prop · G30338 · 1979-12-31 00:00:00 — Prop.1979/80:38 Regeringens proposition omersättning till kommunerna för hjälp till flyktingar m.fl. beslutadden 25 oklober 1979. Regeringenföreslår alt anlaga de förslag som har upplagils i bifogade utdrag avregeringsprotokoll. Ipropositionen föreslås att statlig ersättning lill kommunerna införs för denhjälp till försörjning som ges till utlänningar då derasansökningar om uppehållstillslånd behandlas. föreslås enklare reglerför den statliga ersättningen till kommunerna för socialhjälp till flyktingar.Ersättning skall lämnas för hjälp som utgivits under det år dä beslutet omuppehållstillstånd fattas saml därefter. Andra insatser för flyktingar,t. ex. barnomsorg och lolkhjälp, skall också ersättas. Denna ersättning skallschablonberäknas lill av den statliga ersättning som kommunerna får försina socialhjälpskoslnader för flyktingar. Vidareinnehåller propositionen förslag om atl decentralisera handläggningen aversättningarna från och lilllänsstyrelserna. skall kontrollera att ansökningarnaavser sådana personer som kommunen har rält att få ersättning för. Förslagetinnebär kortare handläggningslider och snabbare utbetalningar av ersäUning-arnaän f n. Denya reglerna skall träda i kraft . 1 1979/80. 1979/80:38 2 Närvarande:statsministern , ordförande, och statsråden , , Mundebo,Wikslröm, , , , Åsling, Söder, Krönmark, BurenstamLinder, , , , , , , . Propositionom ersättning till kommunerna för hjälp till flyktingar m.fl. Medanledning av proposition (1978/79:95) om den kommunala ekonomin beslutaderiksdagen (FiU 78/79:35, rskr 78/79:335) att ersättningen till kommunerna förobligatorisk socialhjälp för ulländska medborgare skulle avvecklas. Ipropositionen uttalade dåvarande socialministern att ersällningen tillkommunerna för hjälp lill flyktingar borde behållas och atl kommunerna borde fåersättning för socialhjälp till utländska medborgare under den lid som derasansökningarom uppehållstillslånd behandlades. En arbetsgrupp' med uppgift altutforma ell enkelt syslem för dessa ersältningar hade tillsatts inomregeringskansliel. Arbelsgruppenhar upprättat en promemoria (DsS 1979:7) Ersällning lill kommunerna för hjälptill flyktingar och personer som väntar på uppehållstillstånd. I promemorianföresläs ändrade regler för den slalliga ersättningen för socialhjälp tillbl.a. Departementspromemorianbör fogas till protokollet i detta ärende som bilaga 1. Ensammanställning av remissyttrandena bör fogas lill protokollet som bilaga 2. Ipropositionen on den kommunala ekonomin anfördes att en förskjutning avstatsbidragen frän specialdestinerade bidrag lill bidrag i mer generella IArbetsgmppens sammansättning, se bilaga 1 1979/80:38 3 formerborde ske så att ansvaret för prioriteringen mellan olika kommunalaverksamheter i ökad grad kommer att vila på de kommunala beslutsinstanserna. Ilinje med denna principiella uppfattning beslulade atl slopa bl.a.den nuvarande statliga ersättningen för socialhjälp enligt 12 § .socialhjälpslagen(s,k, obligatorisk socialhjälp) lill icke svenska medborgare, motivför detta var att finansieringen av denna hjälp inte borde särbehandlas iförhållande till socialhjälp lill svenska medborgare saml atl administrationenav ersältningarna var omständlig, Ersäuningen uppbörden , Enföljd av beslut skulle, ulan ytteriigare ändring av ersättningsreglerna,bli atl kostnaderna för socialhjälp till personer som väntar pä atl derasansökningar om uppehållstillstånd behandlas hell skulle falla pä kommunerna.Dessa kostnader är ojämnt fördelade på kommunema. De personer som väntar påtillstånd fär inte försörja sig genom egel arbele. Många av dem blir därförberoende av socialhjälp för sitt uppehälle . Kommunernaskostnader är alltså i stor utsträckning beroende av den lid de slatligamyndighelerna behöver för att pröva ansökningarna, Ipropositionen om den kommunala ekonomin uppmärksammade dåvarande chefen försocialdepartementet denna följd av förslaget. Han gav däri utlryck föruppfattningen alt ersättning borde lämnas lill kommunerna för socialhjälp tillpersoner som väntar på uppehållstillstånd, och hänvisade till att enarbetsgrupp tillsalts för all se över bl,a, denna fråga. Motivet för dennaståndpunkt var främst atl ett fåtal kommuner inte skulle belastats medkostnaderna. Riksdagenanslöl sig i princip till uppfattningen att kommunerna borde ersättas för dennasocialhjälp. Vid utskottsbehandlingen av propositionen förutsattesocialutskottet (SoU 1978/79:5 y) att förslaget om dessa ersättningar skulleföreläggas i sådan tid alt bestämmelser på området kunde träda ikraft , Ipropositionen uttalade dåvarande socialministern vidare atl nuvarandeersättning för hjälp till flyktingar och organiserat överförda utländskamedborgare utan flyktingstatus borde behållas. Motivet var även i detta fallatt dessa kostnader belastar endast vissa kommuner. Delförslag jag nu lägger fram utgår från ställningstagandena i propositionen omden kommunala ekonomin och innehåller riktlinjer för ersättning lill kommunernaför hjälp till flyktingar och personer som väntar på uppehålls-lillsländ. 2.2Personer för vilka ersättning bör lämnas brev angående bemyndigande för attmeddela vård och undersiöd ät flyktingar (flyktingbrevet) 1979/80:38 4 ersättersocialstyrelsen kommunerna för kostnader avseende socialhjälp m.m. tillflyktingar. Socialslyrelsenulgår vid sin tillämpning av fiyktingbrevet från invandrarverkets bedömning avvem som är flykting eller jämslälld med flykting i bidragshänseende. Följandegrupper har bedömts som flyktingar eller jämställda. Utlänningar som fått komma till genomsärskilda regeringsbeslut, s.k. kollektiv överföring. Sädana utlänningar kanvara politiska flyktingar enligt 2 § andra slycket utlänningslagen (1954:193)eller haflykunglik-nande skäl och då omfattas av beslämmelsen i 2 § tredjeslycket utlänningslagen. Bland kategorin kollektivt överförda kan dessutomfinnas personer som fått komma till av rent humaniiära skäl, t.ex.medicinska. Slulligen kan i den här kategorin även finnas anförvanter tillsådana utlänningar som redan tidigare tillåtits bosätta sig i därföratt de är flyktingar eller har flyktingliknande skäl. Utlänningar som kommer till på egen handoch bedömls vara politiska flyktingar enligt 2 § andra slycket utlänningslageneller ha flyktingliknande skäl som omfaUas av bestämmelsen i 2 § tredjestycket utlänningslagen. Vissa grupper av utlänningar som varken ärkollektivt överförda eller flyktingar men som regeringen har beslutat skalljämställas med flyktingar. Enstaka personer som beviljals uppehållstillståndav rent humanitära skäl. Sådana humanitära skäl kan vara sjukdom eller ålderdomi kombination med svåra förhållanden i hemlandet. Flyktingbrevethar också tillämpats pä de personer som i socialhjälpshänseende tillhörflyktingens familj, dvs make/maka och hemmavarande ogifta bam under . Härutöverhar - vid sidan av invandrarverkets bedömning -i samband medprövning av kommunernas ansökningar ersatt koslnader för vissa andra personer.Det gäller nära anhöriga, t.ex. föräldrar som kommit till för attförena sig med flykting, s.k. anknytningsfall. Arbetsgruppenanser att statlig ersättning bör lämnas för hjälp till de personer som enligtinvandrarverkets bedömning är flyktingar och till deras familjer. Däremotinnebär det enligt arbetsgruppen besvärliga gränsdragningsproblem att utgeersättning till andra personer än dessa. Sådan ersättning borde därför inlekomma ifråga. Socialstyrelsenhar i sitt remissyttrande gett uttryck för en annan uppfattning. Att utgå frånden svenska kärnfamiljens sammansättning är enligt erfarenhelalltför snävt. De bedömningar som socialslyrelsen har gjort i detta sammanhanghar inle vållat några större svårigheter. Därför bör ersättning enligtslyrelsens mening också lämnas för hjälp till dem som av invandrarverket medgivitsrätl att stanna i landet på grund av alt de bedömts såsom"anknytningsfall" till en flykting. Prop.1979/80:38 5 ,som anser att krelsen av ersältningsgrundande personer inte bör vara merainskränkt , menar atl starka skäl lalar för att kommunerna fårersättning även för insatser ål personer som beviljats uppehållstillstånd avhumanitära skäl. Dessa utgör en lilen grupp. Föregen del anser jag atl slallig ersättning lill kommunerna skall lämnas förhjälp till de grupper som regeringen eller invandrarverket bedömt varaflyktingar eller i bidragshänseende jämställda med flyktingar, d.v.s. depersoner som jag redovisat under punklerna I till 4, och deras familjer.Jag avser att i del följande använda begreppet flykting om alla dessa personer.Jag vill dock understryka att alla dessa inte är flyktingar i utlänningslagensmening. Däremolanser jag av samma skäl som arbetsgruppen anfört att kommunerna inte börersättas för kostnader för den lilla grupp som anknytningsfallen ulgör. Utlänningslagkommitlén(A 1975:04) har avgivit sitt andra delbetänkande (SOU 1979:64).Kommilién föreslär vissa lagändringar som berör flyktingar och utlänningar somfär stanna i av flyktingliknande skäl. Dessa förslag rör emellertidinte frågor som hänger samman med rätten för kommunerna till ersättning förutgiven socialhjälp. Kretsen av personer som kommunerna kan få ersällning förpåverkas därför inte av dessa förslag. Somjagtidigare sagt bör kommunerna ersättas för socialhjälp lill personer som väntarpå uppehållstillstånd (UAT-sökande). Regler om detla föreslås träda i kraft den1 . Enligtriksdagsbeslut är 1966 har kommunerna i vissa fall kunnat få ersättning försocialhjälp enligt 13 § socialhjälpslagen (frivillig socialhjälp) tillarbetsföra utländska medborgare som, utan att vara flyktingar, anlänt tilllandet för att här skaffa sig arbete. Somtidigare nämnts kommer kommunernas generella rätl till ersättning förobligatorisk socialhjälp till utländska medborgare all upphöra. Motiveringenför delta har varil bl.a. all socialhjälp till utländska medborgare som haruppehållstillstånd och inte är flyktingar bör finansieras pä samma säll somhjälpen till svenskar. Arbetsgruppen anser att denna speciellaersätl-ningsmöjligheten enligl riksdagsbeslut, som tillämpats endast ibegränsad omfattning, av samma skäl nu bör avskaffas. Jaginstämmer i arbetsgruppens bedömning och föreslår att rätten till ersättningenligt riksdagsbeslut avskaffas. Deregler som gäller för kommunernas ersättningar för olika kostnader förflyktingar medför en krånglig och tidsödande administration. 1979/80:38 6 arbetsgruppenshuvuduppgifter har varit atl föreslå ett enklare ersättningssystem. Isin promemoria har gruppen övervägt olika möjligheter atl schabloniserabidragsgivningen. Bl.a. har man undersökl om det skulle gå att ersättakommunerna med ell fasl belopp per flykting och UAT-sökande som är bosatt ikommunen. Gruppen har emellertid funnit att del f n. inte finns förutsättningarför ett sådanl ersättningssystem. Bl.a. saknas säkra uppgifter om antaletflyktingar och UAT-sökande i varje kommun. Det går inte heller att få en klarbild av socialhjälpsbehovet bland dessa personer. Gruppen har därför stannatvid atl föreslå ett ersättningssystem som ulgår från de koslnader somkommunerna faktiskt har haft för socialhjälpen. Man har understrukitdet önskvärda i alt frägan om ett schablonsystem om tas upp till nyttövervägande. Mångaremissinstanser, däribland stalskontorel och , har uttalatsig i denna fråga. Samtliga har därvid instämt i att ersättningarna även underde närmast kommande åren bör grunda sig på kommunernas faktiskasocialhjälpskoslnader. Flertalel av dem har också framhållit att frägan omschablonberäkning av ersältningarna bör tas upp till förnyad prövning så snartdel finns elt tillföriilligl underlag för detta. Inteminst i förhållandet mellan stat och kommun är del viktigt att undvikabestämmelser som är administrativt betungande. Jag hade därför gärna velal seen konstruktion av ersättningarna för socialhjälpskoslnader som byggde på någonform av schablon, även till prisei av vissa avsleg från absolul rättvisa iersättningen. Liksom arbetsgruppen finner jag dock att tiden ännu inte är mogenför ett sådant system. Fortsatt uppmärksamhet måste dock riktas mot möjlighetenalt införa en schablon så att frägan om ett enklare ersättningssystem kan tasupp pä nytt så snart som del finns fömtsättning för del. Jaganser säledes att kommunerna liksom skall få ersättning för sinafaktiska kostnader för socialhjälp till flyktingar, under förutsätlning alt denutgivna hjälpen i huvudsak stämmer överens med gällande praxis inomsocialvården. Minföreträdare har i proposition (1979/80:1) om lämnat förslag ny sociallagstiftning. I förslagel ulmönstras begreppet socialhjälp.Behovsprövad ekonomisk hjälp kallas i propositionen för socialbidrag. Vad jagnyss sagt om ersällning lill kommunerna för socialhjälpskostnader bör, omsocialtjänstlagen anlas, gälla kommunernas kostnader för socialbidrag. Beträffandede UAT-sökande har arbetsgruppen föreslagit att slaten skall ersätta kommunernaskostnader för dessa personers försörjning . Med försörjningavser gruppen mat, hyra och nödvändig utrustning. Samtligaremissinstanser som berört frågan instämmer i att ersättning bör lämnas förkostnader för denna kategori människor. menar dock atträtten till ersällning inte skall begränsas till enbart 1979/80:38 7 hjälplill försörjning ulan avse all socialhjälp. Självanser jag atl ersättning lämpligen bör lämnas för hjälp till livsuppehälle ocherforderlig vård. Med delta utlryckssätt avser jag då hjälp av sädan omfattningsom sägs i 12 § socialhjälpslagen. Jag menar också att under begreppet"erforderiig vård" bör kunna ingå ersättning för kostnader som haruppkommil till följd av beslul om omhändertagande för samhällsvård enligtbarnavårdslagen. Det förekommer i vissa fall atl UAT-sökande som inte längreönskar slanna i men som saknar medel till hemresan, får socialhjälplill resan. Enligt min mening bör sådan hjälp kunna likställas med hjälp tilllivsuppehälle. 2.4 Ersättning för kostnader för social service Ersättningenligl flyktingbrevet för kommunernas åtgärder för flyktingar lämnas f n. intebara för kostnader för socialhjälp utan också för viss social service, dvs. barn-och äldreomsorg, social hemhjälp, vård enligl barnavärds-ochnykterhetsvårdslagarna, lolkhjälp samt familjepedagogisk verksamhet. Kostnadernaför dessa åtgärder är - med undantag för den familjepedagogiska verksamhelen -ännu krångligare att särredovisa än socialhjälpskostnaderna. Nägra kommunerhar till och med avstått från atl söka ersättning för vissa kostnader på grundav svårigheten att få fram underiag för ansökan. Här lalar särskill starka skälför all kostnaderna bör ersättas enligt någon schablonmetod. Arbetsgruppenföreslår att ersättning för andra kostnader än sådana för familjepedagogiskverksamhet lämnas med en viss proceni av ersait socialhjälp. Detla innebärvisserligen atl det inte blir någon exakt överensstämmelse mellan kommunernas utgifteroch den statliga ersättningen. Det medför emellertid en belydande förenkling avkommunernas administration. Procentsatsen bör enligt gruppen bestämmas så attersättningen motsvarar dels de kostnader som kommunerna har för socialservice utom familjepedagogisk verksamhel, dels deras koslnader för visstpsykiatriskt, psykologiskl och kuralivt slöd som f n. inle ersätls. Arbetsgruppenhar studerat utbetalningar under /78 förkostnader för social service. Gruppen har också hafl kontakt med olika kommunerför atl fl en bild av kostnadernas storlek. Undersökningen visar attersättningarna för barnomsorg som regel motsvarar av den statligaersällning som kommunerna fn. får för sina socialhjälpskostnader. Övrigakostnader som skall omfattas av schablonlill-lägget uppges i flertalet kommunervara mindre än barntiilsynskoslnaderna och torde genomsnittligl ligga på 5-10 %av socialhjälpskoslnaderna. Pågrundval av utbetalningar och de uppgifter som inhämtats frånvissa kommuner föreslår arbelsgruppen att ersättningen till 1979/80:38 8 kommunernaför andra koslnader än socialhjälp skall molsvara av de kostnader försocialhjälp till flyktingar som kommunerna får ersatta. Bl.a. för atlåstadkomma en enkel administration föreslår arbetsgruppen också attschablontillägget beräknas på basis av socialhjälpskostnaderna under hela delår då uppehållstillstånd beviljats för flykting. Älskilligaremissinstanser, bl.a. de kommuner som yttrat sig i frågan, stödjer förslagetatt ersättning för vissa sociala kostnader ulgår genom en schablon. Slockholmskommun har anfört att de nuvarande formerna för ersättning är så administrativtbetungande för kommunen alt de inle ens har sökt någon ersättning. Norrköpingsoch kommuner anser all barnomsorgskoslnaderna bör ersättasuianför schablonsystemel. Någraremissinstanser, däribland statens invandrarverk och Svenska kommunförbundetoch ett par kommuner, menar att den föreslagna procentsatsen är för läg medhänsyn till de kostnader som avses bli täckta. kommun anser atl 25 %ungefär motsvarar den nuvarande slatliga ersättningen. Riksrevisionsverkeifinner det inle vara styrkt atl ersättningsnivån behöver vara så hög som 25 %.Invandrarverket anser vidare, liksom kommunförbundet och flera kommuner, attkommunernas koslnader för vissa andra aktiviteter, såsom kultur- ochfritidsverksamhet samt administration, bör ersättas. Svenskaröda korsel, som befarar atl den föreslagna schabloniseringen kan få till följdatt vissa angelägna områden inte blir föremål för insalser, förordar ensärskild ersättning för de olika sociala insatserna, ålminslone vad gällerbarnomsorg och psykiatriskt, psykologiskt och kuralivt stöd ål flyktingar. Socialstyrelsenbefarar att den föreslagna schablonersättningen kan komma au slå mycket ojämntmellan kommunerna. Dessutom ulgår större bidrag till den kommun, som underlåteralt sätta in förebyggande åtgärder av olika slag föratt bl.a. motverka behovelav socialhjälp och i stället nöjer sig med atl belala ut socialhjälp. Styrelsenförordar mot denna bakgmnd elt bidrag per capita. Somjag sagt anser jag alt man bör eftersträva administrativt enklaregler för statlig ersättning till kommunerna, även om resultatet kan bli attersättningen i vissa fall avviker från de verkliga kostnaderna. Kommunerna haromvittnat sina problem all redovisa sina faktiska kostnader för den socialaservicen till flyktingar. Jag har särskilt fäst mig vid att vissa kommuner inteens söker ersättning för dessa kostnader. Delsom och Svenska röda korsel anfört om möjlighelen alt slyrakommunernas användning av de statliga ersättningarna är naturligtvis i och försig riktigt. Jag anser emellertid att varje reform av statsbidragsgivningensom leder till större handlingsfrihet är ett viktigi led i denfortlöpande decentraliseringen av samhällets uppgifler. Del är inte möjligt attgenom statsbidragsbestämmelser ge garanlier för att vissa åtgärder kommer tillständ. Ytterst är det ändå det politiska ansvaret hos kommunerna som äravgörande. 1979/80:38 9 Jaginslämmer således i arbetsgruppens förslag alt kommunernas kostnader försocial service lill flyktingar bör ersättas schablonmässigt med en viss proceniav ersalt socialhjälp. Likaså häller jag med arbelsgruppen om atl dennaschablon för enkelhetens skull bör beräknas på socialhjälpen under hela det årdå uppehållstillslånd meddelats. Procentpåslagelbör täcka de koslnader - med undantag av familjepedagogisk verksamhet - somidag ersätts. Dessutom bör påslaget täcka vissa kostnader som lidigare inleersatts, nämligen för psykiatriskt, psykologiskt och kuralivl stöd. Del harinte varit aktuellt alt härulöver i detta sammanhang överväga några andra utvidgningarav ersättningarna. Denfamiljepedagogiska verksamhelen är myckel olika ulbyggd i kommunerna.Kostnaderna för verksamhelen är således ojämnt fördelade mellan kommunerna ochär inle heller svåra att redovisa. Jag anser därför all dessa kostnader, somidag uppgår lill . eller jämfört med ersattsocialhjälp, inte bör ingå i schablonpåslaget, utan tills vidare ersältas påsamma sätt som . Min förelrädare har i proposition (1979/80:6) omsocialstyrelsens uppgifter och organisation, m.m. förutsatt all denfamiljepedagogiska verksamhelen skyndsamt utvärderas. Jag kommer all i annalsammanhang ålerkomma till denna fråga. Allfastställa den procentsals, som ger kommunerna avsedd täckning för deraskostnader, innebär naturiigtvis ett problem. Arbetsgruppen har föreslagilersättning med 25 96 av ersatt socialhjälp. Flera remissinstanser, bl.a.Svenska kommunförbundet, har hävdat att denna nivå skulle vara för läg, dockutan att närmare precisera motiven för sin inställning. Andra har ansett denvara lagom eller för hög. För min del anser jag atl arbetsgruppens undersökningav socialslyrelsens utbetalningar ger fog för uppfattningen atl av ersaltsocialhjälp i genomsnitt ger kommunerna den avsedda ersättningen. Jag villsamtidigt framhålla att avsikten är atl noggrant följa kostnadsutvecklingen ikommunerna. Etlpar remissinstanser har förl fram förslag om rätl till bidrag i extraordinärasituationer, t.ex. vid en stor, plötslig invandring till en kommun. Enligt minmening bör del inle finnas några sådana särskilda bestämmelser. Behovel avstatliga insatser får bedömas från fall lill fall då särskilda skäl finns. Jagvill i delta sammanhang dessutom erinra om atl speciellt höga kostnader förinvandrare hör lill de faklorer som kan ulgöra grund för exlraskatteutjämningsbidrag. Personersom väntar på uppehållstillstånd (UA T-sökande) Arbetsgruppenanser att man under normala förhållanden inte bör vidla några särskildaåtgärder för UAT-sökande . Sådana åtgärder kan läll uppfattassom etl halvt löfte att få stanna i landel. Elt negativt beslut ilillsiåndsfrågan kan sedan kännas än hårdare. 1 konsekvens härmed menar gmppenatt statlig ersättning i princip inte skall lämnas lill kommunerna för 1979/80:38 10 koslnadersom dessa kan ha haft för annat än den UAT-sökandes försörjning. Gruppenhar i detla sammanhang betonat att den viktigaste åigärden för alt förbällra despontant hitresias situation är atl göra väntetiderna så korta som möjligt. Allaremissinstanser, som utlalal sig i denna fråga instämmer i belydelsen av altförkorta väntetiderna. Flera remissinstanser har dock varil kriliska motförslagel all inte ersätta kommunernas kostnader för social service till deUAT-sökande. Arbelsmarknadsstyrelsen anför alt, trots de ätgärder som redanvidlagils för alt förkorta handläggningsliden, många spontant hitreslautlänningar fortfarande måsle vänta oä del slutliga avgörandel. Dennaväntan kombinerad med sysslolöshet har visat sig ha en nedbrytande effekt på desökande. Man kan därför enligl styrelsens uppfattning inle begränsa sig lillatl enbarl försörja dem . anser att statlig ersällning bör ges för andra insalser änsocialhjälp. Strävan bör givetvis vara att göra väntetiderna sä korta sommöjligt. Trots della kan det även i fortsättningen i många fall ta lång lidinnan beslut fattas. Länsstyrelseni Slockholms län påpekar att kommunernas skyldighet att lämna hjälp och vidtaålgärder enligl de sociala vårdlagarna gäller samtliga personer som vistas ikommunen. Vissa av dessa ålgärder kan vara synnerligen kostnadskrävande.Kostnaderna för lolkhjälp m.m. är inte heller mindre för personer som inte fålltillståndsfrågan prövad. Administrationen skulle dessutom avsevärl förenklas omsamma regler gällde för samtliga ersältningsberälligade personer. Svenskakommunförbundel samt , och kommuner anser ocksåall kommunema skall ersättas för sociala kostnader för UAT-sökande. Jagär väl medvelen om under vilka besvärliga förhållanden de personer många gångerlever som här i landet avvaktar besked om uppehållstillstånd. Ofta har de svåraupplevelser i hemlandet bakom sig. De har inle rält att försörja sig genomarbete medan de väntar på besked i tillståndsfrågan. Jaginstämmer i arbetsgruppens uppfattning att vad som bäst gynnar de väntande äralt väntetiderna förkortas. beslulade om vissa åtgärderför all nå kortare handläggningstider i utlänningsärenden. Enligl vad jag harerfarit har den genomsnittliga handläggningstiden hos invandrarverket ocksåminskal.