prop · G3032 · 1979-12-31 00:00:00 — F. ö. anser styrelsen att vad som stadgas för advokai, läkare m. fl, iandra styckel andra meningen bör gälla alla dem som på grund av denna deras 1979/80:2 Del B Bilaga 2 558 ställninghar mottagit en förtrolig hänvändelse i en personlig angelägenhet, Isammanhanget fär styrelsen även hänvisa till vad socialutredningen anfört isitt betänkande på s, 718, Vidare tolkar styrelsen bestämmelsema i kapitletsälunda alt t, ex, vittnesförhör kan äga mm i bammisshandelsfall. i anmärker att i den mån förtroendesekretess införeäven på andra områden än inom sjukvården och familjerådgivningen börviitnesplikten inskränkas i motsvarande mån. erinrar omatt socialutredningen föreslår att tystnadsplikt inom sociahjänsten SkaU utgörahinder föratt vittna, om inte samtycke eller särskill lagstöd finns. Motivethärför är främst att söka skydda det förtroendeförhällande som bör föreliggamellan sociahjänstens företrädare och klienten. På de skäl socialutredningenanfört och i anslutning till vad tidigare sagls under 8 kap, 4 § sekretesslagenom socialsekretessen instämmer styrelsen i socialutredningens förslag.Styrelsen avstyrker alltså promemorieförelaget i denna del såvitt gällersociahjänsten. Av samma skäl bör socialutredningens synsätt också lillämpas ifråga rörande sekretess om enskilds personliga förhållanden inom skolväsendet.Detta medför att de undantag frän vittnesplikten som anges i 36 kap, 5 § RBockså skulle avse den sekretess som finns angiven i lagförslagets 8 kap, 4 och9 §§, SCBkommenterar inskränkningen i fjärde stycket av förbudet mot vittnesförhör, SCBviU starkt hävda att i statistikproduktionens och därmed användarnas intressekrävs en regel som helt omöjliggör ett förordnande om tillhandahållande avuppgift i handling som omfattas av sialistiksekretessen i strid med detinlresse som föranlett denna sekreiess. Verket anser att utvecklingen påtagligtoch allvariigt stöder ett sådanl krav på ett absolut hinder mol utlämnande avsekretesskyddat statistiskt malerial till domstol. Sådana laghinder finns i dagi bl, a, och , Sekretesskyddade uppgifter som insamlats av StalisticsCanada får sålunda enligt Statistics Act (17 §) inte yppas eller utlämnas lilldomslol av den som avgivit sekretessförsäkran enligt nämnda lag, I ärfolkräkningsuppgifter (census reports) oåtkomliga för domstolarna och fär inteulan uppgiftslämnarens samtycke användas i vare sig judicielll elleradministrativt förfarande. Det bör här betonas att de angivna laghindren motutiämnande lill domstol i och där tillmäts avgörande betydelse förstatistikproduktionens existensmöjligheter. För atl ytteriigare belysa frågansbetydelse vill SCB som exempel erinra om fallet med den s, k, Arbogapyromanen,Ärendet gällde en begäran från länspolischefen i all fä tadel av blanketter från folk- och bostadsräkningen för hushåll iArboga-Köping-Kungsör-områdel, Syflel var alt jämföra handstilen i blanketternamed handstilen i de meddelanden som Arbogapyromanen lämnat efter sig vid olikabrottsplatser, SCB nekade utiämnande liksom senare regeringen, vilken därvidhänvisade lill möjligheten lill domstolsprövning. Denna prövning kom dock inteall innebära någon ändring i ullämnandefrågan i vare sig tingsrätt ellerhovrätt, Slutiigen avslog riksåklagaren en Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 , . begäranalt fä ärendet prövat i högsta domstolen. Om folkräkningsuppgif-tema hade måstutlämnas i del refererade fallel hade slor skada kunnat tillfogasstatistikproduktionen. Den synpunkten kan också framföras att föreliggandeförslag skulle innebära en försämring av statistikproduktionens villkor ijämförelse med den praxis som del refererade fallel givit upphov till därigenomatt förelaget lill lag preciserar möjligheten till utlämnande. Del är angelägetatl underetryka att verket ser mycket allvariigt på denna fråga, måhända inteså mycket på den reella skaderisken som på den lucka i ell annars myckettillfredsställande skyddssystem som förslaget till ny statistik-sekretess gerupphov lill. Verkets ställningstagande fär ses mol bakgmnd av bl, a, denväsentligt skärpta uppmärksamhet som från allmänhetens sida riktas motintegrilelsfrågorna i samband med statistik och forskning; möjligheterna förSCB att samla in fullständiga och tillförlitliga uppgifter från allmänhetenberor i väsentlig grad på det inlegriletsskydd som kan erbjudasuppgiftslämnama. Lagtekniskt skulle SCB:s behov kunna tillgodoses genom elltillägg i 36 kap. 5 § fjärde stycket RB som innebär atl den som till följd av 10kap, 8 § i förslagel till ny sekretesslag ej äger lämna uppgift jämställs med"försvarare". i påpekar att i frågaom uppgifter som omfattas av förtroendesekretess bör generelll gälla, altviiinespliki föreligger endasl i samband med vissa allvarligare brottmål, ilikhet med vad som är fallel belräffande viss sjukvårdspersonal ochkommunala familjerådgivare, uttalas all del är beklagligt all förslagel inte innehållernågot a b s o 1 u t förbud med vittnesförhör om vad som förekommit vid domstolsöverläggning inom slängda dörrar. De skäl som förbundel anfört i sitt yttrandeöver TK:s belänkande torde fortfarande äga giltighet, Iformellt hänseende erinrar om atl i paragrafen föreskrivs vitinesförbudi vissa fall för den som ej äger "lämna" uppgift. Ordet"röja" används i 6 a § och 23 kap. 12 a § RB för all uttrycka sammasak. Med tanke på bl, a, att ordel röja också förekommer i den definition avsekreiessbegreppet som lämnas i 1 kap, 2 § andra punkten sekrelesslagen synesdetta uttryck böra användas även i 5 §, 36kap, 6 a § i ställer sig p o s i t i v lill den föreslagnaparagrafen. Del är enligt nämnden en avgjord fördel med den föreslagnaordningen att en socialarbetare slipper ta ett personligt ansvar för att han ietl vittnesmål tvingas avslöja personliga och kanske utpräglat ömtåligauppgifter om sin klient. Kommunstyrelsen i instämmer i socialacentralnämndens i ovannämnda synpunkter. Förslagetatt uppgifter, som omfattas av tystnadsplikt, skall - bortsett från de särskiltreglerade fallen - kunna förebringas som bevis i rättegång endast 1979/80:2 Del B Bilaga 2 560 omsärskild anledning förekommer kritiseras av hovrätten för framhåller att huvudregeln beträffande tystnadsplikten nuvisseriigen är all viitnesplikten viker. I alla de fall då tystnadsplikteninnebär hinder att röja uppgift "obehörigen", "i olränglmål" e, d, viker emellertid tystnadsplikten, och dessa fall torde vara depraktiskt sett viktigaste. Skälen för ändringen har inte redovisats. Denprincipiella möjligheten att i rättegång lägga fram bevisning oberoende av deinom förvaltningen gällande sekretessreglerna är av stor betydelse förrättssäkerheten. Hovrätten har sig intet bekant om all de gällande reglernahar medfört några ölägenheter och avstyrker bestämt den föreslagna ändringen, Ikonsekvens med atl , såsom redovisats under 36 kap, 5 §RB, anser att tystnadsplikt inom sociahjänsten i princip skall utgöra hinderför att vittna, avstyrker förbundet förslaget i 36 kap, 6 a § RB, par remissinstanserkommenterar hänvisningen i paragrafen lill 36 kap, 6 §RB, Kammarränen iGöteborg påpekar all del nu finns bestämmelser i 36 kap, 5 § RB som medför atlden som har lystnadsplikl inte som vittne fär utfrågas rörande omständighetersom omfattas av tystnadsplikten, inte ens inom stängda dörtar. Bestämmelsenskall iakttas ex officio och innebären frågeförbud, 136 kap. 6 § finns enannan, partiell begränsning av vittnesplikten som innebär bl, a, alt ett vittnekan vägra att uttala sig, om han därigenom skulle röja en yrkeshemlighet. Detförutsätts inte atl vittnet äger eller är anställd i det förelag som behöverskydda yrkeshemligheten. Det fordras inte ens att vittnet har åtagit sig attinte röja den. Bestämmelsen innebär inget förbud all ställa frågor till vittnetoch rätten kan besluta alt vittnet skall lämna upplysningarna, om del finnssynneriig anledning härtill. Denna del av förhöret kan nu ske inom stängdadörrar, (Jfr , IV,4 uppl, s, 129 ff,) I promemorianföreslås att 36 kap, 5 § ändras så atl frågeförbudei anknyts till de nyabestämmelserna om sekreiess (lystnadsplikl). Någon ändring av 36 kap, 6 §föreslås däremot ej, 136 kap, 6 a § föresläs en bestämmelse som utvidgarfrågeförbudet till all avse vissl "annat fall än i 5 och 6 §§ sägs".Hänvisningen lill 6 § lorde vara felaktig, eftersom denna beslämmelse intestadgar någol frågeförbud. Hänvisningen till 6 § bör därför utgå. Den nyabeslämmelsen bör dä placeras närmasl efter 5 § och betecknas 5 a §, framhålls att det torde vara nödvändigt att ta ställningtill om den föreslagna bestämmelsen skall vara en inskränkning i viitnespliktenpå samma sätt som de nuvarande bestämmelserna i 5 § eller om den skall innebäraatl frågeförbudei i 6 § utvidgas. Såsom beslämmelsen har utformats i förslaget,avses att bestämmelserna i 5 § skall utvidgas. Vad som föreslås i 6 a § bördärför i företa hand arbetas in i 5 §, I vart fall bör del inte finnas någonhänvisning lill 6 §, Ettpar remissinstanser berör beslämmelsen alt rätten skall inhämta yttrande frånden myndighet, lill vilken den som åberopas som vittne är knuten, innan rällentar ställning lill Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 , 561 ombeviset skall tillåtas. Kammarrätten i menar alt beslämmelsen lordebli relativt hanteriig, om frågan uppkommer innan målet sätts ul tillhuvudförhandling eller, för förvaltningsprocessens del, till muntlig förhandling.Man kan emellertid inte utesluta atl frågan kan uppkomma föret undervittnesförhöret genom all vittnet dä åberopar sin tystnadsplikt. Om rätten iden situationen så gott som undantagslöst skulle vara skyldig att höra denmyndighei lill vilken den hörde är knuten, innan rätten avgör om frågan färframställas, kommer pågående förhandlingar all fä avbrytas för all återupptasnär myndigheten har yttrat sig. De praktiska svårigheterna har inte belysts ipromemorian. Den som skall yttra sig för myndighetens räkning måsle bliinformerad om den sekretessbelagda uppgiften och bör också ha kännedom omvilken betydelse uppgiften kan ha för utgången i målet. Denna information måstemyndigheten fä från domstolen, kanske genom atl la del av handlingarna i ettomfattande mål, Kammarrällen finner alt den föreslagna skyldigheten alt inhämtayttrande från myndighet leder till ell byråkratiskt system, Beslämmelsen börutformas så all domstolen faren rätt men inte en skyldighet att höramyndigheten, innan domstolen avgör om vittnet fär utfrågas rörande förhållandensom skyddas genom sekretess, I framförs att om rättenskulle behöva inhämta uppgift från den myndighet till vilken den hörda pereonenär knuten innan en fråga fick framställas, skulle en huvudförhandling fäuppskjutas i avbidan på svaret. Detta synes leda till orimligheter som integärna kan ha varit avsedda, Sveahovrätt framhåller att skyldigheten enligt 36 kap, 5 § fjärde stycket RB allavge utsaga i mål angående grova brott givelvis måste gälla även framför delförbud mol vittnesförhör som uppställs i 36 kap, 6 a § RB, Detla böruttryckligen framgå av paragrafen, 38 kap, 8 § Regeringsrättenkritiserar förslaget all rällen skall kunna förordna om tillhandahållande aväven en icke allmän handling som tillhör myndighet. Regeringsrätten framhålleratl enligt 38 kap, 8 § RB f n, gäller om tillhandahållande av allmän handling,som förvaras hos statsmyndighet, vad därom är stadgat. Härmed avses 38 § andrastyckel SekrL, Av förarbetena till RB kan inte klart utläsas vad som gällerbeträffande icke allmän handling, exempelvis minnesanteckningar, ännu ickemeddelade domar etc. Alt döma av uttalanden i doktrinen (se , Rättegång IV, 1977 s, 166)avser bestämmelserna i 38 kap, 1-7 §§ över huvud tagetinte handling, som innehas av myndighet. En sådan tolkning vinner stöd av detförhållandel alt föreläggande att förete skriftlig handling enligt 5 § kanförenas med vite, I promemorieförslaget har möjligheten för domstol atlförordna om tillhandahållande av allmän handling flyttats över från 38 § andrastyckel SekrL lill 38 kap, 8 § , I samband därmed hardomstolens möjligheter 68 1979/80. Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 562 utvidgatstill all avse, förutom allmän handling, även "annan handling som tillhörmyndighei". Genom denna utvidgning uppnås enligt promemorian attmyndighels handlingar kan behandlas på samma sätt, oavsett deraskonstitutionella karaktär. Den nu föreslagna beslämmelsen visar på en svårighetsom gäller samordningen i stort mellan handlingssekretess och annan sekreiess.Enligt TF omfattas inte handlingar, som är minnesanteckningar eller som ännuinte upprättats, av den offentlighetsprincip lagen tillgodoser, enär de inte äralt anse som allmänna handlingar. Den föreslagna sekrelesslagen reglerar,förutom inskränkningar i den offentlighet som föreskrivs i TF, tystnadspliktför uppgifter som kan finnas dokumenterade i icke allmänna handlingar,exempelvis minnesanteckningar eller utkast till domar och beslut. Något bärandeskäl har ej anförts för all tillerkänna domslol möjlighet alt förordna atlmyndighet skall tillhandahålla domstolen en myndigheten tillhörig handling, sominte är allmän, I promemorian har bl, a, anförts atl man härigenom skaparklarare gränser mol edilionspliklen. Enligt regeringsrättens mening kräver enbeslämmelse av angivet slag en mer ingående analys. En bestämmelse avförevarande slag aktualiserar också frågan om vad som händer, om den myndighetdel gäller inte önskar efterkomma domstolens begäran, F, n, synes ettdomsiolsförordnande enligt 38 § andra stycket SekrL inte kunna bli föremål förbesvär. Emellertid innehåller den föreslagna sekretesslagen en särskildbeslämmelse om alt om statlig myndighet avslagit annan statlig myndighetsbegäran om att ta del av "handling" talan fär föras hos regeringen.Frågan om hur nu nämnda besvärsbestämmelse förhäller sig till ett förordnandeenligt den föreslagna nya lydelsen av 38 kap, 8 § bör bliföremål för övervägande i lagstiftningsärendet, Regeringsrällen förutsätterslutligen alt möjligheten för domstol all förordna om införskaffande av allmänhandling kommer alt gälla även förvaltningsdomstolama,//ovrfl»enyor VästraSverige kritiserar förslaget atl uppgifter omfattade av handlingssekretessskall - bortsett från de särskilt reglerade fallen - kunna förebringas sombevis i rättegång endast om särskild anledning förekommer. Enligt 38 § andrastyckel. SekrL gäller, bortsett från vissa särskilt angivna typer av sekreiess,alt hemliga handlingar efter förordnande av domstol skall kunna åberopas irättegång, om de har betydelse som bevis. På samma skäl som hovrätten avstyrktmotsvarande förslag lill ändring i 36 kap. 6 a § RB avstyrker hovrättenförslaget i 38 kap. 8 § RB.J/C framhåller att rällen enligt 38 kap. 8 § RB ivissa fall inte får förordna alt handling skall tillhandahållas ulan att fö r st pröva huruvida handlingen bör företes i målet.Prövningen bör enligt motivenske innan rätten fär tillgång till handlingen. Detta sägs kunna ske genom atlrätten gör en förfrågan hos den myndighei som förvarar handlingen. JK ärtveksam lill möjligheterna att på detla sätt inhämta nödig kunskap omhandlingen. 1 vaOefall tror JK inte atl rätten kan faen "god bild" avom handlingen skall lillhandahållas i rättegången. Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 ,,, 563 påpekasatt förslagel utgår från atl prövning av om hemlig handling skalltillhandahållas domslol regelmässigt skall ske innan rätten hafl tillgång tilldenna genom förfrågan hos den myndighet som förvarar handlingen. 1 denpraktiska tillämpningen blir detta förfarande troligen ganska svärhanlerligt.Iformellt hänseende görs följande påpekanden. JK anser atl lagtexten iparagrafens andra slycke 1 bör jämkas för alt underlätta läsningen. Sveahovrätt påpekar atl paragrafens sista stycke synes ta sikte på handlingar somavses i paragrafens andra slycke iredje och Qärde punkterna. För tydlighetensskull bör detta lämpligen också anges i sista stycket. Enligt kammarrätten iGöteborg har paragrafens andra slycke 2 fått en utformning som inte är heltlyckad. Man får närmast del intrycket all handlingen inte fär lillhandahållaspå grund av alt någon med viss tystnadsplikt råkat fä befattning medhandlingen. Del avgörande för om handlingen skall fä tillhandahällas eller ejmåste dock otvivelaktigt vara handlingens innehåll. Delta bör framgå tydligareav paragrafen. Förslagsvis kan beslämmelsen fä följande lydelse "handlingvars innehåll är sådanl att någon ej må höras som vittne därom enligt - --". 11.3Förslaget till lag om ändring i Paragrafentillstyrks eller lämnas uttryckligen utan erinran av RÅ, och ÖB. Tvåremissinstanser, JK och hovrätten för , tar upp frågan vilkenpersonkrets som straffbestämmelsen bör omfatta, JKframhåller all när del gäller offentliggörande av hemlig allmän handling, tordef n, endast Oänsteman samt den som omfattas av förbehåll vid handlingens utiämnande,kunna bestraffas enligt 20 kap, 3 §, En fräga som vållat diskussion är omtillämpningsområdet för regeln bör vidgas så all den kommer att omfatta envarsom tar del av hemlig handling och obehörigen offentliggör dess innehåll ellerpå annal sätt yppar dess innehåll för annan. Ett förelag med angiveninnebörd framlades av , I promemorian avvisas delta förelag, huvudsakligenmed motiveringen att någol behov av en sådan utvidgning - i förhållande tilldagens läge - av del straftbara området knappast visat sig föreligga, JKvidhåller den uppfattning som OSK:s förslag är etl uttryck för.Sekretessreglerna är inte tillkomna av en slump ulan därför atl bakom demligger iniressen som funnits på olika sätt skyddsvärda. För den som trotssekretessreglema får se sin personliga integritet förnärmad eller sinaekonomiska iniressen lillspillogivna, är del en klen tröst atl fä höra altsekretessbrottet begåtts av någon som inte är Oänsteman och all lagstiftarendärför ej ansett någon påföljd böra komma i fråga. Det är f ö, alt märka attden i promemorian föreslagna lösningen Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 564 utesluterinte bara den som saknar anknytning till myndighet utan också den som har sådananknytning men tagit del av handlingen i fråga utanför sin verksamhei. Del görsofta gällande - så även i promemorian - alt allvariiga fall av otillåtetoffentliggörande kan beivras även utan en sådan regel som JK förordar. Mansyftar dä på möjligheten att väcka talan enligt något lagmm i , I promemoriannämns som exempel spioneri. Ett annal exempel är förtalsbrollen. Detta ärnaturiigtvis riktigt men etl alternativ av detta slag står inte alllid tillbuds och dessutom "är möjligheterna att uppnå en fällande dom oftabetydligt mindre vid ett sådanl tillvägagångssätt än om man kunde väcka lalanför sekrelessbrott. Som en illustration till det anförda nämner JK följandefall, JK mottog ijuli 1977 en anmälan mot en artikel i tidningen , 1artikeln hade intagits en bild av en medicinsk journal rörande H, M, DrottningSilvia, JK fann alt publiceringen inte var straffbar enligt gällande rätl. Denenda strafflestämmelse som kunde komma i fråga var nämligen 41 § sekrelesslagenoch eftersom den för publiceringen ansvarige inte var Oänsteman kunde någolansvar inte utkrävas, JK uttalade i sitt beslut all den rådande ordningen intekunde anses lillfredsslällande och konstaterade atl denna brist inteheller syntes bli avhjälpt genom del nu föreliggande förslagel tillsekretesslag. En publicering av sjukjournalen kan enligt promemorieförfallarensmening tydligen inte anses så olämplig alt någol behov av en ändrad regleringär påkallad, JK är, som redan framhållits, av motsatt mening. För att fylla detbehov som enligt JK sålunda föreligger fordras dels en bestämmelse som, ilikhet med vad föreslagit, förbjuder envar atl offentliggöra eller på annatsätt röja innehållet i hemlig handling, varav han tagit del, dels ock enstraffbestämmelse som sanktionerar denna sekrelessplikl. Vad först gällerregeln om sekrelessplikl synes denna böra anknytas till den sekrelesspliklbelräffande innehållet i hemliga handlingar som följer av reglema i 3-12 kap, iden föreslagna lagen och som gäller för de i 1 kap, 3 § upptagnapersonkalegorierna. Därigenom lorde del av föreslagna rekvisitet"obehörigen" kunna undvikas även här. Den nya egeln synes kunna fogastill 1 kap, 3 § som ett nytt slycke, förslagsvis med följande lydelse,"Förbud som i försia slyckel sägs gäller även annan person än där angives,såvitt avser sekretessbelagd uppgift i handling varav han tagit del,"Straffsanktionering av en dylik sekretessplikt synes kunna åstadkommas genom enlämplig uiformning av 20 kap, 3 § BrB, När det gäller avfattningen av 20 kap, 3§ har man i promemorian nöjt sig med en mycket begränsad justering. Enligt JKhar därvid inte tillräckligt beaktats den nya funktion som paragrafen skallfylla. Med utgångspunkt från den terminologi som från den 1 januari 1978förekommer i 7 kap, 3 och 5 §§ TF bör i paragrafen klart utsägas att den ävenbehandlar olillAiet offentliggörande och oriktigt utlämnande av allmänhandling. Paragrafen skulle förslagsvis kunna inledas på detta sätt:"Offentliggör eller utlämnar någon allmän handling som ej är tillgängligför envar, eller röjer han eljest uppgift som han till följd av lag eller annan Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 v 565 författningär pliktig att hemlighålla ," Genom denna formulering omfattarbestämmelsen också fall där någon är förbjuden alt röja eh uppgift på grund avmyndighets förbehåll vid utlämnande av sekretessbelagd handling eller på gmndav myndighels förordnande, Sammaspörsmål som JK tagit upp berör också hovrättenför . Mot bakgmndav vad som uttalades i förarbetena lill TF(SOU 1947:60 s, 253) synes enligthovrätten den i promemorian hävdade meningen (s, 179), att man enligt gällanderätt i regel inte kan ingripa mol annan publiceringsansvarig än den som har enhemlig allmän handling om hand i egenskap av offentlig funktionär, inte somhell säker, låt vara alt den har vissa goda skäl för sig. Det är emellertidfulll klart alt man vid TF:s tillkomst avsäg att stipulera etl straffansvarockså för andra fall än det nämnda, och hovrätten känner sig inteövertygad om att promemorians ståndpunkt är den lämpligaste. Man kan väl hävdaatl ett ansvar för publicering av hemlig handling behövs som en motvikt mot denvidsträckta ansvarsfrihet som tillkommer meddelare. Ett sådanl straffansvar ärockså, såvitt avser uppsåtligt offentiiggörande, förenligt med den nyalydelsen av 7 kap, 5 § TF, Hovrätten är närmasl benägen alt föreslå attuppsåtligt offentliggörande genom skrift eller radio av allmän handling, sominte är tillgänglig för envar slraflbelägges även för den som inte hartystnadsplikt såsom offentlig funktionär eller lill följd av förbehåll. Hovrättenför kommenterar uttalandet i motiven att även den som bryter molförbehåll som har gjorts vid utlämnande av handling enligt gällande rätt kanlänkas bli straffad för brott mot tystnadsplikt. Möjligen är detla menarhovrätten anledningen till all förslaget inte uttryckligen kriminaliserarröjande i slrid mot förbehåll. Den rättstillämpning som i promemorian betecknassom tänkbar framstår emellertid ingalunda som säker. Hovrätten föreslår ettförtydligande, Straftbestämmelsen i 20 kap, 3 § BrB skulle kunna inledas påungefär följande sätt, "Röjer någon uppgift, som han lill föUd av lageller annan författning eller myndighets förbehåll vid lämnande av uppgift ärpliktig all hemlighålla ,, " JKkommenterar förslagel att ansvar för oaktsamt brytande av tystnadsplikt inteskall ådömas i ringa fall, JK påpekaratt den föreslagna sekretesslagen är såpass svåröverekådlig och invecklad att det torde komma all höra lillsällsynthelerna atl åtal väcks eller att domslol dömer någon för culpöst brottmot en sekretessbestämmelse. Vidare lorde domstolarna, liksom tidigare vidOänsiefel, även utan uttrycklig beslämmelse vara oförhindrade att underiåta attutdöma straff i ringa fall. Det är av dessa skäl tveksamt om förslaget på dennapunkt har någon egentlig funktion att fylla.