prop · G3031 · 1979-12-31 00:00:00 — Vi vill också peka på de önskemål som har framställts frånläkarhåll om preciseringar av de yttringar av psykisk sjukdom som skall grundaräll lill vård med stöd av LSPV, Del psykiairiska sjukdomsbegreppel kommervidare alt få yUeriigare belysning när det principprogram för psykiatriskhalso- och sjukvård har antagits som har föreslagits avsocialslyrelsens stmklurutredning (redovisar 1978:5). Vissa förslag från LSPV-gruppen närdel gäller en ulvidgad nämndverk-samhet bör också övervägas med hänsyn lill deförslag om bl. a. förlioen-denämnder som har lagts fram avmedicinalansvarskommittén i betänkandet (SOU 1978:26) Hälso- ochsjukvårdspersonalen. Även arbetet inom hälso- och sjukvårdsuiredningen kan fåbetydelse för ulformningen av den framtida medicinska Ivängslagstiftningen. Den nya kommilién bör lämpligen fåi uppdrag all utvärdera effekterna av den nya lagsliftningen för den medicinskaoch sociala vården av vuxna missbrukare. I anslutning lill översynen av denmedicinska ivångslagsliftningen bör ulredningen fä lill uppgifl all följautvecklingen på kriminalvårdsomrädel när del gäller personer medmissbruksproblem och all belysa de samordningsbehov som kan föreligga mellanolika bestämmelser av tvångskaraklär inom , sjukvården,kriminalvården och ordningslagstiftningen. En översyn av bl.a.giftermålsbalken, och pågår f.n. inomjuslitiedeparlementel i syfte att utmönstra ullrycken sinnessjukdom ochsinnesslöhel. Vi har i samband med vårl uppdrag haft all överväga behovel avmolsvarande ändringar i sjukvårdslagstiftningen. De terminologiska frågorna kantill en del bli beroende av resultatet av den vidare utredningen av denparlamentariska kommilién. 1979/80:1 I7i au arbelel med en översyn av terminologin får fortsättainom justitie- och socialdepartementen med sikle på all söka få fram ettförslag i de delar som kan avgöras oberoende av kommitténs utredning. Ettsådanl förslag torde därefter få remissbehandlas i särskild ordning. 3 Allmänmotivering till ändringar i LSPV 3.1 Allmänt om intagningsgrunderna Under lång lid har del i denallmänna deballen gjorls gällande att psykiatrin kan fungera som en täckmanlelför Ivångsälgärder mot personer som för omgivningen ler sig obekväma ellerallmänl besvärliga. Del räcker i delta sammanhang alt erinra om diskussionenkring de personer som avses med begreppen "psykopater",""sociopaler" eller "särskill vårdkrävande"'. Undersenare år har deballen färgals av uppgifterna alt man i användermentalsjukhusen som förvaringsplats för politiskt oliktänkande. Det finns isammanhanget skäl att erinra om den s.k. Hawaii-deklarationen som antogs av . Deklarationen innehåller etiska reglersom skall förhindra all psykialrin missbrukas i nu berörda hänseenden. Påsläendel all psykialrin kananvändas för alt städa undan obekväma personer är inle alldeles lätt attbemöta. 1 molsals till kroppssjukdomarna kan etl psykiatriskt sjukdomstillståndinte alltid konstateras på grundval av förändringar i patientens organ e.l. 1ställd hänvisas psykialrikern lill alt slälla diagnos på grundval av patientenshandlingar i vid mening. Del år givel all vid denna värdering av palienlenshandlande psykialrikern ofla har all ställa patientens uppförande i relationlill samhällets normer för acceplabell beteende. Med andra ord tenderarbeteenden som påtagligt avviker från vad som är socialt accepterat alt stämplassom utlryck för psykisk sjukdom. Psykiatrins sjukdomsbegrepp hämtar på elt hellannat säll än vad som är fallel inom kroppssjukvården sill innehåll frånsociala överväganden och påverkas fortlöpande av samhällets toleransnivåer föravvikande beteende. Det är således myckel viktigt i den psykiairiska Ivångslagsliftningen lägger fast ell psykisklsjukdomsbegrepp som inle lånar sig lill manipulationer och som effektiviförhindrar att psykiatrin missbrukas för t. ex. förföljelse av politisktoliktänkande eller socialt handikappade. Enligt 1 S LSPV får slutenpsykiatrisk värd oberoende av egel samiycke beredas endasi den som lider avpsykisk sjukdom och under den ytterligare fömlsältningen att sådan vård åroundgängligen påkallad med hänsyn lill sjukdomens art och grad(generalindikationen). Med psykisk sjukdom jämslälls psykisk abnormitet sominte är psykisk sjukdom eller utgörs av hämning i förståndsulvecklingen.Psykisk sjukdom används som en sam- Prop.1979/80:1 ,72 lingsheteckniiig fiir alla sjukdomar med psykiska symptom,oavsett deras orsaker. Som psykisk sjukdom enligt lagen räknas därför psykoser,neuroser och insufficienstillständ av olika slag. Psykisk abnormitet omfallarenligt förarbetena till LSPV psykopati saml defekter och invalidiletstill-ståndefter olika slag av hjärnsjukdomar eller hjärnskador. Till generalindikalionenhar knutils lem olika specialindikalionei. För att patienten enligt lagen skallkunna beredas vård oberoende av samtycke måste den psykiska sjukdomen yttrasig pa något av de sätt som specialindikationerna beskriver, utredning om behandling avpsykiskl avvikande har föreslagit all uttrycken psykisk sjukdom och psykiskabnormitet skall bytas ut mot en gemensam beteckning - psykisk störning.Förslagel har under remissbehandlingen fått slöd från flera håll men kritikfrån andra. LSPV-grupp har i förslaget lill LPV förordat atlman t. v, skall behålla de nuvarande uttrycken. Bl, a, konstaterar LSPV-gruppenatt begreppel psykisk slörning har kritiserats, eftersom det kan uppfattas betydligt vidare begrepp än psykisk sjukdom, I remissvar över förslaget lill LPVhar och /SR velal begränsa lagens tillämpning lillfall då del finns vad man kallar en störd realildsvärdering, dvs. om och sålänge patienten är psykotisk. Till de psykotiska tillstånden hör enligt dennamening tillstånd då patienten lider av förvirring, vanföreställningar,hallucinationer eller demens. Socialslyrelsen har i sitl remissvar framhållitall del skulle vara slora fördelar med alt införa psykos somavgränsningskriterium. Man har dock pekal på all av de LSPV-palienlersom skrevs ul under är 1975 hade hela 40,inte haft psykos som huvuddiagnos(neuros 9,, psykisk abnormitd 5,, alkoholism 22,, narkomani 2,).Socialslyrelsen konstaterar all så länge värdmöjlighder oberoende av egel samtyckebehövs för personer som tillhör dessa grupper är del orealistiskt att införapsykosbegreppel som avgränsningskriterium. förslag till principprogramför psykiatrisk hälso- och sjukvård som har utarbetats av den s. k.slruklurutredningen i socialslyrelsen (redovisar 1978:5)lämnas bl.a. synpunkler på psykiairins innehåll och avgränsning. Resulialei avprogramarbdd kan få betydelse också för frägan om avgränsningen av denmedicinska Ivångslagsliftningen. Av de fem specialindikalionerna,kallade a) den medicinska indikationen, b) farlighetsindikationen, c)hjälplöshetsindikalionen, d) slörandeindi-katicnen och e) kriminalindikationen,har LSPV-gruppen föreslagil all de fyra försia skall föras samman lill tvåhuvudgrupper. Den första skulle avse de fall då patienten inte rätl kan bedömasill behov av värd och hans lillslånd kan avsevärl förbällras genom vårdeneller försämras om vården uleblir. Den andra gruppen skulle gälla fall dåpatienten är farlig eller grovt slörande för annan person. Den femleindikationen, kriminalindikationen - som avser det fallel att patienten tillföljd av sjukdomen är farlig för 1979/80:1 173 annans egendom eller annat av lagsliftningen skyddatintresse - har löie-slagits upphiivd av ulredning. Utredningen harfiamhållil att vårdbehovet helt bör avgöras på medicinska ellersocialmedicinska giun-der. I detla förslag har LSPV-gruppen insläml. Under remissbehandlingen avLPV-föislagel har fiän liera häll riktals kritik mol ulformningen av de ivä nyaspecialindikationerna. Man har menat att indikationerna måsle komplellerasellci göras klarare, Förslagel alt slopa kriminalindikationcn har diiiemot, somhar fiamgåii tidigare, fån en näslan enhällig anslutning underremissbehandlingen av beliinkandel fiån 1971 ärs utredning. Såvitt vi förstål avviker dennuvarande generalindikalionen inklusive begreppet psykisk abnormitet i vissahänseenden fiän medicinskt språkbmk. Terminologin överensstämmer inle hellermed vedertagna indelningar av psykiska störningstillstånd, ""Psykiskabnormild"" är exempelvis ell begrepp som saknar beslämd innebörd ochsom i regel inle används i medicinska sammanhang. Det är mot den bakgrunden manskall se förslagel frän utredning atl i LSPV byta uttrycken psykisksjukdom och psykisk abnormitet mot en gemensam beteckning psykisk störning. Ellannat skäl för kommitléförslagel är all närma terminologin i LSPV tillspråkbruket i BrB. I BrB används termerna""sinnessjukdom", '"sinnesslöhel"" och""annan själslig abnormitet av sä djupgående natur all den måsteanses jämställd med sinnessjukdom"". Kommittéförslaget innebiir atlman även i BrB lalar om psykisk störning. Vi har lidigare förordal atl enparlamentariskt förankrad konuuitté skall tillsällas med uppgift alt se överLSPV i dess helhet. I avvaklan pä resultatet av den utredningen bör man enligtvår åsikt behålla den nuvarande ulformningen av såväl generalindikalionen somspecialindikalionerna. Vi vill här anmärka att remissutfallet beträffandeförslaget fiån ulredning att avskaffa e)-indikalionen närmast lalarför atl denna indikation bör upphävas omedelbarl. De omedelbara konsekvensernahärav kan bli all en del av e)-klienielet förs över till kriminalvården och därmed all sannolikhet kommer alt åteifinnas bland anslaltsklientelet. Med hänsyntill alt e)-indikationens beslånd således har klar kriminalpolitisk betydelsesom har nära samband med frågor som f.n. bereds inom jusliliedepartemenlelavstår vi från alt uUryckligen föreslå atl e)-indikationen skallavskaffas. De intressen vi har atl beakta talar emellertid för att så sker såsnart som möjligt. Alt generalindikalionen inklusivebegreppel psykisk abnormitet således finns kvar tills vidare hindrar enligl vårmening inte alt terminologin i BrB moderniseras pä sätl ulredning harföreslagil. om del skulle anses lämpligt. finns del som har nämnlslerminologiska skillnader mellan LSPV och BrB. Även om del pä sikl givelvis ärönskvärl med en enhetlig lerminologi, kan man under en övergångslid accepleraäven andra lerminologiska skillnader än dem som föreligger . Prop.1979/80:1 ,74 Även om således I S LSPV enligl vårmening tills vidare i allt väsentligt bör bestå i sin nuvarande utformningfinns det, som har framgått av våra allmänna överväganden, behov av attförtydliga intagningsbestämmelserna när del gäller missbrukare av alkohol ellernarkotika. Vi återkommer till detta i avsniu 3,2. En viklig uppgift för den nyakommittén bör bli atl finna bältre avgränsningar av lagens tillämpningsområde.Till att börja med finns det skäl atl i en ny lagstiftning starkare än numarkera atl den psykiairiska värden så långt möjligt skall ske i fiivilligaformer och att bestämmelser om tvångsvård bara skall komma till användning iundanlagsfall. Vi vill påminna om atl antalet personer som tas in för värdoberoende av samiycke kontinuerligl har minskat i förhållandelill de sammanlagda intagningarna för psykiatrisk vård. Denna utveckling, somkan anlas fortsätta, bör komma till utlryck i lagstiftningen. 1 syfte atlbällre avgränsa lagens tillämpningsområde bör man pröva möjlighelerna altprecisera de yttringar (manifeslationer) av psykisk sjukdom som skall grundaräll lill vård oberoende av samtycke. Den diskussion som har förls ianslulning lill LPV-förslagei om förutsällningarna alt införa elt psykosbegreppi lagstiftningen bör liksom del nyssnämnda principprogrammet för psykialriskhälso- och sjukvärd kunna bilda ulgångspunkt för arbetet. Slulligen vill vi idetla sammanhang peka på angelägenhelen av atl man söker mönslra ut möjligheternaall jämslälla psykisk abnormild med psykisk sjukdom. Denna uppgifl har prövalsi tidigare ulredningssammanhang utan alt man funnit det möjligt atl vara av meden sådan jämslälldhelsregel. Arbelel inom 1971 års ulredning och inomLSPV-gruppen bör tillsammans med vad som har kommit fram underremissbehandlingarna ha getl nya förutsätlningar att finna vägar all undvika dennalyp av vaga och oprecisa termer inom ivångslagsliftningen. 3.2 Särskild intagningsgrund för alkohol- ellernarkotikamissbrukare Den nuvarande medicinskaindikationen - a)-indikationen - anger som villkor alt patienten till följd avsjukdomen uppenbarligen saknar sjukdomsinsikt. Med brislande sjukdomsinsiktjämställs all någon lill följd av beroende av narkotiska medel uppenbarligen ärur stånd att rätt bedöma sitt behov av vård. Detla tillägg till den medicinskaindikationen, som kom , gjordes i syfte att förtydliga begreppet"uppenbarligen saknar sjukdomsinsikl". Man avsåg all undanröja denosäkerhei som rådde om möjligheterna att kvarhålla narkotikamissbrukare, somefler avgiftning forlfarande behövde vård. Kompletteringen kom till på begäranav socialslyrelsen som dock inte ville begränsa den till narkotiska medel utangenom all använda uttrycket "beroendeframkallande medel" också avsågatt innesluta alkohol. En närmare redogörelse för motiven bakom lagens 1979/80:1 175 tillämplighet pä alkohol- och narkolikamissbrukare lämnasav socialulredningen i dess slulbelänkande (s. 512 fQ. Vi hänvisar till delta. har ansett att demissbrukare som behöver institutionell vård och behandling oberoende avsamiycke kan ges sådan inom ramen för LSPV och all tvånget inom socialvärdenkan slopas utan att man ändrar LSPV:s intagningsgrunder. Underremissbehandlingen har man från flera håll hävdat all lilläggel i denmedicinska indikationen bör göras lillämpligl också pä alkoholmissbmkare. Tillde remissinsianser som har framfört denna mening hör socialslyrelsen. Vi har i våra allmänna överväganden ullalal oss för auLSPV:s inlagningsgmnder bör komplelleras belräffande alkohol- ochnarkolikamissbrukare. Tillgängliga uppgifter om liUämpningen av LSPV ger vidhanden atl lagen lillämpas myckel ojäml på dessa palienlkalegorier. Medan manpå ett sjukhus finner det uppenbart alt förvirringstillstånd som följd av alkohol-eller narkotikamissbruk uppfyller lagens krav på psykisk sjukdom och oftalägger denna diagnos som grund för inlagningsbeslul är man pä andra sjukhusmera försiklig och den angivna diagnosen förekommer iintagningsbesluten. Det är uppenbarligen önskvärt alt lagen i dessa avseendenlillämpas enhetligt över hela landet. Och vi menar all det är den vidarelolkningen av begreppel psykisk sjukdom som har slöd i förarbelena lill LSPV. Del är emellertid svårl för all inle säga omöjligi all nuvrida utvecklingen räll ulan att beträda lagstiftningsvägen. En lösning är dåall uttryckligen bryla ut alkohol- och narkotikamissbrukarna ur den krels avpsykiskl sjuka eller därmed jämställda som avses med den nuvarandegeneralindikalionen. Denna laglekniska lösning har den fördelen atl man inågon män undgär all uUryckligen slämpla missbrukarna som psykiskl sjuka. Samtidigtmäsle emellertid sägas atl grunden för att samhället anser sig kunna ingripamed vårdålgärder mol dessa missbrukare oberoende av deras samtycke är jusl altde är i behov av psykialrisk vård. Detla framgår inle minst av lagens rubrik. Den nu diskuterade lösningen innebär säledes inle enutvidgning av del nuvarande lillämpningsområdel för LSPV men en klararemarkering av var den nu gällande gränsen gär. Gränsdragningsfrägan ärbelydelsefull inte minsl med hänsyn till alt missbrukarna ulgör en stor gruppav alla LSPV-patienter. Statistiken visar att ungefär var fjärde patient somskrevs ul var alkohol- eller narkolikamissbrukare. En uppgiflfrån 1974 visar all del en viss dag vårdades över 1000 alkoholmissbmkareenligl LSPV. Vi föreslår i enlighel med del anförda allförutsättningarna all oberoende av samiycke ta om hand alkohol- ochnarkolikamissbrukare för vård skall behandlas i en särskild paragraf, 2S. somalltså får ny lydelse. Samlidigl bör del tillägg slopas som i den medicinskaindikationen med bristande sjukdomsinsikl jämställer att någon till följd avberoende av narkotiska Prop.1979/80:1 ,75 medel inte rält kan bedöma silt behov av värd, I demissbruksfall som avses bör värd med slöd av lagen förulsälla att patiententill följd av silt alkohol- eller narkotikamissbruk har etl irängande behov avavgiftning och psykialrisk värd i samband med denna för att inte skadasallvariigt lill sin hälsa eller annars ulsältas för fara till livet. Syftel med tvångsvården bör varaatt få missbrukaren i sådan psykisk och fysisk kondition att han kan motiverasför en social eftervård i fiivilliga former. Vi anser alt för vård enligl LSPVav alkohol- och narkotikamissbrukare som inte bedöms som psykiskt sjuka iinskränkl mening bör det av rättssäkerhetsskäl gälla en längsta vårdtid. Denuvarande faktiska vårdtiderna varierar till någraveckor. Vi har efler konlakler med bl, a, representanter för psykialrikernastannat för atl föreslå att våldtiden skall begriinsas lill högst fyra veckor.Vi utgår från att den fakliska vårdliden i många fall konuner att bli kortare.Det bör fiamhållas att lörslagd innebar en maximering av liden förtvångsvård. Ingenting hindrar att värden fortsätter i fiivilliga former iivenefter lyi;i veckor om det finns medicinska förutsiitiningar för detta. Densociala rehabiliteringen bör så längt möjligt säkras genom särskildabeslänuuelser om samverkan i LSPV. Vi älerkommer till dessa förslag i följandeavsnitt. Den föreslagna lagändringen kommerall medföra atl begreppet psykisk sjukdom enligl I S far en snävare innebörd änf. Vi vill erinra om alt sinnessjuklagsiiftningskommiitén, vars arbele leddefram lill LSPV. konstaterade all det dåvarande begreppet sinnessjukdom frånbörjan inte ansågs omfalla alkoholism och alkoholmissbruk men väl sådanapsykiska sjukdomar som delirium tiemens. alkoholhallucinos och alkoholparanoiaoch vissa myckel avancerade psykiska defekiiillsiänd. t.ex, alkoholdemens.Genom glidningar i begreppsbestämningen kom enligt kommilién. på liknande sättsom skedde inom de psykiska sjukdomarnas grupp, alli flera fall av alkoholismall hänföras de grupper av sjukdomen för vilka viii d pa menlalsjukhus ansågsvara indicerad. All en särskild intagningsgrundinförs för alkohol- och narkolikamissbrukare innebär inle all del skall varauteslutet alt tillämpa 2S på missbrukare som lider av en mera klassisksinnessjukdom, t.ex schizofieni. I lindriga sådana fall kan tvärtom desärskilda bestämmelser som skall giilla för den som vårdas med stöd av 2S göradet lämpligt att åberopa den särskilda inlagningsgrunden i stället för någon avgrunderna i 1 S. Det bör givelvis också vara möjligt all beslula om fortsaUvärd med stöd av I S. om missbrukaren eftei intagningen skulle uppvisa sådanapsykotiska drag alt vård enligt lagen iir nödvändig även harföiflulit. föruisätter då nyll vårdintyg och ny intagningsprövning. Ävennämndmedverkan lorde bli vanlig (se om intagningsförfarande avsnitt 3.3). Den komplettering av LSPV som vi nuföreslår bör sedan den varit i tillämpning en lid självfallel prövas av denkommitté som vi föreslår skall göra en översyn av hela lagen och inle minslinlagningsgmnderna. Prop.1979/80:1 177 angelägel att den föreslagna tvångsvården av alkohol- ochnarkotikamissbmkare får en ordentlig uppföljning redan från början. En sådanunderlättas otvivelaktigt av den föreslagna lagkönstmklionen. En svårighel vidbedömningen av den nuvarande värden av missbrukare enligl LSPV har varil attdet inle har gäll aU få tiUfredsstäUande belysl i vilken ulslräckning de olikaspecialindikationema i 1 § har äberopals som slöd för vård. Särskildaforskningsmedel bör enligl vår mening slällas lill förfogande för enuppföljning av lagens tillämpning på alkohol- och narkolikamissbrukare frånsåväl medicinska som sociala ulgångspunkler. Vi vill hänvisa lill demöjligheter som finns att skaffa medel via medicinska forskningsrådet resp.sociala forskningsdelegationen. För aU någon skall kunna tas in förvård enligl LSPV fordras dels en skriftlig ansökan, dels dl värdinlyg. Härbortses dä frän inlagning efter domslois förordnande. Ansökan fär endasi görasav vissa i lagen uppräknade personer, anhöriga, ordföranden i sociala nämnderm.fl. Vårdintyget, som skall upprättas av läkare, skall bl. a. innehålla ettuttalande om all det är sannolikt att den som intyget avser lider av psykisksjukdom och all sluien psykialrisk vård är oundgängligen påkallad. LSPV-gruppen har föreslagit altansökningsförfarandel skall slopas. Man anser atl del är vårdintyget - som manvill skall heta psykiatrisk värdremiss i fortsäUningen - som är den vikligastehandlingen när intagningsfrågan skall bedömas och atl den särskildaansökningen framstår som ell onödigl komplement lill den medicinska ulredningen.Ofta finns det redan ett vårdintyg när ansökan upprällas. Vi delar i likhel medflerlalel remissinstanser LSPV-gruppens uppfaUning i dessa frågor. Det börenligl vår mening vara tillräckligl atl värdintyget anger på vems begäran dethar utfärdals. Del är nalurligt att initiativet ofta tas av någon anhörig ellerav de sociala myndighelerna, polisen etc. Vi anser emellertid inle alt delfinns tillräckliga skäl alt begränsa initiativrätten till en viss personkrets.Termen psykiatrisk vårdremiss i slällel för värdinlyg har vidremissbehandlingen kritiserals från läkarhåll. Vi anser alt den nuvarandebenämningen t. v. bör behållas. Vid inlagningen görs en prövning avvårdintyget och av alt det finns sannolika skäl för all vård kan ges med slödav LSPV. Beslul om inlagning fattas av läkare, i allmänhel överläkaren. Senasllio dagar efler inlagningen skall vidare överläkaren pröva behovel av forlsallvård med slöd av lagen, I vissa farlighelsfall kan prövningen få anslå lill denfemionde dagen efler intagningen. Den inlagande läkaren får enliglgällande regler inle själv ulfärda värdinlyg. LSPV-gruppen har föreslagil ivåläkarprövning som härigenom är garanlerad skall upphöra och allrällssäkerhelen i slällel skall iryggas 12 1979180. Prop.1979/80:1 ,-,g genom att utskrivningsnämnden - i vilken det ocksä ingåren läkare - i stället för överläkaren skall pröva del fortsatta vårdbehovelsenast efler , Förslagel syftar bl.a, till att undanröja några av dehinder som finns mol organisatoriska förändringar av den psykiatriskavården. En annan reform som LSPV-gruppenföreslår är att genom en ökad nämndmedverkan lösa de problem som i dagexisterar när en palienl som frivilligt har lagt in sig för psykialrisk vårdbehöver tas om hand oberoende av silt samiycke med slöd av LSPV, I dessa s.k.konverteringsfall leder del nuvarande regelsystemet lill all paiienlen förstmåsle skrivas ul och lämna sjukhusområdet innan han kan las om hand med stöd avLSPV. Detla har som LSPV-gruppen påpekar bl. a. fåll lill följd atl värdenmänga gånger inleds med slöd av LSPV:s beslämrnelser, även när del inle äralldeles nödvändigl. LSPV-gruppen föreslår all den läkare som är ansvarig förvården av den frivilligt inlagda patienten skall kunna upprätta värdinlyg. ompalienlens lillslånd försämras för all möjliggöra inlagning med stöd av LSPV.En anmälan skall gå lill nämnden som senasl inom 14-dagarsfrisienskall pröva inlagningen. De nu nämnda förslagen har fåll eltblandal mottagande av remissinstansema. Några inslanser, däribland , vill behålla Ivålä-kaiprövningen och t.ex. justitiekanslern äriveksam lill om förslagel bör genomföras med tanke på den ökadearbelsbelaslningen på nämnderna. Vi släller oss i princip bakom deförslag som LSPV-gruppen har lagl fram om all förenkla intagningsförfarandet.Det är säkerligen nödvändigl att finna regler som är ändamälsenligareän de nuvarande som patientens rättssäkerhet förslärks. De ökadearbetsuppgifter för nämnderna som LSPV-gmppen i dessa och andra avseenden harföreslagil innebär till en del att nämndema får en väsentligt annorlunda rolljämförl med . De synpunkler på detla som har framförts under remissbehandlingenvisar på flera komplikationer. Dessa bör ulredas yllerligare av denpariamentariska kommitté som vi förordar skall fortsätta översynen av LSPV. Vi anser följaktligen alt dennuvarande tvåläkarprövningen bör behållas l.v. i alla normala fall.