prop · G3031 · 1979-12-31 00:00:00 — m. den I januari 1980.Därmed försvinner den enda form av statlig reglering av familjerådgivningen somfinns f n. Jag anser att det inte finns någon anledning att i samband medsocialtjänslreformen införa särskilda bestämmelser om familjerådgivningen. Detbör ankomma på landstingskommunerna och kommunerna att själva avgöra i vilkenmån och takt som familjerådgivningen skall tas över av kommunema. För- och nackdelar med olika formerför familjerådgivningens organisatoriska inplacering har utförligt redovisatsav socialutredningen och flera remissinstanser. Som jag har antytt redan börfrågan ses i samband med 1979/80:1 Stöd och hjälp i hemmel 237 bl.a. den psykiska bam- och ungdomsvården. Sammanförs debåda verk-samhelema kan det bl. a. skapas bättre förulsällningar för eltunderlag som möjliggör egna enheler inom socialförvallningen, I annal fallriskerar man att enhetema i många kommuner blir för små. I en sådan situationaktualiseras frågan om familjerådgivningen skall integreras helt i deordinarie socialassistentuppgiftema. En tänkbar möjlighet är alt mindrekommuner genom avtal med grannkommuner anordnar en gemensam familjerådgivning. För de medelstora och störrekommunerna innebär en egen familjerådgivning inte samma problem. Del finns nukommuner med omkring 30000 invånare som redan har kommunalafamiljerådgivningsbyråer. är etl exempel på detta. I kommuner som har ensocialmedicinsk enhet kan denna och familjerådgivningen sammanföras. Här kan f ö. erinras om attledningsgruppen för Skåneprojektel i sin slutrapport anser det angeläget atlsocialutredningens arbete följs upp av en Scunordnad översyn avresursfördelning och organisatorisk samordning och samverkan mellan främslsocialtjänsten inklusive familjerådgivningen samt PBU/BUP och den skolkuralivaverksamheten. Sammanfattningsvis anser jagsåledes att slarka skäl lalar för atl familjerådgivningen får kommunalthuvudmannaskap, och alt kommunerna själva får bestämma om verksamhetens organisation.Dessa frågor bör emeUertid som ovan antytts belysas av en ulredning. De har ettnära samband med den psykiska barn- och ungdomsvården, somjag nu går över tiUatt behandla. Psykisk barn- och ungdomsvård (PBU/BUP) framhöll atldel på grund av splittrade behandlingsresurser på flera huvudmän inom barn-och ungdomsvården (PBU/ BUP) fanns svårigheter all förverkliga nya principersom frivillighei, medinflylande i behandlingen, närhet och flexibilitet. Denfrämsta orsaken var den arbelsfördelning som gäller mellan landslingen ochprimärkommunerna. Men även inom kommunerna var behandlingsarbetet splillral påflera förvaltningar. föreslog altprimärkommunerna skulle bli huvudmän för den psykiska barn- och ungdomsvården.Behandlingsresurserna borde samordnas i en behandlingsenhel inom den kommunalasocialvårdsorganisalionen. Landslingsförbundel anförde i sill remissvar altfoslerbarnsuiredningen inle hade beräknal vilka personella eller ekonomiskaresurser som de nya behandlingsenheterna skulle kräva. Sambandet mellanPBU/BUP och behandlingsenheten framgick heller inte. Landslingsförbundetmenade att det var oklart om del var fråga om en successiv sammansmältning avPBU/BUP och behandlingsenheten eller om det handlade om tjänsteköp mellan detvå huvudmännen. 1979/80:1 Stödoch hjälp i hemmet 238 Socialulredningen underslryker all socialljänslenskunskaper om uppkomsten och utvecklingen av psykiska problem måsle vidgas ochfördjupas. Härigenom skulle socialljänslen få större möjligheler att förebyggauppkomsten av sociala problem. I yllranden över socialutredningensprincipbetänkande anförde flera remissinsianser lungl vägande skäl för ennärmare knylning mellan socialljänslen och den psykiska barn- ochungdomsvården. delade i slutbelänkandel bedömningen men varför egen del inte beredd att förorda all huvudmannaskapet för PBU skutteflyttas över från landstingen till primärkommunerna. ansåg bl.a. all del inle skullevara möjligt för de mindre kommunerna att bygga upp egna specialistresurser.Med hänsyn lill de knappa specialistresurser som finns på detbarnpsykiatriska området ansåg ulredningen att det skulle innebära risker allsplittra dessa på elt stort antal små enheler. Enligt utredningen borde PBU/BUP:s samverkan medsocialtjänsten underlättas genom alt man lokaliserade en öppen barnpsykiatriskenhet till varje slörre kommun i anslutning lill . För de mindrekommunerna borde landslingen organisera en ambulani sådan enhet. Personal frånPBU/BUP skulle exempelvis varje veckaeller vid behov kunna ha delspatientmottagning på , dels ingående samråd med socialtjänstenspersonat om barn och ungdomar med sammansatta psykosociala problem. stäUningstagande islutbetänkandet delas av några remissinstanser som /SR, m. fl. ställer sig tveksamma till förslagel. anser alt med deninriktning som den öppna barnpsykiatriska verksamheten har fått under desenaste åren skulle denna resurs bäst komma lill användning inom den kommunalasocialljänslen. Eftersom frågan ännu inle är lillräckligl utredd så att konsekvensernaav ett förändrat huvudmannaskap i synnerhet för de mindre kommunerna kanöverblickas, avstår dock förbundel från att nu ta definitiv ställning. Mångaskäl talar enligl förbundel för en översyn av frågan om hur man skalltillgodose den kommunala och skolans behov av psykologiska ochbarnpsykiatriska rådgivnings- och behandlingsinsatser. Vissa andra remissinsianser som exempelvissocialslyrelsen är inte heller beredda atl la ställning tillsocialulredningens förslag. anser atl man bör yllerligareöverväga frågor som rör organisation och huvudmannaskap för PBU/BUP och övrigbarn- och ungdomspsykiairisk verksamhet. Jag anser liksom bl. a. foslerbarnsuiredningen,socialulredningen, Kommunförbundel och atl del finns ett närasamband mellan den öppna psykiska barn- och ungdomsvården och . 1979/80:1 Stöd och hjälp i hemmet 239 har storl behov av de kvalificeraderesurser som finns där. PBU/BUP har också slorl behov av de resurser somsocialljänslen disponerar över. Del kan vara foster- eller behandlingshem,barnomsorg, barnvårdare m. m. PBU/BUP började byggas upp på1940-talel. Mentalsjukvårdsdelega-lionen föreslog i etl belänkande (SOU1957:40) Psykisk barn- och ungdomsvård vissa riktlinjer för en fortsattuppbyggnad. Delegationen föreslog bl. a. följande. Barn- och ungdomspsykialriskalasarellsavdelningar med tillhörande öppna mottagningar skulle möjligiinrättas inom varje landstingskommun saml i mån av resurser även frislåendecentraler och filialer. Eftersom den slutna vården måsle lillmälas storbelydelse som basorganisation för den öppna, var del angelägel alllasareltsavdelningarna fick företräde vid utbyggnaden. I storstäderna skulle tyngdpunktenligga på frislående cenlraler, dvs. moltagningar som var utrustade medfullständiga team (läkare, psykologer, barnpsykialriska kuralorer ochevenluelll pedagogkonsuller). Eventuellt skulle här ellerskolmyndighet kunna leda verksamheten. Organisationen borde så snart sommöjligt kompletteras med behandlingshem för all möjliggöra forlsall behandlingav barn som efter vård på avdelning eller cenlral av någon anledning inle kundevislas i det egna hemmel eller annat enskill hem. Verksamhelen skulle vidare varaavgiftsfri vid öppen barn- och ungdomspsykiairisk verksamhel, men vidtasarellsavdelningarna borde ordi-närl avgiftssystem tillämpas. inlimi samarbele förutsattesäga rum med den vuxenpsykialriska verksamhelen. När ungdomar i 20-21-årsåldernfortfarande behövde vård eller kontakt skulle de överföras lillvuxenpsykiatrin. Mentalsjukvårdsptatser för psykisktsjuka barn och ungdomar borde inrättas på regionnivå. helst förlagda lilluniversitetsstäderna med hänsyn till behovet av nära kontakt medbarnpsykialrisk forskning och undervisning m. m. Utbyggnaden av den psykiska bam-och ungdomsvården har i stort skelt enligl de inientioner som faslslälldes år1957. Tyngdpunklen i vården har dock förskjutits från en lidigare dominerandepsykosvård lill behandling av neuroser, som bottnar i psykologiska och socialaproblem. Detta har i sin tur lell lill atl behandlingen nu allt oftare riktarsig mol den grupp, t.ex. familjen, som paiienlen tillhör. Som en konsekvens avdelta har det utvecklats olika terapeutiska aktiviteter, t.ex. familjelerapi.Det har också varit naturligt att engagera psykologer, kuratorer,sjukvårdspersonal saml även terapeuter med annan, icke psykiatrisk erfarenhel. Från en utredning somLandstingsförbundet gjorde framgår anmälningsorsaker ochbehandlingsalternativ. Flerlalel av de ärenden som Prop.1979/80:1 Stöd och hjälp i hemmet 240 blir aktuella vid PBU-centraler initieras av patientensjälv, anhörig, skolan eller socialvården. Enbarl etl ringa anlal ärendenkommer från den övriga sjukvården som exempelvis mollagningsläkare. Flertaletav anmälningsorsakerna har som bakgrundsfaktor sociala problem. De behandlingsalternativ som denpsykiska barn- och ungdomsvården använder sig av är sluten sjukvård, barnpsykialriskkonsuliation, ulredning med rådgivning, ulredning med ullåtande. fortlöpandekonlakt saml psykoterapi. Sluten sjukvård svarar för en mindre del av de olikabehandlingsalternativen, omkring en femtedel. fanns för den slutna vården759 platser vid barnpsykiatriska eller vid specialkliniker. Vid behandlingshemfanns samlidigl 54 platser. I den öppna vården mottogs 115 000 besök. Jag anser all del finnsgrundläggande likheter mellan den psykiska barn-och ungdomsvården,familjerådgivningen och den kommunala socialvården. Det gäller såvälinriktning och arbetsmetoder som de problem som förorsakar behov av behandlingoch slöd hos barn, ungdom och familjer. Socialvården har under senare årmer och mer i sitt behandlingsarbete börjat tillämpa terapeutiskabehandlingsmeloder. Dessa arbetsmetoder bygger på den enskildes egen medverkanoch syftar bl.a. lill all frigöra klientens egna resurser. Klienten fårdärigenom möjlighet att la ell slörre ansvar för sin silualion. En sådanutveckling bör enligt min mening forlsalla inom ramen för den nyasocialljänslen. Socialvårdens ijänslemän harhittills varil bundna vid en betungande administration genom dokumenthantering,ekonomiska ulredningar, lagbundna insatser m.m. Sannolikt skulle tillämpningenav terapeutiska arbelsmeloder, allmän rådgivning i olika frågor m. m. hautgjort ett betydligt större inslag i socialassistenternas arbele. om de inlehade haft denna adminislralion. En möjlighet är all sammanförafamiljerådgivningen, PBU/BUP och socialljänslen till en huvudman. Man kan dåräkna med all den kvalitativa nivån på insalser kommer allhöjas. Erfarna socialarbelare behöver inte lämna den kommunala socialljänslenför all vidareuiveckla sig lill kvalificerade behandlare. Genom au ocksåPBU/BUP:s behandlingsarbete har starka sociala inslag finner jag del nalurligtall primärkommunen blir huvudman för verksamhelen. Genom en sådan samordningkommer man ifrån den nuvarande uppspliiiringen på klienlgmpper, som slammermindre väl överens med en helhetssyn. Resurserna för insatser av del slagjag talar om är och kommer under överblickbar lid all vara begränsade. Del ärrimligl alt anla all en samordning gör det möjligt all ulnyllja resursemabällre. Samverkansproblem, kompelenskonflikler och andra oklarheler liksomspliltrade vårdinsatser kan då undvikas eller reduceras. Det framgår av socialstyrelsensvårdsimklurulredning all det behövs en omfattande utbyggnad av denöppna barn- och ungdomspsy- Prop.1979/80:1 Stöd och hjälp i hemmet 241 kiatriska vården, huvudsakligen på primärvårdsnivå och påmindre eller större vårdcentraler. Inom tätbefolkade samhällen bör enliglulredningen ungdomsmottagningar inrättas främst för svårnådda, socialtavvikande ungdomar, i synnerhet missbmkare. Detla bör enligt min mening ocksåses i samband med frågan om man genom organisatoriska förändringar kan uppnåell större resursutbud och ett effektivare resursutnyttjande. , familjerådgivningenoch PBU/BUP kan samordnas och organiseras på olika sätl. De allernaliv somsocialulredningen skisserade för familjerådgivningen kan övervägas även omPBU/BUP inordnas under kommunall huvudmannaskap. Helhetsprincipen måslesjälvfallet beaktas. Valet av organisationsmodell blir beroende av många olikafaklorer. Jag nöjer mig här med all peka på att, om både familjerådgivningenoch PBU/ BUP inordnas under kommunalt huvudmannaskap, så ökar förulsältningarnaför att dessa verksamheter bildar en sammanhållen enhet (rådgivningsbyrå) inomsocialförvallningen. Till denna enhet kan även andra experter överföras. Jagavser då kommunall anslällda psykologer, lerapeu-ter och kuratorer som alltsåredan finns inom den kommunala organisationen. De flesta kommuner torde i dagha ett sådanl befolkningsunderlag all ifrågavarande specialistresurser behövsoch kan ingå som en del av den kommunala socialljänslen. För de kommuner sominle har ell sådanl befolkningsunderlag kan lämpligtvis flera kommuner slutaavtal med varandra för atl tillsammans klara denna rådgivningsverksamhet. Också de ungdomsmoUagningar ochsocialmedicinska avdelningar som redan finns inrättade i en del kommuner skullekunna inordnas i en sådan sammanhållen enhet. Som konsuller till verksamhelenkunde knyias i.ex. jurisl, gynekolog, psykiairiker, sexualrådgivare. Verksamhelen (rådgivningsbyrån) kanförutom mottagningen för allmänheten vara en konsult- och expertresurs för denövriga , skolan och fritiden. Med övrig socialtjänst avser jag deolika aklivilelerna barnomsorg, utrednings- och behandlingsarbete inom barn-och ungdomsvården m. m. Även den skolkuraliva verksamhelenomfatlar uppgifter som mer eller mindre sammanfaller med socialvårdens.Utvecklingen av socialvården till en socialtjänsi kommer att göra delta sambandännu tydligare. Därför behandlar jag nu den skolkuraliva verksamheten. Jag hari denna fråga samrått med statsrådet . Den kurativa personalen inomskolans elevvård är i de flesta kommuner knulen lill skolslyrelsen. Delförekommer numera i flera kommuner all skolkuraiorerna har knulils fasiare lillsocialförvaltningen. I en del kommuner har socialförvallningen ochskolstyrelsen delat på tjänster så till vida alt samma befattningshavaretjänstgör både som socialassistent och som skolkurator. Erfarenhelerna fråndenna form av samverkan mellan 16 I979I80. Prop.1979/80:1 Stöd och hjälp i hemmet 242 socialförvallning och skolan har varil goda. I kommunermed en sådan organisation har skolan bl.a. i ökad ulslräckning använtsocialnämndens resurser i slällel för all bygga ul en egen verksamhel. I principbelänkandel redovisadesocialulredningen mer ulförligl socialvårdens och skolans behov av varandraoch förvaltningarnas gemensamma problem. Skolan och socialvården har behov avbåde ömsesidigt informa-lionsiubyle och samarbele i såväl allmänl förebyggandesyfte som i individuella behandlingsärenden. 1 1 S skollagen (1962:319) faslslåsalt "undervisningen av barn och ungdom har till syfte att meddela elevernakunskaper och öva deras färdighet saml i samarbele med hemmen främja elevernasutveckling till harmoniska människor och till dugliga och ansvarskännandesamhällsmedlemmar ". Skollagen anger således två jämställda mål:kunskapsförmedling och social fostran. I delta sammanhang är del senare målelav särskill intresse. Målets innebörd utvecklas närmare i avsnittet "Måloch rikllinjer" i läroplan för (Lgr 69). all skolan har elt särskill ansvarför de elever som av fysiska, psykiska eller andra skäl har svårigheter iskolarbetet att varje lärare bör känna tillbarns normala utvecklingsgång och de vanligaste orsakerna tillbeteendestörningar så att han kan bidra lill att hindra och häva förekommandeanpassningssvårigheter och skapa psykologiskt rikliga förutsättningar förverksamhelen inom skolan. Han måsie också ha kunskaper om de olika slag avfysiska och psykiska handikapp, som kan försvåra elevernas verksamhel i skolan all skolan som elt led i elevernassociala utveckling skall skapa förslåel-se för de grupper som har särskildaproblem i del moderna samhällel saml alt del gemensamma ansvarel ochintresse! för de ungas utveckling bör förena hem, skola och samhälle i ettfruktbärande samarbete. I dessa mål för skolan ligger gmndläggandeförutsättningar för samverkan mellan socialvården och skolan. De innebär atlbl.a. skolan och socialvården har etl gemensaml ansvar för samhällels insalserför barns och ungdoms sociala fostran. Socialulredningen föreslår islulbelänkandel alt den skolkuraliva personalen skall behållas underskolstyrelsens huvudmannaskap och all deras arbele skall samordnas med övrigskolpersonals verksamhel. Socialulredningen anser all samarbetet mellansocialtjänsi och skola måste vidgas och ges ell reelll innehåll. Någraspeciella samarbelsformer redovisas inle ulan de bör ulvecklas i enlighet medsocialulredningens allmänna samarbelsre-kommendationer. De remissinsianser som lar uppfrågan om skolkuralorernas organisatoriska hemvist delar vanligen socialulredningensmening. Positiva lill alt den skolkuraliva personalen även skall slåunder skolslyrelsens huvudmannaskap är bl.a. skolöverslyrelsen, enlänsstyrelse, några kommuner och /SR. 1979/80:1 Stöd och hjälp i hemmet 243 Flera remissinser är emellertidtveksamma eller uttalat negativa till ulredningens ställningstagande. Hit hörsocialstyrelsen, Kommunförbundel, Föreningen och någramindre kommuner. Sociala anpassningssvårigheter somger sig lill känna i skolan kan bearbetas med i princip tre olika slag avinsalser, nämligen dels allmänl förebyggande insatser uianför skolmiljön, dels förändringar av skolansarbetsformer i fråga om både det inre arbelel och kontakten med närsamhället, dels individuelll inriktadeinsatser inom och utom skolan i syfte aU underlätta elevernas anpassning. När det gäller den första typen avinsatser delar flera organ ansvaret för initiering och planering - framför alltskola, socialvårdsorgan, fritidsnämnd och polis. Att genomföra insatsernaankommer närmast på socialvårdsorganen och ibland på fritidsnämnd. För denandra och tredje typen av ålgärder har skolan ett förstahandsansvar.Beträffande individuellt inriktade insalser inträder dock ett primärt ansvarför socialvården i de fall då åtgärder bör vidtas utanför skolmiljön. Oavsett vem som har det primäraansvaret behövs det ett samarbele vid alla lyper av insatser. a. lill all åstadkomma helhets-präglade bedömningar och lösningar. Delta ärinte minst viktigt i samband med individuella elevvårdsärenden, där mandessutom kan behöva utnyttja flera organs samlade resurser. Den skolkuraliva personalens arbeleär i fråga om gmndskolan huvudsakligen inriktat på - medverkan iallmänt förebyggande verksamhel - rådgivning ochkonlakt med skolans övriga personal, elever och målsmän - socialautredningar och bedömningar i det individuella elevvårdsarbetet - fortlöpande kontakt medrepresentanter för kommunens socialvård. (1975/76:39) om skolans inre arbete - Till de allmänna principerna i denna reformhör att skolstyrelsen i samverkan med andra kommunala organ skall ta ansvarför barnen under en slörre del av dagen än - skolstyrelsen är huvudmanför den samlade skoldagen - all kontakterna med samhället och framför alltarbetslivet utanför skolan skall ägnas ökad uppmärksamhel inom ramen för denormala arbetsformerna och att undervisning, fria aktiviteter och elevvårdskall integreras bättre än . Den nuvarande organisationen av denkommunala socialvården innebär att flera förvaltningar och nämnder arbetar medsocialtjänsluppgifier. som bedriver ungdomsverksamhet ikommunen arbetar med förebyggande barnvård och svarar för ungdomsgårdar, tillfälligaaktiviteter under skollov m. m. Därutöver samarbetar fritidsförvaltningarnasedan länge med idrottsföreningar och andra frivilliga organisationer. Inomfritids- och ungdomsgårdarna bedrivs individuellt och generellt förebyggandesocialt arbete. Prop.1979/80:1 Stöd och hjälp i hemtnet 244 bedriver inomramen för biblioteksverksamheten etl allmänt förebyggande arbele. Den riktarsig både till särskilda grupper som exempelvis ungdomar och pensionärer ochtill allmänheten i slorl. Den skolsociala verksamheten återkommer jag strax lillmera utförligt. uppgifter börsättas in i della perspektiv, dvs. att socialt arbete bedrivs inom etl flertalkommunala förvaltningar. Denna organisatoriska splittring innebär en sekloriseringsom försvårar samverkan i enskilda ärenden och samordning av resurserna.Ibland förekommer även kompelenskonflikler och skilda synsätt på hur olikasociala svårigheter bör lösas. Jag menar atl de sociala funktionerna inom olikaförvaltningar behöver närma sig varandra för atl man skall kunna få elt merenhetligt synsätt på sociala svårigheter, hur de uppslår och hur de skalllösas. De intentioner som SIA-reformen geruttryck för och den slutsats socialutredningen har kommit lill innebär att skolanbör bli öppnare gentemot det övriga samhället än vad som är fallel. Delskulle då vara olyckligl om skolan och andra förvaliningar eller organ byggerul egna resurser som är parallella med . De olika verksamheterna bör sålångt möjligt kompleltera varandra och inte dubbleras. Finns det t. ex. behovav sociala insatser inom skolan, bör svara för atl dessa behovtillgodoses. Ett sådanl synsätt gäller f. ö. inte enbart utanockså de fria aktiviieler som bedrivs inom skolans ram. Omvänl bör skolansresurser kunna komplellera och dess funktion. Skolkuratorernasarbetsuppgifter varierar mycket från kommun till kommun liksom från skolenhettill skolenhet. I vissa kommuner har skolkuratorernas-arbete inriktats påbehandling och i andra kommuner på information och förebyggande insatser. Dessaolika inriktningar, delvis beroende på skiftande lokala förulsällningar, måstegivetvis beaktas när man överväger frågan om huvudmannaskapet. har i enrapport de arbetsuppgifter av generelloch individuell karaktär som en skolkurator lämpligen bör ha. Flera av dessa uppgifter skiljersig inle nämnvärt från de arbelsuppgifler som andra funktionärer inom skolaneller närstående samhällsorgan som t.ex. socialvården och fritidsförvaltningenhar. Jag avser främst sådana uppgifter som att skolkuratorn skall medverka tillutformningen av mjukare övergångar mellan olika stadier som exempelvis frånförskolan lill , delta i planeringen vid ny- och ombyggnad avskolor, initiera samråd mellan elev, lärare, föräldrar, skolsköterskor,skolpsykologer, syokonsulenter m.m., uppmärksamma elevernas behov avfritidssysselsättning, elevdemokralifrågor, information i invandrarärendensamt medverka i undervisning av studiecirklar kring samlevnadsfrågor m. m. När det gäller medverkan till attutforma mjukare övergång från förskola till lågstadium anser jag det varaangelägnare att förskolans personal liksom socialassislentpersonal direktmedverkar i dessa uppgifter. 1979/80:1 Stöd och hjälp i hemmet 245 sorgens personal har kännedom om de olika barnensspeciella behov och socialassistenten kan känna till barns hemförhållanden. Delkan därt"ör vara lämpligare med en direktkontakl mellan barnomsorgs-,socialassistent- och lärarpersonal för att uppnå bra resultat. Om dessauppgifter åligger skolkuratorn, innebär det att man inrättar ett mellanled ikommunikationen mellan de berörda. När det gäller kuralorns uppgiflalt uppmärksamma elevens behov av fritidssysselsättning och informera omområdets utbud och fritidsverksamhet m.m. vill jag erinra om följande.Fritidsförvaltningarna bedriver en omfattande förebyggande barn- ochungdomsverksamhet i kommunerna. Flera kommuner har börjal lägga utadministrationen distriklsvis. Jag anser alt sådan information som här avseskan fritidsförvaltningen lämna direkt. Denna kommer då på ett naturligt säll ini skolans verksamhet och kan informera, knyla konlakler och få information omvilka aktiviteter som behövs. Annars kan fritidsförvaltningens möjlighet attkomma in i skolan avskärmas och medföra att sektorsgränserna förstärks. När del gäller information ominvandrarnas förhållanden vill jag erinra om atl flera kommuner har inrällaltjänster som s. k. invandrarkonsu-lenter. Dessa resurser bör las till vara förden här informationen. Det är angeläget attolika invandrarorganisationer får komma lill tals under särskildainformationsdagar elc.