prop · G303119 · 1979-12-31 00:00:00 — Som framgår av avsnitt 5.6 i den allmänna motiveringen föreslåsinte ändringar av specialpreskripflonsreglema annat än på några få punkter.Även i fortsättningen kommer alltså fordringsförhållanden i många fall att varaunderkastade särskilda preskriptionsbestämmelser. 1 den mån sådana finns skallde gälla i stället för de allmänna preskriptionsbestämmelserna. Emellertidreglerar de preskripflonsbestämmelser som finns i specialförfattningar iallmänhet inte i detalj de frågor som hänger Prop.1979/80:119 89 När en författning inte lämnar upplysning i ett 1 §preskriptionsla-visst avseende, uppkommer frågan om bestämmelserna i denallmänna gen preskriptinnslagen skall tillämpas i stället. Hithörandefrågnr har berörts i avsnitt 5.6 i den allmänna mutiveringen. 2§ En fordran preskriberas efter tillkomsten, om inte preskriptionenavbryts . Preskripflonstidenär dock för fordran mot en konsument, om fordringen avser en vara,tjänst eller annan nyttighet som en näringsidkare i sin yrkesmässiga verksamhethar tillhandahållit konsumenten för huvudsakligen enskilt bmk. Detsamma gällerfordran mot den som har gått i borgen för betalningen av en sådan fordran. Dentreåriga preskriptionsflden gäller dock inte fordringar som grundar sig pålöpande skuldebrev. Förfordran på pension räknas preskriptionstiden från den dag fordringen fldigastkan göras gällande. Huvudregelnom preskriptionstidens längd har behandlats i avsnitt 5.2.1 i den allmännamotiveringen. I fråga om den treåriga preskriptionsflden förkonsumentfordringar hänvisas flll avsnitt 5.2.2. Vissa frågor om preskriptionsfldenslängd har berörts i avsnitt 5.3.1 - 5.3.3. Liksom enligt gällande rätt räknas den floåriga preskriptionstidenfrån fordringens tillkomst. Frågan när en fordran skall anses flllkommen bedömsi princip på samma sätt som f. n. Grundas fordringen på avtal, räknaspreskripflonstiden från tidpunkten för avtalet. Är det fråga om ettutomobligatoriskt skadeståndsanspråk, anses fordringen tillkommen när denskadegörande handlingen företas. Vid skada på gmnd av underlåtenhet räknaspreskriptionstiden från den dag en åtgärd senast borde ha vidtagits. Förfallodagensaknar betydelse för preskripflonstiden. Även om en fordran förfaller tillbetalning senare än efter tillkomsten, preskriberas den liksom nu efterflo år, om inte någon preskripflonsavbrytande åtgärd vidtas . Somhar behandlats i avsnitt 5.3.2 har det inte heller någon betydelse förberäkningen av preskripflonsflden att en fordran är beroende av ett villkore.d. Även om en borgenär inte kan göra gällande sin fordran förrän han självhar fullgjort en viss prestation, anses fordringen flllkommen när avtaletingicks. Från den fldpunkten löper en floårig preskriptionsfld. På samma sätträknas preskripflonstiden för en fordran på ersättning enligt engarantiutfästelse från fldpunkten för utfästelsen, oavsett när den omständighetsom aktualiserar garanfln inträffar. Ett annat exempel är fordran på gmnd avenkel borgen. Preskriptionstiden räknas från fldpunkten för borgensåtagandet,trots att borgenären inte kan kräva borgensmannen förrän det har visat sig atthuvudgäldenären inte kan betala. I fråga om utomobligatoriskt skadeståndgäller på motsvarande sätt att preskripflonstiden räknas från den skadegörandehandlingen även om skadan inträffar eller visar sig först . 1979/80:119 90 Ifråga om kredit för kontoköp räknas preskriptionstiden primärt från 2 §preskriptionsla-den dag kreditgivaren och kontohavaren träffar avtal omkrediten. Om gen kontohavaren avstår från att utnyttja krediten, harkreditgivaren emellertid inte någon fordran på honom annat än såvitt angåreventuella avgifter o. d. Men varje gång kontohavaren använder kontot genom attköpa varor på kredit får en ny preskripflonstid anses börja löpa. Samma principgäller i andra fall då någon har rätt att utnyttja en kredit fortlöpande, t.ex. en checkräkningskredit, i den mån inte särskilda bestämmelser ärtillämpliga. Bestämmelsen om konsumentfordringar föreskriver undantag frånhuvudregeln endast beträffande preskriptionstidens längd. I fråga omutgångspunkten för preskriptionstiden gäller bestämmelsen i första stycket,dvs. tiden räknas från fordringens tillkomst. Vad snm har anförts nmutgångspunkten för preskriptionstiden äger alltså till-lämpning ocksåbeträffande konsumentfordringar. Dentreåriga preskriptionsflden gäller endast fordringar mot en konsument.Treårstiden är alltså inte tillämplig på konsumenters fordringar motnäringsidkare, t. ex. i fråga om ersättning på gmnd av att en vara eller tjänstär behäftad med fel eller brist. Detta behöver dock inte innebära attkonsumenten har en tioårsfrist för att kräva ut en sådan fordran. Som harpåpekats i avsnitt 5.2,2 är möjligheten att kräva ersättning ofta tidsbegränsadenligt särskilda bestämmelser. Begreppenkonsument och näringsidkare har samma innebörd här som i t. ex.avtalsvillkorslagen, konsumeniköplagen och konsumentkrediflagen. Med konsumentavses en enskild medborgare i egenskap av privatperson. En juridisk personräknas alltså inte som konsument. Detta gäller även dödsbon. Fordringar mot ettdödsbo som har uppkommit före dödsfallet är dock att anse som fordringar motkonsument. Termen näringsidkare omfattar varje fysisk eller juridisk personsom yrkesmässigt bedriver verksamhet av ekonomisk natur. Somfömtsättning för att den treåriga preskripflonstiden skall vara flll-lämpligföreskrivs efter mönster av de nyssnämnda konsumenträttsliga lagarna att dennytflghet som fordringen avser har tillhandahållits i näringsidkarens yrkesmässigaverksamhet. Treårstiden gäller alltså inte sådana fordringar som tillknmmer ennäringsidkare på gmnd av någon transaktion utanför hans yrkesmässigaverksamhet. Föratt treårsflden skall bli tillämplig krävs vidare att den nytflghet somfordringen avser har tillhandahållits konsumenten för huvudsakligen enskiltbmk. Också på denna punkt överenstämmer förslaget med vad som gäller enligtannan konsumenträttslig lagstiftning. Treårspreskripflonen omfattar alltså iallmänhet bara fordringar som avser en vara eller annan nyttighet som är avseddför enskilt bmk. Den kortare preskriptionsflden kan dock bli tillämplig ocksånär en vara e. d. delvis är avsedd att användas i gäldenärens yrkesverksamhet,under fömtsättning att det gäller en mindre väsentlig del. 1979/80:119 91 Beträffandeden närmare innebörden av att en vara tillhandahålls för 2 §preskriptionsla-huvudsakligen enskilt bmk kan jag hänvisa till de uttalandensom har gjorts gen i motiven till konsumeniköplagen (prop. 1973: 138 s. 161 f).Som framhålls där torde det vanligen framgå av en varas beskaffenhet hur den äravsedd att användas. Det förhållandet att en vara har köpts för atl användas avnågon annan än köparen själv, t. ex. en medlem av hans familj, hindrar inte attvaran skall anses avsedd för enskilt bmk. Detsamma gäller om varan skall gessom present åt en annan person. Vid tveksamhet om vilket ändamål varan äravsedd för bör i sista hand köparens syfte med förvärvet vara avgörande. Vadsom sålunda har anförts om fömtsättningarna för att en vara skall anses haförvärvats för huvudsakligen enskilt bmk har motsvarande till-lämpning i frågaom tjänster och andra nyttigheter. Vad särskilt beträffar kredit för kontoköpoch annan fortlöpande kredit vill jag erinra om att uttrycket "kredit somär avsedd huvudsakligen för enskilt bmk" har behandlats i förarbetena tillkonsumenlkreditlagen (prop. 1976/77: 123 s. 154 f., 346 f. och 368 f.). Ienlighet med vad som förordas där bör det avgörande för vilken preskriptionsfldsom skall gälla för kreditgivarens fordran vara vad krediten huvudsakligen varavsedd för när den lämnades, dvs. humvida kreditutrymmet var avsetthuvudsakligen för enskilt bmk eller ej, medan avsikten med det enskildakontoköpet eller motsvarande inte bör tillmätas någon betydelse. Treårspreskriptionenför konsumentfordringar är flllämplig oavsett om fordringen avser en vara,tjänst eller annan nytflghet. På denna punkt har förslaget utformats eftermönster av de gmndläggande bestämmelserna i avtalsvillkorslagen och marknadsföringslagen. Meddet angivna uttryckssättet kommer treårspreskriptionen att gälla bådefordringar som avser varor eller annan lös egendom och fordringar snm avserfast egendnm. Denkortare preskriptionsflden blir tillämplig inte bara vid försäljning och annanöverlåtelse utan också vid upplåtelse av rätflgheter av olika slag. Sålundagäller treårspreskriptionen fordringar som avser uthyrning av lösöre, lån avpengar eller upplåtelse av nyttjanderätt till hus eller jord i den mån det intefinns särskilda preskripflonsbestämmelser. Blandde fordringar avseende tjänster som under de angivna fömtsättningarna omfattasav den kortare preskriptionstiden kan flll en böijan nämnas sådana som avserersättning för arbete på lös sak. Det kan gälla ersättning för underhålls-,reparations- eller ändringsarbeten, t. ex. tvättning av kläder ellerreparaflon av bil. Men också för fordringar som avser arbete på fast egendom,t. ex. uppförande, ombyggnad eller underhåll av ett hus, är , om arbetet utförs åt en konsument. Ändra exempel är tjänster som avsersjukvård, tandbehandling, undervisning, juridisk rådgivning och liknande. Dentreåriga preskripflonstiden är vidare flllämplig på fordringar som 1979/80:119 9l avserleverans av vatten, gas eller elektricitet från ett kommunalt verk eller 2§ preskriptionsla-annan leverantör, under fömtsättning att det är fråga omleverans flll en gen konsumeni för enskilt bmk. Är mottagarennäringsidkare, blir däremot huvudregeln om tioårig preskripflonstid flllämplig.Motsvarande gäller beträffande fordringar på gmnd av telefonabonnemang elleravtal om renhållning. Treårspreskriptionenkan alltså vara tillämplig även när en tjänst eller annan nyttighet hartillhandahållits av ett stafligt eller kommunalt organ. Detta gäller dock baraom det offentliga organet kan anses ha handlat i egenskap av näringsidkare. Ärdet fråga om en fordran som härrör från ren myndighetsutövning är intebestämmelserna om treårspreskripflon flll-lämpliga. Sålunda är exempelvisstatens fordringar på återbetalning av studiemedel och bostadslån underkastadeden allmänna tioårspreskriptionen i den mån inte särskildapreskriptionsbestämmelser gäller. Dentreåriga preskriptionstiden räknad från avtalet är flllämplig även när näringsidkarenöverlåter eller pantsätter sin fordran, t. ex. om han diskonterar ettköpekontrakt hos en bank eller annan kreditgivare. Detta gäller även om den nyeborgenären eller panthavaren inte är näringsidkare. Öm en privatperson däremotlånar ut pengar flll en konsument för att denne skall kunna betala för ennyttighet som förvärvas från en näringsidkare, preskriberas lånefordringenförst . Lämnas lånet av en näringsidkare, är preskripflonstidensjälvfallet endast . Konsumentköplagenär tillämplig inte bara när en konsument köper en vara av en näringsidkare.Lagen gäller under motsvarande fömtsättningar också i fråga om köp från annanän näringsidkare, om köpet förmedlas av en näringsidkare som ombud försäljaren. På motsvarande sätt gäller konsumentkreditlagen även i fråga omkredit av annan än näringsidkare, om krediten förmedlas av en näringsidkare somombud för kreditgivaren. Någonmotsvarighet till de angivna bestämmelserna föreslås inte i preskripflonslagen.Det betyder att den allmänna floårspreskripflonen gäller när en privatperson ärborgenär, även om fordringen har uppkommit i samband med en transaktion som harförmedlats av en näringsidkare. Sålunda är preskriptionstiden flo år för t. ex.fordran på köpeskillingen för en fastighet som en mäklare har sålt som ombudför en privatperson. Om den för vars räkning försäljningen har skett själv ärnäringsidkare, blir däremot den treåriga preskriptionsflden flllämplig på hansfordran, såvida också övriga förutsättningar för treårspreskriptionen äruppfyllda. Enligtandra meningen i förevarande stycke är den treåriga preskriptionstidenflllämplig även på fordringar mot den som har gått i borgen för betalningen aven sådan fordran som anges i första meningen. Som framgår av avsnitt 5.2.2gäller treårstiden oavsett om borgensmannen är en privatperson eller ej.Liksom annars vid borgen räknas preskriptionstiden för borgensfordringen intefrån huvudfordringens tillkomst utan från den dag borgensmannen gör sittåtagande. 1979/80:119 93 Bestämmelsenär tillämplig även när ett borgensåtagande avser flera 2 §preskriptionsla-olika skulder. Om huvudgäldenärens skulder är av blandad art,om de gen t. ex. delvis avser varor som har flllhandahållits för privat brukoch delvis varor som har köpts för gäldenärens rörelse, är del avgörande förpreskriptionstidens längd om den fordran som utlöser kravel mot borgensmannenär underkastad treårspreskription eller ej. Det är emellertid inte allfldmöjligt att fastställa att anspråket mot borgensmannen hänför sig till en vissbestämd fordran mot huvudgäldenären. Ett borgensåtagande kan vara generellt,det kan t. ex. avse gäldenärens alla förbindelser av ett visst slag eller hansförbindelser upp flll ett visst belopp. I sådana fall bör det avgörande förpreskriptionsfldens längd i förhållande till borgensmannen vara om borgenärensfordringar mot gäldenären huvudsakligen är av sådan karaktär atttreårspreskripflonen är tillämplig eller ej. Enborgensman som har infriat en fordran kan göra gällande regressanspråk mothuvudgäldenären och eventuella medborgensman. Preskriptionsflden för enregressfordran är av samma längd som preskriptionstiden för den ursprungligafordringen. Är denna underkastad treårspreskription, blir alltsåpreskripflonstiden också för regressfordringen. Tiden räknas från dendag respekflve gäldenär gjorde sitt åtagande. Dock har den infriande gäldenärenenligt 4 § alltid en frist för att framställa sina anspråk. Detanförda har motsvarande flllämpning när en av flera solidariskt ansvarigagäldenärer har betalt en fordran och till följd därav har regressanspråk motsina medgäldenärer. Itredje meningen föreskrivs att den treåriga preskriptionstiden inte gällerfordringar som gmndar sig på löpande skuldebrev. Preskripflonsflden för sådanafordringar är alltså även om fordringen avser ett konsumentköp eller enkonsumenttjänst e.d. Beträffande skälen för detta undantag hänvisas flllavsnitt 5.2.2 i den allmänna motiveringen. Vadsom avses med löpande skuldebrev framgår av 2 kap. skuldebrevslagen (1936:81).Som löpande skuldebrev anses enligt huvudregeln ett skuldebrev som är ställtantingen till innehavaren eller till viss man eller order. Undantagetför konsumentfordringar som gmndar sig på löpande skuldebrev torde få sinstörsta betydelse i fråga om banklån. Som framgår av den allmänna moflveringenanvänder bankerna regelmässigt reverser av löpande karaktär. Preskriptionsfldenför banklån blir alltså normalt även när låntagaren är en konsument. Däremotfår undantagsbestämmelsen inte någon större praktisk betydelse i fråga omfordringar på gmnd av köp, eftersom det är förbjudet att använda löpandeskuldebrev vid konsumentköp. En bestämmelse om detta finns i 11 §konsumentkrediflagen. Enligt den bestämmelsen avser förbudet inte bara säljarenutan också den som vid kreditköp lämnar konsumenten kredit eller övertar denurspmngliga kreditgivarens fordran. 1979/80:119 94 förbudetmnt att använda löpande skuldebrev överträds, gäller enligt före- 2 §preskriptionsla-varande paragraf att preskriptionstiden för fordran enligtskuldebrevet blir gen tiu år. Bestämmelsen är flllämplig endast på sådana pensions-fordringar förvilka inte särskilda preskriptionsbestämmelser gäller. Som framgår av avsnitt5.3.2 är de flesta fordringar på enskilda pensioner underkastadepreskripflonsbestämmelsema i försäkringsavtalslagen, vilket innebär att någonpreskripflonstid inte börjar löpa innan fordringen kan göras gällande. Undantagsbestämmelsenavser endast utgångspunkten för preskripflonstiden. För sådanapensionsfordringar som bestämmelsen omfattar blir preskriptionstiden tio årfrån den dag fordringen fldigast kan göras gällande. Utgångspunkten blir ipraktiken olika beroende på om förfallodagen är bestämd eller ej. Gmndasfordringen på ett avtal med bestämd förfallodag, räknas preskriptionstiden frånden dagen. Har partema inte träffat avtal om en bestämd förfallodag, börjarpreskriptionstiden löpa den dag gäldenären kan avkrävas betalning. Förfallerfordringen vid anfordran räknas preskriptionstiden alltså från den daganfordran tidigast kan ske. Förfaller fordringen efter uppsägning,börjar preskripflonstiden löpa den dag till vilken uppsägning fldigast kan ske. 3§En fordran på skadestånd i anledning av brott preskriberas ej före utgången avtiden för åtalspreskription, om inte frågan om ansvau" för brottet haravgjorts . Har så skett, preskriberas fordringen efter dendag dom eller slutligt beslut meddelas, om inte preskriptionsflden går utsenare enligt 2 §. Omnågon har häktats eller erhållit del av åtal för brott före utgången av tidenför åtalspreskription men ansvarsfrågan inle har avgjorts ,preskriberas en fordran på skadestånd i anledning av brottet tidigast ett årefter den dag dom eller slutligt beslut meddelas. Ifråga om fordran på skadestånd i anledning av brott gäller i första handhuvudregeln om tio års preskriptionsfld från fordringens tillkomst. Preskriptionstidenräknas alltså normalt från den dag brottet begås. Enligt förevarande paragrafkan emellertid preskriptionsflden förlängas i vissa fall. Syftet är att den somhar åsamkats skada genom brott skall ha möjlighet att begära skadestånd sålänge straffrättslig påföljd kan ådömas. Bestämmelserna har anknutits flllreglerna om åtalspreskription i 35 kap. . Bestämmelserna saknar i praktiken betydelse för sådana fall då fldenför åtalspreskription är kortare än flo år. Även om inte åtalspreskriptionenavbryts inom föreskriven tid, har den skadelidande möjlighet att krävaskadestånd så länge inte furdringen har preskriberats enligt 2§. Ifråga om brott för vilka flden för åtalspreskripflon är längre än tio årinnebär bestämmelserna i första stycket att den allmänna preskripflonsti- 1979/80: 119 denförlängs för enskilt anspråk i anledning av brottet, om inte ansvarsfrågan haravgjorts från det brottet begicks. Även om en åklagare på gmnd avatt bevisningen bedöms som oflllräcklig eller av andra skäl underlåter attväcka åtal, har den skadelidande rätt att begära skadestånd så länge inte tidenför åtalspreskription har gått flll ända. Fömtsättningen för att enskadeståndstalan skall kunna bifallas, när den allmänna preskriptionstiden hargått ut, bör dock vara att det visas att brott föreligger. Underlåter denskadelidande att väcka talan eller avbryta preskription på annat sätt,preskriberas hans anspråk samfldigt som flden för åtalspreskription går ut. Andrastycket innehåller en bestämmelse för det fallet att någon har häktats ellererhållit del av åtal inom den tid som anges i 35 kap. 1 § utan attansvarsfrågan har avgjorts inom . En fordran på skadestånd ianledning av brottet preskriberas då tidigast tfter den dag dom ellerslutligt beslut meddelas. Bestämmelsen får i prakt ken betydelse endast närtiden för åtalspreskription är flo år eller längre. Bestämmelseni andra stycket är flllämplig bl. a. om ett slufligt avgöre nde som inteinnefattar prövning av ansvarsfrågan meddelas kort innan tiden föråtalspreskription går ut. Om en häktad friges innan åtal har väckts eller omåtal avvisas eller avskrivs , har den skadelidande alltså minst ettår på sig för att kräva skadestånd. Återstår till utgången avtiden för åtalspreskription, följer av första stycket att fordringen intepreskriberas . Omhäktning eller delgivning av åtal har skett innan flden för åtalspreskriptionhar gått ut, får målsäganden en ettårsfrist enligt andra stycket även i de fallslutligt avgörande meddelas först därefter. Detta gäller oavsett om avgörandetinnefattar en prövning av ansvarsfrågan eller ej. Ettårsfristenräknas enligt bkAt första och andra styckena från den dag dom eller slutligtbeslut meddelas. Härmed avses den dag sådant avgörande meddelas av den domstolsom sist handlägger målet. Om en tilltalad som har fällts till ansvar i förstainstans överklagar domen men sedan återkallar sin vadetalan, räknas ettårsfristenfrån den dag målet avskrivs i hovrätten. När talan har fullföljts mot enhovrättsdom men ansökan om prövningstillstånd avslås, räknas fristen från dendag beslutet härom meddelas. Bestämmelsernai både första och andra styckena är flilämpliga inte bara på målsägandesskadeståndsanspråk utan också på en fordran som tillkommer någon annan på gmndav att skadeståndsanspråket har överlåtits. Detta framgår av uttrycket fordranpå skadestånd "i anledning av" brott. 4§ En regressfordran som har uppkommit genom att någon har betalt en skuld, förvilken flera är ansvariga, preskriberas tidigast efter betalningen avhuvudfordringen. Bestämmelsenblir tillämplig när flera gäldenärer är solidariskt ansvariga 1979/80:119 96 för en skuld, som har infriats av en av dem. Den gällerockså när en 4 § preskriptionsla- borgensmanhar infriat en skuld nch på gmnd därav har regressanspråk gen mnt enannan burgensman eller mot huvudgäldenären. att en regressfordranskall uppkomma och därmed för att bestämmelsen skall bliflllämplig är att den ursprungliga fordringen vid infriandet inte var preskriberadi förhållande till den som avses med regressanspråket. För tydlighetens skull bör påpekas att den som har enregressfordran fär tillgodoräkna sig en ettårsfrist inte bara om denurspmngliga preskriptionstiden närmar sig sitt slut utan också om nypreskriptionstid löper efter preskriptionsavbrott. I övrigt hänvisas till vad som har anförts i avsnitt 5.3.2,5.5.2 nch 5.5.3. 5 § Preskription avbryts genom att 1. gäldenären utfäster betalning, eriägger ränta elleramnrtering eller er känner fordringen på annat sätt gentemot borgenären, 2. gäldenären fårett skriftligt krav eller en skriftlig erinran om fordringen från borgenäreneller 3. borgenärenväcker talan mot gäldenären eller annars åberopar fordringen gentemotgäldenären vid domstol, hos exekuflv myndighet eller i skiljeförfarande,konkursförfarande eller förhandling om offentligt ackord. När preskription avbryts genom att gäldenären på ett ellerannat sätt erkänner fordringen, sker preskriptionsavbrottet den dag han lämnarsitt erkännande. Detta gäller oavsett om erkännandet är muntligt eller skriftligt.Erkänner gäldenären skulden i en skrivelse till borgenären, avbrytspreskriptionen den dag han avsänder skrivelsen, även om denna kommer borgenärentillhanda först efter preskriptionsfldens utgång. När gäldenären erkännerskulden genom konkludent handlande, t. ex. betalning av amortering eller ränta,gäller samma princip. Om betalning sker t. ex. till borgenärens bank- ellerpostgirokonto, sker preskriptionsavbrott den dag gäldenären vidtar sinbetalningsåtgärd. Det är inte nödvändigt att gäldenären personligen erkännerskulden för att preskripflonen skall anses avbruten, öm någon annan t. ex.betalar ett räntebelopp för gäldenärens räkning medför dettapreskriptionsavbrott, under fömtsättning att betalningen sker på uppdrag avgäldenären eller åtminstone med hans samtycke. När preskription avbryts enligt punkt 2 genom ett kravutom rätta eller en erinran från borgenären sker preskriptionsavbrottet förstnär gäldenären får en skrivelse från borgenären. Det är alltså intetillräckligt att borgenären avsänder en skrivelse före preskripflonstidensutgång. Denna fråga har behandlats i avsnitt 5.4.2 i den allmänna motiveringen. Punkt 3 innebär att borgenären kan avbryta preskriptiongenom att ansöka om stämning, lagsökning eller betalningsföreläggande liksom genomatt påkalla tillämpning av skiljeavtal enligt lagen (1929: 145) om skilje- Prop.1979/80:119 97 Vidare kan preskripflon avbrytas genom att borgenärenåberopar sin 5 § preskriptionsla-fordran till kvittning vid domstol eller iskiljeförfarande.