prop · G3032 · 1979-12-31 00:00:00 — Socialstyrelsenmåste göra invändningar mot vad som sägs om anteckningar i journalen.Självfallet bör del eftersträvas att journaler inte utformas på etl sådanl sättall dess innehåll kan anses kränkande för patienten. Försiktighet bör iakttagasvid ordval och uttalanden om patienten, som kan uppfattas såsom uttryck förnedsättande moraliska eller sociala värderingar, bör i möjligaste mån undvikas.Även med iakttagande av dessa regler är del dock ofrånkomligt all journaleribland måsle innehålla uppgifter som kan uppfattas som nedsättande förpatienten. Den principen måsle nämligen nödvändigl gälla att journal skallinnehålla alla de uppgifter som behövs för att patienten skall kunna garanterasen adekvat vård. Häri ligger ett krav på att journalen skall erbjuda entillfredsställande information för den som i ett senare skede kan komma atlöverta vårdansvaret för patienten. Denna princip måsle upprätthållas utanhänsyn lill att patienten kan förväntas läsa sin journal. En journalföring sominnebär att i journalen inte intas sådana uppgifter som kan vara"obehagliga" för patienten kan lätt leda lill ell syslem med dubblajournaler, varav den ena innehåller de medicinskt relevanta uppgifterna, sominte skall komma till patientens kännedom. Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 320 utvecklingkan uppenbarligen inte accepteras och skulle säkerligen innebära altallmänhetens förtroende för sjukvården rubbades. Vidarehar sekretessen begränsats lill sådana uppgifter som enbart hänför sig tillvederbörandes hälsotillstånd. För del framstår begreppethälsotillstånd som oklart vad gäller dess omfattning och del har inte hellernärmare definierats i promemorian. Härutöver förekommer i journaler åtskilligaandra uppgifter om behandlingsåtgärder och andra förhållanden såsom personligarelationer mellan patienten och hans nära anhöriga eller andra personer. 1vissa fall är det ofrånkomligt alt man måsle hemlighålla även uppgifter fråndessa för patienten. Begreppet hälsotillstånd framstår därför för styrelsensåsom alltför snävt till sin omfattning. Regelnatt sekreiessen i princip inte gäller mol patienten själv eller mol den, somhar fält patientens löfte alt ta del av handlingen, är viktig, men den kanenligt inte vara undanlagslös. Del framstår somtveksamt, om förslagel i 3 !j innebär någon förbättring i förhållande lill nugällande stadgande. Om den föreslagna konstruktionen skall användas, bör enligtsällskapet i varje fall ordet "synneriigen" bytas ul mol det mindrestarka "särskilda". Viktigt är nämligen att informationen alllidlämnas på ett för patienten väl avpassat sätt. Mången gång kan detta ske genomatl handlingen väl ej lämnas ul lill patienten ulan gås igenom av denne ochläkaren tillsammans. Hänsyn bör vid avvägningen mellan skilda intressen tasäven till vikten av atl uppgiftslämnare skyddas för angrepp från patient ellerdennes anhöriga. Med hänsyn lill de tolkningssvårigheler,som måsle uppslå, börförelagets stadgande om "pågående vård" utgå. På något sätt borde ocksåframgå, alt patients samtycke endast kan avse den föreliggande situationen ochinte lär tillmätas generell verkan för framtiden. Ilikhet med anser all ordet pågående börulgå ur paragrafen. Förbundet konstaterar atl det inte är så alldeles lätt altavgöra vad som skall räknas till pågående behandling. Skall varie vårdtillfälleses isolerat? Pågår behandlingen, om patienten salts på efterkonlroll? Pågårbehandlingen, om läkaren med säkerhel kan förutsäga all patienten återkommer?Förbundet invänder alt den i promemorian (s. 393) meddelade uppfattningen, altavslutad behandling är synonymt med att patienten definitivt tillfrisknat,tyvärr inte överensstämmer med verkligheten. Eftersom här är fråga om enmedicinsk bedömning av ell fätal situationer där vårdresultatet skulle påverkasnegativt, bör enligt förbundets mening även lidpunkten då patienten kan ansesmogen atl motta information utan skaderisk beaktas vid den totala medicinskabedömningen. påpekaratt psykiatriska journaler! likhet medandra slags journaler tenderar all bli mindre omfattande än tidigare medsparsamma uppgifter om personliga förhållanden. Likväl innehåller de iblandsådana uppgifter att ändamålet med vården skulle motverkas, om journalenlämnades ut lill patienten. Möjlighet bör liksom f n. finnas att under angivnaomständigheter vägra patienten atl ta del av sin sjukjournal. Härvidlag skallhemlighållandet enligt mening inte vara begränsat lillpågående vård eller Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 W 321 behandling.Ell undanhållande av journalen för patienten bör kunna förekomma inte bara dådel finns grundad anledning antaga ättrom så inte skedde, patientens hälsaskulle försämras eller hans tillfrisknande skulle förhindras eller fördröjas,ulan även - om han efter del att han blivit botad eller förbättrad - skulleinsjukna på nytt. Denna uppfattning delas av JO, i län, kommunstyrelsen i och karoUnska instuuiei. Riksarkiveikonstaterar atl paragrafen även gäller sjukjournaler som kan förvaras påarkivinstitution. Den uiformning paragrafen har lätt, all joumal inte lämnastill patienten under pågående värd, om del är av synnerlig vikt med hänsyn lillvården, undanröjer enligt riksarkivei en svårighet som vidlådde motsvarandeparagraf i LAH. Under pågående vård bör del i alla lägen finnas en medicinskexpertis som kan avgöra om journalen skall utlämnas eller inte. Socialstyrelsenlar i sammanhanget upp frågan vilka handlingar sekretessen skall omfatta.Styrelsen anser att skyddet inte bara skall vara inskränkt till handlingrörande vård i anstalt utan även handling rörande någons intagning i anstalt.Därutöver skall skyddet inte enbart gälla handlingar rörande läkarvård utansamtliga handlingar, dvs. inte bara handling som upprättats av läkare utan ävenav kurator, psykolog m. fl. Inom sjukvården förs i betydande omfattningjournaler också av kuratorer och psykologer. anser för sin delvidare alt man i förevarande avseende inte kan göra en bestämd skillnad mellanpereoner, som frivilligt intagits på anstalt, och dem som intagits däroberoende av eget samtycke. Även belräffande frivilligt intagna kan hänsynbehöva las lill en potentiell fariighet och lill atl ett utlämnande av journalkan motverka ändamålet med vården. Dessutom anser styrelsen, framför allt medhänsyn till vårdpersonalens personliga säkerhet, att iredje man måsle skyddasäven i de fall del rör sig om frivilligt intagna. Styrelsen anser följaktligenatl ett utlämnande av en handling skall kunna förvägras den enskilde, om detskulle molverka ändamålet med vården eller sätta någons personliga säkerhet ifara och atl del skall kunna förvägras denne vare sig han är tvångsinlageneller frivilligt inlagen. Medanledning av molivuttalandet (promemorian s. 392) om atl begränsningen i enpatients rätt att lä tillgång lill uppgifter inte skall medföra någonbegränsning i hans rätl all medge utlämnande till annan anmärkerregeringsrätten. och alt sådanl utlämnande måslekunna göras beroende av förbehåll om att uppgiften inte fär röjas för den somavses därmed. I annal fall kan 3 S lätt kringgås. Sveahovrätt ifrågasätter grundlagsenligheten i beslämmelsen. Enligt hovrättensmening är del nämligen tveksamt, om den föreslagna sekreiessen har stöd i någonav de sekretessgmnder som upptagits i 2 kap. 2 S TF. Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 322 1redaktionellt hänseende anföre i att meningsbyggnaden iparagrafen gör lagtexten onödigt svär. anser att utformningen avparagrafen skulle förenklas, om del klart utsädes all föreskriften avserbegränsning i rätten att ta del av allmän handling och inte hänvisades till 1kap. 2 § 1. Länsslyrelseni anser all även uppgifter rörande den enskildes ekonomiskasilualion bör hänföras till personliga förhållanden. Ofta är nämligen denenskildes övriga personliga förhållanden -karaktär, sinnesbeskaffenhet,familjeförhållanden, allmänna hälsotillstånd och arbetsförmåga - så intimtförknippade med den enskUdes ekonomiska förhållanden att det kan vara svårt allhålla dem isär. i förklarar sig inte ha någon erinranmot att även beslut om ekonomisk hjälp omfattas av sekreiess eftersom deekonomiska förhållandena ofta har ell direkt samband med de personligaförhållandena. ges i promemorian begreppet socialvård en vid betydelse, om manjämför med gällande rätl. a. anges verksamhet enligt lagen (1976:381) ombarnomsorg utgöra socialvård. Härigenom skulle sekretesskyddet komma atlomspänna barnomsorgsverksamheien i dess helhel. lillämpas iniegällande sekretesslag så, atl handling inom barnomsorgsverksamheien normaltsekrelesskyddas. 1 praktiken lorde sådan handling åtnjuta sekretesskydd endasli sådana fall där förtur inom barnomsorgen prövas utifrån särskilda skäl.Ärendet betraktas då som ett barnavårdsärende och åtnjuter som sådanlsekretesskydd. Enligt socialutredningens uppfattning bör även ensådan ordning gälla i sekretesshänseende. Förbundet delar härvidlagsocialuiredningens uppfattning. Ärenden som faller inom ramen försocialnämndens allmänna serviceverksamhet, såsom barnomsorgen bör inte isekretesshänseende jämställas med ärenden av vård- och behandlingskaraktär. -När det gäller förturer i barnomsorg bör man enligt förbundet skilja påförturer, som grundar sig på 6 ij barnomsorgslagen och som avser barn medsärskilda behov. Här föreligger en absolut förtur, där just de personligaförhållandena kan vara av så känslig natur, att behov föreligger avsekretesskydd. Annoriunda förhåller del sig med förturer av generell art, t.ex. för ensamslående föräldrar eller för låginkomsttagare eller för vissayrkeskategorier. Sädana förturer grundas inte direkt på barnomsorgslagen ochhandlar inte primärt om del enskilda barnets speciella behov. I dessa avseendenfinns behov av insyn från allmänhelens sida. Liknande problem kan ocksåuppkomma vid fördelning av pensionärslägenheier eller molsvarande inomäldreomsorgen. Förbundet anser atl sekreiessen på dessa områden inte bör gålängre än vad som kan krävas utifrån den enskildes behov. Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 < - 323 iärenden rörande barnomsorgslagen bör därför begränsas till all avse deförturssituationer, som reglerats i 6 Ii barfiöitisorgslagen (bärh médsärskilda behov). En liknande gränsdragning bör eftersträvas inomäldreomsorgen. ,som enligt vad som sagls i del föregående i princip förordar socialutredningensförelag, delar också socialutredningens uppfattning vad gäller de föreslagnaundantagen från socialsekrelessen. 1 fråga om undantaget som avser polisanmälanom misstänkt förestående eller begånget brott anser styrelsen all detlaundanlag endast bör omfatta sådanl brott, för vilket inte är stadgat lindrigarestraffan fängelse . Därutöver bör även uppgift lä utlämnas lillmyndighei, om del är uppenbart atl detta kan ske ulan men för den uppgiften röreller hans närelående. I sammanhanget påpekar även alt flera avde av socialutredningen nämnda fallen inte kräver särskild reglering utan läcksav de allmänna föreskrifterna i 1 och 2 kap. promemorieförelagel. Sålundaföljerav 1 kap. 2 S bl. a. alt det inte ulgör någol sekrelessbrott allkommunicera uppgifter inom en myndighei, i den mån del behövs förhandläggningen av ett sociahjänsiärende. Av 2 kap. följer att uppgifter utanhinder av sekretessen kan lämnas till besvärsmyndigheter och lillsynsorgansaml alt uppgifter kan lämnas ut efter samtycke från den berörde. JKtar upp ett uttalande i promemorian angående vissa undantag från huvudregeln omsekreiess. Där sägs (s. 405) all sådant utlämnande lill myndighet som inte medsäkerhet är riskfritt bör kräva stöd i lag. Krav på lagform skulle dock inteutesluta all regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer"preciserar en lagreget genom verkställighelsföreskrifter".Tankegången här är enligt JK inte tillräckligt utvecklad för all man fulllskall förstå vad som menas. JK vill därför endasl understryka all föreskrifterom en lagregels närmare materiella innehåll eller tillämpningsområde inte kanbetraktas som verkställighelsföreskrifter. 1sitt förslag lill lag med särekilda bestämmeJser om vård av underårig larsocialutredningen in en beslämmelse av samma innehåll som i 41 Sbarnavårdslagen. Enligt bör då i sekrelesslagen lämpligen tasin en bestämmelse om all handling som innehåller uppgift om ett barnsvistelseorl inte lär lämnas ut lill barnets föräldrar, om socialnämndenbeslutat alt hemlighålla barnets vistelseort för föräldrarna. Jfrregeringsrättens yttrande under 8 kap. 5 S. Socialstyrelsenpåpekar alt det hos styrelsen förs flera register än de som nämnis under 8 kap.1 §. Där förs även dels del s. k. flyktingregisiret, vilket fär anses såsom enhandling i ärende rörande socialhjälp, dels ett register över zigenare, vilketinnehåller uppgifter av social natur. Styrelsen påpekar alt sistnämndaregisters karaktär har varit uppe till prövning, varvid regeringsrätten ilikhet med styrelsen funnit alt registret får anses såsom en handling i ärenderörande socialhjälp och omgärdat av sekretesskydd enligt 14 § SekrL. Det ärenligt styrelsen av största vikt för alt kunna anordna och Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 324 bibehålladessa register atl de är sekretesskyddade i samma utsträckning som gällerövriga uppgifter inom socialvården. Detla spörsmål synes inte behandlat ipromemorian. För alt undanröja all tveksamhet om hur det förhåller sig medsekretesskyddet för dessa register med tillhörande handlingar bör en särskildbeslämmelse härom införas i lagtexten. JK påpekar att bes 1 u tav bamavärdsnämnd och nykierhelsnämnd är hemliga. Enligt OSK:s förslagskulle beslul i ärende om hjälpålgärder, övervakning eller andra förebyggandeåtgärder inom barnavården och nykterhetsvården alhjäml vara hemliga. Avpromemorieförslaget synes framgå atl offentiighel skall föreligga i fråga ombeslul inom barnavården. Någon motivering lämnas inte. berörs över huvud tagel inte. JK kan inte finna något skäl lilländring i vad som gäller om förevarande beslut. Enligt länsslyrelsen IStockholms län bör också, i enlighet med vad som gäller , kommunala beslulom tvångsomhänder-laganden åtnjuta sekreiess i avvaktan på länsrättensprövning. Ett sådant beslul behöver inte nödvändigtvis medföra etttvångsingripande. Det kan förfalla inte endast av det skälet alt nämndenunderiåter alt underställa länsrätten beslutet utan även av andra skäl, t. ex.atl den enskilde ändrar sig så alt vården kan komma till stånd i frivilligaformer. Undantaget i första stycket för beslut om någons omhändertagande bördärför utgå. i ifrågasätter också om inte gällandeordning bör fä bestå. anser dock att sekretess inte skall fä avsesjälva "slutet". Socialstyrelsenkonstaterar all lill socialvård räknas verksamhet som handhas av socialnämnd.Styrelsen utgår från all beslämmelserna t, ex, även omfattar all vård som rörpersoner med olika slag av handikapp. Som exempel nämner styrelsen frågor omhjälpmedelsföreörining och tillhandahållande av handikappanpassade bosläder.Styrelsen påpekar också alt bl, a, lagen om barnomsorg skall upphävas, omsociahjänsilagen träder i kraft. Länsstyrelseni förklarar atl den inte har någon erinran mot regleringen avsekretessen vid förvaltningsdomstol i mål om omhändertagande för vård.Socialstyrelsen anser däremol att sekretesskyddet i dessa fall bör varadetsamma hos förvaltningsdomstolarna som hos socialnämnden, JK pekar i dettasammanhang på ell uttalande i promemorian (s, 404) av innebörd att det är enfördel att, genom den föreslagna regeln, möjlighet bereds till viss insyn imalerial, som härrör från socialnämnd men som hos denna är underkastad densträngare sekretessen. Detta är enligt JK:s mening ell typexempel på hur enligtförelaget en för en enskild känslig uppgift kan för Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 325 enutomstående vara mer svårtillgänglig - kanske oåtkomlig - hos en myndighet menmera lättillgänglig hös en annan, JK arisér delta vara en betänklig brist,såväl i nu gällande lagstiftning som i förelaget, Atl betrakta den nämndaåtskillnaden olika myndigheieremellan som en fördel finner JK än mersvårbegripligt, särekilt från den genom sekretessen skyddade personenssynpunkl, JOpåpekar all socialuiredningens förslag innebär all enskild skall kunna anförabesvär hos förvaltningsdomstol angående rällen till bistånd och ifrågasätter ominte bestämmelser börges om sekretesskydd vid förvaltningsdomstol också i målom rätt till bistånd. ifrågasätts om inte den föreslagna regleringen kan medförasvårigheter för personundersökare när del gäller all fä uppgifter frånsocialvården (se sammanställningen under 2 kap, 7 ij)- I förbundets promemoriakonstateras all förslagel lill ändring av 38 kap, 8 S RB ger domslol vissa möjligheteralt skaffa in allmän handling, som kan antas äga betydelse som bevis. Någotutrymme för domslol all för t, ex, komplettering av pereonun-dereökning skaffain muntlig upplysning om förhållanden, som kanske är menliga för en tilltaladoch därför sekretessbelagda, ges emellertid inte här. Det kan därförifrågasättas om inte i lagen om personundersökning i brottmål, vari nu angesatt och nykierhelsnämnd på begäran av bl, a, domslol ochpersonundereökare skall meddela upplysningar belräffande misstänkt, bör intasföreskrift som uttryckligen medger rätt atl införskaffa erforderiiga uppgifter,även såvitt dessa är sekrela, Sekreiessenhos familjerådgivning föreslås bli total belräffande uppgifter somlämnats i förtroende. Varken skaderekvisii eller tidsgräns för sekreiessenföreslås. Inte heller skall specialregler i annan författning, inte ens i lagkunna bryta sekretessen. Även regeringens dispensmöjlighel föreslås utesluten.Kammarrätten i förklarar sig dela uppfattningen all en myckel starksekreiess måsle råda inom familjerådgivningen, men frågar sig ompromemorieförelagel inte gäll alllför långt. Någon möjlighet alt exempelvislämna uppgifter för forskningsändamål lorde inte finnas, vilket är möjligt inomläkarsekrelessens område. Någon anledning atl ha strängare sekretess inom denkommunala familjerådgivningen än för uppgifter som har lämnais i förtroendetill läkare torde inte finnas. Särskill uteslutandet av regeringensdispensmöjlighel ifrågasätts starkt av kammarrätten. yOerinrar om beslämmelsen i 93 fj barnavårdslagen, som stadgar bl. a. allmyndigheter vilkas verksamhet berör barnavården samt befattningshavare Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 326 hossådana myndigheter ofördröjligen skall till barnavårdsnämnden anmäla sådanl somde i sin verksamhet erhållit kännedom om av beskaffenhet all föranleda nämndensingripande. Någon begränsning i anmälningsskyldigheten finns inte förkommunala familjerådgivare. JO vill för sin del inte tillstyrka någon begränsningav denna anmälningsplikt, som är stadgad lill skydd för minderåriga. När enfamiljerådgivare lär sådana uppgifter i ett rådgivningsärende all han finnergrundad anledning anla att något barn i den berörda familjen är utsatt förmisshandel eller svår vanvård, lorde förhållandena mera sällan vara sådana allBrB:s bestämmelser om ansvar för underiåtenhet att anmäla eller avslöja brottskulle kunna bli tillämpliga. I de flesta fall föreliggerendasi anmälningspliktenligt barnavårdslagen. Även om JO har förståelse för att största möjligasekreiess bör gälla kring familjerådgivnings verksamhelen, föreslår han altundanlag göre för sådan anmälningsplikt som avses i 93 S barnavårdslagen. 7"C0 anser detangeläget att framhålla som ell ändringskrav alt förtroendesekretessen inomsocialvården enligt förevarande paragraf utvidgas lill alt omfatta uppgiftersom enskild i förtroende har lämnat till funktionär inom socialvården vidfrivillig rådgivning, hjälp eller vård. Behovel av detta starkare sekretesskyddframstår klart bl, a, med hänsyn till atl den kommunala familjerådgivningenmycket ofta kommer atl personellt och organisatoriskt bli samordnad med denangivna . Tystnadsplikten bör då också vara densamma för bådaarterna av social service som ges efter klienternas egna, frivilliga kontakter,Möjlighel lill hävande av sekretess bör emellertid enligt TCO finnas i de falldå den som uppgifterna berör lämnar sitt medgivande härtill. Socialstyrelsenpåpekar atl socialutredningen föreslär att familjerådgivningen skall ingå sometl led i . Om förslaget genomföre, bör delsamma enligtsocialstyrelsens mening åtnjuta samma sekretesskydd som i övrigi skall gällainom socialvården och införiivas i 4 S- Denföreslagna bestämmelsen tillstyrks såvitt avser sekretesskyddels omfattning,av riksåklagaren, datainspektionen och . Övrigaremissinstanser som yttrar sig särskill om bestämmelsen är kritiska mol dessutformning, främst mot den starka begränsningen av möjligheterna till hemlighållandeav uppgift om vem som gjort anmälan. Sålunda anser regeringsrätten alt ävensådanl men för anmälaren eller uppgiftslämnaren som telefonterror eller andratrakasserier av allvarligare natur måsle kunna utgöra anledning lillhemlighållande, om man vill undvika en belydande försvagning av allmänhetensinlresse för medverkan lill all bringa exempelvis barnmisshandel ellernarkotikamiss- Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 327 bruktill sociala myndigheters kännedom. Bestämmelsen bör enligt regeringsrättenutformas på sätt socialulredningen föreslagit, varvid även bör beaktas vaddenna utredning anfört om behovet att hemlighålla uppgift om barns vistelseorti fall då beslul fatlats med stöd av 41 Jj andra stycket barnavårdslagen ellermolsvarande stadgande i ny lagstiftning om atl uppgift om vistelseorten inteskall utlämnas till föräldrarna. Länsstyrelseni vidhåller sin tidigare framförda uppfattning ombehovel av förstärkt sekretesskydd för anmälare avseende barn som far illa ochförordar ett absolut anonymitetsskydd, I vart fall anser länsslyrelsen attlägre skadenivå än "våld eller annat allvariigt men" måste bestämmas.Barns rättssäkerhetsskydd kräver all även repressalier av lägre dignitet än deförslaget anger bör ge anledning till skydd för anmälare. Väntadelelefonförföljelser i olika grader och andra former av trakasserier är t. ex.tillräckliga för atl avhålla människor från atl göra dessa från samhälletssynpunkt så ytteriigt angelägna anmälningar. hänvisar i övrigtlill sill yttrande över LOFT och LAH. Liknandesynpunkter framförs av JO, som anser att nuvarande regler (jfr JO 1962 s. 270)om skydd för anmälare i barnavårds- och nykierheisvårdsärenden överförs lillden nya lagen. Också i , juridiska fakuheten vidLunds universitet, kommunstyrelserna i och kommuner,stadsjuristen i saml socialvårdskonsu-tenierna iÖstergötlands län förordar ett starkare sekretesskydd. Fakulteten föreslår allbestämmelsen förses med tillägget "eller eljesl kunna medföra avsevärt menför denne", medan kommunstyrelsen i anser att begreppet"för någons personliga säkerhel" kan bytas ul mot t. ex."risk för skada eller men". Kommunstyrelsen i kommuntillfogar alt antalet kända fall av svår barnmisshandel är skrämmande högt ochalt del är uppenbart all del verkliga antalet fall är betydligt högre. Barnenmåste därför fä ell utökat skydd av samhället. led häri bör vara att reglerasekretessen så att namnet på den som anmält eller avgetl annan utsaga ombarnmisshandel inte lär lämnas ul. Socialkonsulenterna uppger alt mångamänniskor numera i slor utsträckning vänder sig lill och (Barnens rätt i samhället) med anmälningar om barnmisshandel eller anmälningarom att barn far illa. Att frivilliga organisationer fäll överta de socialamyndigheternas funktion i dessa avseenden måsle enligt konsulenterna tolkasså, all det är lättare för människor all behålla sin anonymitet om man vändersig dit än om man vänder sig lill socialvården. De ser därför denna utvecklingsom ett uttryck för behovel av förstärkt anonymitetsskydd när del gälleranmälningar om att barn far illa eller misshandlas. Också kommunstyrelsen i Eksjökommun anser att det finns skäl alt anta all antalet befogade anmälningarkommer alt öka, om anmälarens anonymitetsskydd blir starkare. Ettstarkare sekretesskydd för anmälaren förordas också av somföreslår alt paragrafen fär följande lydelse: Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 328