prop · G303114 · 1979-12-31 00:00:00 — En verksamhel som till huvudsaklig uppgift har att lösa tvister mellanolika parler bör självfallel ges en sådan organisatorisk ställning attverksamhetens objektivitet inte kan ifrågasättas. Åven ulredningen haruppmärksammat nu berörd invändning mol sambandet mellan KOV och . Avpragmatiska skäl haremellertid utredningen -säsom nyssangeits -föreslagit ettfortsatt samband mellan KOV och . Härvid har utredningen åberopat bl.a. altdel med hänsyn till främsl inrikiningen av KOV:s verksamhel måste äga rum ettnåra samband mellan KOV och . Genom ARN:s verksamhel skulle KOV bl. a.fortlöpande kunna följa konsumenternas förhållanden på marknaden. Vidare harulredningen anförl att åven kosinadssynpunkier talar för ett organisalorisklsamband mellan nämnd och verk. Prakliska skäl av angivna karaklär kannalurliglvis mesiadels åberopas till stöd för organiserandet av en i ställetför två självständiga myndigheter. I det nu akluella fallel har marknadsdomstolenredan framhållil del betänkliga i all en verksamhel som har till huvudsakliguppgift att lösa tvister mellan olika parter - konsumenter och näringsidkare -inte förlänas en fristående ställning. Beträffande sambandet mellan och vidare atl notera del särskilt märkliga förhållandel atl skall fungerasåsom en del av den myndighel som framförallt skall ta hänsyn till ena partens,konsumentsidans, iniressen. Trots denna principiella invändning mol delföreslagna sambandet anser sig emellertid domstolen kunna till nöds godtalösningen. Härvid fäster domstolen avgörande belydelse vid att ;sställningstaganden endast utgör oförbindande rekommendationer. Vidare harulredningen föreslagil en ändring beträffande ordningen för tillsättandet av , varigenom KOV:s inflytande härvidlag minskar. En sådan försiärkningav ARN:s ställning i förhållande till KOV anser värdefull. Emellerlid torde ARN:s ställning 1979/80:114 68 ytterligare kunna förslärkas genom en ändring avförfarandet vid fastställandet av ARN:s arbetsordning. Enligt ulredningen börARN:s arbelsordning fastställas av KOV:s slyrelse. Istället fören sådan lösninganser domstolen au själv bör få fastställa sin arbetsordning. Uppgiflen atlfaslställa arbetsordningen kan dock inle anförlros ål ordförande ensam iegenskap av chef för , varför del blir nödvändigl alt tillskapa ensärskild sammansättning av för uppgiften au falla beslul rörandefastställandet av arbetsordningen. En sådan särskild sammansättning av ARNskulle även kunna fungera såsom högsta beslulande administrativa organ inomARN, varvid del bl. a, inte skulle vara nödvändigt alt besvära regeringen medtillsättandet av enhetscheferna vid . Utöver funktionen att fattavissa mer kvalificerade administrativa beslul skulle kunna i särskildsammansättning, vari ordföranden ingår, även verka för an nämnden iakllar enenheilig praxis i sina rekommendationer. Ulredningen har haft alt behandla kopplingen mellankonsumentverket och . Vad gäller själva nämndenmenar ulredningen alt den bör vara hell frislående från konsumentverketeftersom verket uppträder som part i nämnden. delar denna uppfattning.Som utredningen föreslår bör nämndens ordförande utses av regeringen. Delta böräven galla för vice ordförandena. Beiräffande ledamöier i nämnden föreslårutredningen att olika organisationer, myndigheter eller andra organ skall famandat av regeringen att utse ledamöier. ansluter sig tilldenna uppfattning. Det förutsätts att konsumeniverkel blir föreiräti i samtligareklamalionsnämndens avdelningar. När del gäller samordningen mellan konsumeniverkel ochAllmänna reklamalionsnämnden föreslår utredningen all nämndens kansli skallinta en mellanställning mellan verket och regeringskansliel. Utredningen menaratt verket skall sköta nämndens budgel och de ekonomiska frågorna saml attnämndens personal skall vara anställd i konsumeniverkel. Däremoi skall verkelinte ha någol inflytande vid tillsältandei av personalen. Tillsätiandel skall istället ske dels genom , dels genom beslul av denheltidsanställde urdföranden. Enligt kunsumeniverkets mening är della systemoklart lill sin uppläggning. Ulredningen har exempelvis inte behandlat fråganom vem som skall vara arbetsgivare från arbetsrätlslig synpunki och ansvara förmedbeståmmandefrågorna. Även andra oklarheter kan anges, Utredningsarbelel är idessa delar oiillräckligi för att kunna leda lill de förslag som ulredningenlägger fram. som förfiutit sedan i sinnuvarande form startade verksamhelen har inte vid någol tillfälle i någonijänstetillsåunings-fråga som gällt nämndens kansli motsättningar förekommitmellan och nämndens ordförande. Ingen kriiik har riklals molverkets 1979/80:114 69 säualt ulse personal vid . Ej heller harpersonalens objekiiviiei ifrågasatts. Personalen vid nämndens kansli är och böräven i fortsättningen vara slalsljänsleman. Vid tillsättandet av tjänsternaskall självfallet las samma hänsyn och göras samma överväganden som vidtillsältandei av andra statstjänstemän. Del innebär atl olika partsintresseninte lår komma till uttryck vare sig från konsumentsynpunkt eller frånnäringslivssynpunkt. mening bör verket även i fortsättningen åläggas uppgiften attsvara för . Över ell sårskill anslag bör konsumentverketanvisas medel för kansliel. Tjänsterna vid kansliel bör tillsäiias avkonsumentverket. Kopplingen till nämndfunktionen bör kunna tillgodoses genomen föreskrift alt andra tjänster än ordförande och vice ordförande skulllillsättas i samråd med nämndens ordförande. Tjänsternasinnehåll bör fastläggas i befattningsbeskrivningar som upprättas av regeringeni anslutning till de förhandlingar som torde komma atl ske mellanarbetstagarorganisationerna och slatsverket. En delaljutredning bör ske i frågaom nämndens organisalion och tjänsterna i organisationen. 2.11Allmänna reklamalionsnämndens ordförande: Fråganom ARN:s blivande organisation hänger så nära samman med frågan om nämndensställning i förhållande till att jag behandlar dessa frågorgemensamt i detta avsnitt. Somframgår av betänkandet (avsnitt 2.2) är f n. huvudman för . Denna finansieras med statliga medel genom etl av riksdagenbeviljal särskilt anslag som disponeras av . Verket faslslällersladgar för nämnden, ulser ordförande, vice ordförande och övriga ledamöiersaml förordnar kanslipersonal. Verket har vidare ansvaret för nämndenspersonal- och ekonomiadministration. Dessutom förekommer viss samordning avverkets och nämndens servicefunktioner. Nämnden är däremot genlemol verkelhell självsländig i sina avgöranden. Ävenom igångsättandet av försöksverksamheten med en allmän reklamationsnämnd ochden successiva utvidgningen av nämndens kompetensområde atl omfalta nya typerav varor och ijänsler har mött visst motstånd från näringslivets resp. berördabranschorganisationers sida med hänsyn lill huvudmannaskapet, har enligt minerfarenhet tilltron lill ARN:s objektivitet vuxit sig alll siarkare under årenslopp. Jag vill därför vad dagens läge belräffar instämma i utredningensuttalande att förtroendet för nämndens verksamhet synes vara storl bland såvälnäringsidkare som konsumenler. Vad beträffar nämndensnuvarande förhållande till vill jag gärna framhålla att undermin tid som nämndens ordinarie ordförande samarbetet med verksledningen harlöpt ulan anmärkning. 1979/80:114 70 fråndennas sida atl söka påverka riämndens ivisilösande verksamhel har inte gjortsig gällande. I personal- och ekunomiadministraiiva frågor har dei inte funnitsnågra egenlliga motsättningar, även om nämndens kanslipersonal ibland haruppfailat som besvärande den tröghet i iirendebehandlingen som blir följden avden nuvarande dubbla beredningen - inför nämndens ordförande och i verket. Vissoklarhet om beslutsfunktionerna i administrativa frågor mellan nämndensordförande och enhetschefer - som har att leda kansliets löpande arbeie -å enasidan och verkets personal å andra sidan (betänkandet s. 139) bör i och för sigkunna undanröjas exempelvis genom atl nämnden (ar en arbelsordning och klararebefattningsbeskrivningar. Isamband med atl ARN:s verksamhel enligt utredningens förslag nu skall görastill en permaaent statlig verksamhet haremellertid helt naturligt väckts fråganom nämndens mycket nära organisaloriska anknylning lill på detadministrativa planel bör behållas eller om nämndens självsländiga ställningsom ivisilösande organ bör siarkare markeras också i adminislralivi hänseende,så att därigenom förtroendet för nämnden ytterligare stärks och alla riskerför atl dess avgöranden inte skulle uppfattas som hell objektiva undanröjs.Enighel synes råda om att en sådan markering bör göras. Däremot är meningarnadelade om hur pass genomgripande ålgärder som bör vidtas. IUlredningens betänkande liksom i de remissyttranden jag har tagit del avdiskuteras i huvudsak tre lösningar: a) inklusive dess kansli görs till en heltfristående myndighet (bl. a. en reservant i utredningen); b) konsumeniverkel fråntas infiytandet över tillsältandei av ledamöteroch kanslipersonal i nämnden men det organisatoriska sambandet mellan denna ochverket behålls i övrigl (utredningens majoritet); c) samma lösning som under b) med undantag av atttjänsterna vid tillsätts av i samråd med nämndensordförande (i remissyttrandet). Innanjag kommenterar dessa alternativ vill jag ta upp några frågor som enligt minmening bör lösas på samma sätl oberoende av vilket alternativ man stannar för. Ulredningen konstaterar (s. 207) atl etlgenomförande av dess förslag innebär att - oavsell vad som må gälla omARN:s förvaltningsrätlsliga ställning - nämnden i framliden blir all betraktasom en statlig myndighel och all nämnden genom författningsreglering kommeraltingå i den ofientligräiisliga statliga organisalionen. Ä andra sidan motiverarulredningen (s. 138) sitt förslag bl.a. med au ""en samladresursbedömning underlättas om nämnden och verket är en och sammamyndighel", alt del för berörda parter är "fördelaktigt au ha en endacenlral myndighet på konsumentområdel att vånda sig till"" och att t.ex. lokalfrågor 1979/80:114 71 kan lösas mer ralionellt ""om man har enmyndighet i stället för två"". Oavsett hur sambandet och samarbelel mellan och verkeli övrigl ordnas är del enligt min uppfattning angeläget att det slås fast allsjälva nämnden (ordförande, vice ordförande och ledamöier) frånförvallningsrällslig synpunki är en egen, självsländig myndighel och inle endel av myndighelen konsumeniverkel (jfr t. ex. förhållandel mellanlänsstyrelser och länsrätter före utbrytningen av de senare lill heltfristående domstolar). Utredningen föreslår (s. 199) an arbetsordningför skall faslslällas av styrelse. Genom arbetsordningenavses nämndens verksamhel skola regleras mer i delalj än som kan ske i en avregeringen beslulad in.slrukiion. Om själva nämnden i sin ivisilösande verksamhet skallbetraktas som en självsländig myndighet, fristående från konsumeniverkel, synesdet inle vara lämpligl att nämndens arbetsordning, som alltså i olikahänseenden kommer all styra nämndens verksamhel, faslslälls av verkelsslyrelse. Den bör i stället faslslällas av nämndens ordförande resp. av detnedan föreslagna kollegiet, eventuellt efter granskning avhandelsdepartementet. 1 början av ARN:s verksamhel, innan anlalelledamöier blev så stort som , kallades samtliga ledamöter omårel lill plenum för all behandla frågor av belydelse för nämndens verksamhet.En sådan ordning går numera av prakliska skäl inle alt genomföra. Del har åandra sidan inte lämpligt alt ordföranden själv kallar endast vissaparisui-sedda ledamöter att i en trängre krets diskutera för samtliganämndavdelningar gemensamma problem av principiell eller administrativ natur.Det är emellertid enligt min erfarenhet en brist i nuvarande organisalion atlordföranden inte lill sin hjälp har ett sådanl partssammansatt urgan medrådgivande och i vissa frågor beslulande funktion. Jag föreslårdärföratl i inslruklionen för ARNföreskrivsatl inom nämnden skall finnas ett kollegium (litet plenum, utskott e.d.) bestående av exempelvis ordinarie ordförande och vice ordförande, tvåledamöier från vardera konsumeni-och näringslivssidan saml någonpersonalrepreseniani. Närmare bestämmelser om kollegiets uppgifter m. m. börlas in i inslruklionen. En sådan ordning, ungefär motsvarande vad som finnsföreskrivet för de danska och finska reklamaiionsnämnderna samt inomdomstolsväsendet, är enligt min mening ägnad alt ytterligare markera och objektivitet som tvisllösande organ. Kollegietssammansättning och uppgifler kan givetvis bli olika, beroende på hur man löserfrågan om nämndens anknylning lill i adminislrativi hånseende. I del följande ges några synpunkier på de tre tidigarenämnda förslagen lill lösning av frågan om ARN:s ställning i förhållande tillkonsumentverket. a) , , blir i organisatoriskthänseende en från helt fristående myndighet Huvudargumentet för denna lösning anger ulredningen varaav principiell 1979/80:114 72 natur,nämligen att en verksamhet som går ut på att avgöra tvister måste bedrivasobjektivt och all tilltron lill nämndens objektivitet skulle kunna minska omdel finns ett organisaloriskl samband med en myndighel som framför alll skallta hänsyn till ena partens, konsumentsidans, intressen. Särskilt bör enligtulredningen härvid beaklas atl konsumeniverkel har en granskande ochövervakande uppgift genlemol näringsidkarna på närliggande områden saml attverket inom sig rymmer en åklagarfunkiion (KO-funktionen). Argumentet utvecklasytterligare i reservationen av ledamolen och det särskilda yttrandet avexperten . Deltaprincipiella argument är även enligt min mening lungl vägande när nu skall slutligt fastställas, även om som tidigare framhållilsnämndens nuvarande anknylning till konsumeniverkel i praktiken inte synesinverka menligl på tilltron till nämndens objektivitet. Argumentet lorde - a vskål som närmare har utvecklats i åtskilliga andra remissyttranden - få ännustörre bärkraft om förslaget om KO:s medverkan i ivislemål genomförs. Utredningensmajoritet har emellerlid funnil att andra skäl av såväl principiell somprakiiski-ekonomisk nalur väger tyngre och föreslår som nämnts en lösningenligt b) nedan. Vissa av dessa skäl finner jag för min del inle övertygande. Jaghar tidigare (avsnitt 1) framhållit atl ARN:s egentliga roll på delkonsumentpoliliska planet bör klart preciseras alt avse tvistlösning. Om såsker i instruktionen för nämnden (alternativt i särskild lag, se avsnitt 1l)kan inte heller enligt alternativen b)och c) näm ndens roll påverkas av dencentrala konsumentpoliliska myndighelen, , utan författningsändring. Vadbeträffar statsmakternas bedömning av vilka konsumentpoliliska åtgärder som vidviss lidpunkl bör priorileras synes det med reklamations-förfarandetshittillsvarande och förutsebara utveckling knappasl vara troligt att dennabedömning kommer atl leda till en minskning av medelstilldelningen till dentvisllösande verksamhelen och därmed bl. a. en indragningav de för en gångfastställda tjänsterna. å andra sidan anse all dess resurser hörförslärkas, synes det vara lillräckligt att bereds tillfällealt ange sina synpunkter i prioriteringsfrågorna vid behandlingen av nämndensanslagsframställning i . Etlnära samarbete i fråga om informalion om konsumeniproblem liksom om ettömsesidigt ulnytljande av sakkunskap och erfarenhet i konsumentfrågor tordekunna åvägabringas även mellan två fristående myndigheler. Detla samarbeleunderlättas f. n. snarare genom nämndens och verkets lokalisering lill sammabyggnad än genom den formella organisatoriska anknytningen. Vadhärefter angår de av ulredningen framförda kostnadssynpunkterna är dessa enligtmin mening mer värda beaktande. Snm inledningsvis har nämnts sköts ARN:spersonal- och ekonomiadministration av 1979/80:114 73 personal, och det förekommer viss samordning av i-iämndensoch verkets servicefunktioner. Skall nämnden överta dessa uppgifter kommer del,som Ulredningen påpekar, an krävas personalförslärkning, även om bl. a.service-och lokalfrågorna skulle kunna lösas genom ijänsicköp. Nämndens fasi anslällda personal ulgörs f n. av eu 30-talpersoner. Del kan från samhällsekonomisk synpunki framslå som tveksamt om en såpass liten organisation bör lilldelas egna tjiinster för uppgifter som istället kan ulföras av den personal som redan finns anställd hoskonsumeniverkel. Det bör då framhållas au om nämndens kompetens utsträcks tillau omfatta också ärenden rörande fast egendom utredningen (försiktigt) harriiknat med alt nämnden kommeralt behöva 10 tjänster enbart för handläggningenav dessa ärenden. Genomförs ulredningens förslag i denna del kan frågan omtilldelning lill nämnden också av vissa administrativa tjänster komma i ellannal läge. Vidare bör påpekas alt betänkandet inte innehåller någun beräkningav slorieken av och kosinaderna för den personalförslärkning som nämnden skullebehöva om den skall överta de administrativa uppgifter som sköts avkonsumentverket. Enligt min mening behövs det innan man lar slutgiltigställning för eller emot en lösning enligt alternativ a)dels alt frågorna omKO:s talerätt och om fasiigheisreklamaiioner avgörs, dels alt konsekvensernafrån kostnadssynpunkt för såväl som närmare uireds. Utredningen har funnil all del innan man startarverksamheten med den nya nämnden blir nödvändigt med en mera delaljerad översynav nämndens organisalion. Jag ärav samma mening. Översynen, som lämpligen börgöras inom regeringskansliel med dellagande av representanter för konsumentverketoch , bör avse också de här nämnda kostnadsfrågorna. Möjlighelen alt nämndenskulle kunna köpa även vissa administrativa ijänsler av verket bör därvidbeaktas. b) fråntas inflylande över tillsättandetav ledamöter och kanslipersonal i men det organisaloriska sambandet mellandenna och verkel behålls I övrigt. I syfte alt göra ARN:s ställning som tvistlösande organmer självständig än f n. föreslår ulredningen följande. Nämndens ordförande och de vice ordförandena förordnas avregeringen. V-ad övriga ledamöier belräffar besiämmer regeringen vilkaorganisationer, myndigheler eller andra organ som skall vara företrädda inämnden. Dessa organ ulser sedan själva ledamöterna. Kanslipersonalen bliranställd i men tillsätts, enhetscheferna av regeringen ochövrig personal av nämndens ordförande, 1 övrigl föreslår utredningen all nuvarandeorganisatoriska samband mellan och skall bestå. Sålundaskall de löpande personaladministraliva ärendena handläggas inom verkel,somockså skall ha budgeiansvaret för nämndens verksamhel och ansvaret förmedelsförvalt- 1979/80:114 74 Vidare skall huvudansvaret för servicefunkiioneroch lokalfrågor ligga på verkel. Till detla förslag vill jag göra följande kommenlarer. Om den under a) diskulerade lösningen inle godtas, innebäralternativ b) givelvis ändå en stärkande av ARN:s självständiga ställning. Delkan dock ifrågasättas om det är nödvändigl all regeringen tillsiiner någratjiinster i kansliet. Väljs detta alternativ synes tjänster i lägsl lönegrad F15 kunna lillsuitas av del lidigare föreslagna nämndkollegiet och övrigaijiinster av nämndens ordförande. Jag vill emellertid instiimma i uttalandeatt det löreslagna sysiemel är oklart lill sin uppläggning och kräver närmareulredning bl. a. i fråga om arbeisgivareansvaret. Del lorde också vara mindrevanligl au en myndighel ensam lillsäiier tjänster uppförda på en annansjälvständig myndighets stat. 1 fråga om både allernaliv b) och aliernativ c) vill jaglillägga att det torde vara lika viktigt för nämnden au få en slörre infiytandeöver antalet tjänster vid kansliet och dessas placering i lönehänseende somöver själva personvalet. Förslag ompersonalförslärkningar vid kansliel som kräver ytterligare anslag är nuformellt beroende av om styrelse vill göra dessa förslag tillsina egna och ta upp dem i del avsnitt av verkets petila som avser niimndensverksamhet. Det bör enligt min mening övervägas en ordning enligt vilkennämnden - med behållet budgeiansvar för verket -bereds möjlighel all iförekommande fall direkl hos anföra sina synpunkier påbehovet av personalförstärkning. Det är ju trots alll i prakliken nämndenspersonal som får bära bördan av ökad arbetsmängd och nämnden som drabbas avkritik,om till följd av personalbrist nämnden inte kan ge konsumenterna rimligservice inom sill verksamhelsområde. Del förslag framför i sitt remissyttrandeskiljer sig från alternativ b) såtillvida att enligt verkels mening verkel äveni rortsättningen bör åläggas uppgiften alt svara för , däriblandockså för tillsättandet av samtliga tjänster vid kansliet. Verket föreslår dockalt tillsättandet skall ske i samråd med nämndens ordförande. Förslagel föranleder inga andra synpunkier ån dem som jagredan har framfört lidigare i detla avsnitt av mitl yttrande. Sammanfattningsvis anser jag ifråga om ,\RN:s ställningoch förhållandet till konsumeniverkel au slutlig ställning till hur hithörandefrågor skall lösas inle bör las förrän dels principbeslul har fattats om Kö:slalerätt och nämndens befattning med reklamationer rörande fast egendom, delsde ytterligare utredningar har företagits som jag har nämnt i dei föregående. 1979/80:114 75 En utbrytande av ur denadministrativa gemenskap den har med -såsomreservationsvis föreslagits - skulle enligt min uppfattning vara olyckligt urtvå synpunkter. Man skulle å ena sidan få en organisation, som får slörrelikheter med allmän domstol och som i en förlängning skulle kunna leda framlill en sorts specialdomsiol för konsumenttvister. Skulle ä andra sidan reklamalionsnämndensutbrytning innebära, all nämndens verksamhet överförs till de allmännadomstolarna, har man enligt min mening föriorai det värde som ligger i nämndensegenskap av förhandlingsurgan mellan kunsument nch näringsidkare. Med hiinsyn till vad nu anförts lillslyrker jagulredningens förslag i vad del avser allmänna reklamalionsnämndens fonsaliaverksamhel och formerna härför. Det är angeläget atl fåren självstiindig stal I ningsom gör den obunden och objektiv i sina bedömningar. En knytning tillkonsumeniverkel även i framliden har sina fördelar men den självständigastiillningen bör förstiirkas och verksamhelen bli permanent. ARN:s juridiska status har länge varit oklar. lordedock huvudsaklig enighel råda om att är all anse såsom en myndighel,vilket också JO funnil. Viss oklarhet kvarstår däremot vud gäller i förhållande lill konsumeniverkel. harföreslagit atl ARN:s oavhängiga position markeras i vissa hänseenden menförordaren fortsatt sammankop|iling mellan och , som synesinnebära att .RN i vissa hänseenden även i fortsättningen skall anses varuunderställd . Enligt konsumenitjunsiuiredningens mening ter sig de skälav prakiiski-organisaioriski nalur som anförs av reklamaiionsutredningen lillslöd för dess förslag såsom föga vägande. måste uppenbarligen kunna gesställning av en fulll fristående myndighel utan atl delta behöver försvåra attolika faciliteier utnyttjas gemensamt med . Det finns mångaexempel på samarbele i prakliska organisationsfrågor mellan skilda myndigheter.Liknande problem uppkommer exempelvis i förhållandet mellan länsstyrelserna ochlänsrätterna sedan de sisinämnda givits en fulll självstiindig ställning. Konsumenitjånstuiredningen anseratt starka principiellaskäl lalar föran nu ges en fulll frislående sliillning. är en vikliglorgan för riittsiilliimpning och dei är väsentligl all nämnden i dennaverksamhel inte 1979/80:114 76 endast handlar opartiskt och oavhängigt utan utåt ocksåframträder på en sådanl säu au de.ss oavhängighet inte kan ifrågasättas. Detfaktum att ARN:s beslul inle ärexigibla iindrarej denna bedömning.Rättsordningen tillerkänner besluten belydande vikt inom ramen försmåmålslagen. Konsumentver-kei/KO ulgår i sin verksamhel från all beslul avARN,som går näringsidkare emoi, normall skall följas och ingriper på olika sällmol näringsidkare som inte gör så. Hiirvid kommer ifråga såväl förhandlingarsom svarilisiningsåt-gärder och, enligt reklamalionsutredningens förslag, ävenlalan i allmän domstol från KO:s sida. Konsumeniijiinsiuiredningen har övervägt om allmänna konsumentpoliliskasamordningssynpunkierkan föranleda att trots del nu sagda ell fortsaUorganisatoriskt samband bör upprällhållas mellan och .