prop · G30375 · 1979-12-31 00:00:00 — Därförinnehåller det vatten som passerar genom reaktorhärden vissa radioaktivaföroreningar. En del av dem bildas också genom den intensiva bestrålningvattnet och i detta lösta föroreningar utsätts för i reaktorn. Degasformiga föroreningarna i reaktorvattnet får avklinga i en s.k.fördröjningskammare. De fortfarande något radioaktiva gaserna släpps därefterut genom anläggningens skorsten. Små mängder radioaktiva ämnen släpps också utmed det utgående havsvattnet i det yttre kylsystemet. Mängdenutsläppta radioaktiva ämnen mäts fortlöpande. Gränsema för högsta tillåtiiautsläpp anges i av strålskyddsinstitutet. Utsläpps-gränsema bestäms medhänsyn till hälsoriskema, dels för dem som bor nära reaktorn, dels förbefolkningen i stort och på lång sikt. Dethar länge rått en utbredd enighet om att hälso- och miljöriskema från deradioaktiva utsläppen vid normal drift av kämkraftverk är små jämfört medmotsvarande hälso- och miljörisker vid de flesta andra energislag. Prop.1979/80:75 27 Diskussionerna kring kämkraftens risker har därför påsenare år främst ägnats riskema för att någon del av den stora mängdenradioaktiva ämnen i reaktorhärden skulle kunna spridas till omgivningen. Dettaskulle kunna ske dels i samband med omhändertagandet av utbränt kämbränsle förslutförvaring - med eller utan upparbetning - dels i samband medreaktorhaverier Därtill har kommit de mer säkerhetspolitiskt betonade diskussionemakring möjliga sambänd mellan kärnkraft och spridning av kärnvapen. 1.2 Haveriförlopp och säkerhetssystem Barriärer mot utsläpp av radioaktiva ämnen För att stora mängder radioaktiva ämnen skall kunnafrigöras från reaktorhärden och slippa ut till omgivningen måste en rad olikabarriärer genombrytas. Atoirikämoma i ett radioaktivt ämne är instabila. Det iimebäratt de omvandlas till andra, stabila atomkärnor genom radioaktivt sönderfall. Därvidutsänds joniserande sfrålning. (Faktaruta 1.2)., Sönderfallet går med en bestämd hastighet för varje typ avradiocdctivt ämne (radioaktiv isotop). Hur snabbt ett radioaktivt ämne sönderfalleranges ofta med hakieringstiden. Hcilyeringstiden är den tid det tar för hälftenav antalet ursprungligen närvarande atomkärnor att sönderfalla. Om man från hörjanharlO(K)ätomkämoråterstår diet efter en halveringsäd i genomsnitt bara 500,efter tvä halyeringstider 250 och efter tre halveringstider 125 osv ':';. *-:. ; * . '"' Med aktiviteten hös ett raidioaktivtämne avses aihtaletsönderfall . Akti\iteten beror dels på hur stör niängd rnan har av äiimet,dels på hur snabbt det sönderfaller, dvshälveringstideh. Aktiviteten har hittill$ mätts i curie (Ci)i En curie är37 miljarder sönder fall . När det gäller radioaktiva ämnen i miljön talar män ofta om så låga aktiviteter som picocurie. En picotmrie är en miljoriäélismil- jondeis curie eUer 2,22 sönderfall p>r minut. , \ ' ; :- Enligt Sl-systemet för olika rnåttenheter skall ifortsättningen arivändäs enheten (Bq), som är ett sönderfall . lCi = 3,7-10'«Bq'... '.. /.;.;. ".-' " Jr. '-'"'-' Denförsta barriären består av själva bränsiekutsama av urandioxid (se figur 1.3).Urandioxiden är ett keramiskt material med god förmå att binda en stor dei av klyvningsproduktema.Det har vidare höe smält-punkt, ca . Denandra barriären utgörs av de helt tillslutna rör av zirkoniumlegering som urankutsamaär inneslutna i. De företrädesvis gasformiga radioakti va klyvningsproduktersom under normal drift slipper ut Mn urankutsama stannar således i uhymmetmellan kutsarna och kapslingsrören. Dentiredje barriären utgörs av reaktortanken (reaktorkärlet) med anslutanderörsystem. Dessa har vid normal drift ingen förbindelse till den yttreomgivningen armat än via noggrannt kontrollerade avklingnings-tankar ochfilter. Vid haveriförlopp skall automatiska system se tiH att de radioaktivaämnena isoleras fullständigt gentemot omgivningen. Denfjärde barriären utgörs av den s.k. reaktorinneslutningen d.v.s. den yggad somomger själva reaktortanken och vissa delar av de därtill Bränslekutsarav urandioxid (foto: , ) - JL"..:''.- : -t.»':-;';. :*»<- " Knippe av bränslestavar till kokarreaktorn. De rörenav zirkoniumlegering inneltåller urandioxidkutsar av den typ som pfsfls i figur1.3. (foto: , ) anslutnasystemen för cirkulation av kylvatten och ånga. Vid haveriförlopp får mannormalt räkna med \'issa utsläpp av radioaktiva ämnen från reaktortanken ckH de delar av rörsystemet som liggerinom inneslutningen, t.ex. genom att säkerhetsventiler öppnar eller genom attsjälva haveriet utgörs av ett rörbrott. Reaktorinneslutningen är byggd för attklara stora påkänningar vid ett haveri utan att radiociktiva ämnen läcker uttill omgivningen. Fysikalisktmöjliga haveriförlopp som kan leda till stora radioaktiva utsläpp Desvåraste haveriförlopp som är fysikaliskt möjliga i en lättvattenreaktor ledertill föriust av det kylvatten som omger reaktorhärden. I lättvatten-reaktomfungerar kylvattnet som moderator, d.v.s. vattnet bromsar neutronernatill lagom hastighet för att uranatomema skall kunna klyvas i en kedjereaktion(se faktaruta 1.1). Om kylvattnet försvinner stoppas .således kärnklyvningenoch därmed huvuddelen av energiutvecklingen i reaktorhärden. En lättvattenreaktorkan bl.a. därför aldrig explodera som en kärnladdning, d.v.s. genom att mycketstora mängder kärnenergi plötsligt frigörs. Brott på själva reaktortankenskulle troligen ge de svåraste haveriförloppen. De framstår som demest osannolika haveriförloppen enligt senare redovisade riskanalyser. Prop.1979/80:75 30 Tankbrott leder troligtvis även till omfattande skador på reaktorinneslutningenoch till att stora delar av härdens innehåll av radioaktiva ämnen slipper uttill omgivningen . Vid mindre plötstiga och våldsamma haveriförlopphiimer säkerhetssystemen snabbstoppa käm-kly\'ningen i reaktorhärden.Fortfarande utvecklar (iå sönderfallet av klyvningsproduktema i härden såmycket värme (den s.k. resteffekten) att utebliven kylning medför attkärnbränslet överhettas och i värsta fall smälter ned. Om kapslingstemperaturennår 8(X)-9(X3°C (mot normala ca ) spricker kapslingsrören. Genomsprickorna läcker i första hand gasformiga klyvningsprodukter som ädelgaser ochjod ut i reaktortanken och anslutna rörsystem. Vid ännu högre temperaturer, över ca 1.2(X)-1.4(X)°Cforstörs zirkoriium-kapslingen helt och hela härden kan rasa ihop och såsmåningom smälta ned. Om härden genomströmmas av vattenånga, vilket är troligt,påskyndas förloppet vid dessa höga temperaturer avattzirkonietförenar sig medsyret i vattnet, varvid stora mängder värme frigörs. Vidare bildas störamängder vätgas. Smälter härden frigörs alla gasformiga klyvningsproduktersom funnits bundna i bränslekutsama. Därutöver räknar man med ätt även andia klyvningsprodukter,däribland jod och metaller som cesium, till stora delar frigörs från smältansom når en temperatur på eUer högre. Man räknar också i analyserna avsådana haveriförlopp med att härdsmältan tränger igenom reaktortankens bottenoch i vissa fall även reak-torinneslutningens betonggolv och vidare ett antalmeter ner i marken under reaktorbyggnaden (det s.k. Kinasyndromet). Ett härdsmälteföriopp av beskriven art kan också ge upphovtill så stora tryckökningar genom ång- eDer gasutveckling i reaktorirméslutningenatt denna skadas och stora delar av härdens innehåll av radioaktiva klj-ningsproduktersläpps ut till omgivningen. Om kylningen av reaktorhärden går förlorad förstflera timmar efter det att reaktorn (d.v.s. kedjereaktionen) stoppats har resteffektenhunnit gå ned avsevärt - till en Qärdedel eller mindre av vad den är de förstaminuterna efter reaktorstopp. Särskilt i sådana fall är det möjligt att manfår mindre våldsamma härdsmälteföriopp. Utsläppen av radioaktiva ämnen kanfortfarande bli omfattande men ändå avsevärt mindre än vid de svårastehaveriförloppen. Kunskaperna om vad som troligen händer vid obka typer av härdskade-förloppär fortfarande ofullständiga, men en omfattande forskning pågår på olika håll ivärlden. De uppskattningar av skadeverkningar från svåra haverier som redovisasi det följande utgår från pessimistiska antaganden om att en huvuddel av härderwinnehåll ay radioaktiva klyvnings-produkter slipper ut till omgivningen. 1979/80:75 31 Ettreaktorhaveri av begränsad omfattning, som det vid TMl-2, är inte osannoliktinom ett reaktorprogram. A andra sidan blir skadeverkningarna i omgivningeninte av nämnvärd omfattning. Föratt ett haveri skall kunna ge skador på befolkningen måste haveriet innefattasåväl härdskador som skador på inneslutningen så att radioaktiva ämnen istörre mängd kan komma ut. I sådana fall beror skadeverkningarna mycket påväderförhållandena, d.v.s. vindstyrka, vindriktning och nederbörd. Detmest froliga efter svårt haveri med brott på inneslutningen är skadeverkningarmed några hundra akut strålskadade och några hundra cancerfallårligen under några årtionden. Till detta kommer en radioaktiv markbeläggningpå kanske tusentals kvadratkilometer. Mankan emellertid också tänka sig extremt omfattande skadeverkningar om utsläppenfrån ett allvarligt haveri förs med vinden till ett tättbefolkat område ochfaller ned där t.ex. i samband med regn. Då kan skadoma omfatta tilsentals dödaoch strålskadade. En annan form av extremt stora konsekvenser skulle vara attutsläppen i stället för att falla ned inom ett begränsat område förs långt bortmed vinden och sprids ut över stora områden. Detta kan ge en liten ökning i denindividuella cancerrisken. Den drabbade befolkningen kan emellertid vara mycketstor och antalet fall av cancer kan öka med sammanlagt tusentals fall om åretunder framöver Föratt förhindra att reaktorhaverier inträffar och leder till utsläpp avradioaktiva ämnen är kärnkraftverken utrustade med omfattande säkerhetssystem,som bl.a. bygger på följande grupper av åtgärder: Haveriförebyggande och haveribekämpande system, somhindrar att avvikelser från normala driftförhållanden leder till allvarligaskador på reak-tom och då främst själva reaktorhärden. Hit hör bl.a. system somautomatiskt snabbstoppar reaktom när driftvärdena avviker från de normala ikritisk omfattning, samt s.k. nödkylsystem som skall förhindra allvarligareskador på härden, även om det normala kylvattenflödet skulle gå förlorat, t.ex.genom brott på någon av de stora rörledningarna, som äranslutna tillreaktortanken. Konsekvenslindrande system som skall förhindraeller begränsa utsläpp av radioaktiva ämnen om ett allvarligt haveri som ledertill härdskador skulle inträffa. Hit hör främst reaktorinneslutningen som skallklara stora påkänningar vid ett haveri utan att radioaktiva ämnen läcker uttill omgivningen samt olika isolerings- och filtersystem. Istörsta möjliga utsträckning förser man en reaktor med flera av varandraoberoende säkerhetssystem, som skall kunna ta hand om uppkom- Prop.1979/80:75 32 En olycka skall kunna förhindras ellerbegränsas även om inte alla system fungerar Det skall t.ex. räcka om ett av treeller två av fyra av de oberoende säkerhetssystemen träder i funktion om detuppstår ett fel. Man säger att säkerhetssystemen är uppbyggda med redundans.För att ytterligare öka säkerheten bygger systemen i flera fall på skildatekniska principer En del kan exempelvis manövreras med elektriska motorer, andramed hydraulik. Man talar då om diversifiering. Man eftersträvar även attplacera systemen i skilda utrymmen, t.ex. för att de inte skall slåsut av bränder Man talar då om separering. Även det normala driftsystemet är delvis uppbyggt påliknande sätt. Det gör att driften kan fortgå normalt även om någon del avkontrollutrustningen inte fungerar 1 syfte att uppnå en hög tillförlitlighet hossäkerhetssystemen har man en kvalitetssäkring (Quality ) i alla led,vad gäller konstruktion, byggnad, drift och underhåll av ett kämkraftverk.Kontrollen utövas vanligen av organ som är fristående i förhållande till demsom bygger och driver kärnkraftverket. Till denna grupp av åtgärder kan ävenräknas urval och utbildning av drifts- och underhållspersonal. För att man skall få ett reaktorhaveri med stora utsläppav radioaktiva ämnen måste sålunda flera av de redundanta säkerhetssystemensamtidigt sättas ur funktion. Riskema för att detta inträffar kan undersökas genomatt närmare studera olika tänkbara händelseförlopp med s.k. felträdsanalys ochhändelseträdsanalys (se vidare avsnitt 1.4). 1.3 Haveriförloppet vid kämkraftblocketThree ) Följande sammanfattning av haveriförloppet vid TMI-2 blirmed nödvändighet mycket starkt förenklad och tar bara upp ett fåtal av de väsenfli-gastedelhändelsema. I själva verket var naturligtvis haveriförloppet ett mycketinvecklat nätverk av delhändelser av varierande betydelse för den slutligautgången. För utförligare redovisningar av händelseförloppet hänvisas tillkapitel 5, till bilagorna och till olika rapporter i litteraturförteckningen. Kärnkraftverket ligger på en ö med sammanamn i Sus-quehannafloden i delstaten sydväst om delstatshuvudstadenHarrisburg. Kraftverket drivs av (Met-Ed) i Reading,. Met-Ed som ingår i elkraftkoncernen () är också huvuddelägare i kraftstationen med andra kraftbolag somminoritetsdelägare. Primärkretseni TMI-2 (källa: NSAC-1) Kraftverket består av två tryckvattenaggregat av fabrikat . Dessa bygger på samma grundprincip som de tre tryckvattenreaktorerav Westinghouse-fabrikat, som finns i , men det tekniska utförandet äri flera avseenden annorlunda. Figur 1.5 visar uppbyggnaden av det s.k.primärsystemet vid TMI-2, d.v.s. reaktortank, tryckhållningstank ochånggeneratorermed tillhörande pumpar och rörsystem. Figur 5.1 i kapitel 5 ger en merdetaljerad bild av anläggningen. Reaktom i TMI-2 är konstmerad för envärmeeffekt på maximalt 2.700 MW, vilket ger en elektrisk effekt på ca 880 MW. Reaktomär alltså av ungefär samma storlek som vart och ett av de tre tryckvattenaggregateni . TMI-2 togs i provdrift . På grund av olikadriftstörningar under inkörningen kom man inte upp i nämnvärda effektuttag förränmot slutet av . Fram till haveriet hade TMI-2 levereratelenergi, motsvarande drift vid full effekt . drevs TMl-2 vid av fulleffekt. Den amerikanska kärnkraftinspektionen (NRC) har i sin analys pekat påatt aggre- I samL Nr 75 1979/80:75 34 gatet då drevs med brister i tillsyn och underhåll.Sålunda hade man ett onormalt stort läckage av vatten och ånga frånprimärkretsen, bl.a. genom att den s.k. avblåsningsventilen på tryckhållningstankenstopp läckte. Vidare var ventiler felställda och s.k. sprängbleck på någraavloppstankar var trasiga. () hade man vissa problemmed det system som renar det s.k. matarvattnet från turbinkon-densom till ånggeneratoremassekundärsida (se figur 1.5). Det senare är en driftstörning av en typ som ärutan förutsedd betydelse för säkerheten, även om den i detta fall råkade geupphov till den utlösande händelsen i det förlopp som utvecklade sig till ettallvarligt reaktorhaveri. (K) ledde ett missödevid arbetet på reningssystemet till stopp i de matarvattenpumpar som förser ånggene-ratoremamed matarvatten. Detta utlöste först stopp av ångtvu-binenoch sedan snabbstopp av reaktom. Som ett led i denna händelsekedja öppnade avblåsningsventilenpåtryckhållningstankens topp för att blåsa av ett tillfälligt övertryck iprimärsystemet (se figur 1.5). Så långt reagerade alla säkerhetssystem norrnaltpå den ut-löscmde händelsen. Avblåsningsventilen fick också, som normalt, en stängningssignalefter när trycket i primärsystemet åter nått normala värden.Ventilen fastnade emellertid i öppet läge. Genom den öppna ventilen strömmadevatten, i form av vattenånga, ut ur primärsystemet. Detta flöde fortsatteoavbrutet imder ca 2 tiirunar och efter snabbstoppet, då en of>eratörstängde en blockeringsventil i serie med den fastnade. På manöverpanelen kunde inte avläsas om ventilen var öppeneller stängd. Signal från en lägesgivare på själva ventilen saknades. På manöverpanelenvisade endast en lampa att signal för stängning gått ut. Inte heller i övrigtgav instrumenten någon entydig och lättillgänglig information om art ventilenfastnat i öppet läge. Så länge operatörerna inte upptäckt detta sökte de efterandra förklaringar till att reaktom betedde sig onormalt. På grund av attventilen förblev öppen råkade reaktom in i ett för tryckvattenreaktoreronormalt koktillstånd. Detta kännetecknas av att reaktorkärl och ånggeneratoreralltmer fylls av en blandning av ånga och vatten. är vattennivån i tryckhållningstankenhög, genom att vatten på grund av ångbildningen pressas upp i tanken. Eftersom tryckhållningstankenligger högre än reaktorhärden drog operatörerna den felaktiga men nära tillhands liggande slutsatsen att en full tryckhållningstank cKkså innebar atthärden var väl täckt med vatten. För att ej överfylla systemet sfröpoperatörerna tillflödet av vatten genom de s.k. högtryckspumpama. Dessa ingår inödkylsystemet och hade automatiskt startat efter snabbstoppet.Härigenom kom primärsystemet att tillföras mindre vatten än vad som gick bortgenom den öppna ventilen och på annat sätt. Under detta skede av förloppetbildades alltmer ånga i primärsystemets nedre delar. Ångan bubblade upp genom denvattenfyllda tryckhållartarUcen och vidare ut genom den öppna ventilen påtoppen. Prop.1979/80:75 35 , d.v.s. ca 1(K) minuter eftersnabbstoppet hade man förlorat så mycket vatten från primärsystemets nedredelar att man inte längre kunde hålla igång en cirkulation av blandningen avånga och vatten. Man hade då stängt av samtliga huvuddrkulationspumpar. Härdenbörjade nu koka torrt, d.v.s. vattennivån började sjunka under härdtoppen.Sannolikt avtäcktes under de närmaste stora delar av härden.Klockan 06.22,efter snabbstoppet upptäckte man den fastnadeventilen och stoppade ångflödet genom denna genom att stänga enblockeringsventil. Något senare ökade man tillflödet av vatten genom högtrycksinsprutningen.Detta ledde förmodligen till att vattennivån i reaktorkärlet åter börjadestiga. Den bristfälliga kylningen under detta, och möjligen ävensenare skeden, ledde dock till att stora delar av härden nåddetemperaturer eller möjligen mer, d.v.s. härden blev vitglödande.Detta ledde troligen redan omkring efter snabbstoppet, d.v.s.mellan klockan 06.00-06.30, till omfattande skador på bränslestavamas zir-koniumkapsling.Gasformiga radioaktiva ämnen, främst ädelgaser och jod, frigjordes frånbränslet och kom ut i reaktorsystemet och i reaktorinneslutningen.Genom kemisk reaktion mellan zirkonium och vattenånga alstrades vidare storamängder vätgas, som gick samma väg. De angivna temperatiorema ligger långt över vad härden ärkonstruerad för att tåla. Mycket talar också för att delar av härden rasat ihoptill en "grushög", bestående av uranbränslekutsar samt rester av kapslingsma-terialoch styrstavar. Detta inträffade troligen 2,5-4,efter snabbstoppet, d.v.s.mellan och åtta , bl.a. genom att den vitglödandehärden utsattes för kallchocker av inströmmande kallt vatten. Den under dettaoch senare skeden bristfälliga kylningen var dock tillräcklig för attförhindra att förloppet utvecklades till en omfattande härdsmälta. Det kan dockej helt uteslutas att temperaturen lokalt i mindre delar av den skadade härdennått uranoxidens smält-punkt, d.v.s. över ca 2.850''C. Ett tecken på att härdenvar allvarligt skadad var det stora antal larm om mycket höga strålnivåer, somutlöstes med början efter snabbstoppet, d.v.s. vid samma tidpunktsom man hittade den fastnade ventilen. När man hittat den fastnade ventilen började operatörernaoch deras nu allt talrikare och mer kvaUficerade rådgivare att pröva olikahandlingsvägar för att återupprätta en stabU kylning av härden. Stor osäkerhetrådde om läget i reaktom. Ingen av de prövade vägarna visade sig framgångsrikunder de närmaste , d.v.s. fram till klockan 19.50 på kvällen.Orsaken var främst att stora delar av primärsystemet var fyllt med vätgas ochradioaktiva ädelgaser. Därigenom misslyckades man att få igång kylvattencirkulationen.Försöken ledde möjligen istället till förnyad avtäckning och bristfällig kylningav härden. Prop.1979/80:75 36 En av de prövade handlingsvägarna var att söka sänkatrycket i reaktorsystemet genom avblåsning från tryckhållningstanken så kunde utnyttja det s.k. resteffektkylsystemet. Detta kan bara kopplas invid lågt tryck. Försöket misslyckades men avblåsningen gjorde att stora mängderradioaktiva ädelgaser och vätgas släpptes ut till reaktorinneslutningen. Dettaledde till en kort men häftig vätgasbrand i inneslutningen omkring 9,5 timmarefter sriabbstoppet. Branden medförde att trycket i inneslutningen tillfälligtgick upp till ungefär tredubbla atmosfärtrycket. , d.v.s. efter snabbstoppet beslötman att åter trycksatta reaktorsystemet och försöka fylla det med vatten medhjälp av högtrycksinsprutningen. Sannolikt genom att man i ett tidigare skede blåstav en hel del ädelgaser och vätgas fick man in så mycket vatten att man kundeåterstarta en huvudcirkulationspump. Därigenom hade man också återställt enstabil kylning av härden. Detta skedde , d.v.s. ca 16timmar efter snabbstoppet. Efter denna tidpunkt var härdkylningen aldrigallvarligt äventyrad. Man hade problem med att bli av medkvarvarande vätgas och ädelgaser i reaktorsystemet (den ryktbara s.k. vätgasbubblan)så att trycket i reaktorsystemet kunde sänkas. var dettaproblem löst, bl.a. genom återkommande avblåsningar från tryckhållningstankenoch andra åtgärder kunde trycket i systemet minskas och efter enmånad kunde man gå över till s.k. naturlig cirkulation, d.v.s. man lät kylvattnetcirkulera genom härden utan hjälp av pumpar. 1 detta läge befinner sig reaktom fortfarande. Trycket ireaktorsystemet är ca 20 gånger atmosfärtrycket. Vattentemperaturen är ca 70°C.Reaktorinneslutningen är fylld med vatten, förorenat av mycketstora mängder radioaktiva ämnen. Sfrålningen är så hög att ingen kan gå in i inneslutningen.1.440 kubikmeter radioaktivt vatten finns i tankar i hjälpsystembyggnaden. Vattennivån i inneslutningen stiger sakta på grund avvissa mindre läckor i reaktorsystemet. Nivån kan inte i.llåtas stiga obegränsateftersom man då riskerar skada sjrstem som behövs i det fortsatta arbetet med reaktom. Anordningar för att pumpa ut cxrh rena det radioaktivavattnet i inneslutningen har byggts upp. Alla berörda hälsovårds- ochstrålskyddsmyndigheter samt domstolar har dock ännu ej gett tillstånd attbörja ta hand om vattnet i inneslutningen. Arbetet med att rena vattnet i hjälpsystembyggnadenhar påbörjats. Mycket höga krav har ställts på noggrann planering ochutförande av detta arbete så att utsläpp till omgivningen undviks och sfråldosematill arbetama inte överskrider tillåtna värden. Det är , både av tekniskaoch politiska skäl, en öpf>en fråga om reaktom någonsin kommer att tas idrift igen, även om detta är kraftbolagets mål för uppröjningsarbetet. 1979/80:75 37 som på uppdrag av president utrett haveriet vid TMI-2uppskattar kostnaderna för haveriet till . Drygthälften härav är kostnader för att ersätta bortfallet i elproduktion. 1och med att reaktorhärden började överhettas den 28mars frigjordes i första hand stora mängder radioaktiva ädelgaser och jod ireaktorsystemet CKh spreds vidare till inneslutningen. Med början klockan06.22, d.v.s. efter snabbstopp, kom en stor mängd larm om högastrålningsnivåer i irmeslutningen. Nivåerna fortsatte att stiga ochstrålningslarm kom efter hand även från andra delar av anläggningen. Pågrundval härav gavs aiiläggningsalarm (site emergency) ochallmänt alarm (general emergency) . Dessa larm innebar attdelstaten beredskaps- och utrymningsorganisation alarmerades. Reaktorinneslutningenisolerades automatiskt på signal om förhöjt tryck , d.v.s. förstca efter det att allvarliga skacior på bränslet börjat uppträda.Innan inneslutningen isolerades fanns flera möjliga läckagevägar förframförallt radioaktiva gaser till i första hand hjälpsystembyggnaden ochvidare till atmosfären. Analysen av utsläppsförloppen visar att detta trotsallt var av mindre betydelse. Operatörerna bröt isoleringen förvissa hjälpsystem som befann sig i utrymmen utanför inneslutningen. Detta varnödvändigt för att kuruia kontrollera det fortsatta förloppet.