prop · G303100 · 1979-12-31 00:00:00 — för ^budgeiårei 1980/81 anvisa ^elt förslagsanslag av640000 kr. 1979/80:100 Bilaga 6 Under ^1960-laleipräglades världsekonomins utveckling av en påfallande stabilitet. Den ekonomiska tillväxten var snabb i^näslan alla i-länder och i många ^u-länder. Bytesförhållandet mellan råvaroroch färdigvaror förblev relativt oförändrat. På handelns områdefortsatte avvecklingen av tullar och andrahandelshinder. Den internationella inflationen var förhållandevis lågoch ^växelkursema fasta. ^1970-lalelinleddes med en intensiv högkonjunktur, kraftiga förändringar av bytesförhållanden, ^fyrfaldigade oljepriser ochaccelererande inflation. I flertalet^OECD-länder beslöt regeringarna ^underår 1973 att föra en allt mer restriktivekonomisk politik som bidrog ^lillefterkrigstidens djupaste konjunkturnedgång.Sedan mitten av ^1970-lalel präglas den ^inlernationella ekonomin av växandeinstabilitet och osäkerhet. Arbetslösheten är hög. ^Inflationstendensema är så^slarka all stimulansåtgärder framstår som riskabla. beräknar attprotektionistiska åtgärder som berör av världshandelnhar vidtagits ^efler den ^s. Den stabilavärldsekonomin som har ^varil en av förklaringarna till efterkrigstidenslånga högkonjunktur utsätts för allt fler allvarliga påfrestningar. ^Samiidigi ökar del ömsesidiga beroendet mellanvärldens stater. En av de centrala uppgifterna för del ^inlemalionellasamarbetet är alt nå enighet om en stabil, fungerande och rättvisekonomisk ordning - och ^detla bör vara ettgemensamt intresse för både rika och fattiga länder. Under ^1970-lalel har^u-ländemas samlade ^produklion stigit med i genomsnitt ^drygl per år.Allra snabbast har tillväxten ^varil i ^oljeexpor-^lerande ^u-länder och i^u-länder med en relativt snabbi växande export av industrivaror. Bland övriga ^u-länder harproduktionstillväxten ^varil betydligt svagare. Långsammast har ^produklionen^ökal i de allra fattigaste ^u-^ländernasom slår för av ^u-ländernas ^lotala befolkning, av ^u-^ländemas samlade produktion ^saml mindre än 16 %av den värdemässiga ^u-landsexportenav varor. En snabb befolkningstillväxt i dessa länder har också ^lelt till att ^BN ^P^ per capita endast har ökat med ^någol i ^genomsnitl . 1 de afrikanska länderna harproduktionstillväxten per capita ^t.o.m. ^varil så låg som . Detta innebärall hundratals miljoner människor som lever på ^svällgränsen endast har fåll enökning av sina ^realinkomster med . ^medelinkomsiländerna har haft bättreförutsättningar än de fattigaste ^u-länderna all dra fördel av sinarelativt rikare råvaruresurser. ^Prop.1979/80:100 Bilaga 6 19 ett högre ^kapitalinflöde och bättre ^avsällningsmöjlighelerför sina varor på i-ländernas marknader. Dessa ^u-länder uppvisar^lillväxlökningar per capita på i genomsnitt ^näslan . Skillnadenmellan rikare och fattigare ^u-länder ifråga om ^inkomsler och resurser hardärmed fortsall all öka. Enligt ^FN;beräknas världens befolkningstillväxt ha ^sjunkil från igenomsnitt 75 till underperioden . Den nedgång i födelsetalen som har inträtt i ^ell stort antal^u-länder hänför sig ^främsl ^lill de mer utvecklade^u-länderna. Enligt kommissionen kan ^ell visst samband konstateras mellan enökande ^BNP-tillväxt per capita och sjunkande födelsetal. Den internationelladebatten har ofta handlat om alt minska inkomstklyftan mellan rika och falligaländer. Vad som dock är viktigare och mer brådskande som mål för eninternationell utvecklingsstrategi är ^atl minska klyftan mellan människor ifråga om livskvalitet: näringsstandard, läskunnighet, livslängd ^saml fysiskoch social miljö. Skillnaderna i dessa avseenden har minskats under^1970-lalel trots all klyftan ifråga om per ^capitain-^komster har vidgats.Skillnade^r^na är dock stora mellan olika ^u-länder. Som exempel kan nämnas^atl medellivslängden i de fattigaste ^u-länderna är jämfört med ide ^s.k. Läskunnigheten är också betydligt lägre i defattigaste ^u-länderna nämligen jämfört av den vuxna befolkningen.Ifråga om näringsstandarden räknar med ^atl i genomsnitt avdel nödvändiga ^kaloribehovel tillgodoses i de fattigaste ^u-länderna jämförtmed i de ^s.k. Den ekonomiska^ulvecklingen i ^u-ländema har sällan ^lelt till en jämnare fördelning av ^inkomsleroch förmögenhet. I många ^u-länder har iställetden ekonomiska tillväxten åtföljts av vidgade klyftor. Det gäller såväl ifrågaom enskilda människors inkomst som mellan olika landsdelars välstånd. 1 vissadelar av världen - ^främsl i södra och i söder om - harsannolikt ^slora delar av landsbygdsbefolkningen ^l.o.m. fåll sinlevnadsstandard sänkt. Detta har inträffat främst för de människor som endast iringa grad har tillgång till jord, krediter och utbildning. De växande ^skillnademamellan rikare och fattiga ^u-länder framträder på nästan alla områden.Produktionen inom jordbruket har ökat särskilt långsamt i de allra fattigaste^u-länderna. Dessa länder har därigenom ofta tvingats öka sin import avjordbruksvaror. En annan viktig orsak^lill de fattigaste ^u-ländemas situation är prisutvecklingen för derasexportvaror. Medan bytesförhållandet mellan varugrupper och länder varrelativt stabilt under ^1960-lalel har dramatiska svängningar inträffat under^1970-lalet. Alla länder har helt naturligt fåll vidkännas försämringar iförhållande ^lill de^oljeexporterande länderna. De fattigaste ^u-ländernas bytesförhållande harpåverkals ^mesl negativt. 1979/80:100 Bilaga 6 20 1978 förvärrades lägel ytterligare för de^u-länder som ^främsl exporterar råvaror och importerar färdigvaror. Totalt^setl har de rikare ^u-ländema under ^1970-lalet kunnat öka sinaexportinkomster betydligt snabbare än övriga ^u-länder. För de allra fattigaste ^u-ländernaligger sparandels andel av den samlade ^produklionen på ca 15 ^%. ^Detlamotsvarar en nivå som av övriga ^u-^länder uppnåddes redan för 15 år sedan.Samtidigt minskar det utländska ^nelloresursflödels andel av ^invesleringama idessa ^u-länder. Delta beror på all biståndet ^lill dessa länder totalt settligger på en låg nivå och att de har relativt ^svårl ^atl låna utländsktkapital. Dessa länder har därmed hamnat i en ond cirkel: De är i hög gradhänvisade ^lill sina egna resurser som de just på grund av sin fattigdom har ^etl mer ^begränsaiutrymme för det inhemska sparandel. Enligt beräkningar som har gjorts av^FN:s livsmedels- och ^jordbruksor-^ganistion (FAO) anses världenslivsmedelsberedskap vara lika prekär som ^föie livsmedelskrisen i börjanav ^1970-talel. ^Efler några goda år har världens ^lotala jordbruks- ochlivsmedelsproduktion stagnerat. Den globala konsumtionen ^översiiger återigenproduktionen som produktionsökningen i ^u-ländema ^inle har kunnathålla jämna steg med befolkningstillväxten. Denna utveckling får allvarligakonsekvenser, särskilt i de fattigaste ^u-länderna. ^Undemäringen hotar bredaut sig och den blir akut i katastrofsituationer. Livsmedelsimportenuppvisar en brant stigande kurva. Enbart på grund av prisstegringar år 1979beräknas ^u-ländemas spannmålsimport ha fördyrats med 2 miljarder dollarfrånsett de ^kraftigl höjda ^iransporikoslnaderna. Överskottsländernasnuvarande spannmålsreserver kan ^inle ersätta nödvändiga ^inlernalionella arrangemangför alt stärka världens livsmedelsberedskap. En långsiktig lösning^foruisätler en utbyggnad av ^u-ländernas egen produktionskapacitet. Det finnsdock skäl alt anta all livsmedelsbiståndet under överskådlig lid kommer attspela en viktig roll. Flertalet ^oljeimporterande ^u-länderbedrev trots försämring av sin handelsbalans 1974en fortsatt expansiv politik. Genom en ökad kommersiell upplåning kundeframförallt ^kredilvärdiga ^u-^länder som redan hade inlett sin industrialiseringöka importen av varor från ^induslriländerna och härigenom bibehålla enrelativt hög ^lillväxllakt. Ju mer ^u-länderna har skuldsatt sig desto ^slörrehar kraven blivit på en ökning av^exporlinläklerna för all klara betalningarna av ^ränlor och amorteringar. Denallt djupare lågkonjunkturen i världsekonomin har emellertid på senare tidförsvårat ^u-ländernas ^exportanslrängningar ^samiidigi som importen avindustrivaror och olja ^kraftigl har fördyrats. Beslår denna situation kan enuppmjukning av betalningsvillkoren på utestående skulder genom omförhandlingarvisa sig nödvändig för ^atl motverka ytterligare nedskärning av de fattigasteländernas import. En sådan nedskärning skulle dramatiskt försvåra dessaländers ^ulvecklingsanslrängningar, vartill 1979/80:100 Bilaga6 21 kommer alt de ekonomiska problemen i de exporterandei-länderna skulle förvärras. De ^krafiiga höjningarna av ^prisei påolja kommer all drabba de icke ^oljeproducerande ^u-ländema hårt.För dessa länder beräknar () all ^kostnademaför oljeimporten kommer ^atl öka med . Nästan hälften avdessa ^u-länder beräknas få en försämring i sin bytesbalans på pågrund av oljeprishöjningarna. De ^icke-oljeproducerande ^u-ländemas samladebytesbalansunderskott uppgick till31 miljarder dollar. räknar IMF med underskoll på 43resp. Risken är stor att de^icke-oljeproducerande ^u-ländema skall hamna i en ännu värre situation än efter den ^s.k. ytterligarehöjda oljepriser, ökade ^kosinader för de industrivaror som dessa ^u-länderimporterar från ^indusiriländema ^saml små möjligheter ^atl kompensera siggenom höjda priser på egna exportvaror. Det är också troligt all priserna påspannmål ^fortsälter ^atl öka vilket kommer alt påverka falliga^livsmedelsimporterande ^u-länder ogynnsamt. bistånd skall,enligt mål som har fastställt, öka ^u-^ländernas resurser ochtillväxt, främja ekonomisk och social utjämning, medverka ^lill en demokratisksamhällsutveckling och ^siödja en utveckling mot ökad ekonomisk och ^polilisksjälvständighet. I första hand skall samarbetet inriktas på länder som självaför en politik där dessa mål står i centrum. ter sig enklar inriktning av biståndet på de fattigaste ^u-^länderna ^alll mer självklar.Som jag har ^redovisal har resurstillväxten i dessa ^u-länder ^varilbetydligt långsammare än i övriga länder under hela ^1970-lalet. Delta har^^orl del svårare för regeringarna i dessa länder ^atl ^förbällra situationenförde sämst ställda ^folkgruppema. I den debatt om en ny internationellekonomisk ordning som har ägt rum under andra hälften av ^1970-talel har^bislåndsfrågoma ofta kommit i skymundan. Det offentliga utvecklingsbiståndetsandel av de finansiella flödena ^lill ^u-ländema har ^sjunkil från år 1960^lill och ^lill . Biståndet har t. o. ^m. stagnerat^räknal i nominella belopp . Del är emellertid viktigt att hållafast vid den centrala roll som offentligt utvecklingsbistånd kan och bör spela.Huvudmålsättningen bör härvid vara ^atl alla i-länder på frivillig grund uppnår^0,7^%^-målel. För att säkra en stigande biståndsvolym i reala termer kan del^emellerlid bli nödvändigt ^atl överväga olika former av ^aulomaliskaresursöverföringar. Generella ^ålgärder, vare sigdet gäller handelsliberalisering, ökade möjligheter till ^kapilalupplåningeller teknologiöverföring, har en tendens ^atl 1979/80:100 Bilaga6 22 gynna de mer avancerade ^u-länderna. Del är ^främslländer med ^induslriell produktionskapacitet som drar nytta av bättre ^exportmöjligheler.Om ^i-^länderna ger ^u-länderna ^slörre tillgång ^lill sin marknad så gynnardelta främst något rikare ^u-länder med varor all sälja. Tillträde tilli-ländernas kapitalmarknad gynnar på samma ^säll rikare ^u-länder medtillräcklig ^kre-^ditvärdighel. Fördelaktiga villkor för teknologiöverföringger i första hand fördelar för länder med tillräcklig kapacitet att ta emot ochutnyttja modem teknik. Bistånd kan ^å^ andrasidan något lättare inriktas på de fattigaste länderna och utformas så att detgynnar de sämst ställda ^gruppema. Det är därför ^ytlerst olycklig^t^ att^i-ländema som grupp ger mindre än hälften av det bistånd som FN sedan mer rekommenderar. Del är dessutomendast ^ell fåtal av de rika ^ländema som klart och bestämt inriktar biståndetpå de fattigaste ^u-ländema. För del har en sådan inriktning alltidvarit markerad. Ser man till ^OECD-ländemas ^lotala bistånd så ökade under^1970-lalels första hälft den andel som gick till fattiga ^u-länder varmedavses länder med en BNP per capita på . Därefter haremellertid denna utveckling stagnerat eller förbytts i sin motsats. Av deltotala ^offenlliga utvecklingsbiståndet från samtliga länder som ingåri ^OECD;s biståndskommitté ^(DAC) lämnades endast eller18,till de fattigaste ^u-länderna. För del ärdel klart all biståndet måste spela en central roll i kommande ^inlernalionellaförhandlingar. De rika ^ländema måste acceptera ^etl moraliskt ansvar för deninternationella fördelningen av finansiella resurser. Varje tänkbarpaketlösning i den globala förhandlingsrunda som jag skall beröra ^måsledärför innehålla utfästelser om ökade resursöverföringar till de fattigaste^u-länderna. Nord/Syd-relationeri förändring: ett nytt förhandlingsläge Sedan mitten av 1970-talethar en rad förändringar skett som pekar fram ^mol nya dimensioner inord/syddialogen. Del är inte längre möjligt all tala om ^u-länder som enenhetlig grupp. Några av de ^oljee^xporterande staterna har årliga ^inkomslersom ligger långt över dagens ^imporlbehov. ^OPEC-^ländernas roll i fråga om denframtida oljeförsörjningen och stabiliteten i världsekonomin är uppenbar. Deutgör ^samiidigi en viktig marknad för de rika ländernas industriprodukter. Sedan början av^1960-ialet ökar flera ^u-länder sin ^produklion och export av färdigvaror imycket snabb takt. De ^u-länder som har lyckats bäst i satsningen på en^exportledd industrialisering ingår i en grupp som brukar kallas de nya^induslriländerna. Industrisektorn ökar dock i betydelse även i tredje världensom ^helhel. Totalt utgör färdigvaror redan nu av hela ^u-landsgruppensexport om man bortser från oljan. ^U-ländernas industrialisering - och vad deninnebär för framtiden - kommer ^atl behandlas 1979/80:100 Bilaga6 23 vid ^FN;s ^industriorganisalions tredjegeneralkonferens ^(UNIDO 111) som inleds i . ^U-ländema har valt att visaen enad front ^mol omvärlden vid ^inlernalio^nella konferenser. Del är lättatt inse det positiva i denna ^förhandlingsstra-^legi. Men den kan ^inle döljaalt del finns ^f^lera olika grupper av ^u-länder med klart skilda intressen ochbehov. En annan ny faktor sompåverkar nord-sydförhållandena är del växande ömsesidiga intresset ochgemensamma ansvaret för fortsalt global ekonomisk expansion under de ^sloraomställningar och påfrestningar som framförallt ^oljeulvecklingen medför. ^Vä^r^idens stater står införuppgiften att skapa en fungerande ^internalio^nell ekonomisk ordning därländer eller grupper av länder med skilda kulturer, ^värdesyslem och mål skallha möjlighet och rätt all påverka ^ulvecklingen. Vid de alliansfriastaternas möte i kunde man se tendenser till ^ell ^nyllperspektiv på det ^inlemalionella förhandlingslägel. a. diskuteradesrelationerna mellan rika och fattiga ^u-länder och ^möjlighelen av enförhandlingsomgång inom ^u-landsgruppen. Dessutom framfördes idén om en ny storinternationell förhandling - en global runda - för ^atl samordnat diskuterafrågor rörande råvaror, energi, handel, utveckling, monetära och finansiellafrågor. Delta förslagpresenterades inför ^FN:s generalförsamling . Trots tveksamhet blanden del i-länder kunde ^förslagel antas, och ett konkret förberedelsearbete harnu inletts med sikte att inleda globala förhandlingar inom ^FT>l:s ram vidden extra session med generalförsamlingen, som väntas äga rum ^höslen 1980. har från börjanintagit en positiv hållning till förslaget om en global förhandlingsrunda. Viär övertygade om ^atl del ömsesidiga beroendet nu ställer ökade krav päinternationellt samarbete för ^atl skapa och vidmakthålla en stabil och välfungerande världsekonomi ^samiidigi som de fattigaste ländernas problemsärskilt beaktas. Vi har ^l.ex. anledning all verka för att ^energifrågoma fåren central plats i förhandlingarna eftersom de är av betydelse både för i- och^u-länder. Hur förhandlingarna skall föras återstår alt se. Redan existerande förhandlingsorganmåste utnyttjas i största möjliga utsträckning. Därutöver kommer emellertid attkrävas någon central instans, där slutliga avvägningar och kompromisser kankomma till stånd. Dagordningen bör vara selektiv och man bör söka förhindraatt rundan menligt inverkar på pågående förhandlingar. kommer ^atl sökaspela en ^akliv och konstruktiv roll i del arbete som förestår. En viktiguppgift blir som har nämnts alt hävda de fattigaste ^u-ländernas växande behovav bistånd. som förberedelsernaför den globala rundan intensifieras pågår arbetet på en internationellutvecklingsstrategi för ^1980-talel. Meningen är alt strategin skall antas avden extra sessionen med ^FN:s ^generalförsam- 1979/80:100 Bilaga6 24 har i ^detlaarbete, som inleddes ^höslen 1978, särskilt riktat uppmärksamheten på treområden: - mobilisering av ^u-ländernasmänskliga resurser, vilket bl. ^släller krav på produktiv sysselsättning,bättre utbildning och hälsovård; - hushållning med tillgängligaresurser under hänsynstagande ^lill krav på ekologisk balans: - ökade resursöverföringar särskilt till de fattigaste ^u-länderna. Flertalet^u-länder ^släller sig tveksamma till att i ^stralegiarbetel behandla interna faktorer i utvecklingsprocessen. De menar attdel i så fall rör sig om ^olillböriig inblandning i ^elt enskilt lands inreangelägenheter. Självfallet måste sädana invändningar las på allvar. Frånsvensk sida bör man dock alltjämt framhäva betydelsen av dessa områden förutvecklingsprocessen. Del är uppenbart alt de avgörande ^nord-syd-frågomahandlar om samspelet mellan internationella förändringar ochanpassningsåtgärder i både rika och faltiga länder. Betydelsen häravunderstryks av att det nu står alltmer klart alt ekonomisk tillväxt i sig självinte automatiskt kommer fattiga människor ^lill del. Del krävs speciella^ålgärder för att ^siödja de mest behövande befolkningsgrupperna i derasansträngningar att bli delaktiga i den ekonomiska utvecklingsprocessen. ^Elt fortsall ^slarki stöd ål^tankama bakom en ny ekonomisk världsordning måste således drivas parallelltmed krav på att förbättringar skall komma de falliga människorna tillgodo.^Världssysselsättningskonferensen definierade produktiv ^sysselsällningbåde som ^ell mål och ^ell viktigt medel när det gäller all ^lilifredsslällamänniskors grundläggande behov. ^Årels ^inlernationella ^arbetskonferens gavinternationella arbetsorganisationen () ^fömyal ^slöd för ^basbehovstänkandetoch yrkade på att ^detla skulle sätta sin prägel på strategin för ^FN:s nästa^ulvecklingsår-^lioende. Konferensen betonade ^atl det ^inle föreligger någonkonflikt mellan en nationell ^basbehovsslralegi och en ny ekonomiskvärldsordning ulan alt de i själva verket förstärker varandras ^effekl. I delta ^perspekliv välkomnasatt man i del ^inlemalionella samarbetet alltmer uppmärksammar särskilt utsattagruppers situation. Del internationella ^barnårel 1979 och del^inlernationella handikappår som planeras äga rum innebär all allaländer får anledning alt ingående pröva sin politik och sina förutsättningaralt göra särskilda insatser för dessa grupper. Dessa strävanden ^måsle ocksåavspeglas i den ^interaationella utvecklingsstrategin. Situationen i tredje världen och utvecklingen i^nord-sydrelalionerna understryker viklen av en ^akliv och samordnad svensk^u-landspolilik. 1979/80:100 Bilaga6 25 Flera ^u-länder har vuxitfram som vikliga avnämare för svenska industrivaror. Goda och etableradekontakter med en bred krets av ^u-länder är av vikt för vår försörjning medråvaror. Biståndet till vissa programländer är under avveckling ochansträngningar kommer i stället all göras för all med dessa länder utveckla^ell samarbete som är byggt på ömsesidiga intressen. Den inrättadesamrådsgruppen för ^u-landspoliliska frågor har visat sig vara ^ell värdefulltforum för informationsutbyte mellan företrädare för olika sakområden inomregeringens kansli. Flertalet av de frågor som har diskuterats har berört fleraolika departement. ^Della gäller ^l.ex massiva resursöverföringar,strukturomvandling, miljö och utveckling och inställning till^förslagel om en global förhandlingsrunda som bl. a. innefattar energifrågorna. I del följande lämnar jag - ^efler all iförekommande fall ha ^samrått med de för frågorna ansvariga statsråden - enredogörelse för olika åtgärder och verksamheter som kan anses vara av intresseur ^u-landspolilisk synvinkel. För en ytterligare redogörelse för de samladeöverväganden, som kan bli aktuella i samband med dessa frågor, hänvisas tillresp. ansvarigt departements bilagor. Förhandlingaroch åtgärder på det internationella planet De stora påfrestningar somvärldsekonomin har utsatts har gett upphov till växandeprotektionistiska tendenser. Trots detta har steg kunnat tas ^mol enytterligare liberalisering av världshandeln. De multilaterala^handelsförhandlingama inom ramen för har under ^årel avslutals.Resultaten är i ^f^lera avseenden uppmuntrande. De innefattar ^väsenlligatullsänkningar och medför ^atl del ^inlernationella handelspolitiskaregelsystemet byggs ut. Förhandlingsresultatet har kritiseratsfrån ^u-landshåll. vilket är förståeligt mot bakgrund av de uttalanden till förmån för ^u-länderna som ^gjordesnär förhandlingarna inleddes . Det måste likväl konstateras allförhandlingarna mer än vid någon ^lidigare förhandlingsomgång i har ägnat^uppmärksamhel åt ^u-ländernas särskilda handelsproblem. Dessa länder torde hastora fördelar alt vinna av de överenskomna tullsänkningarna liksom av denförstärkta disciplin på handelns område som de nya överenskommelserna siktar^lill. Dessutom har ^u-ländema på flertalet områden i ^förhandlingama erhållitsärskilt förmånlig behandling. FN^:s femte konferens om handel ochutveckling ^(V) genomfördes i . ^Förhandlingamagrundade sig, liksom vid tidigare konferenser, i stor utsträckning på förslagsom hade utarbetats av ^u-ländema. Dagordningen omfattade praktiskt taget allafrågor som berörs i nord-syddialogen. Del ^slörsia intresset inriktades på defrågor som gällde behovet av strukturella förändringar i världsekonomin, handelsfrågor,och då särskilt de växande tendenserna ^lill^proteklionism, ^saml frågor om bistånd och ^s. k. massiva resursöverföringar. ^Prop.1979/80:100 Bilaga 6 26 Bland konferensens konkreta ^resullal bör följandenämnas: - ^etl program för de minstutvecklade ^ländema och en rekommendation om all inkalla en särskild ^FN-konferens för att behandla dessa ländersproblem; - ^etl program för ekonomisktsamarbete mellan ^u-länder; - fördjupade studier om massivaresursöverföringar avsedda ^atl öka ^u-^länders köpkraft och la ianspråk outnyttjad industriell kapacitet i de rika ^ländema; - ^ell kraftfullt uttalande mot^proteklionism och för behovet av strukturanpassning; samt - beslut alt gemensamtgranska utvecklingen på dessa områden. Konferensen kunde ^inle enasi en rad frågor som fördes vidare till ^UNCTAD:s permanenta maskineri. Blanddessa frågor märks bl. a. dagordningspunkten om ömsesidigt beroende liksomfrågan om riktlinjer för framlida ^skuldkonsolideringsaktioner. Några frågorfördes av ^u-ländema till omröstning varvid majoritet erhölls. Det gällde bl.a. de monetära ^frågoma liksom vissa sjöfartsfrågor. För ^atl konferensensrekommendationer skall kunna genomföras fordras emellertid ^elt aktivt ^slödfrån de ledande ^indusiriländema. På ^råvaruområdet har förhandlingarna omdet integrerade ^råvarupro-^grammet fortsall. Detta arbete har bl. a. inriktatspå ^atl åstadkomma avtal om stabila priser för enskilda råvaror. har överenskommelse nåtts om endast^Ivå varor. Del är ett ^nyll sockeravtal samt ett första avtal om naturgummi.Förhandlingar om ^ell kakaoavtal, som skall ersätta avtal, har ännu^inle kunnat slutföras. 1 fråga om ytterligare några råvaror, bl. a. jute,tropiskt timmer, vegetabiliska oljor och vissa metaller ^fortsälter ocksåarbetet. ^Utsiktema ^atl inom en snar framlid nå fram ^lill fullständiga avtalpå dessa områden är dock små.