prop · G303166 · 1979-12-31 00:00:00 — syftande lill att undvika av likviditetskäl framtvingadeförsäljningar lill utlandet och lill konjunkturberoende underpriser av försvensk rederinäring väl anpassat tonnage. Resurser för övertagande ochbevarande inom landet av sådant tonnage bör därför finnas. Det kan emellertiddiskuteras huruvida elt nyll statligt företag bör skapas för denna uppgift liksomför uppgiften all överta delar av farlygsinnehav eller om dessauppgifter kan anförtros eller lills vidare kvarligg;i hos den redan inomSvenska existerande statliga rederigruppen eller pä annat siittinordnas i den sUitliga stödpolitiken. Fullmäktige har i vart fall inte funnitatt utredningen tillräckligt utrett frågan om skapande av det avseddaleasingförelaget. Del presenterade utredningsmaterialet ulgör därför inletillräcklig grund för en slutlig bedömning av behovet av oeh förulsältningarnaför skapande av ett sädanl företag. /SR uttrycker stark tveksamhet till all för enbegränsad period inrätta ett statligt leasingförelag med egen administration.Det synes /SR vara en onödigl dyrbar och byråkratisk hjälpform. I valetmellan olika selektiva ekonomiska slödformer anser /SR alt de seklorer somfrän sjöfarlspolitiska synpunkier bör bibehållas och byggas ut i försia handbör komma i ätnjutande av slalliga räntebidrag. När det gäller ulredningens förslag om att leasingförelagetskall underlätta den av önskade a v v e ek I i n g e n av rederiengagemang framhäller TCO att det finns slarka skäl som lalaremot en snabb avveckling av Svenska Varv AB:s fartygsengagemang. TCO menar atten mer förutsättningslös analys borde ha tagil hänsyn till desamordningsvinster som finns mellan varvs-, rederi- och transportföretag vadgäller marknadsbedömningar samt forsknings- och utvecklingsverksamhet.Ulredningen borde mol denna bakgrund ha övervägl i vilka former ell fördjupatsamarbete mellan rederi-, varvs- och transportföretagen pä lång sikt skall ske. -anser att förslaget endast hartillämplighet om någol svenskt rederi skulle finna del önskvärt att drivasjöfart med nägot av dessa fartyg. Skulle sä inle vara fallel bör dellafarlygsbeslånd i enlighel med beslut höslen 1978 avvecklas även omdel då får ske pä annat sätl. finner ulredningens förslag i denna delmärkligt mot bakgrund av alt ulredningen föreslär att leasingförelagetsfartygsinnehav skall bestämmas, förulom av företagsekonomiska grunder, avberedskapsskäl och av angelägenheten atl upprätthålla ell svensklstamlinjenät. Enligt hade del varil naturligare om ulredningeni slället föreslagil all leasingföretagets förvärv skulle ske pä den öppnainternationella andrahandsmarknaden - oberoende av nuvarande ägarförhållanden-för alt därmed få bäsla möjliga urval. Mol bakgrund bl.a. av all ulredningenföreslår atl överlagande skall ske till marknadspris, kan inle Svenska Varv ABse hur utredningens förslag skulle underlätta en avveckling påföretagsekonomiska grunder. 1979/80:166 j 117 Utredningens uttalande om att sjöfarts- och varvspolilikenbör hållas åtskilda och att leasingförelaget bör äga räll all lägga ulbeställningar vid utländska varv, om detta visar sig ekonomiskt fördelaktigt,får stöd av sjöfartsverkei som anser att leasingföretaget i första hand ej fårbli eltinstrument för stöd åt varvsindusirin. 7"COoch i'. 'WÖFanser emellertidatt leasingbolagets nybeställningar av fartyg i första hand skall läggas vidsvenska varv om dessa har byggnadskapacilet. har som enda remissinstans kommenterat deav utredningen föreslagna grunderna för utformning och villkor i leasingavtalen.Även om i allmänhet kan godla dessa, förefaller detsjöfartsverket naturligt att rederiernas ansvar, om det ekonomiska utfalletblir sämre än vad som förutsatts vid den prognoslicerade fraktinivå som skallutgöra grund för hyresavgifter, bör kompenseras med nägol slörre vinstandel vidhögre fraklnivä än vad utredningen förutsatt. 1 vart fall bör delta gälla omfraklnivån skulle bli så hög att leasingförelagel fär full täckning för sinakostnader. Detla skulle innebära att i del av ulredningen på sid. 118 angivnaräkneexemplet, leasingförelagets andel av vinslen borde reduceras till lägreprocenttal än om fraktnivån skulle överstiga den i räkneexemplet anlagnanivå som skulle ge leasingförelaget full kostnadsläckning. Härförtalar alt ensä läg andel av evenluell vinst som kan vara för liten för atl ett rederiskall vilja ingå avtal som kan innebära risk för avsevärda förluster. Utredningens förslag om all för den mindre skeppsfartenstatligt slöd bör ges i form av villkorliga drifislän som skall kunna utgå närdel sä finnes påkallat av sjöfarlspolitiska skäl, har kommenterats av någraremissinstanser. delar ulredningens uppfattning attytterligare stöd bör ges lill rederier med moderna småfartyg som det med hänsyntill transportpolitiska och beredskapsmässiga skäl finns anledning all behållainom den svenska handelsflottan. Åtskilliga fartyg inom denna sektor är i dagsynnerligen högt belånade. Konkurrensen med utlandska fartyg ar hård. Stödåtgärder behöver sättas in omgående. Driftslän skullekunna ge effekl omedelbarl. Skulle en annan ulväg än slöd via leasingförelagetsverksamhet väljas, innebär det också atl villkorliga driftslån inte skulleförekomma. I så fall måsle andra, mycket snabbi verkande stödåtgärder väljas.Ett flertal av rederierna inom denna sektor av näringen har ettsådant ekonomiskl läge all konkurshol föreligger. Föreningen anser det varanödvändigt atl lämpligl organ, l.ex. ellerLånefonden förden mindre skeppsfarten, bemyndigas se över den finansiellasitualionen för nu berörda rederier inom den mindre skeppsfartens sektor.Avsiklen skulle vara atl genom elt samlat grepp försöka ästadkomma en länebildsom vederbörande rederi och fartyg med hänsyn till de frakter som kan beräknasflyta in kan klara av. 1979/80:166 118 Sjöfärisverkel anser att de föreslagna driftslånen kanvara en slimulans för anskaffande och leasing av fariyg som behövs för alt bibehållaen svensk minimiflotta. Enligt mening är det dock tveksamt omdenna speciella siödform är lämplig, bl.a. därför att beviljande av sädana län,säsom utredningen påpekat, kan medföra en konkurrenssnedvridning. Sjöfartsverketvill dock erinra om alt driftslån kan vara en möjlig stödform vid ettförverkligande av MIST-ulredningens förslag till stöd för särskilt miljösäkrafariyg och specialfartyg för t.ex. transport av visst farligt avfall. FKN och lånenämnden menar att i ett system med villkorligadriftslån föreligger slor risk för konkurrenssnedvridning och avslyrker därförförslagel. Även fullmäktige i betonar risken för konkurrenssnedvridningoch förutsälter att denna särskilt beaktas och övervägs vid prövningen avförslaget. Däresl del ur beredskapssynpunkl eller av sjöfarlspolitiska skälbefinns lämpligl bör enligt lånenämndens mening slöd lämnas temporärt i form avslalliga kreditgarantier belånade i svensk valula och i kombination medränlebidrag enligt utredningens förslag. FKN anser att de föreslagna lånen skall återbetalas enligtviss amorteringsplan. Om avskrivning medges bör synnerliga skäl härtillföreligga. 2.4 Kredit- och värdegarantier Sjöfartsverkei, lånenämnden, FKN, SvenskaSkeppshypoiekskassan och Skepp.sfariens Sekundärlånekassa samt är samtliga positiva lill förslagen om kredii- ochvärdegaranlier och lillstyrker dessa. , som intenärmare kommenterat förslagel om kreditgarantier, är posiliv till förslagel omvärdegaranlier och menar all värdegaranlierna dessulom lorde direkl ellerindirekl komma att tjäna som säkerhel vid upplåning, så alt rederiernasamorteringsplaner kan anpassas lill deras betalningsförmåga. anser atl förslagen är en ändamålsenligform för övergångsstöd äl rederier med lillfällig brislande likviditet ellersoliditet. har ingen erinran mot förslagen omkreditgarantier och värdegarantier men anser alt formerna för garantiernasanvändning är oklart formulerade i utredningsförslaget. FKN anser atl med denulformning dessa garanlier föreslås fä uppfyller dessa slödformer de kriteriernämnden anser betydelsefulla. Det slatliga stödet kan göras selektivt och dessutsträckning i tiden kan anpassas till bedömi stödbehov hos resp. rederi.Siödet påverkar inle koslnadsslrukluren inom rederierna och blir därför i slorutsträckning konkurrensneulralt. Statens kosinader för stödet bestäms av deförluster som kan uppstå vid konkurser eller rekonstruktioner av rederier.Nämnden vill här peka på de möjligheter som finns alt staten lar över fariygmed nödlidande gäld och avvaktar lämplig marknadssituation för försäljning.Nämnden lillstyrker ulredningens förslag rörande kredii- och värdegaranlier. 1979/80:166 119 Enligt FKN är erfarenheterna av systemet medkreditgarantier övervägande goda och 1 etl flertal fall har likviditelsprobleminom rederier lösts med hjälp av Slalliga garantier. 1 vissa full har dockrederier inle kunnat fä statligt likviditetsstöd emedan de saknat erforderligasäkerheter. Dessa rederier hur av likvidileisskäl tvingats sälja fartyg tilllåga priser. Med ell annal säkerhetskrav hade slatligt stöd kunnal ulgå. Vissarederier skulle med hjälp härav ha kunnal avvakta en bättre marknad för försäljningav fartyg, varigenom deras soliditet och likviditet hade förbältruls. Statensmedverkan för att undvika dylika försäljningar kan möjliggörasgenom all kraven pä säkerheter minskas. Härigenom ökar givelvis det statligariskiagandei. Nämnden föreslår att regeringen prövar denna fräga. och SkeppsfartensSekundärlånekassa pekar pä alt dels har den länga sjöfartskrisen och de mångaföriustbringande utförsäljningarna av tonnage medfört all rederiernaslikviditet blivit ytterligt ansträngd, dels kommer de uppskjutna amorteringarnaoch upptagna likviditetslånen för vissa sektorer att utgöra en slor belaslningnär dessa ackumulerade skulder skall börja betalas av. De åtgärder som sålundavidtagils för förhindrande av ännu slörre förlustförsäljningar än som sketl harmedförl alt ålersiående tonnage nu är mer skuldsatt än innankrisen salle in och ränlebelastningen är därtill högre. Utredningens förslagomkredilgarantier om 700 milj. kr. med en löplid intill lio år och med möjlighetlill amorteringsfrihet vill kassornas styrelse understryka sommycket angeläget. anser all de lösningar somhittills har erbjudits rederinäringen har varil för korlfrisliga och ställtrederierna inför svåröversligliga problem när garanterade län skall belalas avoch såväl uppskjutna som ordinarie amorteringar på övriga län skallfullgöras. Ränlor och amorteringar blir därigenom för åtskilliga rederieroproportionerligt höga. Föreningen tillstyrker utredningens förslag såvittavser rambelopp, tid för garantin och möjlighet lill amorieringsfrihel. Somsäkerhet skall lämnas panlbrev i fartyg lillhörande rederi som skall fåkreditgaranti. Garanii skall liksom kunna medges avfartygets långsiktiga värde. Vid beräkningen av detta skall förutom denförvänlade marknadsutvecklingen för andrahandstonnage beaktas det framtidavärdet av fartyget i den trafik där det är eller avses bli insatt. Föreningenhänvisar i dettu sammunhung till den modell för värdering av linjefartyg sompresenleras i föreningens seklorssludie av fjärrlinjesjöfart (bilaga 8 lillbetänkandet). Möjligheten till särskilda undantag för den mindre skeppsfartenmåste behållas. Såväl och SkeppsfartensSekundärlånekassa som berör gränsdragningen mellankredit- och värdegarantier. menar att elt enkelt sättatt skilja på de tvä slödformerna är att värdegarantierna, som i första hand enälgärd för att säkra företagels balansräkning, betraktas som en garanti förfartygsflottan som elt kollektivt begrepp medan kreditgarantier. 1979/80:166 120 som är etl stöd för finansiering, i högre grad knyts tillindividuella fartyg. Av denna anledning kun del vara av värde atl betona attvärdegaranlin skall läcka skillnaden mellan fartygels bokförda värde och detpris farlygel betingar vid försäljning. Emellertid vill föreningen kraftigtsiryka under önskvärdheten av att det samlade rambeloppet (700 plus 500 milj.kr.) hälls tillgängligt för rederinäringen. Det föreslås därför utt, omvärdegarantier inte utnyttjas eller inte beviljas, rambeloppet, 500 milj. kr.,skull kunna användas för kreditgarunlier. I nuvarande läge - där farlygsvärdena fluktuerar men istort har varit stigande - finner föreningen atlkreditgarantierna är den mesl angelägna siödformen. Det skall dock kraftigtbetonas atl myckel kan hända under den aktuella slödperioden varförvärdegaranlierna måsle finnas med i stödpakelet. Enligt och SkeppsfartensSekundärlånekassa bör kreditgarantierna användas för atl ersälla kreditgivarenför dennes fordran och värdegarantierna vara lämpliga för alt klararederiföretagets soliditet. Rederiet skulle därigenom vid sjunkandefartygsvärden uv kortfristig nalur kunna fortsätta sin verksamhel utan allvara hotade av likvidalion på grund av alt det egna kapitalet förbrukals. Vadkassorna genom ovanstående menar är att man bör ha en klar linje mellan vad somsäkrar kreditgivaren resp. vud som skall säkra rederiföretagets fortbestånd. anser ull när det gällerhandläggningen av ärenden om kreditgarantier lill svenska rederiförelag och omansökningar rörande slallig värdegaranti i fortsättningen, bör man iregeringskansliel gemensaml bereda förslagen i sjöfarlspolitiska utredningenoch i det i seplember 1979 avlämnade betänkandet ""Handläggning avvarvsslöd m.m.'" (Ds I 1979:8). Fullmäktige i påpekar alt de värdegaranliersom utfärdals har gällt . Värdegaranlier kan här sessom nära anknutet till del statliga ägaransvarel för Svenska Varv AB.Fullmäklige är på principiella grunder betänksamma mot alt systemet ulvidgaslill atl omfalla även sädana företag där staten inle har ägaransvarel. Fullmäktige har dock i och för sig ingel alt erinra motden föreslugna utökningen av kreditgaraniisystemet om behov därtill kan visasföreligga. Fullmäktige menar emellertid all långivare lill rederierna ävenfortsättningsvis i största möjliga utsträckning bör ta sin del av ansvaretgenom atl bevilja amorteringsanslånd. En stramare inställning härvidlag frånlångivare vill därför fullmäktige inte se som ett skäl till den föreslagnautvidgningen. samt Svenska Skeppshypoiekskassanoch Skeppsfartens Sekundärlånekassa stöder utredningens förslag om införandeav 1979/80:166 121 De bada remissinstansernu pekur päatt rederislöd i form av räntebidrag förekommer sedan fler;i är i åtskilligasjöfartsländer. Svenska redare har i åtskilliga fall all konkurrera med dessaredare om frakter. De senare årens dåliga frakimarknad har bl.a. bidragit tillalt invesleringar i högre grad än har måst lånefinansieras.Räntebetalningar har blivil en avsevärd posl och den konkurrenssnedvridandeeffeklen av räntebidrag som redcristöd i utlandet har blivit betydande.Kassornas styrelse finner del emellertid svårt att av utredningslexlen utrönahur bidrugen ur praktisk synpunki rättvist skall kunna bli fördelade enligt denfcireslagna ordningen. /SR anser alt de seklorer som frän sjölurtspolitiskasynpunkter bör bibehållas och bygg;is ut, i valet mellun olika selektivaekonomiska stödformer, i första hand bör komma i åtnjutande av statligaräntebidrag. TCO ser räntebidragen som ett väsentligt förslag för attstödja sjöfarten. TCO förutsälter emellerlid alt ränlebidrag enbari kan komma ifräga för räntekostnademu uvseende furtyg byggda vid svenska varv. har ingen erinran mot förslagel om räntebidragunder förutsättning atl sädanl rederistöd kan ulgä utan att konkurrenssiörandefaktorer uppstår. påpekar atl flera viktigasjöfarlsländer lämnar ränlebidrag på de län som rederierna lar upp i sambandmed nyinvestering. I vissa fall är dessa subventioner av betydande slorlek,l.ex. De svenska varven saknar i dug möjligheter alt lämna svenskarederier krediter med subventionerad ränta, och detta upplevs som en allvarligbegränsning i konkurrensen med de subventionerade krediterna vid ulländskavarv. Även om statliga räntebidrag till rederinäringen kun varamoliverade och en effekliv generell siödform, ifrågasätter sjöfartsverkei om idet statsfinansiella läget det är försvarbart med en så hög belastning avstatsbudgeten som bidragen skulle innebära. Verket vill därför ifrågasätta ominte för önskvärt slöd åt rederinäringen hellre bör sökas andra vägar, dåfrämst genom kredit-och värdegaranlier, särskilt stöd åt den urberedskapssynpunkt väsentliga mindre sjöfarten samt i viss omfattningleasingförfarundet, som dä vilkel antytts ovan skulle kunna ulformas sä allredaren fur lillgodogöra sig nägol större andel av evenluell vinst än vadutredningen föreslagit. Fullmäktige i finner ett införande uvgenerellu räntesubvenlioner för en särskild del av svensk näringsverksamhetprincipiellt betänkligt. Fullmäktige kan därför inte dela ulredningsinannensuppfattning att generella räntesubventioner för rederinäringen bör införas.Risken för en långsiktig anpassning till de därigenom uppkommande lägrefinansieringskostnadernu synes fullmäklige uppenbar och därmed ocksäsvärighelerna i alt ge ett sådant slöd temporär karaktär. Även FKN är kritisk,och avslyrker förslaget om generellu räntebidrag. FKN pekar i stället pä demöjligheter som finns när det gäller utt bygga ut det statligalikvidiletsslödel. 1979/80:166 122 2.6 Finansieringsiäftnader för den mindre skeppsfarten Utredningen föreslär vissa ändringar i kungörelsen förlånefonden för den mindre s k e p ps fa r t e n innebärandefinunsieringsluttnader för de mindre rederierna. Ulredningen föreslår atl dennuvarande säkerhelsgränsen för lån från fonden. av fartygets uppskuttudevärde, höjs lill av värdet. Därtill bör lånenämnden, då sä finnes kunnaske ulan menlig inverkan pä statens irygghet som långivare, i enstuku fallkunna acceptera säkerheler som ligger nägot över den föreslugnu nya gränsen90%. Ulredningen konstaterar atl finansieringsbehoven perobjektökarlill följd av all tonnageslorlekarna ökar och all fartygen blir alllmerkomplexa oeh välutrustade. Varje investering medför därför höga årligaamorteringar med återverkningar pä rederiernas likviditet. Utredningen föreslårdärför atl, vid nybyggnad eller fartygsköp i syfte all fä en förnyelse avlämpligl tonnage, amorteringstiden förlängs från nuvarande högsl lillhögsl . Lånel skall i princip vara slutbetalat när fartyget uppnår 20 åroberoende av om farlygel köps nytl eller i andra hand. Utredningen föreslårvidare en sänkning av lånefondens ränta ned lill sekundärlånekassuns räntenivå,dvs. Utredningen anser slutligen all de föreslagna ökade åiagandenajämle ökade finansieringsbehov i övrigt medför all fonden bör tillföras etl belopp av 25 milj. kr. De remissinslanser som särskilt behandlat utredningensförslug i denna del är genomgående posiliva till atl de genomförs. Del gällersjöfärisverkel, FKN, lånenämnden, och . konstaterar all den föreslagna sänkningenmedför att lånefondens ränla för län i nämnda risklägen skulle i dagslägetuppgå lill 12,. skulle vilja föreslå att vid lån från lånefondenräntevillkoren ytterligare förbättrades under de nämnda budgetåren och villdärför framföra följande förslag. En viss form av slatliga räntebidrag regleras ikungörelsen (1943:936) angående ränta å lån frän slalens utlåningsfonder. Denenligt sagda kungörelse ulgående s.k. normalräntan har för /80faslslällls till . Frum lill 1971 ulgick ränlun för lån beviljude urslalens lånefond för den mindre skeppsfarten enligt"normalränlan"" oavsett riskläge. Efler småskeppsfarlsulredningsintentioner ändrades emellertid denna bestämmelse och räntan skulle i ställetutgöras av en ränta som översteg SkeppsfartensSekundärlånekassas ränta vid ullåning i de högre risklägena. Räntevillkorenavseende lån från lånefonden har alltså försämrals somkustsjöfarten genomgått den Svåraste krisen sedan trelliolalet. I slället förutt förbättra finunsieringsvill-koren för den mindre skeppsfarten gjorde dennaändring av lånefondens räntevillkor atl siluationen ytterligare förvärrades. 1979/80:166 123 I sina anslugsfrumställningar har lånenämnden under senareär framhällii att småskeppsfarten är i stark expansion. Denna sjöfartssektorborde ges förutsättningar alt växa dels därför alt det är betydelsefullt förrederinäringen i stort, dels därför att det är vikligl ur beredskapssynpunkt. En temporär åiergång lill de räntevillkor för länefondensom gällde före är 1971, dvs. ränla enligt den s.k. normalränlan, vilket i daginnebär . borde därför, enligt lånenämnden, vara en smidig siödform dels för alt kompensera den relativt högabesätlningskoslnaden som spelar en mycket slor roll i de mindre rederiernastotalekonomi, dels för att slimulera lill nyinvestering i marknadsmässigllämpligl modernt tonnage inom den mindre skeppsfarten. ochSveriges redareförening anför liknande synpunkier. och bilräder förslagetom atl lånefonden tillförs 25 milj. kr. underföruisättning alt hypolekskassorna ges de möjligheter till utökade emissionersom utredningen föreslår. I annal fall är den föreslagnu ökningen för litenenligt dessa remissinstanser. I sammanhLinget erinrar lånenämnden om att detankar som låg bakom omläggningen av lånefondens långivning från (kungörelse 1971:324) grundade sig på en förutsatt samverkan mellan de bådakassorna och lånefonden i storl sett överensstämmande med utredningens nuframlagda förslag. Denna samverkan har inte gått att genomföra till följd avkassornas bristande ullåningskapacilei. Till detla kommer all defartygsstorlekar som blivit aktuella hos lånefonden blivit väsentligl störreoch kostbarare än vad som förutsattes . Den allmännaknappheten på krediler har samiidigi medförl att långivning från lånefondenblivit än mer angelägen för de mindre rederiema. föreslår att lånenämnden gesytterligare möjlighet all bevilja de mindre rederierna förlängt anstånd med amorteringar.Anstånden bör konstrueras så alt den återstående betalningsperioden blir likalång som var avsett när lånet gavs, dvs. låneåterbetalningen skjuts framåt likalång tid som anstånd har beviljats. Med nuvarande syslem har redaren atl -sedan anstånd beviljats med l.ex. - betala hela den ursprungliga skuldenunder den från början bestämda liden. Vidare bör högre ränta inte ulgä på detbelopp för vilket amorteringsanslånd har beviljats i annan mån an vad somföreskrivs i lånereversen. Föreningen viil också erinra om all lägel för åtskilligamindre fariyg är särskilt besvärligt med hänsyn lill de likviditetslän som harutgått lill dessa fartyg. Dessa lån är tidsbestämda till , varefteråterbetalning skall ske. Redarna har i dessu fall ytterst svårt atl - utöversedvanliga amorterings- och räntebetalningar - återbetala dessa län som nuförfaller till betalning. De redare som besväras av dessa betalningssvårighetermåste acceptera frakter i konkurrens med redare för fariyg som liar en betydligtbättre lånebild. 1 dessa fall synes det föreningen nödvändigl att redarna färdel av de kreditgarantier som utredningen föreslår. 1979/80:166 124 Riksgäldskonlorel, , låncnämndcn. SvenskaSkeppshypoiekskassan och Skepp.sfariens Sekundärlånekassa. och bilräder också utredningensförslag om all Svensku Skepps hypotekskussan och Skeppsfartens Sekundärlånekassages ökade möjligheter all ta upp obligationslån. Fullmäktige i vill särskilt understrykavikten av atl utökade utlåningsresurser ställs tillskeppshypoteksinslilutionernas förfogande för att härigenom beredarederinäringen ökade möjligheter lill att la upp lån på den svenska marknaden.Om än della synes vara särskilt angelägel för den mindre skeppsfarten villfullmäktige framhålla att även större rederier lorde ha behov av utökademöjligheter till upplåning inom landet oeh i svensk valula. Slyrelsen i Skcppshypoiekska.ssorna framhåller att det ärangelägel alt belåning uv kreditguruntierna i största möjliga utsträckning färske med svensk valuta där det ur företagsekonomisk synpunkt är lämpligt. Ombelåning sker med ulländsk valuta löper rederierna risk inte endasl atlvidkännas högre räntekostnader utan även ökade kapitalskulder genomkursfluktuation. I de fall rederiernas intäkter lill slörre delen utgörs avsvenska kronor (exempelvis färjelrafiken) är risken självfallet stor för attobalanser kan uppstå vid utlandsupplåning.