prop · G3039 · 1979-12-31 00:00:00 — Om inspeklionen finner atl en avtalskonstruktionvisseriigen inte kan föranleda allvariig anmärkning men dock är mindre lämplig,har inspektionen möjlighet att påverka utformningen vid förhandlingar medbranschföreträdama. Begreppei"ändamålsenlig" saknar enlydighet - ändamålsenligheten är subjektivoch individuell. Konsumentförsäkringen är en massvara som av naturiiga skälmåste vara standardiserad. Ett lagfästande av den av kommittén föreslagnaregeln skulle därest den realiserades på sätl kommittén 1979/80:9 87 utvecklari sitt betänkande förutsätta tillskapande av en omfallande statligkonlrollapparat med produktutvecklingsfunktion. Försäkringskonsumenter iSverige har enligt inspektionens mening inte behov av bestämmelser av det nuifrågasatta slaget. Med vad sålunda anförts harinspektionen inte velat förneka alt ell införande i lagstiftningen påkonsumentförsäkringsområdet av vissa tvingande regler - där utrymmet förskälighetsbedömningar ökas - utgör ett incitament till en intensifieradgranskning från försäkringsinspekiionens sida av försäkringsbolagens verksamhetpå hithörande område. Privat förelagande kräverett visst minimum av svängrum för att på bästa sätt kunna fylla sina avseddafunktioner. Kontroll och övervakning måste därför enligt inspektionensmening-så länge en sädan ordning råder-ha sina begränsningar. Omproduktutformningen, marknadsföringen, prissättningen och"leveransen" är ingående reglerade på ett område synes detta ofelbartleda till stelhet och enhetlighet. Det skall självfallel inte förnekas, att ensådan ordning under vissa förhållanden kan framstå som erforderiig. Innansädana vägar beträds synes man emellertid böra pröva den leknik, som bonatprägla marknaden genom en mellan jämställda parter institutionaliserad dialog idet kontaktforum, som initierats av såsom ett resultat avstatens konsumenträds försäkringsutrednings belänkande. Den hellbyråkratiserade lösningen bör vara en av uppenbara missförhållanden betingadnödfallsutväg. Försäkringsinspektionensprimära uppgift är att handha tillämpningen avförsäkringsrörelselagstiftningen, främst lag om försäkringsrörelse meddäri sedermera vidtagna ändringar, Lagsliftningsinnehållet och anvisaderesurser markerar f n, gränsema för ämbetsverkets uppgifter. Dessa är i övervägandegrad av försäkringsteknisk nalur och inriktade på övervakning av soliditet ochpremieskälighet enligt lagsiiftningens definitioner. Omfattningen ay samhälletskontroll överdel privata försäkringsväsendet kan självfallet enligt i lagaordning fattade beslut ökas. Regleringen kan drivas längt och i och för sigmeningsfulla uppgifier tillföras tillsynsmyndigheten. Åtskilliga skäl synesnumera tala för en översyn av försäkringsrörelselag-stifiningen och därmed ettställningstagande till omfattningen av och intensiteten i samhällets kontrollpä området, Etableringsreglerna och konsolideringsfrågorna är några av deproblem, som i ett dylikt sammanhang blir aktuella, I särskild skrivelse tillekonomideparlementet denna dag föreslår inspektionen alt en utredningtillsättes med den allmänna uppgiften alt se över lillsynslagsliftningen och ianslutning härtill försäkringsinspektionens uppgifter, arbetsformer ochorganisation. Utredningen bör därvid som huvudfråga taga upp till behandlingomfattningen av stafliga regleringsinsatser på försäkringsområdet och nogaredovisa konsekvenserna av vald ambitionsnivå för inspektionens personalstyrkaoch organisation, Försäk-ringsvillkorsgranskningens roll och omfattning ingårsom ett naturiigt element i denna utrednings uppgifier. 15.10Landsorganisationen i (LO): Försäkringsräuskommitténföreslåratt i lagen om försäkringsrörelse införs en ny paragraf 283 a S omgranskning av försäkringsvillkors skälighet och 1979/80:9 88 ändamålsenlighet.LO delar kommitténs uppfattning att en intensifierad villkorsgranskning inomförsäkringsområdet är nödvändig, och organisationen kan, med reservation på enpunkt, tillstyrka kommitténs förslag. VadLO ej kan acceptera i delta avseende är, att kommittén föreslår att också villkorför försäkringar som grundas på kollektivavtal skall bli föremål för statliggranskning. Enligt LO:s mening skall kollektivavtalsgrundade försäkringarundantas från tillämpningsomrädet för den föreslagna 283 a S i lagen omförsäkringsrörelse. Vadgäller sättet för villkorsgranskningen å ena sidan samt de organisatoriskafrågorna ä andra sidan vill LO instämma i experten särskildayttrande. yttrande stöds av ledamöterna ochSkantz samt av experterna . 15.11 (): Kommitténföreslär också att en generalklausul införs i lagstiftningen som stadgar attpremien och andra försäkringsvillkor skall vara skäliga och motsvaraförsäkringstagarens och försäkringsgivarens intresse av en ändamålsenligförsäkring. Kommitténs förslag skulle alltså innebära atl såväl de allmännaavtalsvillkoren som själva produklvillkoren görs till föremål för granskning.Mot bakgrund av den vikt försäkringar har för den enskilde kan TCO tillstyrkautredningens förslag i båda avseendena. 15.12 CentralorganisationenSACO/SR: /SRinstämmer i remissyttrandet under 15.13. 15.13 (): Kommitténsförslag om nyanserade regler för påföljder mol brott mot biförpliktelser, somsynes välmotiverade (5.3.2-6.5.7 s. 147 O, och avsaknaden av tvingandebestämmelser i vissa hänseenden medför, att försäkringsvillkoren börunderkastas en effektiv tillsyn. Härvid är det lämpligl alt KO:s väldokumenterade energi och skicklighet att tillvarata konsumenternas intressen iliknande sammanhang tillvaratas. De invändningar mot en sådan ordning som avseratt KO ej besitter tillräcklig sakkunskap pä försäkringsfrågor förefallerkunna mötas, om KO samråder med försäkringsinspeklionen och ommarknadsdomstolen vid prövning av försäkringsvillkor ges en särskildsammansäUning, så att företrädare från försäkringsbolag och annanförsäkringsrättslig expertis blir företrädd i domstolen, JUS anser vidare attde argument som anförts för att prövningen inte endast skall omfatta försäkringensskälighet utan även dess ändamålsenlighet (5,3,4 och 7.4 samt experten . 275 O har sådan tyngd att de väger över de farhågor som också framförts föratt en sådan omfattande tillsyn skulle kunna motverka produktutvecklingen inomförsäkringsområdet. Prop.1979/80:9 89 15.14Svenska arbetsgivareföreningen (SAF): Enligtförslagel skall konsumentförsäkringslagen inte äga lillämpning pä försäkringarsom grundar sig på grupp- eller kollektivavtal. Föreningen instämmer hell i deskäl som kommittén anfört härför. Kommitténs förslag lill ändring i lagen omförsäkringsrörelse avseende statlig granskning av försäkringsvillkor haremellertid genom sin ordalydelse kommit alt även omfatta fall där konsument tecknatförsäkring grundad på kollektivavtal. Föreningen, som instämmer i del särskildayttrande som avgivits av experterna , utgår frän att detinte varit kommitténs avsikt att en statlig myndighet skulle få rätt attöverpröva försäkringsvillkor som reglerats i kollektivavtal mellanarbetsmarknadens parter. En sådan överprövning skulle innebära etl inlrång iparternas fria förhandlingsrätt. I den män förslaget leder till lagstiftningbör del därför klart framgå av lagtexten, atl den som tecknat försäkring somgrundas pä kollektivavtal ej skall anses som konsument. Omen konsumenlförsäkringslagstiftning erhåller den av kommittén föreslagnaprincipiella uppbyggnaden, är samfundet benäget att ansluta sig lill kommitlénsuppfattning att den civilrätlsliga regleringen av KFL bör kompletteras med eltsystem för offentlig kontroll av försäkringsvillkor. Innan det klargjorts påvilket sätl kontrollen skall utövas och vem som skall omhänderha den, anser sigsamfundet inte ha möjlighet alt uttala någon närmare mening. Rent allmänt villdock samfundet anföra följande. Enkontroll får inte utformas så all produktutvecklingen i fri konkurrens inomförsäkringsbranschen hämmas. Från denna synpunkt ter del sig inte välbetänkt atlkontrollen även skulle omfatta försäkringsproduktens ändamålsenlighet. Dellorde här vara fråga om en principiell nyhet i enskild näringsverksamhet, sombryter mot den naturliga principen atl ansvar för produktutformningen ochekonomiskt resultatansvar skall följas åt. Det faktiska samråd som idagförekommer och den insyn del allmänna har med de möjligheter lill påverkan påproduktutformningen som ligger häri lorde vara fullt tillräckligt. Samfundeiavstyrker därför förslaget all kontrollen skall omfatta även försäkringarnasändamålsenlighet. I övrigi förefaller övervägande skäl tala för lämplighetenav att kontrolluppgifterna omhänderhas av försäkringsinspektionen, som redantill följd av sin skyldighet atl genom villkorskontroll bevaka efterievnaden avde principer om soliditet och skälig premiesätlning som föreskrivs i lag omförsäkringsrörelse under alla omständigheter måste ulöva kontroll, även om denvillkorskoniroll som konsumentförsäkringslagen lill följd av sin särprägelskulle påkalla skulle överlämnas till annan myndighei änförsäkringsinspeklionen. Atl ha två skilda kontrollorgan förefaller mindrelämpligt. Inspektionens verksamhei bör med nödvändighet bedrivas i närasamarbete med och KO. Som samfundei redan i det inledande,allmänna avsnittet av siu yurande framhållit bör frågan om den närmareutformningen av kontrollen bli föremål för särskild utredning. Prop.1979/80:9 90 Riksförbundetavstyrker den föreslagna 283 a S försäkringsrörelselagen om granskning avförsäkringsvillkorens skälighet och ändamålsenlighet, liksom molsvarandeändring i 11 S lagen om understödsföreningar. Myndighels-granskning ochförelägganderäli belräffande försäkrings ändamålsenlighet bör inte införas. i övrigt beträffande villkorsgranskning är inie behövlig vid sidanav de regler som redan gäller för försäkringsinspekiionensskälighetsövervakning. Riksförbundelsnärmare motivering framgår av bil. 3:1 s. 102 och 157-160. Folksamavstyrker förslaget till ändring i lagen om försäkringsrörelse. Motiveringenlill denna ståndpunkt framgår av bil. 3:2 s. 185-187. 15.18 (): KFavstyrker förslagel lill tillägg till försäkringsrörelselagen. Detfinns enligt KF:s uppfattning en stor risk för att den föreslagna granskningenav såväl allmänna försäkringsvillkorsom produktvillkor leder till anutvecklingen av produkterna hämmas och konkurrensen mellan försäkringsbolagenförsvinner. Detta kan inte vara tili gagn för konsumenterna. KF anser au dengranskning av allmänna försäkringsvillkor som ulföres genomförsäkringsinspektionens försorg efter utbyggnad skulle tillgodose konsumentensbehov i denna del. Vidarevill KF peka pä att den största delen av konsumentförsäkringar meddelas avömsesidiga försäkringsbolag. 1 dessa är försäkringstagaren delägare och utövargenom stämman den högsta makten i försäkringsbolaget. Även pä andra nivåer iföretaget är försäkringstagarna representerade, vilket ger möjlighel lill påverkanpå produktutformningen, KF avstyrker förslaget till villkorsgranskning. 15.19Båtorganisationernas försäkringskommitté (BFK): BFKanser att stadgandet i lagen om försäkringsrörelse om"ända-målsenlighetskoniroll" bör antingen utgå eller preciseras på ettsäu som medför att kontrollen ej skall ske med lillämpning av de detaljeradeföreskrifterna i konsumentförsäkringslagen. Se vidare under 8.14, Införandetav den av kommittén föreslagna nya paragrafen i lagen om försäkringsrörelseavslyrkes av föreningen. Närdet gäller skälighetsgranskningen av premien och andra försäkringsvillkor harförsäkringsinspektionen möjlighet att ingripa mol för konsumentenolämpliga villkor, Belräffande granskningen av försäkringarnasändamålsenlighet vill föreningen påpeka all grundskyddet i de cenlralakonsumeniförsäkringarna utgör en så dominerande del av premien a't möjlighetenlill större variation av produkterna är begränsad. Inspektionen,som har att övervaka premiesättningen ur soliditets- och 1979/80:9 91 skälighetssynpunkt,bör också handha den utökade villkorsgranskning som ändå kan bli lagfäst.Eftersom premien påverkas av innehållet i övriga villkor, kan granskning avpremie och granskning av övriga villkor ej ske oberoende av varandra. Bådatyperna av granskning måste ske mot bakgrund av kravel på soliditet. Ipremierna ingående säkerhetslillägg måste sålunda sättas högre vid lågsoliditet än vid hög. Det är därför inte ändamålsenligt all splittraövervakningen på flera myndigheter. Föreningenfinner det svårt aU bilda sig någon slutlig uppfattning om kommitténs förslagrörande offentlig kontroll av försäkringsvillkor så länge det inte harklargjorts hur och av vilka myndigheter kontrollen skall utövas. Föreningen kandärför inte f n. tillstyrka del föreslagna tillägget i försäkringsrörelselagenmen vill anföra vissa allmänna synpunkter i ämnet. Föreningenanser del angelägel alt produktutvecklingen på försäkringsområdet även ifortsättningen får ankomma på försäkringsbolagen och bedrivas i fri konkurrensmellan dessa. Myndigheternas kontroll bör inte gå så långt all den på eltolyckligt sätl hämmar en fortsatt utveckling och smidig anpassning till nyaförhållanden. Däremot är del otvivelaktigt av värde om nya försäkringsformeroch nya villkor kan utvecklas av bolagen i nära samråd med myndighetersomhärtill uppgift att bevaka konsumenternas intressen. Myndigheterna bör hamöjlighet att med kraft ingripa mot villkor som är oskäliga mol konsumenterna.Den villkorskontroll som förekommer inom andra avtalsområden vilar på denlegislativa grund som utgörs av generalklausulen i 1 S avtalsvillkorslagen.Denna ger möjlighet atl förbjuda villkor som är "oskäliga" motkonsumenterna. På denna grundval har utvecklats ett system med förhandlingar,vilka inte begränsas till au utmönstra oskäliga avtalsvillkor utan går längreän så och syftar till att fö fram villkorsom allmänt sett är lämpliga frånkonsumentsynpunkt. Föreningen ifrågasätter om inte en sådan regel som 1 Savialsvillkorslagen innehåller skulle vara tillfyllest även päförsäkringsområdet. Den i kommitténs förslag upptagna hänvisningen tilländamålsenlighet kan visserligen måhända sägas vara tämligen betydelselös,efiersom del lorde vara sällsynt att en viss försäkring kan betraktas som inteändamålsenlig. Förslaget inför emellertid en ny bedömningsnorm, vilken genomsin vaga karaktär kan skapa rättsosäkerhet och lägga hinder i vägen för enönskvärd produktutveckling. Detär i hög grad önskvärt att man inom elt system för villkorskontroll kan ta tillvara säväl försäkringsinspektionens kunskaper pä försäkringsområdet somkonsumentverket/KOs insikter i konsumentfrågor och erfarenheter avvillkorsgranskning och förhandlingar på andra avtalsområden. Vid envillkorskontroll måste hänsyn tas till de principer om soliditet och skäligpremiesätlning som är inskrivna i försäkringsrörelselagen. Dessa bevakas nu avförsäkringsinspektionen. Om man behäller denna ordning och lägger ansvaretfören utvidgad villkorskontroll på KO uppkommereit syslem med tvä skildakontrollorgan. Delta medför oundvikligen dubbelarbete för både myndigheternaoch försäkringsbranschens företrädare. Eftersom de båda myndigheternaförutsätts skola granska villkoren från skilda utgångspunkter finns risk föratt bolagen utsätts för krav, som de inte kan till fullo rätta sigefter. Det är etl rimligl önskemål från försäkringsbolagens sida attmyndigheterna skall svara för den samordning som krävs och atl bolagen inteskall behöva ha med mer än elt samhällsorgan alt göra i frågor 1979/80:9 92 omden skäliga utformningen av deras villkor. Dessa synpunkler leder närmast tillatt villkorskonlrollen bör anförtros åt försäkringsinspeklionen. Delta böremellertid inte ske utan atl inspeklionen tillförs särskild sakkunskap ikonsumentfrågor. Vidare bör verksamhelen bedrivas i nära samarbete medkonsumentverkei/KO. Del är viktigt att villkorsgranskningen päförsäkringsområdet kommer alt bygga på samma konsumentpoliliska grundsyn sompräglar KOs pä avialsvillkorslagen grundade verksamhet. och näringsidkarna har olika mening i en fråga om vad somär skäliga avtalsvillkor kan enligt avialsvillkorslagen tvisten hänskjutas tillmarknadsdomstolen för avgörande. Enligt föreningens mening talar goda skäl föratt man även på försäkringsområdet bör ha tillgäng till en sådan opartiskdömande instans. Det är naturligt att låta fylla dennafunktion. Domstolen synes i så fall för denna typ av mål böra tillföras ensärskild ledamot som företräder försäkringsgivarinirés-sen. 15.22Lantbrukarnas riksförbund (LRF): LRFhar som central huvudorganisation för lantbruket träffat avtal omkolleklivavialsbundna försäkringar för lantbrukare. LRF delar inte kommitténsuppfattning om behovet av myndighels granskning av kollektivavtalsbundnaförsäkringar. Inom de ekonomiska ramar som och fram, ingår en granskning av villkoren som får anses helt betryggandeför lantbrukels del. En ytterligare granskning frän myndighets sida skullebegränsa LRFs möjligheter atl ansvara för premie-kostnader inom ramen för detförhandlingsbara utrymmet. LRF instämmer i denna del i experterna ochSandells särskilda yurande rörande den offenlliga kontrollen avförsäkringsvillkor av försäkring, grundad pä kollektivavtal. Somnämnts ovan har kommittén inte föreslagit några regler om vilka myndigheter,som skall handha kontrollen av att försäkringsvillkoren överensstämmer med dekrav, som uppställs i den föreslagna generalklausulen. Då kontrollenemellertid föreslås omfatta även försäkringsprodukternas ändamålsenlighet ochi övrigi föreslås fä genomgripande betydelse, menar förbundet övervägande skältala för att kontrollfunktionen utövas av en myndighet. Härvid lordeFörsäkringsinspektionen vara bäst skickad, enär denna redan nu genomvillkorskontroll har att bevaka att de i lagen om försäkringsrörelseföreskrivna reglerna om soliditet och skälig premiesätlning efterlevs.Förbundet förutsätter all Försäkringsinspeklionen utövar sin kontrollverksamheti samarbete med och KO. Förslagellämnar helt öppet vilken myndighet som skall granska atl beslämmelsenefterieves saml hur sädan granskning skall gå lill. Bestämmelsen torde sålundakomma au stanna på papperet. Förslagelavser endasl en granskning i efterhand av försäkringsvillkor. Prop.1979/80:9 93 skullesälunda inte innebära något som helst skydd fören försäkringstagare som redanråkat ut för en skada. Ettvisst skydd även i försäkringsförhållande innebär visseriigen 36 S avtalslageni dess lydelse efler lagändring 1976. Enligt detla lagrum kan avtalsvillkor,som kan betecknas som direkt oskäliga, jämkas eller helt lämnas utan avseende.Försäkringstagare, som gentemot silt bolag vill åberopa 36 S avtalslagen, bliri tvist med bolaget nödsakad instämma bolaget till domstol, där han harbevisbördan för att villkoret är oskäligt och där han riskerar alt få vidkännasprocesskostnader ävensom en betungande tidsutdräkl. Införsvårigheter av denna arl lorde del höra till sällsynthelerna att enförsäkringstagare är benägen att inlåta sig i process med sitt försäkringsbolagtrots alt han anser sig med skäl kunna hävda atl försäkringsvillkor somåberopas mot honom är oskäligt. Del förtjänar även alt noteras att kommitténframhåller att det är vanskligt att säga hur 36 S avtalslagen i dess nyalydelse kommer att tillämpas vid försäkringsavtal. Försäkringslagarnas behov avett särskilt skydd mot oskäliga eller eljesl olämpliga avtalsvillkor har förövrigt kommittén själv vitsordat med det ovannämnda förslagel till S 283 a ilagen om försäkringsrörelse, ehuru delta förslag är i och för sigolillfredsställande samt icke sanktionerat i lagen. Enligtdirektiven bör övervägas atl efler mönster från flertalet europeiska länderinföra en skyldighet för försäkringsbolagen alt i förväg låla granska ochgodkänna allmänna försäkringsvillkor. Vi vill kraftigt understryka att det heltenkelt icke finns någon annan möjlighel all komma till rätta med den otrygghet,som försäkringstagarna är utsatta för, än all föreskriva atlpremier och andra försäkringsvillkor i förväg mäste godkännas avtillsynsmyndigheten innan de fär tillämpas. Med elt dylikt syslem skulle i alllväsentligt bristerna i försäkringslagarnas skydd mot oskäliga och andraoskäliga eller eljest olämpliga avtalsvillkor sä alt säga i ett slag undanröjas.Kommittén avvisar emellertid tanken på förhandsgranskning under hänvisning lillatt ett sådant förfarande enligt kommitténs förmenande skulle "leda belydande risk för byråkratisering av förfarandet vid införande om nyavillkor". Skäl atl misstänka "byråkrati" vid en granskning somanförtros en i så hög grad sakkunnig myndighei som tillsyningsmyn-digheten iförsäkringsväsendet saknas uppenbarligen. En viss omständlighet ochlidsuldräkt, som förhandsgranskning skulle innebära, framstår som ett ringapris för att uppnå ändamålet med sådan granskning nämligen an skapa trygghetför försäkringstagaren. En ytterligare vinst med förhandsgranskning skulle varaatt därigenom uppenbarligen antalet försäkringslvisler säväl utom rätta som viddomstolarna skulle avsevärl nedbringas, Ilagstiftningen bör sålunda införas bestämmelse om att premieroch andraförsäkringsvillkor skall godkännas av tillsynsmyndigheten innan de får tagas ibruk. Förhandsgranskningeller inte äremellertid, del må än en gäng understrykas, den centrala frågan,då det gäller rimligt skydd för försäkringstagarna mot det underläge vari deför närvarande befinner sig. Man kan helt enkelt uttrycka saken så, utanförhandsgranskning kan ett effektivt skydd för försäkringstagarna ej uppnäs -med förhandsgranskning åter torde ett sådant skydd kunna uppnås. Förhandsgranskning avförsäkringsvillkoren lorde medföra alt mycket som eljest skulle upptagas iförsäkringsavtalslagen och andra lagar kan överföras lill en av regering ochriksdag utfärdad lag med instruktion för en tillsyningsmyndighet omförhandsgranskning av och andra försäkringsvillkor. Prop.1979/80:9 94 16Följdändringar i lagen om skiljemän 16.1 /KO: Konsumentverketansluter sig lill kommitténs uppfattning all del starkt kan ifrågasättas omskiljeklausuler i de allmänna försäkringsvillkoren bör godtas ikonsumenlsammanhang. Verket godlar emellertid tills vidare att en regel införsmed den begränsade räckvidd som kommittén föreslår, 16.2 Landsorganisationeni (LO): EnligtLOs mening är kommitléns förslag till lag om ändring i lagen om skiljemänoklart, LO kan acceptera att undantaget tas bort för konsumentförsäkringar.Däremot kan LO ej acceptera au undanlaget upphävs för försäkringar grundade på grupp-eller kollektivavtal, 16.3 (): Kommitténhar också lagt fram förslag till ändring i lagen om skiljemän som innebär attäven försäkringstvister skall falla in under förbudel att åberopaskiljeklausuler. Förslaget berör därmed ett stort antal permanentaskiljenämnder på den privata arbetsmarknaden som har lill uppgift all handläggatvister angående försäkringar som arbetsmarknadens parter träffatkollektivavtal om. Iföreningens remissvar avseende departementspromemoria angåenderättegång i mindre tvistemål (Ds Ju 1972:6) framhöll föreningen det olämpliga iatl avgöranden i arbetsmarknadens skiljenämnder skulle kunna omprövas avdomstol. Även Arbetsmarknadens Försäkringsaktiebolag framhöll med instämmandeav i nödvändigheten av att skiljeklausuler grundadepå avtal om tjänstepensioner lämnades utanför lagstiftningen.Departementschefen delade i proposition 1973:83 denna bedömning, och denändring som vidtogs i lagen om skiljemän begränsades lill avtal mellannäringsidkare och konsument. Genom uttrycklig bestämmelse stadgades dessulomall förbudet mot skiljeklausuler inte gällde försäkringsavtal. Sammaskäl som då anfördes mol all skiljeklausuler som baseras på kollektivavtal inteskulle kunna åberopas gör sig gällande . Föreningen avslyrker förslagetatt i 3 a S andra stycket lagen om skiljemän slopa undanlaget förförsäkringstvister, då försäkringen är grundad på kollektivavtal. Riksförbundetavstyrker förslaget att i lagen om skiljemän slopa undantaget förförsäkringslvisler. Se vidare bil. 3:1 s. 160-162. Folksamtillstyrker ändringen i lagen om skiljemän. Prop.1979/80:9 95