prop · G3032 · 1979-12-31 00:00:00 — Att myndigheterna kan behöva ägna lid och omsorgåt prövningen av sekretessfrågor är helt i sin ordning. Alt så sker lordemedverka lill atl offentlighetsgmndsalsc.i och insikten om dess betydelsehålles levande. Atlnöja sig med dessa uttalanden vore dock inte rikligt, anför hovrättenfortsättningsvis. Självfallet bör man så långt möjligt sträva efler alt göraden kommande sekretesslagen så enkel och lättläst som möjligt. Till en börjankan man emellertid konstatera atl den nya sekretesslagen är avsedd att ersättainte bara den nuvarande sekrelesslagen ulan även en mångfald föreskrifter omlystnadsplikl, spridda i 100-lals författningar. På del hela taget skall dennya sekrelesslagen ersätta även sekretesskungörelserna, som innehåller omkring200 detaljföreskrifler. Avsikten synes dock vara atl 2 § i civilförvaltningenssekretesskungörelse med över 70 detaljföreskrifler skall få en motsvarighet (9kap. 4 § andra slyckel och promemorian s, 490,493), På grund av del sagda kanman säkerligen med fog hävda alt den föreslagna sekretesslagen med anknytandeföreskrifter är i varje fall mera kortfattad än motsvarande bestämmelser är fn. På vissa områden är beslämmelserna också enklare. Hovrätten tänker härfrämst på förslagels regler om sekreiess Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 104 tillskydd för allmänna intressen i 3-7 kap. De många kungörelserna om sekretess avhänsyn till försvarsinlressen kan försvinna. De har länge förefallit i saktämligen betydelselösa. Det måste enligt hovrätten vara fullt tillräckligt attmyndigheterna kan hämta ledning av bestämmelserna i sekrelesslagen, främst 3kap, 2 §, Enligt hovrätten talar myckel för att det skulle vara möjligt allförenkla i första hand 8 kap, men även 9 och 10 kap, betydligt. Hovrätten ärväl medveten om att sambandet med å ena sidan 1 och 2 kap,, å andra sidan 14kap, med regler om i vilka fall meddelarfriheten bryter sekretessen verkarkomplicerande. Emellertid bör enligt hovrätten i varje fall ett försök görasatt utforma 8-10 kap, så all de lättare ger läsaren en föreställning om degenomgående dragen i sekretesskyddet för enskilds personliga och ekonomiskaförhållanden. Man kan här länka sig alt gå olika vägar. Hovrätten vill hävdaatt en något längre gående standardisering vore möjlig. Så t, ex, borde mankunna klara sig med endasl två typer av skaderekvisii. Ett annat sätt atlförenkla beslämmelserna skulle vara alt standardisera beskrivningarna av depersongrupper vilkas iniressen skall beaktas vid sekretessprövningen. Någotskäl att särskill nämna "den enskilde", "hans näraanhöriga" eller "närstående" torde ofta inte finnas. Kan delverkligen befaras alt en skada av beskrivet slag skulle drabba en enskild såsomen följd av utlämnandet, bör detta enligt hovrätten kunna vara tillräcklig gmndför hemlighållande. Bestämmelserna lär emellertid givetvis inte ge underiag förden tolkningen att etl antagande om skada för de offentliga funktionärerna idenna deras egenskap skulle vara grund för sekretess. Ytterligare etl sätt allförenkla beslämmelserna är enligt hovrätten att efter mera allmänna grunderange i vilka fall sekreiessen skall omfatta beslut. Hovrätten anför härom: Altbeslut i ärenden om kasirering, sterilisering eller abort skall kunna hållashemliga synes vara lätt att godtaga. Mera tveksamt är det om sådana beslul ombarnavård eller nyklerhelsvård som inte gäller omhändertagande för vård skallfår vara hemliga; domarna i brottmål innehåller ofta känsligare uppgifter, ochde är så gott som alllid offentliga. Socialnämndernas beslul är nu offentliga,men enligt förslagel skall de kunna hållas hemliga. Del sägs inte någol ipromemorian om all den rådande ordningen har haft några skadliga effekter, ochhovrätten känner sig inte övertygad om atl här finns några sekretessbehov somväger över de uppenbara skälen för insyn. Det ligger inte heller i öppen dagatl försäkringskassornas beslul (8 kap, 7 § andra stycket) skall behöva varahemliga. Skälen för den motsatta lösningen synes vara starkare, - Hovrättenvill förorda alt man under det fortsatta arbetet överväger en regel att besluti ärenden av de slag som behandlas i 8-10 kap, skall vara offentliga, bortsettfrån vissa särskilt angivna fall samt atl man med kritiskt sinne prövar behovenall hemlighålla beslul över huvud tagel. Vad som skall gälla om beslut skulle,t, ex, efter mönster av 14 § i nuvarande sekretesslagen, kunna samlas i enparagraf för vart och ell av de tre kapitlen. Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 105 Kammarrätteni SundsvaU konstaterar atl bestämmelserna i promemorieförslaget i första handgrupperats i avsnitt i anslutning lill de sekrelessändamål som anges igrundlag. En sådan gmppering framstår i och för sig som naturlig inte minst föratt understryka anknytningen lill gmndlagsregleringen. En påtaglig nackdel äremellertid enligt kammarrällen att bestämmelser som rör samma verksamhetsområdeeller likartade ämnesområden därigenom ofta kommit att placeras på olikaställen i lagen, Självfallel försvårar en sådan spridning av bestämmelser medanknytning till varandra tillämpningen av dem. Den valda systematiken tordeemellertid i sina huvuddrag fä accepteras, framför alll av del skälet all någonannan som leder till bättre resultat är svår alt finna, Kammartättenifrågasätter emellertid en viss omdisponering av förslaget till sekretesslagsom tar sikte på de i 2 kap, upptagna beslämmelserna om begränsningar isekretessen. Enligt kammarrättens mening skulle systematiken förbättras, omdessa bestämmelser placeras efter de egentliga sekretessbestämmelserna, dvs.mellan de bestämmelser som i förslaget finns i 3-11 kap. resp. 12-14 kap.Samtidigt finner kammarrätten det böra övervägas att i klargörande syfte i deinledande beslämmelserna, dvs. i 1 kap., ange hur sekretesslagen i sinahuvuddrag är disponerad. Kammarrällen påpekar atl 2 kap. TF innehåller förtillämpningen av sekretesslagens regler betydelsefulla begreppsdefinitioner.Kammarrätten anmärker W. a. all där anges vad som avses med begreppet handlingoch när handling skall betraktas som allmän. Enligt kammarrättens mening är enhänvisning i sekretesslagens inledning till dessa grundläggande definitioner iTF önskvärd. I de egentliga sekretessbestämmelserna i förslagets 3-11 kap.anges de skilda sekretesstiderna. En möjlighet atl öka överskådligheien kanvara alt sammanföra vad som i skilda avseenden gäller i fråga om sekrelesslidertill ett särskill kapilel efler de egentliga sekretessbestämmelserna. På såsätt skulle dessa kunna göras mindre omfattande. 4.2Sekretessens räckvidd och spridning Tillde remissinstanser som godtar förslagel hör , som delar den idepartementspromemorian framförda synpunkten att någon allmän regel om sekundärsekretess inte bör införas i den nya sekretesslagen. Också statenslantmäteriverk ansluler sig lill den föreslagna huvudprincipen alt densekreiess som till följd av en särskild sekretessbestämmelse gäller för enuppgift hos en viss myndighet inte automatiskt överförs när uppgiften lämnastill en annan myndighet vars verksamhet inte träffas av beslämmelsen i fråga. ,som i huvudsak delar den uppfattning angående sekundär sekretess som redovisasi promemorian, anser emellertid att det är önskvärt att den primära sekretessenutformas på så sätt alt sekundär sekretess inte Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 106 behövs.En tiänsteman bör direkt ur den aktuella sekretessbestämmelsen kunna utläsa omen uppgift fär utlämnas eller inte. Styrelsen anser det vara orealistiskt atten tjänsteman skall vara skyldig all utreda en uppgifts urspmng bakåt, ochkanske genom flera led, för alt han skall kunna bedöma hur det förhåller sigmed sekretesskyddet för uppgiften hos den egna myndigheten. En annan fråga sombör beaktas i sammanhanget är hur en arkivansvarig i efterhand skall kunnautreda om arkivhandlingarna innehåller uppgifter som skyddas genom sekundärsekretess. Den fråga som ipromemorian benämns sekundär sekretess, dvs. problemet huruvida en uppgift somlämnais från en myndighei lill en annan bör behålla sin sekretesskyddadekaraktär oförändrad hos den mottagande myndigheten, är enligt datainspektionenen principiellt viktig fråga. I promemorian diskuteras en generell regel om"fortplantning av sekreiess", men den förkastas på enligtdatainspektionen myckel goda grunder. En sådan regel skulle nämligen innebäraett grundskoll mol offentlighetsprincipen, eftersom den lorde medföra enalllför omfattande sekrelessbeläggning och därmed brist på balans mellanoffenllighet och sekretess. Dessutom skulle möjligheten all en uppgift berörsav sekundär sekretess så gott som alltid kunna fördröja ett utlämnande. Å andrasidan finns del enligt datainspektionen situationer där man inte kan undvaraen sekundär sekreiess. Den gränsdragning som gjorts i 1 kap. 5 § synes ialll väsentligt rimlig, även om den onekligen medför att sekretessprövningenför en del myndigheter -däribland datainspektionen - blir etl besväriigtproblem. Del särskilt starka offentiighetsintresset för ärenden hosdomstolarna, ombudsmän och JK tillgodoses enligt inspektionen genomreglerna i 12 kap. Också ansluler sig lill uppfattningenatl bestämmelser om fortplantning av sekreiessen när uppgift överiämnas i vissanärmare angivna verksamheter är all föredra framför allmänt hållna, direkttillämpliga sekretessregler. Också riksskatteverketnoterar att tanken på en generell regel om s. k. fortplantning av sekreiessenavvisats i promemorian. I ett syslem där sekretesskyddet knutits till vissahandlingar, som kan flyttas myndigheter emellan, är fortplantning avsekreiessen enligt verket ett naturiigt inslag. I rättspraxis harskattemyndigheterna ansetts kunna lämna ut självdeklarationer lill polis,åklagare, kronofogdemyndigheter och allmänna försäkringskassor. Attsjälvdeklarationens sekreiess då följi med handlingen till den nya myndighetenhar varit en självklar konsekvens. har dock uppfattningarna omutrymmet för fortplantning på skatlesekreiessens område gått starkt isär.Riksskatteverket har förståelse för de synpunkter som anförs mot en generellregel om fortplantning av sekretessen och vill inte motsätta sig de ändringarsom framförts i förslaget på denna punkt. betonar emellertidatt den föreslagna lösningen bör prövas ytteriigare i samband med arbetet medföljdlagsliftningen. Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 107 medföraatt man noga måsle överväga behovel av sekretessregler på verksamhetsområdensom tidigare inte behövt egna reglerom handlingssekretess. Detta gäller enligtriksskatteverkets mening för kronofogdemyndigheterna. Verket understryker ocksåatl frånvaron av reglerom fortplantning av sekreiess bör fä vissa konsekvenseri fråga om kraven på kommunikation med den enskilde i samband med regleringenav uppgiftslämnande myndigheter emellan. Arbetsmarknadsstyrelsenerinrar om att styrelsen i sitt yttrande rörande LAH ifrågasatte om inte denplikt alt hemlighålla allmänna handlingar som enligt lag åvilar viss myndighetborde fortplanta sig till annan myndighet som fick del av handlingarna men intevar uttryckligen bunden av motsvarande lagsladgande. Promemorieförslagetinnebär endast all styrelsens hemställan tillmötesgås i viss utsträckning menkan likväl godtas som en rimlig avvägning. Kommunstyrelseni anser alt den i promemorian föreslagna regeln rörande s. k.fortplantning av sekretess i princip är riklig. För alt inte onödigtvisförsvåra samarbetet mellan myndigheterna, t. ex. skola och socialvård, måstemyndigheterna dock ha samma sekretessgrad atl tillämpa. Kommunstyrelsen påpekaratt detta inte blir fallet enligt förslaget. Så t. ex. föreslåsförlroendesekretess inom delar av sjukvården, s. k. socialsekretess inomsocialvården och elevvårdssekretess inom skolan. För de olika sekretessiypernagäller olika sekretessgrader. Detta är ägnat all försvåra samarbetet ochäventyra den enskildes integritet. Pånågra håll anser man alt beslämmelserna är oklara till sin innebörd.Regeringsrätten konstaterar all uppgift, som är föremål för sekretess, ilagförslaget bestäms som förekommande i viss verksamhet, i vissl ärende ellerhos viss myndighei. En uppgift, som på grund av denna sin lokalisering ärsekreiesskyddad, blir enligt del valda systemet automatiskt fri från denurspmngliga sekreiessen i och med all uppgiften lämnar verksamheten, ärendeteller myndigheten. Uppgiften kan givetvis vid överflyttningen komma lill enannan verksamhet, ett annal ärende eller en annan myndighei, där den enligt förden verksamhelen, del ärendet, den myndigheten gällande regeln ånyo blirsekreiesskyddad. Men om så inte är fallet, blir den tidigare sekretesskyddadeuppgiften i princip öppen. Detta problem finns blott i mindre skala enligtgällande lag, eftersom sekreiessen f n. vanligen är knuten till viss handling.Då kan systemet konstrueras med utgångspunkt från alt handlingen skall hasekretesskydd var den än befinner sig. Denna grundsats är dock långt ifrån heltgenomförd i nuvarande sekretesslag. Som ett exempel på svårigheterna i gällanderätt nämner regeringsrällen rättsfallet RÅ 1972 ref 70. Den nämnda grundsatsenkan enligt regeringsrätten inte upprätthållas i det i promemorian föreslagnasystemet. 1 stället tvingas man att i delta införa vad som kallas sekundärsekreiess. Det innebär att en uppgift som är föremål för sekretess enligt enregel kan, när den lämnar verksamheten, ärendet eller Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 108 myndighetenoch därmed förlorar sekretesskyddet, tilläggas en fortsättning av denursprungliga sekretessen - s. k. sekundär sekretess - i den nya lokaliseringen.Regler härom har framlagts i 1 kap. 5 § lagförslaget. Enligt regeringsrättenbordel övervägas i vad mån man kan, liksom , knyta an lill handlingen,om uppgiften är upptagen i en sådan. Beträffande uppgift i handling bordeeftersträvas en ordning, enligt vilken uppgiften blir bibehållensekretesskyddet, oavsett var handlingen befinner sig, I promemorian finnsuttalanden som ger vid handen all man tänkt sig en liknandeordning även föruppgift utanför handling. Uppgiften förusäits bibehålla sitt sekretesskydd hosden befattningshavare som en gång mottagit uppgiften, oavsett vart denne såsmåningom tar vägen (promemorian s, 124), Frågan om sekundärsekretess blir dåaktuell framför allt när uppgiften förts vidare till en ny person, som slårutanför verksamhelen, ärendet eller myndigheten, där uppgiften ursprungligenhaft sekreiess, Regeringsrällen fortsätter: Konsekvensernaav del föreslagna systemet blir ibland överraskande. En följd är, somframhålles i promemorian, att om en funktionär fär mottaga samma uppgift dels ietl ärende, där den är sekreiesskyddad, dels i ell ärende, där den ej åtnjutersådanl skydd, han blir oförhindrad atl föra uppgiften vidare under hänvisningtill del senare ärendet. Man kan ställa sig tveksam till om en ordning av detlaslag är praktiskt genomförbar. En funktionär mottar under en lång tjänstetidett oräkneligt anlal uppgifter, varav han minns vissa och glömmer andra, Atl avhonom begära alt han också skall komma ihåg exempelvis arten av det ärende, därhan en gång fick uppgiften, är alt fordra myckel. Svårigheterna ökar då det gälleruppgifter som är överförda från en verksamhet lill en annan. Del kan blivanskligt att avgöra vilken sekretess som vidlåder en uppgift, som förekommit ien handling och som därifrån traderats muntligen från en funktionär hos denmyndighei där handlingen finns över lill en funktionär hos en annan myndighei,där den åter ikläiis skriftlig form, 1 dylika fall måsle man enligt förslagel,om icke uppgiften också hos den nya myndigheten är primärt sekreiesskyddad, vidbedömande av sekretessen hos den senare myndigheten gå tillbaka till den förramyndigheten och utröna vilken sekretess som där gällt och därpå med ledning avbl. a. reglerna i 1 kap. 5 § i förslagel avgöra om sekundär sekreiessföreligger hos den aktuella myndigheten. Tvivlenpå det föreslagna systemets praktiska användbarhet förstärks, anförregeringrätten vidare, när man närmare studerar 1 kap. 5 §. Paragrafeninnehåller vissa uppräkningar, följda av undanlag som går i varandra. Enligtregeringsrätten är det önskvärt atl den primära sekretessen utformas så allsekundärsekretess inte behövs. Målet bör vara en ordning enligt vilken berördamyndigheter och tiänsteman kan direkt ur den aktuella sekretessbestämmelsenutläsa om uppgiften får utlämnas. Det går inte all pålägga funktionärernaskyldighet alt utreda en uppgifts ursprung bakåt genom kanske flera led för altmyndigheten skall kunna la ställning till hur det förhåller sig med uppgiftenssekretess hos myndigheten själv. Regeringsrätten pekar också på svårigheternaför arkiven atl långt i efterhand utreda om Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 109 arkivhandlingar,vilka i och för sig är öppna, innehåller uppgifter som skyddas genom sekundärsekreiess. Reglerna öm primär och sekundär sekreiess kan också komma atl brytasig mol varandra i olika hänseenden, exempelvis om sekundärsekrelessen ärsträngare än primärsekrelessen eller är förenad med längre sekretesslid.Regeringsrällen påpekar slutligen atl myckel viktiga fall av sekundär sekreiessreglerats i 12 kap., som handlar om sekreiess hos domstolarna och vissa andraorgan. Bestämmelser, som avser sekundär sekreiess, finns också på andra ställeni lagen ulöver 1 kap. Regeringsrätten anser det önskvärt all beslämmelserna föröverskådlighelens skull sammanförs. Liknandesynpunkter framförs av SACOISR som ställer sig myckel tveksam lill del somföreslås i 1 kap. 5 i; om fortplantning av sekretess i vissa lypsammanhang ochi 12 kap. 7 § om fortplantning av sekretess till JO och JK, /SR anser detönskvärt att de enskilda sekretssreglerna utformas på ett sådanl sätt atlsådana övergripande regler inte behöver meddelas. Om detta inte låter sig göra,bör i vart fall reglerna om fortplantning av sekreiess samlas i ett kapilel ochdisponeras på ett mer överskådligt sätt än som skett. Datalagstlfiningskommitténansluler sig till vad som i promemorian anförs som skäl mot en generell regelom att sekreiessen i alla former följer uppgifterna från en myndighei lill enannan. Kommittén anmärker dock atl del i och för sig i ADB-sammanhang lordevara möjligt atl "sekretessmärka" uppgifter vid överförande lillannan myndighei till ledning för bedömningen av ev. sekreiess i tidigare led.Som framhålls i promemorian kan dock finnas anledning att överväga speciellaoch till sina verkningar klart överblickbara föreskrifterom sekretessensspridning. Sådana föreskrifter är enligt kommitténs mening av särskild vikt ifråga om uppgifter på områden där kraven på sekretess kring enskildaspersonliga förhållanden gör sig starkast gällande. Frågan om sekundär sekreiessbör sålunda t. ex. övervägas i samband med den särskilda lag som enligtpromemorieförslaget (8 kap. 1 § tredje stycket Qärde meningen) avses reglerautlämnande av uppgifter rörande hälso- och sjukvård m. m.Dalalagsliftningskommitlén anmärker slutligen all frågan om sekundär sekretessäger nära samband med frågan rent allmänt om utbyte av personinformation mellanmyndigheter men framför alll med frågan om sekreiess i detta sammanhang. Detkan därför enligt kommitténs mening finnas anledning all, om en fördjupadundersökning rörande sekretessen mellan myndigheter anses erforderiig,ytterligare överväga även frågan om sekretessens spridning. Tillde remissinstanser som anser att reglerna om sekretessens spridning böromprövas hör bankinspektionen. Enligt inspektionen öppnar generalklausulen i 2kap. 7 S promemorieförslaget möjlighet för myndighet att under vissaförutsättningar lämna sekretessbelagda uppgifter till annan myndighei. Att enreglering sålunda sker av sekreiessen myndig- Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 110 heteremellan är tillfredsslällande. Huruvida sekreiessen följer en handling lillmottagande myndighet har emellertid inte varit helt klart. Del föreliggandeförslaget lämnar klarhet i detla avseende så lill vida att del särskill anges(I kap. 5 §) när sekreiess vid viss myndighet skall gälla också vid annanmyndighei. Någon allmän regel om sekundär sekreiess införs inte. Enligtpromemorian skulle den omständigheten all sekretessen inte fortplantas varaägnad att bilda spärr mot oöveriagda eller dåligt underbyggda beslul med stödav generalklausulen om atl låta annan myndighet ta del av sekretessbelagdinformation. Inspektionen är inte övertygad om att denna slutsats är riktig.Vad som kan befaras är atl vid oöverlagda beslul om all föra hemlig informationvidare konsekvenserna därav kan bli desto allvariigare, om sekretesskyddetsamtidigt går förioral. Del ligger också en motsägelse däri alt sekreiessenenligt 1 kap. 5 § bevaras vid sådana "kvalificerade" fall avutlämning till annan myndighet som där avses men i princip förioras när annarsutlämning sker till annan myndighei. Enligt inspektionens uppfattning börpromemorieförslaget omprövas i nu aktuellt avseende med syftet atl så långtmöjligt bevara sekretesskyddet när uppgifter förs vidare lill annan myndighei. Ocksåstadsjuristen i noterar atl promemorieförslaget inteinnehåller någon generell regel om sekundär sekretess. Det medför enligtstyrelsen atl uppgifter, som är sekretesskyddade vid en myndighei, blirtillgängliga sedan de flyttats till en annan myndighet eller till en annanverksamhet. Bara om det finns en särskild beslämmelse härom blir uppgiftenskyddad även efler överflyttandet. Detta är enligt styrelsen en betänkligkonsekvens av lagförslagets uiformning. Andra lösningar som bättre tillvaratarskyddsinlressel bör undersökas. lar fasta på vad som i promemorian sägs om all goda skäl kananföras för att, om en hemlig handling lämnas från en myndigiiet till en annan,en sekundärsekreiess vid den senare myndigheten bör omfatta inte barahandlingen, kopior och ordagranna utdrag ur denna utan också en vid myndighetenupprättad ny handling. anser att en allmän regel om sekundärsekreiess bör införas i den nya sekretesslagen. Bland de frågor som sällskapetanser sig böra särskilt bevaka nämner sällskapet sekretessen i förhållande tilltillsynsmyndighet. Visserligen anförs i promemorian att utlämnande även tilltillsynsmyndighet bör fä ske endast om uppgiften behövs för ett bestämt ändamålsamt att förslaget kommer att leda till etl ökat skydd mot obehörigt ochmenligt röjande av sekreiesskyddad information inom och mellan myndigheter.Sällskapet efteriyser dock i sammanhanget en närmare definilition av begreppettillsyn, vilket särskill i fråga om medicinalpersonal fått en alllför vidinnebörd (promemorian s. 382 och 383). Sveahovrätt konstaterar atl sekretessens omfattning eller räckvidd enligt förslagelbegränsas därigenom att sekretessen anges gälla vid viss myndighet, i Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 -v 111 vissverksamhet eller i ärende av vissl slag, dock alt sekretessen i en del fallgäller för uppgift av bestämt slag utan sådan begränsning. Någon allmän regelom sekundär sekretess vid annan myndighet föreslås inte. Detla medför enligthovrätten att bestämmandet av en sekretessregels tillämpningsområde måsle skeomsorgsfullt för att undvika inte bara blottor i skyddet ulan också atlsekretessen kommer att sträcka sig längre än vad som är nödvändigl. Hovrättenförklarar alt den i sammanhanget inte haft möjlighel att fullständigtöverblicka förslaget från dessa synpunkter. Hovrätten anser emellertid allnågra iögonenfallande brister inte synes föreligga. För frågan humvidasekretessen gäller vid myndighets besvärsprövning kan förslaget inte uppfattaspå annal sätt än att sekretess som angetts gälla i viss verksamhet gäller ocksåi ärende rörande sådan verksamhet hos besvärsmyndigheten, LänsslyrelsenI anmärker - närmast med tanke på 10 kap, promemorieförslaget-allsladgandena avser bl, a, myndighetsverksamhet i vissa angivna frågor ochlikaledes ärenden i vissa närmare dels speciellt, dels mera allmänt angivnafrågor.