prop · G3031 · 1979-12-31 00:00:00 — LO menar atl socialljänslens vikfigasle upp- 1979/80:1 Ftmktion och uppgifter 111 gifterligger i alt vara kontaktorgan med arbetsförmedling och arbetsvärd.Arbetsmarknadsstyrelsen poängterar särskill betydelsen av att del finnsresurser för framålsyflande insalser inom ramen för arbetsmarknadspolitiken. Flera remissinstanser har understrukit kommunernasansvar för sysselsällningsplaneringen. Försöksverksamhel med sysselsätlningsplaneringi flera kommuner har visat alt del fanns en betydande dold arbeislöshei,särskill bland kvinnorna, i dessa kommuner. Del framgårav sysselsältningsutredningensbelänkande (SOU 1978:42) Kommunernas medverkan i sysselsättningsplanering. Jaganser det vara viktigt alt kommunerna tar reda på det verkliga behovet avarbetstillfällen i kommunen. Därmed får de etl underlag för den fortsattaplaneringen. Resullalen av försöksverksamheterna får behandlas närmare isamband med atl ställning tas lill sysselsättningsutredningens betänkande. Genom en bättre planering ökar också möjligheternaatt anpassa rekryteringen så att vissa projekt kan lidigareläggas med hänsynlill arbetsmarknadsläget. Jag finner det vara av slor belydelse allsocialtjänstens erfarenheter och kunskaper om sociala svårigheter utnyttjas idenna planering. Som sysselsättningsutredningen framhåller kan del varalämpligl att det i kommunens allmänna planeringsfömlsältningar lämnas enredogörelse för socialnämndens erfarenheter. Kommunslyrelsen ellerkommunfullmäktige får sedan ta ställning till i vilken utsträckning planeringenkan ske inom den kommunala förvaltningen på grundval av denna information ochmed ledning av arbetet inom anpassningsgrupperna i kommunen. Redogörelsen böräven delges arbetsmarknadsorgan så att den kan utnyttjas i deras planering. Planeringen är också viktig som ett underlag förarbetsförmedlingens diskussioner med företagen och för ytterligare åtgärder ienlighet med främjandelagstiftningen. Jag vill till sisl erinra om alt många invandrarehar en utsatt situation på arbetsmarknaden med en hög arbetslöshet. Invandrarnahar därför etl stort behov av stödinsatser av olika slag från bl. Även för dem erfordras samordnande insatser mellansocialnämnden och andra kommunala och statliga organ. En av förutsättningarna för ett självständigt livär en egen fungerande bostad. har framhållit atl en avsocialtjänstens uppgifter av allmänt inriktat slag är alt medverka till attmänniskor som till följd av sjukdom, handikapp eller ålder har svårt all klarasig själva får möjlighet att bo kvar i sin egen bostad. kan göradetla möjligt genom att förmedla hjälp till hushållsgöromäl och lill denpersonliga hygienen och vården. Ett alternativ till denna boendeform, är som utredningenanför serviceboendet, där en mer omfattande gemensam service kan erbjudas. 1979/80:1 Funktion och uppgifter 178 Till slor del rör diskussionen om det självständigaboendel och socialljänslens möjligheter atl slödja della äldre ochhandikappade. Mina överväganden i dessa frågor älerkommer jag mera ulförligltill senare (avsnitt 2.10 och 2.11). har ansett del angelägel atlbehovel av social jour tillgodoses på etl lillfredsslällande säll i kommunerna.Behoven är dock olika i I.ex. läibefolkade urbaniserade kommuner och iglesbygdskommuner. Med förbehåll för sådana olikheler nämner ulredningen ivåhuvudområden där allmänhelen behöver komma i konlakl med ävenunder kvällar, osv. Det ena området gäller främsl ensamstående. En storgrupp av dem Ulgör de äldre. Men här ålerfinns också många yngre ochmedelålders personer. Det andra behovsområdet omfattar i första hand barn ochungdom. Lagen (1973: 558) om tillfälligt omhänderlagande(LTO) ställer krav på en social jour- och beredskaps verksamhel, som långtifrån alltid tillgodoses i kommunerna. Liksom remissinstansema vill jag framhålla värdetav en väl utbyggd socialjour. En sådan social beredskap är viktig inte minst urförebyggande synpunkt. Olika remissinstanser som ,brottsförebyggande rådet och har från skilda utgångspunkterbelyst det angelägna i en väl fungerande jourverksamhet inom socialtjänsten.Svenska läkaresällskapet framhåller alt del f n. kan vara svårt att snabbi få till stånd etl omhändertagandebeslut vid t. ex. barnmisshandel.Del förekommer atl barnavdelningar och barnpsykiatriska kliniker i brisl påsocial jour får ta in barn som inte behöver medicinsk ulredning. Dessa barnmåste "beredas tak över huvudet" inom sjukvården trots att etlomedelbart omhändertagande genom socialvården vore lämpligare. Försöksverksamhel med social jour bedrevs underåren 1974 1976 i tjugoen kommuner. Socialslyrelsen har värderat verksamheten(redovisar 1977:4). Erfarenheterna visar bl.a. atl jouren istor utsträckning kontaktades av människor som var ensamma eller befann sig ien konflikisiiuation. Många hade redan kontakt med socialvården. De vanligasteålgärderna bestod i att man gav upplysningar och gjorde hänvisningar. Vidareförekom stödjande samtal, ekonomisk hjälp, anskaffning av logi etc. Samarbetet mellan socialvården och sjukvården varproblemfyllt och socialjourens tillkomst medförde inle någon genomgripandeförbättring i detta avseende. För atl jouren skall fungera är det även viktigtatt den integreras i del sociala arbelel vid socialbyråerna och att det finnstillgängliga resurser som jouren kan använda sig av. 1979/80:1 Rätten till bistånd 179 Den närmare utformningen avjourverksamheten måsle bli beroende av de lokala förhållandena. Verksamhelenkan samordnas med en mer allmänl inriktad samhällsjour och med läkarjour. Imindre kommuner lorde som flera remissinsianser har framhållil behovel kunnatillgodoses genom samarbete mellan flera kommuner. 2.4.4 Individuelll inriktade insatser De individuella insatsernasinriklning och innehåll behandlar jag i mitt anförande i flera olikasammanhang. Jag vUl här sammanfattningsvis peka på några av dessa. 1 samband med behandlingen avreformens inriktning m. m. (avsnitt 2.1) har jag gell vissa allmänna rikllinjer för individuelll inrikiadeinsatser. Samma gäller socialljänslens mål (avsnill 2.2) och det kommunalaansvarel (avsnill 2.3). Mol kommunens ansvar svarar den enskildes rält lillbislånd (avsnill 2.5), som jag strax återkommer lill. Därefter lar jag uppvilka principer som bör gälla för insalser hos enskilda och familjer både i ochulom det egna hemmel (avsnill 2.6). Dessa slällningslaganden ger denprincipiella grunden för cenirala områden av socialljänslens verksamhel. Hithör vidare omsorgerna om barn och ungdom, äldre saml personer med handikapp(avsnitt 2.9-2.11). Dessa insalser har en allmän inriktning med starka inslagav individuellt riklade åtgärder av olika slag. Den senare behandlingen avfamiljehem och hem för vård eller boende har sin tyngdpunkt i individuelllinrikiade insalser (avsnill 2.12 och 2.13). Också socialljänslens samverkanmed andra verksamhetsområden gäller ofta planering och åtgärder på individnivå(avsnitt 2.14). Den enskildes förhållanden, bl.a. i fråga om hans rättigheteroch skyldigheter samt skyddet av hans inlegrilel är naiurliglvis cenirala bl.a.när del gäller handläggning av ärende, sekretesskyddet, uppgiftslämning,registrering (avsnitt 2.17-2.20) liksom frågor om besvär m.m. (avsnitt 2.22).Jag vill här lill sisl nämna individuellt inriktade ålgärder i form av vårdulan samiycke av unga och av vuxna missbrukare (avsniu 2.25). 2.5 Rätten till bistånd 2.5.1 Rätten till bistånd enligt vårdlagarna De allmänna socialpolitiskaanordningarna bildar grunden för det sociala trygghetssyslemet. Inomdelta ulgör socialförsäkringarna en hörnslen. Deras syfte är bl.a. atlgarantera kompensation för inkomstbortfall på grund av sjukdom eller av annanorsak. Utmärkande för socialförsäkringarna är alt de knyter rälien tillekonomiskt bistånd till generella förutsättningar och att de inte bygger på enindividuell béhovsprövning. Socialförsäkringarna svarar nu till alldelesövervägande grad för människornas ekonomiska trygghet vid sjukdom, ålderdom,arbetslöshet osv. Andra viktiga trygghetsanordningar är den socialservice somlämnas inom t. ex. Prop.1979/80:1 Rätten till bistånd 180 barnomsorgen och generella stödåtgärder inomarbetsmarknadspolitik och bostadspolitik. Som framgår av min beskrivning avden socialpolitiska ulvecklingen var det emellertid ännu för några decenniersedan huvudsakligen den kommunala fattigvården som efler behovsprövning hadeall svara för försörjningen av den som var minderårig eller arbetsoförmögen. gällande lagstiftningen är det främsl ShjL:s bestämmelser om socialhjälpsom reglerar kommunernas skyldighet all hjälpa när de generella stödformernainte är tillräckliga. Del ekonomiska stöd som utgår i socialhjälp äremellertid mindre än en proceni av de totala socialpolitiska utgifterna. 1 systemet för grundtrygghet isamhället ingår, förutom de generella och individuella stödformer som jag harnämnt , även anordningar som syftar till att trygga den enskildes behov avpersonlig omvårdnad och vård. Här har samhällel genom bestämmelser om rält lillvård eller annan hjälp enligt BvL, NvL och ShjL inom varje vårdområde sökt lillgodoseden enskildes behov av bislånd i olika situationer. Sedan lång lid tillbaka larockså insatserna inom t. ex. barn- och ungdomsvården och inom nykterhelsvårdeni anspråk en långl slörre andel av den kommunala socialvårdens ekonomiska ochpersonella resurser än vad den ekonomiska socialhjälpen gör. Förutsällningarna för ekonomisklbistånd inom socialvården anges i 12 och 13 §§ ShjL. Räll lill socialhjälp lilllivsuppehälle och behövlig vård har enligl 12 § den som inle kan försörja siggenom egel arbete på grund av ålder, sjukdom, lyte eller annars bristandekropps- eller själskrafter. Samma rätt tillkommer den som av hälsoskäl helteller delvis bör avhålla sig från arbele. Som förulsällning för rält tillsocialhjälp gäller dock alt den enskilde själv saknar medel och all hans behovinle tillgodoses på annat sätl. I fräga om den som inte har fyllt skallhjälpen även avse uppfostran. Bestämmelser om s. k. frivilligsocialhjälp ges i 13 § ShjL. Enligt denna paragraf kan kommunen lämna socialhjälpäven i andra fall än dem som anges i 12 §. Sådan socialhjälp meddelas enligtgrunder som kommunfullmäktige bestämmer eller, om grunder inte harfastsiällts, i den ulslräckning som socialnämnden anser alt den behövs. Utmärkande för rälien lill biståndenligl 12 § ShjL är den direkla anknytningen lill behovet av ekonomisk hjälp.Övriga vårdlagar har andra utgångspunkter för den hjälp de tillförsäkrarmänniskorna. Om någon som inle har fyllt 18 årbehöver vård och fostran på grund av att föräldrarna har avlidit ellerövergivit honom, skall barnavårdsnämnden enligl 31 § första slyckel BvLomhänderta honom för samhällsvård, om behovel inte tillgodoses på annat sätl. 1 31 S andra slyckel BvL föreskrivsatt barnavårdsnämnden även i andra situationer skall omhänderta barnet församhällsvård. Är någon som inle har fyllt i behov av specialvård ellerannan vård och fostran utom 1979/80:1 Rättentill bistånd 181 hemmelpå grund av all föräldrarna inle kan bereda honom sädan vård eller annars underiäteraU tillfredsställande sörja lör honom, och kan behovel inle tillgodoses påannal sätt, skall nämnden omhänderta den unge för samhällsvård. Omhänderlagandesom har sagts nu sker endast på begäran av föräldrarna eller med derassamiycke. Barnel skall lämna siu samiycke om del har fylll . Kravel påbarnets samiycke är inle ovillkoriigt. Om särskilda skäl föreligger kan avsteggöras från huvudregeln. Bestämmelserna i 25. 26 och 29 §S BvL har sammautgång.spunkter. har enligt dessa paragrafer skyldighet attvidta vissa åtgärder lill skydd och omvårdnad för den unge. Mol dessaskyldigheter får anses svara en rätt för barnet atl i de angivna situationernafå bistånd genom samhällets försorg. Enligt 14 § NvL skall nyklerhetsnämnden vidtahjälpåtgärder när någon missbrukar alkohol. Till sådana åtgärder hör att hjälpaalkoholmissbrukaren till lämplig anställning eller att byta verksamhet ellervistelseort liksom atl förmå honom att bl. a. rådfråga läkare eller frivilligtsöka lämplig vård. NvL har också en bestämmelse som svarar mot 31 §BvL. 1 58 § NvL ges möjlighet för den enskilde att efter hänvändelse tillnyklerhetsnämnden få behövligt bistånd. Den som är hemfallen åt alkoholmissbrukkan enligt denna paragraf efter egen ansökan beredas vård på allmän vårdanstaltför alkoholmissbrukare. För intagning fordras bl.a. att den vårdbehövandeskriftligen förbinder sig att stanna på vårdanstalten som ansesnödvändig med hänsyn till vårdbehovet, dock högst . Även med etl allt finmaskigare generellttrygghetssystem av socialförsäkringar och annan samhällsservice kommer detockså att finnas behov av ekonomisk hjälp och annat stöd eflerindividuell behovsprövning. Jag skall nu behandla de allmänna förutsättningarnaför rält till bistånd genom . a. formerna för det ekonomiskaslödel lar jag upp särskill (avsnitt 2.6 Socialbidrag). 2.5.2Den allmänna utformningen av rätlen till bistånd Den enskildes rättigheter beskrivs således nu inomvarje vårdområde för sig. Detta följer av den funktionella indelning sompräglar den nuvarande socialvårdslagstiftningen. Utvecklingen inom socialvården har emellertidalltmer gått mol att göra en bedömning av den enskildes och hans familjs helasituation. Denna helhelssyn, som jag mera utförligt berör i annat sammanhang,tillämpas numera allmänt. Ett uttryck för helhetssynen är den sammanhållnasocialtjänstlag som skall ersätta de nuvarande vårdområdesbundna lagarna. Denenskildes rätt atl få vård, omvårdnad, ekonomisk hjälp eller annal bistånd somär anpassat efter individuella förutsäitningar och behov bör också bestämmasmot denna bakgrund. Prop.1979/80:1 Rätten till bistånd 182 har föreslagitalt del i socialljänsllagen skall införas en allmän bestämmelse om denenskildes rält lill bislånd. Enligl den föreslagna beslämmelsen skall denenskilde ha räll lill bislånd av försörjning och sinlivsföring i övrigl, om hans behov inle tillgodoses på annat sätl. Som jag återkommerlill strax innehåller bislåndsparagrafen vidare vissa anvisningar om hur delbislånd skall se ut som den enskilde skall vara tillförsäkrad. Den föreslagna utformningen av enräu lill bislånd har i sina huvuddrag lillsiyrkls eller lämnats ulan erinran avremissinstanserna. För egen del är jag också överensmed socialutredningen om huvuddragen i den lilliänkta bislåndsparagrafen. framhåller bör en given utgångspunkl för hur rätlen lill bislåndskall utformas vara atl den enskildes räll lill sociala insalser inte begränsasi förhållande lill vad som gäller . Rätten lill bislånd bör således lillall börja med avse alla de silualioner som enligl de nuvarande vårdlagarnaberättigar till stöd och hjälp. Som en förulsällning för bislånd bör ocksåliksom nu gälla all den som lill följd av olika omständigheter inle kan klarasin försörjning eller sin livsföring i övrigl skall få den hjälp som hanbehöver genom samhällets försorg. Syftet med rätten lill bislåndenligt socialljänsllagen skall således vara all tillförsäkra den enskilde enräll lill slöd och hjälp av samhället när han på grund av bristandearbetsförmåga, handikapp, ålder eller annan liknande omsiändighel befinner sigi en situation som gör insatser från samhällels sida nödvändiga. Rälien lillbislånd bör med andra ord inlräda så snart den enskilde behöver socialtjänstensinsatser för sin försörjning eller sin livsföring i övrigt. Denna rätt kommerhärigenom all vila på samma principiella grunder som kommer till ullryck it.ex. 12 § ShjL, som ju på molsvarande säll gör rätten till ekonomisk hjälpberoende av att den ekonomiska hjälpen är en nödvändig förutsältning för atlden enskilde skall kunna klara sin försörjning. Samma synsäll kommer tilluttryck i 31 § BvL, som tillförsäkrar föräldrarna samhällets bistånd vid vårdenav barn i de fall de inle själva kan dra försorg om barnel. Som framgår av vad jag har sagtskall rätten till bistånd inte bara gälla i silualioner då den enskilde behöverl. ex. ekonomisk hjälp till sin försörjning. Rätt lill bislånd Iräder också innär I.ex. äldre eller handikappade i siu dagliga liv är beroende av andrasinsalser. Andra viktiga exempel på när räu lill bislånd kan föreligga är närbarn som far illa behöver las om hand eller på annal säll hjälpas avsocialnämnden eller när den som missbrukar alkohol eller narkotika behöver vårdoch behandling genom nämndens försorg. Den som för sin dagliga livsföring inlekan undvara särskilda insatser är således berättigad till stöd och hjälp avsocialnämnden. En bestämmelse av det innehåll somjag har förordal nu skiljer sig från bestämmelserna i gällande vårdlagar på såsalt alt rätten lill bislånd inle Prop.1979/80:1 Rätten till bistånd 183 harknutits till all den enskilde behöver hjälp av någon särskild orsak som anges ilagen. Flera remissinsianser har kritiserat socialulredningens förslag lillutformning av rälien till bislånd i detta hänseende. Man menar atl rätten harblivit allt för oklar och oprecis. Den enskilde kan därför inle få en uppfattningom sina rälligheler. Inle heller kommunerna och besvärs-myndighelerna harenligl dessa remissinstanser tillräckligt underlag för att bedöma biståndetsomfaUning. Delär givelvis önskvärt all bedömningen av rälien lill bislånd blir så enhetligsom möjlig. Ur den synpunkten borde biståndets innehål) regleras fasiare. Ävenkraven på all del skall vara möjligi all förulse myndighels beslut talar idenna riklning. Jag har därför i och för sig förståelse för önskemålen om allfå biståndels förutsättningar och innehåll bällre preciserade. Olika skäl lalar dock mol att i lagen knyla rätlenlill bislånd lill vissa särskill angivna situationer som sjukdom, ålder ellerbristande arbetsförmåga. Det skulle således knappast vara förenligt med denhelhetssyn som i framliden skall karaktärisera del sociala arbelel alt anknylarälien till bislånd till vissa konkreta situationer. Det skulle vidare mötabetydande svårigheier all ulforma lagsliftningen så att den kom all avse allade silualioner där del bör finnas en räll till bislånd. Jag ansluler mig därförlill socialulredningens uppfaUning alt rätten till bistånd i första hand börknyias till att den enskilde är beroende av socialljänslens insalser för sinförsörjning och sin livsföring i övrigl. Jag vill på nyll erinra om alt en rätt till biståndsom besläms på della säll kommer alt avse alla de rättigheter som omfattasav de gällande vårdlagarna. Hit hör rätten till ekonomisk hjälp enligt 12 §ShjL liksom rälien till vård m.m. enligt 25, 26 och 31 SS BvL resp. 14 och 58SS NvL. Den uttolkning som dessa och andra bestämmelser om rätl lill socialastöd- och hjälpinsatser har fåll bör kunna ge vägledning när den nu föreslagnabeslämmelsen skall lillämpas. Avsikten är att socialslyrelsen bl. a. efter samrådmed Kommunförbundel skall få lill uppgift all utfärda allmänna råd somvägledning för tillämpningen av socialtjänstlagen. Inle minsl gäller deltarälien till bistånd. har föreslagil atl den nyabislåndsparagrafen skall utformas så att den ger den enskilde räll till bislåndför sin försörjning och sin livsföring i övrigl, om hans behov inte tillgodosespå annal sätl. Detla har av åtskilliga remissinsianser tolkals så alt räll lillbislånd skulle kunna inlräda, även om den enskilde hade förmåga all försörjasig t.ex. genom egel arbele. Som regel vänder sig remissinstanserna mol eltsådant synsäll och betonar vikten av all frågan klargörs. Jag vill för egen del underslryka all rält lillbislånd av socialnämnden förutsätter alt del föreligger ell hjälpbehov. Den sompå egen hand kan Prop.1979/80:1 Rätten till bistånd 184 klara sin försörjning och sin livsföring i övrigt kan somregel inte anses ha elt sådant behov. Som socialutredningen framhåller bör dockrält till lilljäUig ekonomisk hjälp 1. ex. kunna föreligga även om denhjälpsökande bedöms vara i stånd atl genom arbete klara sin försörjning. Delbör vidare uppmärksammas att det i socialnämndens ansvar ligger en skyldighetalt vidta tillfälliga åtgärder i väntan på all ansvarig huvudman avhjälper vårdbehovet.Del visar att rätt till bislånd av socialnämnden kan föreligga i ännu ensituation då den enskildes livsföring normalt tryggas på annal säll. Som jaghar nämnt förut lämnar socialvården sådant bistånd. Även andrasituationer kan självfallet tänkas uppkomma då socialnämndens ansvar inte ärlika klart uttalat men då det skulle framstå som oförenligt med de mål som harställts upp för socialljänslen att avvisa den enskildes begäran om hjälp. Medde påpekanden som jag har gjort nu är jag dock beredd all tillmötesgåremissinstansernas önskemål och föreslår atl det i lagtexten skaU anges atträtt till bistånd förutsätter att den enskildes behov inte kan tillgodoses påannat sätt. förslag innebäratt det ingenstans i lagtexten anges vilka ålgärder som nämnden skall vidta närden lämnar den enskilde bistånd. Flera remissinstanser harkritiserat detta och menat all biståndets innehåll därmed har blivil oklart.Kammarrätten i framhåller exempelvis att helhetssynen och detövergripande ansvarel ställer stora krav på en lagstiftning som ger kommunenstor handlingsfrihet vid bedömningen av vilka sociala insatser som bör sättasin för att bistå den enskilde. Men som en sådan handlingsfrihet ärnödvändig för socialnämnden är det enligt kammarrätten en förutsättning för denenskildes rättssäkerhet att lagen konkrel anger hans rättigheter. Kammarrättenanser det från flera utgångspunkter angeläget att man i lagen preciserar denenskildes rättigheter. Enligt kammarrättens mening bör problemet lösas på detsättet atl man begränsar rätten till socialt bistånd till att gälla, förutomekonomiska behov, elementära behov på äldreomsorgens, barnomsorgens och handikappomsorgensområden. När det gäller sådana behov förutsätter kammarrätten alt socialtbistånd skall tillhandahållas utan hinder av resursknapphet. När det däremotgäller andra former av socialt bistånd, bl. a. sådana som är starkt beroende avtillgången på personal, måste man ge lagstiftningen en annan utformning. Mankan t.ex. föreskriva en skyldighet för kommunerna atl tillhandahålla socialatjänster av olika slag i den omfattning som kan anses motsvara behovet blandinvånarna i kommunen. En sådan skyldighet ger enligl kammarrättens mening inteden enskilde kommunmedlemmen en direkt rätt till förmånen. Liknande synpunkteranförs av bl. a. kammarrätten i och JO. Några remissinstanser anseratt miniminormer eller liknande bestämningar bör ges för socialtjänstensinnehåll. Prop.1979/80:1 Rätten till bistånd 185 Jag vill mol bakgrund av remisskritiken underslrykaatt syftel med bestämmelserna om rätt till bislånd är att tillförsäkra denenskilde slöd och hjälp inom när sådana insatser är nödvändigaför all den enskilde skall kunna klara sin försörjning och sin livsföring iövrigl. Det bör som jag har sagl lidigare inle möta alltför stora svårigheterför socialnämnden att med ledning av de principer som redan nu gäller i frågaom rätten till sociala stöd- och hjälpinsatser fastställa när rätlen tillbistånd inträder. I dessa situationer är nämnden skyldig atl bislå denenskilde. Nämnden skall i varje särskilt fall vidta de åtgärder som behövs föratl avhjälpa det uppkomna behovel. Valel av åtgärder kommer därvid alt bero påförhållandena i del enskilda fallel. Rälien lill slöd och hjälp från nämndenkan emellertid inle avse andra insatser än sådana som bedöms kunna tillgodoseden enskildes behov på etl lämpligl sätt. Av allmännabestämmelser följer alt insatserna skall utformas i samförstånd med denenskilde hjälpbehövande. Den enskilde har dock givetvis inle någon ovillkorligrält atl erhålla en viss bestämd insats. Vid valet av åtgärd måste såledeshänsyn las till vilka alternativa resurser som finns att tillgå inom kommunen. När det gäller den ekonomiska hjälpen torde detknappast uppstå några svårigheter. Behövlig vägledning kan man få om man jämförmed rätten lill ekonomisk hjälp enligt 12 S ShjL.