prop · G3031 · 1979-12-31 00:00:00 — En av de omstridda frågorna beträffandevuxna missbrukare är om den föreslagna tiden högsl för vård utansamiycke är lillräcklig, eller om den innebär risk för all missbrukaren intehinner motiveras för fortsatt vård, med återupptaget missbruk och ständigtupprepade intagningar som följd. Del finns därför särskild orsak all övervägaom erfarenhelerna av den nya lagstiftningen ger anledning lill ändring avtidsgränsen. Av del anförda framgår all den nuföreslagna regleringen inle fär ses som en slutlig lösning av en sedan längeomstridd problematik. Den kommande ulredningen bör pröva frågan om tvånget molvuxna missbrukare med ledning av de erfarenheler som har vunnils sedan de nuföreslagna reglerna har varil i kraft en lid. Den som är hemfallen ål alkoholmissbrukhar en möjlighel enligl NvL (58 §) alt frivilligt gå in på allmän vårdanstaltoch förbinda sig atl låta sig hållas kvar där under viss lid. Detta har enliglåtskilliga bedömares uppfattning varil en viktig orsak lill alt antaletivångsintagningar enligt NvL har kunnat hållas nere. Man har pekat på attmolsvarande möjlighel kommer alt saknas i en missbruksvård som förtvångsingripanden bara har LSPV au lita tUl. Jag har stor förståelse för att mani detla läge skulle vilja se all andra möjligheter till s. k. kontraktsvårdfick en reglering i lag. Jag har med intresse tagit del av de försök som redannu görs i olika vårdformer inom och utom landet med att som krav för vårdenlåta den enskilde missbrukaren förbinda sig att uppfylla vissa villkor,underkasta sig vissa undersökningar, hålla vissa löften osv. Jag kan erinra ombl. a. civil commitmentsy-stemet i . Åsikterna om utformningen av sådana"kontrakt" och om det terapeutiska värdet av dessa är dock inteentydiga. Enligl min mening är det inte möjligt att utan ytteriigareöverväganden avgöra hur en lagreglering av kontraktsvården bör vara utformad. Denna fråga bör därför beredasytteriigare, antingen av den nämnda utredningen av tvångslagstiftningeneller i annan ordning. 1979/80:1 67 2.2.7 Råtlssäkerhelen i jörfurundei Enligl 18 § NvL får den som ärhemfallen ät alkoholmissbruk Ivångsintas på allmän vårdanstalt föralkoholmissbrukare, om vissa förutsiitiningar föreligger i fråga om följdernaav hans missbruk. Andra förutsäitningar är all hjälpålgärder skall ha vidtagilseller övervakning ha varit anordnad utan all han har kunnat ålerföras lill ellnyklerl liv. Inlagning får dock ske om hjälpåtgärder och övervakninguppenbarligen skulle vara gagnlösa eller all försök med hjälpålgärder ochövervakning med hänsyn lill hans fariighei inle kan avvaklas. Om ivångsiniagning beslularlänsrällen på ansökan av nykterhetsnämnden eller, i vissa brådskande fall, avpolismyndighet. Polismyndighd skall i vissa fall la om hand missbrukaren i avvaklanpå länsrälls beslut. Ansökan om tvångsintagning skall innehålla fullständigredogörelse för den undersökning och övriga ålgärder som har vidlagils.Ansökan skall delges den som ansökningen avser. Normalt skall länsrällen hållamunllig förhandling i ärendet innan det avgörs. Talan mot länsrälls beslul omIvångsintagning förs genom besvär i kammarräti. Intagning pä sjukhus enligt LSPVsker i normalfallel efler ansökan (3 S). Ansökan får göras av bl. a. vissa närasläktingar, förmyndare, ordförande i socialnämnd, ochnyklerhelsnämnd eller av polismyndighd. beslutar del, fårsocialnämnden uppdra åt annan ledamol av nämnden än ordförande eller åltjänsteman i ledande slällning hos kommunen all göra ansökan om inlagning (4S).Ansökan skall vara skriftlig. Vid denna skall fogas vårdintyg, som inte äräldre än en månad, angående den ansökan avser. Värdinlyg, som skall utfärdas avläkare i omedelbar anslutning till personlig undersökning av den sjuke och iprincip av läkare utanför del sjukhus där inlagning skall ske, skall innehållauttalande om sjukdomen, dess art och grad, om någon grund i I § a)-d)föreligger saml om de omsländigheier i övrigl som föranleder vårdbehovel(5-6§§). Föreligger sannolika skäl för atlnågon lider av psykisk sjukdom och är farlig för annans personliga säkerheteller egel liv, får polismyndighet omhänderla honom om fara är i dröjsmål. 1sådanl fall skall polismyndigheien föranslalla om läkarundersökning och, omvärdintyg utfärdas, göra ansökan om inlagning pä sjukhus (7 S). Om inlagning påsjukhus beslutar överläkare. I praktiken kan bara överläkare vid psykiatriskt.sjukhus eller motsvarande klinik komma i fråga. Senasl på tionde dagen eflerintagningen skall överläkaren efler undersökning av den iniagne pröva om värdkan beredas honom med slöd av lagen. Finner överläkaren att så är fallet skallhan besluta all paiienlen även i forlsältningen skall vara inlagen. Utskrivningskall sedan ske så snart vårdbehovet har upphört. Överläkaren beslular iprincip om detla, men får hänskjula frågan till utskrivningsnämnden. kan också få pröva frågor ominlagning, beslut Prop.1979/80:1 68 om fortsall vård och vägrad uiskrivning genom alt fråganförs lill nämnden genom patientens eller annan laleberälligads besvär. Talanfår föras ulan inskränkning till . Någon skyldighel för nämnden allpröva besvärstalan eller annan talan föreligger inte. Vidsammanträde med nämnden, vilkel skall hållas på sjukhusel om inle särskildaskäl lalar emot del, skall överläkaren och patienten som regel vara närvarande. Det har under remissbehandlingen avsocialutredningens förslag framhållits av många remissinstanser all förslagelom att låta ersätta NvL:s kan komma atl innebära enförsämring av rättssäkerheten för de berörda missbrukarna. I denna fråga vill jag förslpåminna om att del redan nu las in etl belydande antal missbrukare enligtLSPV:s regler. Inte sällan skulle de ha kunnat tas in även enligl NvL. Miltförslag lill särskilda regler i LPM för missbrukare av alkohol eller narkolikainnebär bl.a. en begränsning i möjlighelen att behålla dem på sjukhusel lillhögst . Delta bör jämföras med NvL:s regler som i praktiken innebären vårdtid på minsl elt år (44S) och LSPV:s nuvarande regler som medger enobeslämd vårdtid. Förslaget innebär också att etl uttalat medicinskl vårdbehovmåste föreligga om inlagning alls skall fä ske. Jag finner del därför inle numotiverat atl för missbruksfallen frångå det system med ivåläkarprövning somgäller för alla patienter enligl LSPV. utesluter emellertid inle med fog kan ifrägasälta om generelll sett uppfyllerkraven på tillräcklig rättssäkerhet. har, som arbelsgruppen har anförl,också ifrågasalls från en rad håll och också föranlell socialslyrelsensLSPV-grupp till elt förslag om obligatorisk nämndprövning av alla inlagnasvårdbehov. Som också framgår av arbetsgruppens sammanställning har detlaförslag dock rönt omfattande krilik på skilda grunder vid remissbehandlingen avLSPV-gruppens förslag lill ny lag om viss psykialrisk vård. Arbelsgruppen hardärför inskränkl sig till att föreslå sådan nämndprövning endast i vissasärskilda fall, till vilka jag återkommer. Jag anser alt frågor som rörpatienlernas rälissäkerhel bör tillmätas ulomordenllig vikt. Den kommandeutredningen bör därför få i uppdrag atl noga pröva förutsällningarna för deltaoch andra alternativ i syfte all på bästa sätt stärka rättssäkerheten i inlagningsförfarandetför alla berörda patienter. Därvid bör bl.a. övervägas möjligheten att iframtiden låta samlliga beslut om omhändertaganden enligt LPM prövas avlänsrätten. De som kommer att tasin enligl den nu föreslagna nya 2 S LPM kommer emellertid att få ensärställning jämfört med andru intagna bl. a. därigenom atl vårdtiden redanfrån början är begränsad. För alt inte äventyra dessa intagnas möjlighel allunder vårdliden fä beslut som rör vården överprövade, finner jag del moliveral attföreskriva att besvär som förs belräffande sädan inlagen måste prövas avutskrivningsnämnd inom viss korlare tid. Jag har därvid slannal för alt föreslåatt sådan prövning 1979/80:1 69 måste ske senasl på fjärde dagen efter del alt besvären komin lill nämnden. För att renl praktiskt göra det möjligt för nämnderna althålla den föreskrivna lidsfrislen föreslår jag också all beslul i sådan frågabör kunna fattas av nämnden i förminskad sammansältning. Till de närmare detaljernaåterkommer jag i avsnittet om nämnderna. Jag har inle funnit tillräckliga skälall utslräcka giltigheten av den nu akluella föreskriften även till dencenirala nämnden. För denna bör alltså i slort gälla oförändrade regler ombesvärsprövning och handläggning i övrigt. 2.2.8 Sumurbele sjukvård - sociultjänsi Som jag har nämnl är ell viktigisyfte med värden av missbrukare oberoende av samtycke att få denne i ett sådantpsykiskt och fysiskt tillstånd all han kan motiveras för en fortsalt medicinskeller social behandling i frivilliga former. När ansvaret för vårdenär uppdelat mellan sjukvård och socialljänsl finns det en risk för all del inteblir den konlinuilet i vården som måsle eftersträvas. I de fall socialtjänstensföreträdare själva tar initiativet till en vårdperiod på sjukhus ligger det isakens nalur att också den forlsalla ulvecklingen skall bevakas avsocialljänslen. Svårare är de fall där missbrukaren blir föremål för vård påannans initiativ, t. ex. polismyndighets. Visserligen finns det besiämmelser it. ex. bäde LTO och LOB, vilka syftar lill all uppmärksamma främsl de socialamyndighelerna på en omhändertagens behov av slöd eller hjälp från samhälletssida (6§ LTO och 7§ LOB). Dessa besiämmelser läcker dock enbarl en mindre delav de situationer som kan uppkomma och som kan påkalla insatser frånsocialtjänstens sida. Både socialutredningen ocharbetsgruppen har uppmärksammat den angivna problematiken. Båda har föreslagitatt man skall föreskriva skyldighel för överiäkare alt under givna förulsällningarunderrätta socialnämnden om en missbrukare, som har lagils in på sjukhus medslöd av lagen, behöver stöd och hjälp genom . Socialulredningenföreslår därvid att sädan underrällelse skall ske med patientens samiycke.Arbelsgruppen, som delar socialulredningens uppfaUning all missbruksvärdenrymmer så speciella problem all den motiverar en särreglering, menar dock attden föreslagna regeln om underrättelse bör göras oberoende av den intagnessamiycke. Däremol anser arbelsgruppen att underrättelseplikten bör varaberoende av om elt behov av sociala tjänster kan anses föreligga hos deniniagne och atl denna bedömning bör göras av överläkaren. Bestämmelsenföreslås bli inlagen i en ny paragraf. 1 samma bestämmelse föreslårarbelsgruppen också all det skall föreskrivas skyldighel för socialnämnd allsenast inom från läkarens underrättelse, efler samråd med läkaren ochtillsammans med patienten, upprätta en plan för den sociala eftervården. Somskäl för della anför arbelsgruppen bl.a. all den som är så djupt nedgången isitl alkohol- eller narkolikaberoende atl han behöver tas om hand med stöd avLSPV oflasl torde vara i behov av Prop.1979/80:1 70 stöd och hjälp frän och attbehandlingsplanen behövs lör atl yllerligare söka säkerställa all missbrukarenfår denna sociala eftervård. Jag biträder arbetsgruppens förslagi dessa delar. Jag vill dock erinra om att behandlingsplanen inte enbart kankomma atl innehålla inslag av sociala stödåtgärder. Lika viktigt torde varaelt klarläggande av det fortsatta medicinska vårdbehovet och förslag om hurdetta skall kunna mötas. Liksom arbelsgruppen vill jag understrykaatt underrättelsen frän läkaren och behandlingsplanen enbarl får ses som enmelod atl göra det möjligt lör att erbjuda missbrukaren bästamöjliga stöd och hjiilp. 2.2.9 Åndring i 31 kap. 3 § broUsbalken m. ni. Enligt 31 kap. 3S kanden som har begålt broilslig gärning och beträffande vilken föreskrivenmedicinsk utredning visar atl han kan beredas värd enligt LSPV överlämnas avdomstol lill sluien psykialrisk vård. Med hänsyn främsl till den korta vårdlid,som blir möjlig vid en tillämpning av den nya 2S LPM, bör överlämnande intekunna ske även om förutsällningarna all bereda vård enligt 2 § är uppfylldabeträffande den lilllalade. Delta bör föranleda en viss mindre ändring av 31kap. Behovel av lagändring kommer atl beaklas i samband medden översyn av vissa av brollsbalkens påföljdsregler som f.n. pägär inomjustitiedepartementet på grundval av betänkandel (SOU 1977: 23) Psykiskt stördalagöverträdare. Enligt 57 S NvL får äklagare lälabli alt väcka ålal för brotl av viss lindrigare art, som har begåtts av den somhar tvångsinlagils på allmän vårdanstalt eller efler frivillig inlagningförbundil sig atl slanna pä sådan anstalt . Jag anser att detsaknas förutsättningar för någon motsvarande regel för de fall missbrukarebereds vård med stöd av 2§ LPM. 2.3 Övriga ändringar i LSPV Som har framgåll av del föregåendeöverlämnade socialslyrelsen på hösien 1977 till den dåvarande regeringen enrapport, som hade arbetats fram av en expertgrupp (LSPV-gruppen) inom slyrelsenoch som innehöll förslag om långtgående ändringar i LSPV. Av rapporten framgåratl LSPV-gruppens förslag lill slor del hade föranlells av nya tankegångar omhur den landstingskommunala psykiatriska vården bör vara organisatorisktulformad för framliden. Gruppens förslag utgick emellertid också från en önskanalt stärka patienternas rättssäkerhet och att rätta till en del otympligheteri den nuvarande LS PV, vilka hade kunnat konstateras lagen harvaril i tillämpning. 1979/80:1 71 konstaterar att LSPV-gruppens förslag till ny reglering avden psykiatriska vården oberoende av samiycke har fåll etl blandat mottagandefrån det 4()-ial remissinstanser, som har fått yttra sig över del.Arbelsgruppen har emellertid tagil fasta på några av LSPV-gruppens ändringsförslag,vilka av remissinstanserna har bemötts i huvudsak posilivt och som harframstått som särskilt angelägna och också möjliga att genomföra inom ramen förden nu gällande lagen. Somjag redan har nämnt avser jagatt senare föreslå regeringen att en ny pariamenturisk kommillé skalltillsättas för alt bl. a göra en översyn av hela del aktuella regelsystemet.Det kan mot den bakgrunden diskuteras om del är lämpligt alt i della sammanhangföreslå partiella ändringar i lagen, vilka inle är direkl föranledda av delidigare redovisade övervägandena angående missbrukspatienlerna. Jag delaremellertid arbetsgruppens uppfattning att del finns anledning atl redan nugöra en del ändringar som framstår som särskill angelägna i avvaktan på denfortsatta översynen av ivångslagsliftningen. 2.-?.2 Åndrade inlagningsregler Boritagande av kravet påansökan För att någon skall kunna tas inför vård enligt LSPV fordras dels en skriftlig ansökan, dels elt vårdintyg. Härbortses då från intagning efter domstols förordnande. Ansökan får göras endasiav vissa i lagen uppräknade personer - anhöriga, ordförande i sociala nämnderm.fl. Vårdintyget, som skall utfärdas av läkare, skall innehålla bl. a. ettuttalande om all det ar sannolikl all den som inlygel avser lider av psykisk sjukdomoch alt sluten psykiatrisk vård är oundgängligen påkallad. LSPV-gruppen har föreslagit attansökningsförfarandet skall slopas. Gruppen anser alt del är vårdinlygel som ärden viktigasle handlingen när inlagningsfrågan skall bedömas och all den särskildaansökan framstår som ell onödigl komplement lill den medicinska ulredningen. Ipraktiken finns del enligt LSPV-gruppen ofta ett värdinlyg redan när ansökanupprättas. Vidare menar gruppen all del kan vara etl onödigl lidande för enanhörig lill den sjuke all skriftligen behöva framslå som ansvarig för denIvångsmässiga inlagningen. Arbetsgruppen delar liksomfierlalel remissinsianser LSPV-gruppens uppfattning i dessa frägor. Del börenligt arbelsgruppen vara lillräckligl all vårdinlygel anger pä vems begärandel har utfärdats. Arbetsgruppen framhåller också att del är naturligt attinitiativet ofta tas av någon anhörig eller av de sociala myndigheterna,polisen etc. Gruppen anser emellertid inle alt det finns tillräckliga skäl allbegränsa initiativrätten lill en viss personkrets. Förslaget om att ta bort kravet påskriftlig ansökan har som arbetsgruppen har konstaterat fått en betydandeuppslulning från remissinslanserna. Jag vill dock också påminna om all t.expsykiatriska nämnden och vissa Prop.1979/80:1 72 företrädare för patienterna har moisall sig att förslagetgenomförs. Som skäl för della har de främst anförl alt ansökan om intagning äretl led i det syslem av rättssäkerhdsspärrar som finns inbyggl i LSPV. Jag förslår väl de sist nämnda remissinsiansernassynpunkler. Jag menar dock liksom arbetsgruppen all det inte finns tillräckligaskäl all begränsa inilialivrällen lill en viss krets av personer. Delförhållandel alt två av varandra oberoende läkare har att bedöma behovel avvård får anses vara en lillräcklig garanti mot all omotiverade ansökningarföranleder intagning på sjukhus mol någons vilja. 1 och för sig kan manföreställa sig vissa risker med all hell la borl kravet på ansökan. Man kan junämligen göra gällande all därigenom alltför slora befogenheter och ocksä ettför stort ansvar kommer alt läggas pä de båda läkare, som i praktiken kan bliensamma om att ta initiativ lill och beslula om inlagning. Liksom arbetsgruppenutgår jag emellertid ifrån atl initiativet i normalfallet kommer alt las avnågon annan än läkare - anhörig, social myndighel eller polismyndighet remissinstanser har också bekräftat LSPV-gruppens uppgift atl ansökanredan nu i många fall har kommil alt ses som en ren formalitd. Ansökan skaffassålunda fram sedan vårdbehovet redan har konstaterats, och den inhämtas intesällan från myndighetsföreträdare, som inte känner den sjuke personligen. Alldelta förfarande, som således har praktiserats i åtskilliga fall, skulle haäventyrat rättssäkerheten har inte gjorts gällande från något håll. Jag anseralltså alt övervägande skäl talar för att kravet på ansökan bör kunna slopas.Jag föreslår dock atl det i fortsättningen skall framgå av vårdintyget på vemsinitiativ detta har utfärdats. Avsteg från tvåläkarprövningen i visst full Enligl 6§ tredje slycket LSPV fårett vårdintyg som har utfärdats av en läkare inom den slutna psykiatriskavården inte godtas för intagning pä samma sjukhus där läkaren arbetar. Undantagfrån regeln kan dock göras om intyget har utfärdats av en läkare vid en klinikoch intagningen skall ske vid en annan klinik och om betydande olägenhet skulleuppstå genom att anlita en annan läkare. Enligl 10 § LSPV får intagningsbeslutinte meddelas av läkare som har utfärdat vårdintyget. LSPV-gruppen har pekat på att dessaregler, vilka har tillkommit i patientens rättssäkerhetsintresse och för attförhindra att sjuka av rädsla för att bli föremål för tvångsingripande undvikeratt söka sjukhusvård i lid, tillsammans med uttalanden i förarbetena har fåttmindre tilltalande konsekvenser i vissa fall. Sålunda leder det nuvarandeförbudet mot s.k. konvertering till att en svårt sjuk patient, som har gått infrivilligt för vård på sjukhuset men under sjukhusvistelsen visar sig behövatas om hand med stöd av LSPV, först måste skrivas ut och lämna sjukhusområdet,innan han kan tas in med stöd av lagen. Detta har enligt LSPV-gruppen i sin turbl.a. fåU till följd atl vården inleds med stöd av LSPV:sbestämmelser, även när Prop.1979/80:1 73 del inle är alldeles nödvändigl. LSPV-gruppen föreslärdärför all den läkare som är ansvarig för värden av den frivilligi inlagnapaiienlen skall kunna upprälla vårdintyg och också besluta om intagning ömpatientens tillstånd försämras under pågående vård. skulle emellertidi sådanl fall en anmälan gå till ulskrivnlngsnämnden som skulle vara skyldigatt pröva inlagningen inom en viss korlare lid. Förslagel har fäll ell i huvudsakpositivt mottagande av remissinstanserna. Flertalet av dessa anför därvid somelt avgörande skäl atl del nuvarande syslemel kan medföra svåra skadligaverkningar för patientens hälsa. Några inslanser, däribland psykiairiskanämnden och , vill dock behålla tvåläkarprövningen ävenför dessa fall. Nämnden pekar därvid främst på rällssäkerhelsaspeklerna, medanförbundel menar atl senare lids utveckling med ökad tillgäng till bl. a.distriktsläkare knutna till sjukhusen har möjliggjort en smidigare hanlering avkonverteringsfallen och därmed undanröjt en del av de negaliva effeklerna, Arbelsgruppen anser del angelägelalt möjligt få lill stånd elt smidigare intagningsförfarande ikonverteringsfallen och ansluler sig lill LSPV-gruppens förslag i denna del.Arbelsgruppen föreslår därför all bl. 6§ skall ges en viss ändrad lydelse. När regeln i 6 § kom lill ullaladedeparlemenlschefen bl. a. atl man måste väga önskvärdheten av all sjuka som äri trängande behov av sluten psykiatrisk vård pä elt smidigt sätl bereds sådanvård mol allmänhelens förtroende för menlalsjukvärden. Del senare inlressetansäg han därvid väga över. Jag menar atl som regel della synsätt alltjämtmåste gälla. Tiden har emellertid visal all den regel som kom till i syfte atlbevaka patientens intresse ibland i stället har kommil all få oönskat negativakonsekvenser för denne. Om man alltså kan undanröja dessa konsekvenser ulan allför den skull försämra rällssäkerhelen för patienten bör man enligt min meninginle tveka alt göra undanlag från huvudregeln i dessa fall. Med del förslag somarbelsgruppen har lagl fram anser jag atl båda förutsällningarna bör varauppfyllda. Det gör del alltså möjligt för en läkare all utfärda vårdintyg ochfalta inlagningsbeslul men fömlsäller prövning av nämnd inom viss kortare lidfrån inlagningen. Jag ansluler mig därför i princip till arbetsgruppensförslag. Beträffande den närmare utformningen av reglerna hänvisar jag till detremitterade lagförslagel och till specialmotiveringen. Enligl 6 S sisla slyckel LSPV i dennu gällande lydelsen skall bestämmelserna i 4 och 5 SS förvaltningslagen (FL),som gäller jäv, inle lillämpas i iirende om all utfärda vårdintyg. Anledningenhärtill är att strängare regler i detta sammanhang inle har anseUs böra gällaför läkare i allmän Ijänsl än förändra läkare. 1 förarbelena lill FL (prop.1971: 30 s. 629-630) ullalades all del med denna lösning inle var sagt all delär lämpligl att en läkare utfärdar vårdintyg beträffande en nära anhörig. Prop.1979/80:1 74 huvud taget helst avstå från all ulfärda värdinlyg omförhållandena var sådana atl han kunde misstänkas för bristande objektivitet.Della gällde i lika män läkare i allmän tjänst och annan läkare. Dellämpligaste torde vara alt läkaren fritl fick la slällning i denna fräga underbeaklande av omsländighelerna i det enskilda fallel och ulan all vara bundenav . Arbelsgruppen framhåller allvårdinlygel kommer all få en annan räiislig betydelse i och med atlbeslämmelserna om ansökan utgår ur lagen. Det finns därmed inte längre tillräckligaskäl all undanla läkare i allmän tjänst från jävsbestämmelserna i 4§ FL.Givetvis bör dä inle heller läkare i enskild verksamhet vara undanlagna. Somframgår av 5 S FL innebär detta inget hinder mol atl läkaren i akula fallulfärdar värdintyg även när del föreligger jäv mot honom men annan läkare integår all få. Arbetsgruppen föreslår därför attsista slyckel av 6§ i stället får den lydelsen att vad som enligl FL:sbesiämmelser har föreskrivils gälla för läkare i allmän tjänst även skall gällaläkare som ulövar yrket enskilt. föreslår arbetsgruppenall om vårdintyg har utfärdals Irols all enjävssilutation föreligger eller ettinlagningsbeslul enligl 8S har fallals av en jävig läkare, så skall den senareprövning av vårdbehovet som skall göras av överläkare enligl 9S i stället görasav nämnd. Jag inslämmer i arbelsgmppens förslag. Kortare tid Jör prövning av vårdbehov m. m. Enligt 9S LSPV skall överläkarenefler undersökning av patienten snarasl möjligi och senasl tionde dagen eflerdagen för inlagningen pröva om vård kan beredas paiienlen med slöd av lagen.Har som grund för intagningen åberopats att patienten är farlig för annanssäkerhet, får prövningen i vissa fall anstå till femtonde dagen. Arbelsgruppen föreslär nu atl denangivna längsla lidsfrislen för prövning av del forlsalla vårdbehovel isamlliga fall skall beslämmas . skulle säledes gälla såväli fall där överläkare gör bedömningen som i fall där nämnden enligl förslagelskall ha alt göra denna och lika för alla intagningsgrunder.