prop · G303126 · 1979-12-31 00:00:00 — I varje fall bör inte militär ochcivil statlig sjöfart vara underkastade helt skilda regleringar, som det trotssjösäkerhetslagens anpassning till arbetsmiljölagen kanske inte är alldeleslätt att jämföra med varandra. förslag skulle genomföras, blir det svårare att se överreglerna för försvarsmaktens fartyg i samband med tillkomsten av en nysjösäkerhetslag. Överskådligheten skulle försämras, om man förde in ett kanskebetydande antal ytterligare ändringar rörande öriogsfartyg i arbetsmiljölagenoch arbetsmiljöförordningen. Vadsom bör göras nu om det nuvarande provisoriska tillståndet inte anses kunna fortvaraännu någon tid - är enligt fartygsmiljöutredningen följande. En förordningeller möjligen en lag utfärdas, som utsäger i vilken mån sjösäkerhetslagen ochi vilken mån arbetsmiljölagen - eller någon annan författning - skall gälla öriogsfartyg.Det behöver inte bli någon omfångsrik författning. Om så anses påkallat, ändrasI kap. 1 § andra stycket sjösäkerhetslagen så att regeringen får ett vidarebemyndigande än . Arbetsmiljölagen och arbetsmiljöförordningenrörs inte. Fördelarnamed ett sådant förfaringssätt är många, inte bara att man får ett klarareregelsystem och att det blir lättare och redigare att ändra den nu förordadeförordningen eller ersätta den med en ny, när en ny sjösäkerhetslagföreligger. Några fördelar skall antydas här. Det blir inga problem medregleringens tillämpning utom riket, eftersom sjösäkerhetslagen gäller, ochberäknas komma att fortfarande gälla, svenskt fartyg var det än används tillsjöfart. Detta torde i en ny sjösäkerhetslag komma att gälla även dem som inteär ombordanställda utan följer med fartyget för tillfälliga göromål förfartygets räkning. Frågan om samordningsansvaret mellan olika arbetsgivare fåren naturlig lösning. Skyddsombuds stoppningsrätt blir reglerad på ettnaturligare sätt, även om en undantagsregel förövningar motsvarande 14 §arbetsmiljöförordningen kommer att behövas. Valet av den lämpligaste tillsynsmyndighetenbehöver inte vålla några problem. anser att det är olyckligt om utredningens förslag nu blirföremål för lagstiftning. Enligt förbundets uppfattning bör förordningen (1979:25) om arbetsmiljön på örlogsfartyg tills vidare kunna gälla i avvaktan på att fartygsmiljöutredningensöversyn av sjösäkerhetslagen fullföljs. En anpassning för marint bruk på såsätt att endast sjösäkerhetslagen behöver innehålla regler för värnpliktiga påmarinens fartyg bör därefter kunna ske relativt enkelt. Resultatet måste,framhåller förbundet, bli betydligt mer överskådligt och lättillgängligt för deav lagstiftningen berörda än om också arbetsmiljölagen är tillämplig. Prop.1979/80:126 94 Remissinstanserna godtar allmänt den innebörd somutredningen har gett begreppet öriogsfartyg och delar utredningens uppfattningatt det inte behövs någon legaldefinition av uttrycket. redovisar dock en annan uppfattning i fråga om innebörden avbegreppet. Chefen för marinen vill erinra om att man iSjötjänstreglemente för marinen (SRM 1964) skiljer på fartyg och båt. Fartygtill skillnad från båt har inmönstrad besättning. För att undanröja varjetvivel om vad som i detta sammanhang avses med öriogsfartyg föreslår chefen förmarinen att skrivningen på s. 29 i betänkandet ändras till "medörlogsfartyg förstås fartyg och båt - - -". finneratt utredningens framställning här är något svårgenomtränglig. Det vill synassom om säkerhetsutredningen önskar komplettera det på s. 28 återgivnadepartementschefsuttalandet om vad som fordras för att ett fartyg skall ansesutgöra ett örlogsfartyg med ett uttryckligt krav - närmast av betydelse förmarina hjälpfartyg - att fartyget skall stå under militärt befäl och varabemannat med militär personal. Enligt fartygsmiljöutredningen synes detta börabiträdas. Förbundet finner det synneriigen beklagligt attutredningen accepterat ett föråldrat synsätt, nämligen att vissa statentillhöriga fartyg med enbart civila uppgifter - om än av oförklariig anledningav hävd bemannade med militär personal - såsom isbrytare och sjömätningsfartygäven skall betraktas såsom örlogsfartyg. Några stridsfartyg medcivila arbetsuppgifter i fredstid är det inte fråga om, den beväpning förofredstid fartygen i vissa fall är förberedda för kan inte karaktäriserasannorlunda än avsedd för självförsvar. De specialkunskaper en del av detmilitära befälet och övrig personal förvärvar när det gäller isbrytning ochsjömätning kan ej heller utnyttjas i deras militära befattningar. Om det berorpå sammansättningen av experter i utredningen att definitionen kvarstår vidden traditionella tolkningen undandrar sig förbundets uppfattning. Förbundet föreslår att också definitionen på örlogsfartygmoderniseras innan den införes i den översedda sjösäkerhetslagstiftningen. 4 Skyddsombuds möjlighet att avbryta farliga arbeten Remissinstanserna har i allmänhet tillstyrkt eller lämnatutan erinran att arbetsmiljölagens och arbetsmiljöförordningens regler omskyddsombuds rätt att avbryta farliga arbeten görs tillämpliga på öriogsfartyg.Sålunda ser Värnpliktiga arbetsgruppen det både positivt och natudigt att dessaregler skall gälla öriogsfartyg. Chefen för marinen framhåller att han i sin skrivelse tilldåvarande chefen 1976 förutsatte att ävenden 1979/80:126 95 särskildaregeln i 9 kap. 9§ andra stycket sjösäkerhetslagen skulle gälla örlogsfartygen.Chefen för marinen kan emellertid acceptera utredningens synsätt bl. a. motbakgrund av utredningens uttalande att den princip som uttrycks i specialregelngäller även utan en sådan uttrycklig föreskrift. menardock att, om befälhavaren har rätt att gå emot ett skyddsombudsstoppningsbeslut, detta i tydlighetens namn bör sägas ut i författningen. Osäkerhetkan antas råda på många håll om konsekvenserna av den föreslagna ordningenjämfört med den ordning som skulle blivit följden om man i stället lagt lagenom säkerheten på fartyg som grund för de aktuella besluten. Därför anser sjöfartsverketdet i hög grad önskvärt att i informativt och vägledande syfte de olikalagstiftningarnas faktiska likhet och gemensamma utgångspunkter utvecklas i detunderlag som kommer att utarbetas för statsmaktemas slutliga ställningstagandei ärendet. Enviktig punkt att beröra är därvid reglerna om skyddsombuds rätt att avbrytaarbete i vissa fall. Denna rätt, som ju är arbetsrättslig till sin innebörd,har i arbetsmiljölagen endast erhållit en generell beskrivning medan den ilagen om säkerheten på fartyg har fått mer preciserad ulformning. Någonavgörande skillnad i sak föreligger emellertid inte, vilket framgår av motiventill de båda lagarna. Vad gäller arbetsmiljölagen som har att beskrivaförhållandena i näringslivet i stort har man sålunda av praktiska skäl ansettsig böra avstå från att i lagtexten närmare beskriva den tillämpning i förskyddsombudets befogenheter inskränkande avseende som i vissa fall är naturligoch ofrånkomlig då det gäller verksamhet i vilken arbetstagare kan utsättas försärskild fara l.ex. inom polis- och räddningsväsendet. Denna inskränkning somsåledes av allmänna skäl är naturlig har däremot mera explicit behandlats imotsvarande bestämmelser i lagen om säkerheten på fartyg. Då denna lagstiftningtar direkt sikte på en enda gren av näringslivet har det varit möjligt och ävenönskvärt att ange de närmare förutsättningarna för avbrytande av arbetet. Ettsärskilt förhållande som inte rör säkerheten men påverkat utformningen avbefälhavarens roll i lagen om säkerheten på fartyg är härvid att fartygen oftabefinner sig utom räckhåll för snabb inspektion av tillsynsmyndigheten då avbrytandeav arbete kan komma i fråga. Behov av särreglering av detta skäl gör sigvisserligen inte lika starkt gällande på fartyg i närtrafik, vilket är fallet försåväl marinens som här aktuella fartyg men de allmänna skälenför ett klariäggande resonemang kring dessa frågor kvarstår likväl. Medanledning av undantaget i 14 § arbetsmiljöförordningen påpekar försvaretscivilförvaltning att det inte synes ha fastställts någon entydig definition avbegreppet "övning inom försvarsmakten". Vid sådant förhållande synesdet vara oklart om ett skyddsombud är förhindrad att tolka, ev. med hävdande avtolkningsföreträde, frågan om en viss militär verksamhet skall betraktas somövning eller inte. Enligt vad civilförvaltningen har sig bekant kanövningsbegreppet inom marinen tillämpas i större omfattning än exempelvis vidarmén. Prop.1979/80:126 96 Valet av som utomstående tillsynsmyndighettillstyrks på ett undantag när av de remissinstanser som har uttalat sig ifrågan. Arhetarskyddsstyrelsen finner valet naturligt men vill framhålla attsjöfartsverket, liksom beträffande tillsynen av handelsfartyg, bör ha ett närasamarbete med styrelsen. Även understryker vikten avalt ett samråd elableras med arbetarskyddsstyrelsen för atl få en koppling tillutvecklingen i arbetslivet i övrigl på arbelsmiljöområdel. biträder förslaget attsjöfartsverket blir tillsynsmyndighet för örlogsfartygen. Även ommaterielverket anser att utredningen i vissa delar av belänkandet haröverbetonat den insats som kan tänkas göra, delarmaterielverket utredningens bedömning av fördelarna med en utomståendemyndighet som tillsynsmyndighet, varvid framstår som den mestkompetenta och därmed lämpligaste av tänkbara alternativ. fårsom svara för att arbetsmiljölagens och sjösäkerhetslagens regler ochintentioner beaktas i projekteringsarbetet. tillstyrker förslagetmen delar inte utredningens bedömning att det finns tillräcklig militärbranschkunskap inom sjöfartsinspektionen. Förbundet förutsätter därför attbefattningshavare inom sjöfartsinspektionen som kan komma alt arbeta med öriogsfartygges någon form av vidareutbildning. TCO anser det helt tillfredsställande att tillsynsansvaretbeträffande försvarsmaktens fartyg åläggs . Däremot kan detenligt TCO ifrågasättas huruvida det kan vara tillräckligt atl sjöfartsverketskall utöva tillsynen över de egna fartygen (isbrytare och sjömätningsfartyg).De alternativ som i stället skulle komma i fråga erbjuder emellertid intenågra avsevärda förbättringar, varför TCO ansluter sig till utredningensförslag. Utredningen föreslår att tillsynen av arbetsmiljölagensefterlevnad på örlogsfartyg skall ankomma på . Detsamma skallenligt utredningen gälla bemyndiganden att meddela verkställighelsföreskrifler.Utredningen har emellertid förutsatt att uppgifter i huvudsakskall avse endast lösande av de särskilda frågor, som hänskjuts till verkel. Sjöfartsverketanser atl denna uppläggning av tillsynsarbetet är naturiig för försvaretsfartyg. För här aktuella fartyg utgår verket från atttillsynsfrågan regleras på särskilt sätt med hänsyn till att fartygen tillhörverket men bemannas av marinen. Om det vidare skulle visa sig att verket pågrund av de nya tillsynsuppgifterna kommer att förorsakas omfattande merarbeteförbehåller sig verket emellertid möjlighelen att sedan erfarenheter vunnits,återkomma till frågan om erforderliga resurser. Försvarets civilförvaltning har en annan uppfattning än ulredningeni tillsynsfrågan. hänvisar till nu gällande regel i 5 §förord- Prop.1979/80:126 97 ningen (1979:25) om arbetsmiljön på öriogsfartyg, enligtvilken lillsynen över efterievnaden av förordningen ligger på chefen förmarinen eller annan cenlral myndighet inom försvarsmakten till vars förvaltninguppgiften hör. Den föreslagna överflyttningen av tillsynsuppgiflen kommerenligt civilförvaltningen att leda till ökad insyn i sekrelessbelagdahandlingar och uppgifler. Vid en avvägning mellan de fördelar som kan motiveraförslaget att sjöfartsverkei åläggs tillsynen av örlogsfartyg och de nackdelarsom därvid kan uppstå, bör enligt civilförvaltningens mening bl.a.sekretess-aspeklen beaktas. Med hänsyn härtill finner civilförvaltningen skälatt behålla den lösning av tillsynsfrågan som redovisas i 5 § förordningen omarbetsmiljön på örlogsfartyg. Beträffande den praktiska innebörden av sjöfartsverketstillsynsansvar uttalar chefen för marinen att, i den mån direkta föreskriftererfordras, dessa i första hand bör utfärdas av vederbörande mililäramyndigheter i samråd med . Skyddsfrågor som aktualiseras avskyddsombud, skyddskommitté eller eljest bör i första hand lösas avvederbörande militära myndigheter i samarbete med berörda arbelslagareorganisationeri en fartygsmiljönänind för öriogsfartyg eller i annan ordning. Chefen förmarinen finner således att tillsyn av örlogsfartyg huvudsakligentorde kunna begränsas till ett samrådsförfarande beträffande föreskrifter. Remissinstanserna är genomgående positiva till all enpartssammansatt fartygsmiljönämnd inrättas i enlighel med utredningens förslag.Chefen för marinen fäster stor vikt vid atl en fartygsmiljönämnd införs med deuppgifter som ulredningen har föreslagit. TCO vill kraftigt understryka behovetav den föreslagna fartygsmiljönämnden. Värnpliktiga arbetsgruppen kräver att devärnpliktiga på örlogsfartygen har en naturiig ledamotsplals med rösträtt i nämiiden. menar alt fartygsmiljönämnden ävenbör kunna medverka när det gäller att ularbela förslag tilltillämpningsanvisningar till lagen. förutsätter att chefen förmarinen är den myndighet som närmast har £»tt la initiativet till förhandlingarom inrättande av en fartygsmiljönämnd- En stor del av denna nämnds verksamhetberör emellertid materielverkets område, varför det är rimligt att verketingår bland de avtalsslutande parterna och är representerat i nämnden. 1samband med frågor som berör arméns och flygvapnets fartygsmateriel förutsättsmöjlighet att tillfälligl adjungera representanter för berörda myndigheter. Genom att en fiirtygsmiljönämnd inrättas säkerställsenligt SACOISR möjligheterna att följa upp ett nytt fartygs byggnation frånförsta projekt-stadiet till leveransen. Detta är särskilt angeläget eftersommöjligheterna 1979/80:126 98 altbygga om ett örlogsfartyg som är undermåligt i olika arbetsmiljöavseenden ärbegränsade samt att ombyggnaden blir betydligt kostsammare än åtgärder sominplaneras under projektstadiet. Genom att rutiner skapas och erfarenhetersamlas i en fartygsmiljönämnd kan belydande fördelar från såväl tidsmässig somekonomisk synpunkt vinnas. Inom försvaret är inrättad. Dess uppgift är att handlägga skyddsfrågor avövergripande natur inom försvaret. Av rationaliseringsskäl bör, framhållerSACO/SR, fartygsmiljönämndens verksamhet samordnas med . 1979/80:126 99 Propositionenshuvudsakliga innehåll ..................... .... 1 Förslagtill lag om ändring i arbetsmiljölagen (1977: 1160) 2 Förslagtill lag om ändring i lagen (1965:719) om säkerheten på fartyg 3 Utdragav regeringsprotokoll .......... 4 1 Inledning ...................................................... ... 4 2 Allmän motivering................................................................. 5 2.1 Bakgrund ................................................. ... 5 2.2 Tillämplig lagstiftning förörlogsfartyg - arbetsmiljölagen eller sjösäkerhetslagen? 2.3 Vissa särskilda frågor .................................. ... Il 2.4 ....................................... .. 15 2.5 ...................................... .. 18 2.6 Ändring i sjösäkerhetslagen ......................... .. 19 2.7 Ikraftträdande ............................................. .. 19 3 Upprättade lagförslag ..................................... .. 19 4 Specialmotivering ............................................. 20 4.1 Förslaget till lag om ändring iarbetsmiljölagen (1977:1160) .. 20 4.2 Förslaget till lag om ändring ilagen (1965:719) om säkerheten 5 Hemställan ...................................................... 20 6 Beslut ........................................................... 20 Betänkandet(Ds K 1979:9) Säkerheten på öriogsfartyg 21 Sammanställningav remissyttranden över betänkandet 91