prop · G303178 · 1979-12-31 00:00:00 — Bestämmelsernai 18 § KKL har uppmärksammals också från en annan utgångspunkt. Om ett körkorthar ålerkallals tills vidare och del slulliga avgörandet i ansvarsfrågandröjer, l.ex. på grund av överklaganden, händer det atl den spärrtid somsedermera bestäms i beslutet om återkallelse understiger den tid som förarenfaktiskt har varit fråntagen sin förarbehörighet. Det finns exempel på falldär föraren på detta sätt har fått vänta på att återfå sin förarbehörighet imer än efter spärrtidens utgång. För att undvika en sådan konsekvensförekommer det att domstolen upphäver den interimistiska återkallelsen ochåterställer körkortet lill föraren när den tid har förflutit som motsvarar denspärrtid som kan beräknas följa på en slutlig återkallelse. Det slutligabeslulel får domstolen dock inte meddela förtän det finns en lagakraftvunnendom i ansvarsfrågan. När den domen föreligger skall alltså domstolen la uppkörkortsmålet till slutlig prövning. Beslutar domstolen då alt återkallakörkortet - vilket normall skall ske i dessa fall, eftersom den interimistiskaåterkallelsen är avsedd främst för de fall där återkallelse är obligatorisk -måste körkortshavaren lämna tillbaka det körkort som domstolentidigare återställt. Etl sådant förfarande måste för körkortshavaren framståsom förvirrande. Än mer tillspetsad blir situationen om den spärrtid sombestäms i aterkallelsebeslutet kan avräknas helt mot den lid somkörkortshavaren har varit fråntagen förarbehörigheten på grund av deninterimistiska återkallelsen. Det innebär nämligen att föraren måste lämnatillbaka sitt körkort samti- digtsom det inte finns någol hinder mol all elt nyll körkort utfärdas. Dessaölägenheter kan undvikas endast om domstolen, när den tar upp körkorts-måletfill slutligt avgörande, tillämpar undanlagssladgandet i 24 § KKL och medavvikelse från lagen underlåter alt återkalla körkortet. är emellertidinte heller alltid en lämplig väg. Den innebär nämligen atl man måsleåsidosätta de vikliga krav på en ny lämplighetsprövning och etl nytt förarprovsom annars gäller för många av de förare som har visat sig olämpliga somkörkortshavare. Dessulom är undanlagssladgandet i 24 § KKL givetvis inte avsettför atl undvika obilliga resultat som hänger samman med domsiolsförfarandei ikörkortsmålen. Medhänsyn till vad Jag nu har anfört anserjag alt domstolarna måste få störtemöjligheter än f n. atl slutligt återkalla etl körkort med stöd av 16 § I -4eller 6 KKL innan den lagakraftvunna brotlmålsdomen föreligger. De fall detblir frågan om är enbart sådana där körkoriei är omhändertaget eller återkallattills vidare, dvs. där en återkallelsetid redan har börjat löpa. Bestämmelsenbör ersätta del nuvarande stadgandet i 18§ 1 KKL och utformas så atlbrotlmålsdomen inte behöver avvaktas om den spärrtid som domstolen bestämmergår ut senast när beslutet meddelas. Den vars körkort har återkallats tillsvidare har givetvis ell inlresse av atl körkortsmålet avgörs så Snabbt sommöjligt. Om beslämmelsen utformas så som jag nu har förordat torde det i deflesta fall knappast finnas någon anledning för föraren att motsätta sig att enåterkallelse sker. Den kommer ju endast att betyda att den interimistiskaåterkallelsen upphör och atl föraren får möjlighet att återförvärva sinförarbehörighet. Innebär brotlmålsdomen ett frikännande eller atl omständigheternakring brottet inte har varit så allvarliga som utredningen i körkortsmålet harvisat kan i efterhand spärrliden sättas ned eller återkallelsen hävas med stödav 25 § KKL om del finns synnerliga skäl för det. En frikännande brottmålsdombör givetvis alltid utgöra ett synneriigt skäl för alt häva en återkallelse pågrund av den gärning som har prövats i domen. Däremol bör del inte vara möjligtatt ompröva ett lagakraftvunnel återkallelsebeslut i skärpande riktning. Rättssäkerhetenkräver all den enskilde skall kunna lila på atl ett slutligt beslul omåterkaUelse, som har vunnit laga kraft, inte skall kunna ändras i skärpanderiktning. Vadjag nu har anfört innebär att de slulliga återkallelsebesluten kan kommaväsentligt snabbare än som f. n. är möjligt. Minaförslag i del föregående medför atl vissa ändringar måsle göras i KKF. Jag haremellertid sett det som angeläget all i della sammanhang också göra en merallmän översyn av KKF. Del är främst erfarenheterna av tillämpningen av den nyakörkortslagsliftningen som föranleder della. Förslag till ändringar har ocksåkommit från bl.a. trafiksäkerhetsverkel. Åven i remissvaren överkörkortsutredningens belänkande fmns del för- 1979/80:178 68 slagsom rör KKF. Några av förslagen har redan omnämnts i prop. 1978/ 79: 111 omålgärder mol krångel och onödig byråkrati m.m. (bilaga 5, avsniti 4). Jag villemellertid nu för informaiion någol utförligare redovisahuvuddragen av de ändringar i KKF som Jag senare avseratt lägga fram förregeringen. Förslagen syftar främst till förenklingar för dem som söker körkortoch för de myndigheter som skall tillämpa körkortslagstiftningen. Jagvill först ta upp förfarandel vid en ansökan om körkortstillstånd. F. n. gälleralt den som hos länsslyrelsen ansöker om ell körkortslillstånd skall bifogadels ett besked om personutredning, dels elt läkarintyg. Beskedet ompersonutredning är endast etl bevis från polismyndigheten all sökanden hospolisen har begärt alt en personutredning skall göras. När utredningen är klarskickas den av polisen direkl till länsslyrelsen. Enligt min mening bör delankomma på all föranstalta om den personutredning som behövs. TiUansökningen om körkortstillstånd skulle då behöva fogas endast läkarintyget.När en sådan ansökning har kommit in får länsslyrelsen remittera ärendet lillpolisen i de fall där del krävs. Idelta sammanhang vill Jag också något beröra innehållet i utredningen som skallligga till grund för prövning. 1975/76: 155 föreslogsatl polisens lämplighetsintyg skulle upphöra och ersättas med en redovisning avenbart faktiska omiSländigheter. Polisen skulle även i fortsättningen i varjeenskilt fall höra vederbörande sociala organ. Utredningarna skulle dock inteinnehålla någol sammanfattande omdöme i körkortsfrågan. Bakgrunden tillförslagel var atl systemet med etl lämplighelsintyg ofta väckte missförstånd.Många körkortssökande trodde nämligen att saken var avgjord i och med att de hadefått polisens lämplighetsintyg. Vidare fömlsaltes i propositionen, alt desvårigheter som vårdorganen ansåg sig möta när det gällde att yttra sig omenskilda klienter skulle kunna minska om uppgiftslämnandet inskränktes till enredovisning av enbart faktiska förhållanden. Desociala organens medverkan i körkortsärenden har behandlats i prop. 1979/80: 1om . Enligt förslagen i denna skall de sociala nämndernasyttranden i körkortsärenden inte längre vara obligatoriska. Nämnderna får hörasendasl om eller domstolen har anledning att anta att någon intebör ha körkort eller traktorkort på grund av sina nykterhetsförhållanden. Delär alltså först om en begången förseelse eller någon annan anmärkning geranledning till det som myndigheterna inom får höras. En annanfömtsättning för atl ett yttrande skall få inhämtas är att yUrandet harbelydelse för ärendets avgörande. Några uppgifter fill polisens personutredningskall de sociala organen enligt förslaget inte lämna i fortsäUningen. När detgäller rapporteringen av ingripanden enligt lagen (1976:511) omomhändertagande av bemsade personer m. m. (LOB) har som fömlskickats ipropositionen en arbetsgrupp tillsaUs inom för att närmarepröva denna fråga. Prop.1979/80:178 69 inriktat på all få fram etl förslag som kan genomförassamtidigt som socialtjänslreformen Iräder i krafl. Om desociala organen inte regelmässigt skall höras i körkorlsärendena kommerpolisens personutredning all få ökad belydelse. kommer den personligalämplighetsprövningen av den som söker körkort att få göras på grundval avdenna ulredning. Den kommer också all vara av stor vikt för frågan omlänsslyrelsen skall begära ell yttrande från de sociala organen. Det är därförangelägel all den blir så uttömmande som möjligt bl. a. genom all man försökerla lill vara enskilda polismäns personkännedom. Från flera håll, bl. a. frånpolisen, har påpekats att utredningarna har blivit sämre sedanlämplighetsintygel slopades. Enligt min mening bör man därför såtillvida återgåtill den tidigare ordningen att man låter polisen yttra sig i frågan omsökanden är lämplig som körkortshavare eller inte. Genomförs mittförslag att låta länsslyrelsen införskaffa den utredning som behövs, kan detinte uppstå några sådana missförstånd som lämplighetsintygel väckte. När del gäller giltighetstiden för körkortstillståndenföreslårjag att den föriängs från etl år till . Därmed skulle de flestaav dem som inte hinner avlägga ell godkänt förarprov under det första åretslippa att söka ell nytt körkortslillstånd eller i ansökan om dispens begäraförlängning av giltighetstiden hos trafiksäkerhetsverkel. En sådan dispens kantrafiksäkerhetsverkel medge om det kan ske ulan fara för trafiksäkerheten ochdet föreligger synnerliga skäl. Sökanden måste alltså ha starka skäl för att fåen dispens. Enligt min mening har frågan om en förlängning av tillståndetsgiltighetstid etl så nära samband med själva tillståndsgivningen att den lämpligenbör prövas av länsslyrelsen. beslut bör inte kunna överklagas. Möjligheten all få en förlängning bör också underlättas.Del bör räcka med alt sökanden anger en godtagbar förklaring till varför någotgodkänt förarprov inte har avlagts och att länsslyrelsen vid en samladbedömning finner all en ny lämplighetsprövning inte behövs. Vid denna bedömningbör hänsyn tas till bl.a. uiredningen i tillståndsärendet och eventuellabelastningsuppgifter i CKR. Ju som har förflutit från det aUkörkortslillslåndel meddelades, desto starkare blir givetvis också skälen fören ny lämplighetsprövning. En annanfråga som också bör flyttas över är vissa fall av medgivandenenligt 2§ tredje stycket KKL för den som har fått sitl körkort återkallat attköra inom garageområde, verkstadsområde eller liknande. F. n. gäller att ettsådant medgivande kan lämnas endast av domstol, antingen i samband med beslutetom återkallelse eller senare efter särskild ansökan av den vars körkort har återkallats.Körkortsutredningen har föreslagit att prövningen av en sådan ansökan från densom har fått silt körkort återkallat skall göras av i det län därkörkortslillslåndel har meddelats i stället för den länsrätt som har meddelat 1979/80:178 70 Prövningen bör enligt utredningen regelmässigt kunna ske påhandlingarna, varför det är onödigt alt hänvisa dessa ärenden till länsrätten.Förslaget har inte närmare kommenterats av remissinstanserna. För egen delansluter jag mig till uppfattningen att länsstyrelse i stället för länsrätt börpröva dessa frågor när de aktualiseras genom en särskild ansökan. Prövningenbör emellertid göras av i det län där beslulel om återkallelsehar fattats. Väsentligaförenklingar kan också göras av förfarandet när någon vill/å tillbakaförarbehörigheten efter en återkallelse. Bortsett från vissa särbestämmelservid återkallelser på grund av medicinska hinder och på gmnd av att vissaförelägganden inte har följts krävs alltid en ny ansökan om körkortslillståndför att få tillbaka förarbehörigheten. Del innebär bl. a. att enpersonutredning skall göras. Vidare skall elt nytt körkort utfärdas ochsökanden avlägga ett godkänt förarprov. Den gamla körkortshandlingen lämnasaldrig tiUbaka. Från kraven på ny personutredning och nytt godkänt förarprovfinns dock vissa undantag i KKF. Har körkortet återkallats på gmnd av andratrafikbrott än grov vårdslöshet i trafik eller trafiknykterhetsbrott behöveren ny personutredning göras bara om det finns särskilda skäl för det. Ett nyttförarprov behöver inte avläggas om körkortet har återkallats med en spärrtid påhögsl och domstolen i beslutet om återkallelse inte funnitsärskilda skäl atl förordna om förarprov. För att undantagsbestämmelserna skallbli tillämpliga krävs dock i båda fallen atl ansökningen om körkortstiUståndgörs inom en månad från spärrtidens utgång. Kravetpå att ansökningen måste göras inom har visat sig kunna leda lillmindre tillfredsställande resultat, särskill när del gäller frågan om etlförarprov skall avliiggas eller inte. Jag tänker främst på de körkortsmål somavgörs i högre instans. Det inträffar då, såsom framgår av vad jag haranfört, att den spärrtid som fastställs har löpt ut i sådan tid före beslutetatt sökanden inte har någon möjlighel all göra sin ansökan om körkortstiUståndinom den tid som krävs för att ett nytt förarprov inte skall behöva avläggas.Detta är givetvis inte acceptabelt. För atl komma till rätta med dennaolägenhet och förenkla förfarandet när någon vill få tillbaka sinförarbehörighet efter en återkallelse förordarjag följande rutiner. Harett körkort återkallats på gmnd av andra trafikbrott än grov vårdslöshet itrafik eller trafiknykterhetsbrott bör liksom f n. någon personutredning integöras för att förarbehörigheten skall kunna återförvärvas. I normalfallet bördet räcka med att gör en kontroU i CKR. Bara om det finnssärskilda skäl för det bör förordna om en personutredning. Ettsådant skäl är givetvis att registerkontrollen visaratt nya anmärkningar harkommit fram . Elt annat skäl är att prövningen inte kan göras inära anslutning till spärrtidens utgång. I CKR finns ju inga noteringar förtiden efter spärrtidens utgång. börgälla den nuvarande tiden på en månad. Har än en månad förflutitfrån spärrtidens utgång när ansökningen om körkortstUlstånd kommer in böralltså en ny personutredning i regel göras innan förarbehörigheten kanåterges. MöjlighetenaU slippa eU nyU förarprov efter kortare spärrtider bör finnas kvar. Den böremellertid gälla bara i de fall där enligt vad jag har sagt en nypersonutredning normall inte behövs, dvs. när körkortet har återkallats på gmndav andra trafikbrott än grov vårdslöshet i trafik och trafiknykterhetsbrott.Det förenklade förfarandet blir därmed förbehållet Just de fall där någonsärskild prövning - personutredning eller förarprov - normalt inte ansesnödvändig. Den nuvarande gränsen börbehållas. Likaså bör domstolen ha kvar möjligheten att i aterkallelsebeslutetföreskriva alt ett nytt förarprov skall avläggas. fall ett nytt förarprov inte behöver avläggas bör det återkallade körkortetåterstäUas till föraren efter spärrtidens utgång. Det bör ske utan någonansökan från föraren. Det återkallade körkortet blir alltså giltigt igen närdet har lämnats tillbaka till föraren. Bestämmelsen om att körkortet skallåterställas till föraren efter spärrtidens utgång om ett nylt förarprov inteskall avläggas gäller även om beslutet om återkallelse ännu inte har vunnitlaga kraft. Är målet föremål för högre rätts prövning kan denna domstol medstöd av 19 § KKL och 28 § förvaltningsprocesslagen förordna att körkortet skallvara återkallat tills vidare. Har ett sådanl förordnande meddelats gällergivetvis inte längre den tidigare bestämda spärrtiden och körkortet får då inteåterställas. Idet fortsatta arbetet får övervägas om det är möjligt att återställa detåterkallade körkortet även i de fall då ett nytt förarprov skall avläggas. Demtiner som jag nu har föreslagit innebär att oftast varken personutredningeller förarprov kommer att krävas för att återfå förarbehörigheten efter enåterkallelse med en spärrtid . Det kan emeUertid inträffaatt en personutredning måste göras. I så fall skall givelvis körkortet intelämnas tillbaka förrän har prövat förarens personliga lämplighetpå grundval av den utredning som länsslyrelsen har funnit skäl att föranstaltaom. Prövningen bör göras i så nära anslutning till spärrtidens utgång sommöjligt. bör därför försöka få in denutredning som behövs. Det finns inte någol hinder mot att prövningen görs redaninnan spärrtiden har gått ut i analogi med vad som gäller för prövningen av enansökan om körkortstillstånd. Det omvända fallet, att ett nytt förarprov skallavläggas men någon personutredning inte göras, skaU handläggas enligt denuvarande mtinerna. 1 alla de fall där ett nytt förarprov skall avläggas måsteföraren ansöka om ett körkortsfillstånd. 1detta sammanhang vill Jag också nämna något om läkarintyget. Mina förslag altåterställa körkortet efter vissa återkallelser utan någon ansökan från förarenfömtsätter att inte heller något läkarintyg skall behöva ges in 1979/80:178 72 Detla torde inte innebära någon försämring av kontrollen av aUföraren uppfyller de medicinska kraven för att få körkort. De fall det här bUrfrågan om är Ju endast de där återkallelsen har sketl enbart på grund av vissatrafikbrott och återkallelsetiden har varat . Inte hellerinnebär deUa något ställningstagande från min sida i frågan om värdel av denobligatoriska läkarundersökningen. Denna fråga övervägs f n. av en särskildutredare (1979:05) av formerna för den medicinska prövningen ikörkortsärenden. Jagvill också förorda en inskränkning av det straffbara området för underiåtenhetatt medföra körkortet under färd. Jag anser att om det vid en kontrollbevisligen framgår atl en person innehar elt gällande körkort skall han ellerhon inte straffas för alt inte ha haft med sig körkortet under färden. Kan detalltså genom CKR eUer på eU annat tiUföriitligt sätl konstateras att förarenhar elt körkort som gäller för fordonsslaget bör således något straff intekomma i fråga. finns det visseriigen möjligheter för polisen att meddelaen rapporteftergift i ett sådant fall. Enligt min mening bör det emellertiddirekt av författningen framgå att ett sådant fall inte skall medföra någotstraff, oavsett anledningen till underlåtenheten. För att en kontroU i CKR överhuvud taget skall kunna göras måste föraren givetvis kunna visa upp engodtagbar legitimationshandling eller annars på ett tiUföriitligt saft göraklart vem han eller hon är. Det enklaste sättet att legitimera sig ochsamtidigt styrka sin förarbehörighet blir alltså även i fortsättningen aUmedföra körkortet. Kan någon kontroll i CKR inte göras men har förarensidentitet kunnat faststäUas bör inte heller någon straffbar överträdelseföreligga. Det är här fråga om sådana fall där det måsle göras enutredning om olovlig köming. Att helt slopa skyldigheten att medföra körkortetoch att återinföra det tidigare s. k. uppvisandeinsti-tutet är inte lämpligtfrämst med lanke på de arbetsinsatser detta skulle kräva av polisen. Dettidigare systemet beräknades ta i anspråk 7090 årsarbetskrafter hos polisen.Dessa resurser kan nu i stället användas för trafiksäkerhetsarbetet i övrigt.Jag fömtsätter emellertid att mina överväganden i denna del inte kommer atlföranleda några inskränkningar i polisens nuvarande möjligheter att meddelarapporteftergift i enlighet med de anvisningar som harutfärdat. Jag tänker särskilt på möjligheten att bereda föraren tillfälle attför polispersonalen visa upp körkortet senare under det pågåendetjänstgöringspasset. Tillsist vill jag ta upp en särskild form av missbmk av rätten till övningskörningvid privat förarutbildning, som jag anser det vara angeläget att man nuförsöker motverka. Det förekommer nämligen inte sällan att"övningskörning" mer eller mindre systematiskt bedrivs av personersom inte kan fa körkort därför att de är olämpliga som körkortshavare. Som"lärare" fungerar någon bekant som har körkort. I 72 § KKF angesvisserligen att det för att vara fråga om övningskörning skall vara en övningför att erhålla körkort. Har körningen ett annat syfte är den alltså att bedöma Prop.1979/80:178 73 som olovlig körning enligt TBL. Det har emellertid visatsig i det närmaste omöjligt alt med den nuvarande körkortslagsliftningeningripa mot denna form av olovlig körning. Enligt 77 S KKF är det endasl densom har fått sitt körkort omhändertaget eller återkallat som inte fårövningsköra privat. Den som har fått avslag på en ansökan om körkortslillståndeller som har fått ell negativt förhandsbesked kan däremot övningsköra privat.Delsamma gäller den som över huvud laget aldrig har ansökt om etlkörkorts-tillstånd. säll all komma lill rätta med detta missbruk är atlför privat övningskörning förutsätta all den som övningskör har elt giltigtkörkortsfillstånd. DeUa förslag har förts fram i olika sammanhang, bl.a. avrikspolisstyrelsen, trafiksäkerhetsverkel och irafiksäkerhelsulredningen. För egen del anserjag att förslagel på ett enkelt men ändåeffektivt säll kan motverka missbruket av rätten till privat övningskörning.Dessutom rymmer det i sig starka trafiksäkerhetsaspekler. Det kan inte ansesinnebära några olägenheter för körkortsaspiranler, särskilt inte om mansamtidigt lar hänsyn lill mina förslag lill förenklingar när del gällerkörkortstillstånden. Däremot skapar det en reell möjlighel att ingripa motdenna form av olovlig körning, vilket är väsentligt fråntrafiksäkerheissynpunkl och för att efterlevnaden av och respekten förkörkortsbestämmelserna skall kunna upprätthållas. innebär förslagelalt man får garanlier för alt den som övningskör privat har de personliga ochmedicinska förutsättningar som krävs av en körkortshavare, t.ex.tillfredsställande syn. Delta är naturligtvis särskilt viktigt just vid denprivata övningskörningen, efiersom de bilar som används oftast inte har sammautrustning i form av dubbelkommando m. m. som de bilar som används itrafikskolorna. Körkorlslill-slåndet bör medföras under färden på samma sättsom gäller för körkortet. 2.9 Ikraftträdande m. m. De flesta av de förslag som Jag nu har lagt fram kangenomföras relativt snabbt. Detla gäller bl.a. samtliga förslag som förutsätterlagändringar. Ikraftträdandet av dessa bör därför bestämmas till den I Januari1981. Etl undantag mäste dock göras för de bestämmelser i som reglerarlänsstyrelsens och domstolens möjlighet alt inhämta yttranden från socialnämnden.Dessa bestämmelser bör inte träda i krafl förrän de registreringsfrågor somutreds av den tidigare omnämnda arbetsgmppen är lösta. Dessulom bör mangivelvis sträva efter ell ikraftträdande av dessa bestämmelser och delagförslag som har lagts fram i prop. 1979/80: 1 om . När det gäller de nordiska körkorten kanjag redan nufömlskicka atl det förberedelsearbete som återstår inte kan av inom ensådan tid all de nya reglerna härom kan träda i krafl den 1 Januari 1981.Riktpunkten för ikraftlrädandel av dessa regler bör vara . 1979/80:178 74 Ävende nya reglerna om registieringen kräver ell vissl förberedelsearbete. Deltaarbete beräknas ta ungefär elt år från det atl de nya reglerna beslutades. Regeringenbör få meddela de övergångsbestämmelser som behövs. Åtgärderför informaiion om de nya bestämmelserna åvilar ,länsstyrelsernas organisationsnämnd och . Jag bedömer detinte nödvändigl med exlra medelstilldelning för detta ändamål. Ienlighet med vad Jag nu har anföri har inom kommunikationsdepartementetupprättats förslag till 1. lag om ändring i , 2. lag om ändring i körkorlslagen(1977: 477), 3. lagom ändringi lagen (1971:239) om allmänna förvaltningsdomstolar. Det under 1 angivna förslaget harupprättals i samråd med chefen för Justitiedepartementetoch del under 3 angivna förslaget i samråd med statsrådet . Förslagenbör fogas lill regeringjprotokollet i detla ärende som bilaga 5. 4.1Förslaget till lag om ändring i första stycket har gjorts den ändringen all ordel straffbar bytts ut mol"påföljd". Härigenom markeras all domstolen kan beakta avskedandeeller annan arbetsrättslig sanklion lill följd av brottet inte bara när delgäller avvägningen av straffet inom straffskalan utan också i förekommandefall vid bestämmande av påföljd. Det gäller här i praktiken främsl fall dåfråga uppkommer om val mellan å ena sidan friheisberövande påföljd och å denandra påföljd som innebär kriminalvård i frihet. Att en arbetsrätlslig sanklionskall kunna beakias vid denna prövning torde ha varit avsett redan vidbestämmelsens tiUkomsl. Förslagel innebär sålunda inte någon saklig ändring.Jag vill vidare framhålla att den nu föreslagna ändringen givetvis inteäravsedd all rubba den överordnade princip för val av påföljd som finnsuttryckt i 1 kap, 7§ BrB, där del föreskrivs alt domstolen skall, mediakttagande av vad som krävs för att upprätthålla allmän laglydnad.