilda ömtåliga uppgifter som det itvångsvårdsmålen alllid är fråga om mäste nämligen alllid kunna hänföras lillmen i sekretesslagens mening, - tillstyrker vidare SU:s förslag omalt mål och ärenden enligt 21 kap. FB sekrelesskyddas hos länsrätten. Enligtjustitiedepartementets förslag skall sekreiessen inlräda bara om part harframställt begäran om sekretess. Länsslyrelsen anser del emellertid tveksamt ominte sekretessen borde inlräda oberoende av parts framställning. Fördenenskilde kan det vara svårt att känna till möjligheterna lill sekreiess.Dessutom är ju alltid socialnämndens inlaga sekreiesskyddad. -Länsstyrelsenansluter sig vidare lill SU:s uppfattning om att tystnadsplikten påsocialnämndens område inte skall vika för meddelarskydd. Del är svårt atl senågon rimlig anledning varför offentliga Oänsteman skulle ha behov avmeddelarskydd. 2.5Särskilda synpunkter på samverkan Betydelsenav att sekretessreglerna fär en utformning som inte hindrar samverkan mellanolika vårdområden framhålls i flera remissvar. Riksförsäkringsverketbetonar atl det är nödvändigl alt socialföreäkringsor-ganen får tillgång tillhandlingar och uppgifter som behövs för deras verksamhei. () erinrar om atl i SU:s förslag nämns alt någon lagreglering av bl, a,lokal skattemyndighets förfrågningar hos sociala myndigheter som iblandförekommer för alt undvika skönsmässig taxering inte ansetts nödvändig, då deli dessa fall regelmässigt torde vara möjligt all fä vederbörandes samtycke tillatt uppgiftema lämnas ut, RSV anför följande härom. Förskailemyndighetema kan den berörda personens inkomst- och levnadsförhållandenvara mer eller mindre okända. Dessa myndigheter vänder sig just därför till desociala myndigheterna för att få vissa upplysningar om personen. Liknandekontakter tar skattemyndigheterna ofta även med föreäkringskassorna ochkronofogdemyndigheterna. Erfarenheterna har visat atl beslutadeskönstaxeringar genom dessa åtgärder blir mer rättvisande och inte för höga,vilket annars kan vara svårt att undvika. Generellt sett kan det därför sägasligga i den enskildes intresse att etl vissl informationsutbyte kan ske mellanskattemyndigheter och sociala myndigheter. För skattemyndigheterna lorde det ipraktiken vara omöjligt alt erhålla Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 3 .,/, 579 ellsamtycke av den enskilde berörde om att fä ta del av uppgifterna. Del är ju närman inte kan nå personen som behovet av kontakt med de sociala myndigheternauppkommer. Utredningen tänker sig atl den enskildes samtycke till uppgifternasutlämnande i dessa fall skall inhämtas, RSV utgår från att utredningen menarattdet är de sociala myndigheterna som skall söka inhämta sådant samtycke. Många gångerlorde de önskade uppgifterna vara sä harmlösa att de inte åtnjutersekretesskydd, I andra fall däremol kommer sekretesskydd att föreligga enligtnu gällande eller framtida lagstiftning, -RSV vill uttala ett önskemål om atllagstiftningen utformas så atl de sociala myndigheterna även i dessa senarefall kan vara skattemyndigheterna behjälpliga med att lämna de önskadeuppgifterna och därvid bl, a, aktivt verka för all den enskilde lämnar sillsamtycke, - RSV vill dock i sammanhanget erinra om att skattelagstiftningeninnehåller etl stadgande, 46 § taxeringslagen, enligt vilket myndigheter -statliga och kommunala -under vissa förutsättningar och i sista hand eflerregeringens prövning har att för laxeringskontroll lämna även sekretesskyddadehandlingar lill skattechef utgår från att detta stadgande kan bibehållaseller ersättas med i sak motsvarande bestämmelser även sedansekretesslagstiftningen omarbetats, Överbeföthavarenanser det angelägel alt ell förbättrat sekretesskydd inte försvårar handläggningenav placerings- och anståndsärenden belräffande värnpliktiga, Värnpliktsverkelframhåller att verkel f n, får stort bistånd av sociala nämnder (Oänsteman) ochfamiljebidragsnämnder, då det gäller atl bedöma en värnpliktigs behov avsärskild placering under sin Oänslgöring, Även i frågor rörande anstånd ochbefrielse från vämpliklsOänstgöring lämnar sociala myndigheter ett värdefulltbistånd till verkel. Eftersom värn plikts verket måste bedöma de skäl envärnpliktig anför i sin ansökan, och därtill ta hänsyn såväl till den enskildesskäliga behov och intressen som lill Oänsiens krav, är det synneriigen viktigtatt detta bistånd från sociahjänstens företrädare inte minskas. Länsstyrelseni anser all det är synnerligen angelägel med likartade sekreiess-och tystnadspliktsregler för socialvården och andra samhällsorgan som denna harall samverka med. De regler som föreslås av SU synes enligt länsstyrelsenuppfylla dessa krav, LandsUngförbundetåberopar uttalanden som förbundet har gjort i ell remissvar överpromemorieförslaget. Förbundettillstyrker all man behåller förtroendesekretessen inom hälso-och sjukvården.Emellertid uppkommer härvid etl särskilt problem genom alt promemorian - liksomsocialulredningen - stannat för att förtroende-sekretess inte skall ansestillräckligt motiverad inom socialvården. Med hänsyn bl, a, till det gemensammautvecklingsarbete, som bedrivs mellan landstingsförbundet,kommunförbundet, och Spri och som syftar till ökad samverkan mellanhälso- och sjukvård och socialvård, synes det myckel angelägel att samma reglerom sekretess och tystnadsplikt kommer atl gälla för de båda områdena. Framföralll torde ett sådanl synsätt göra sig gällande inom delområdena nykterhetsvårdoch s. k, problemfamiljers kontakter med sjuk- och socialvården samt inomlånglids- Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 3 580 sjukvården.Del förefaller naturiigt all man skapar gemensamma regler som varken hindrarnödvändigl samarbete mellan sjukvårdens och socialvårdens företrädare eller kanvara lill skada för patienten, om sekretess mellan och inommyndigheter bör därför i denna del kompletteras med gemensamma regler omförtroendesekreiess inom sjukvård och socialvård. Sjukvårdensoch socialvårdens planerings- och rationaliseringsinstitut (SPRI) framhålleratt problem som hänger samman med sekretessfrågor ofta har diskuterats isamband med föreöksverksamheter. Erfarenheterna visar emellertid att dessproblem har kunnat begränsas. Di :ia bygger då på den förutsättningen alt denenskilde alltid är informerad om samarbete med andra. Samarbete mellan olikaverksamhetsområden skulle emellertid kunna underiättas om samtliga berördaverksamheter hade samma grundprinciper belräffande sekreiessen. Utgångspunktenbör vara att endast den som ärendet rör skall ha rätl alt ta del av uppgifterinom ärendet, Skövdekommun pekar på alt det samarbete med andra, som socialutredningen med allrätl lagt så stor vikt vid, kommer atl försvåras av den föreslagna skärpningen avtystnadsplikten. Tystnadsplikt gäller om den enskUde ej samtycker till attuppgiften lämnas ul. Detta måsle innebära, att ett samarbete med exempelvisfrilidsslyrelsen om problemungdomar på en fritidsgård i varje fall kan ledatill att informationen blir enkel (fritidsgårdspersonal -sociaftjänstpersonal). Även samarbetet med arbetsförmedlingen försvåras.Nämnden hälsar med tillfredsställelse den handlingssekretess som föreslås påskolans område. Avsaknaden av denna har onödigt försvårat samarbetetmellan sociahjänsten och skolan i fråga om enskilda elever. FöreningenSveriges socialchefer framhåller all socialvårdens strävanden lill enlångtgående samverkan med andra samhällsorgan, exempelvis den öppna sjukvårdenoch psykiska barn- och ungdomsvården, förutsätter att reglerna förhandlingssekreless och tystnadsplikt utformas på sådant sätt atl intentionernatill samverkan inte molverkas. Föreningen anser därför att denna fråga börpenetreras ytteriigare. FöreningenSveriges frivårdstjänslemän anför. har kriminalvård och socialvård nära samarbete. Om socialassistent ifortsättningen på gmnd av tystnadsplikl bara kan tala om vissa saker kommersamarbetet alt försvåras väsentligt. Det kan leda till atl den ena myndighetenarbetar stick i stäv med den andra. Reglerna om tystnadsplikt skall somtidigare framhållits vara klara och lättillgängliga men de bör dock ej vara såkategoriska att ej en bedömning kan ske. Tjänsteman bör i enskilt fall fäavgöra huruvida uppgifter som omfattas av lystnadsplikt kan vidarebefordrastill annan myndighet om det kan tänkas ske för klients långsiktigt bästa ävenom han eller hon ej givit sitt klara samtycke. Huvudsaken fär ej vara atl vaOemyndighet har egna fina regler om tystnadsplikt. Målet bör ju självfallel istället vara att varje myndighet i samarbete med andra myndigheter kan uppnåetl samhälleligt och individuellt positivt arbete. Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 3 581 Sekretessreglernainom skolan las upp av flera remissinstanser. Regeringsrättenanser alt vad SU anfört om sambandet med skolväsendet talar för att sekretessenför elevvård inom utbildningsväsendet regleras på molsvarande sätt somsekretessen inom sjukvården och socialvärden. instämmer iSU:s uppfattning all förutsättningar för ett friktionsfritt samarbete mellanbarnavård och skola skapas först om sekretesskyddet för personligaförhållanden föOer samma principer på de båda områdena. Skolöverelyrelsenanseratt en nära samverkan mellan skolan och sociahjänsten är nödvändig.Sekretessfrågornas olika utformning för de båda områdena har försvårat önskvärtsamarbete. Länsstyrelseni län har förståelse för att samarbetet mellan socialvård ochskolmyndigheter kan försvåras av atl sekretesskyddet inte har samma omfattningpå dessa båda områden. Mol bakgrund av alt utredningen så ofta poängterarviklen av samarbete mellan sociaUjänslen och andra samhällets verksamheterpåpekar att den av utredningen föreslagna utökningen av skolanssekretesskydd inte fär tas till intäkt för en fortsatt inskränkning avoffentlighetsprincipen även på andra områden. Det finns en risk för all denenskildes förtroende för sociahjänsten minskar däresl uppgifter om honom lämnasut till pereoner utanför sociahjänsten, om än alla med samma tystnadsplikt. Medhänsyn lill de speciella och intima kontakter som kommer all föreligga mellansociahjänsten och skolan tillstyrker dock utredningens förslag idenna del. SACOISR- som vill ha någon form av förtroendesekreiess inom socialvården - anser altdet även bör övervägas om inte också förtroliga meddelanden och uppgifter hosvissa befattningshavare inom skolans elevvårdande verksamhet bör omgärdas avförlroendesekretess. De befattningshavare som i första hand bör komma i frågaär psykologer och kuratorer samt andra befattningshavare som särskilt har tilluppgift att bistå eleverna med råd och hjälp i personliga angelägenheter, anmärker all ville att offentlighelen i fråga ompereonliga uppgifter skall vara större inom skolan än inom socialvärden.Förbundet ifrågasätter - på samma gmnder som socialutredningen - om dettatryggar möjligheterna till ett gott samarbete mellan barnavården och skolan.Förbundet instämmer i socialutredningens krav att sekretesskyddet förpersonliga förhållanden måsle ha samma valör på skolans som på barnavårdensområde, säger all diskrepenserna mellan skolan och socialvården resp,sjukvärden ulgör ett belydande problem och måste ofta lösas genom personligaöverenskommelser som egentligen inte är juridiskt hållbara. Skolans personalbör fä samma regler som socialarbetare och Oänsteman inom sjukvården, Iflera remissyttranden som har kommit in från kommuner stödjer man uttryckligenSU:s förelag till sekreiess på skolområdet, t, ex, i yttrandena från 1979/80:2 Del B Bilaga 3 582 ,, , , , , , och Tierps kommuner.Den sistnämnda kommunen erinrar om all försök pågår i ett område därsocialassistent ingår som skolkurator, betonar att en viktigförutsättning för ell friktionsfritt samarbete är samma sekretesskydd förpersonliga förhållanden av ömtålig valör inom olika myndighetersverksamhetsområde.