prop · G3032 · 1979-12-31 00:00:00 — De prejudikat som förekommer utgörs av besvär över enmyndighels vägraii atl lämna ul handlingar och sådana är dels relativt sällanförekommande, dels begränsade lill ett fätal typfall som ytterst sällan gervägledning för bedömningen av åtskilliga centrala tolkningsfrågor ilagkomplexet. Riksarkivetpåpekar särskilt att de olika skaderekvisiten ger minskat utrymme förschablonmässiga avgöranden, vilket ofta kommer all ställa myndigheten införsvåra bedömningar. Detta kommer särskill atl gälla de statligaarkivinstitutionerna, som förvallar ell stort och skiftande malerial frän mångaolika myndigheter. Juridiskafakuheten vid anser all lösningen med skaderekvisitprincipiellt är tilltalande, eftersom den medför att sekretessen kan fä justden omfattning som är önskvärd. kan man enligt fakulteten inte bortsefrån risken all regler som är utformade på detta sätt kommer atl blisvårlillämpade, Särskill när del gäller tystnadsplikten finns ett praktisktbehov av enkla och klara regler. En annan nackdel med skaderekvisiten är allstraffsanktioneringen av sekretessreglerna blir ganska ineffektiv, om enfelbedömning av skaderisken regelmässigt kommer atl bedömas som ell ringaoaktsamhetsbrott (promemorian s, 136), Enligt fakulteten förefaller det docksvårt all finna någon bättre lösning på problemet. De alternativ som återstårär antingen schematiska sekretessregler eller detaljerade uppräkningar av delslag som finns i sekretesskungörelserna. Också godtar altsekretessen avgränsas med hjälp av skaderekvisit. Dessa kan dock enligt verketmedföra svårigheter vid tillämpningen i enskilda fall. Vidare medför metodikenalt sökandens identitet och syfte i många fall måste efterfrågas, vilketinnebär minskad anonymitet för denne. anser det därförangelägel att det i motiven görs vägledande uttalanden för rättstillämpningen.Detta är särskilt påkallat i de fall skaderekvisilet har en oprecis avfattningsom förekommer i 8-iO kap, promemorieförslaget. Ävenlänsslyrelsen i Slockholms län uttrycker farhågor för att skaderekvisitenkommer att föranleda stora bedömningssvårigheter. hänvisar lillkommunstyrelsen i som efterlyser mer lättillgängliga,lätlhanleriiga och klara regler. Kommunstyrelsen anser också attlagstiftningens uiformning i högre grad än som blivit fallet bör beakta denkommunala förvaltningens uppbyggnad. Kommunstyrelsen efteriyser också endefinition av myndighetsbegreppei i lagstiftningen, JOanmärker alt handlingssekrelessen i nu gällande sekretesslag i allmänhet berorpå vilken typ av handling del är fråga om, I de flesta fall har myndigheteninte att pröva utlämnandet med hänsyn om skaderisk föreligger eller inte,Förslagel bygger däremol i alll väsentligt på atl sekreiessen är beroende på enprövning av risken för skada. Denna princip hargodtagits av vidbehandlingen av förslagel lill ny TF, En prövning av sekretessen utifrån riskenför skada är enligt JO ägnad att leda till malerielll 1979/80:2 Del B Bilaga 2 120 mertillfredsställande resultat än nuvarande syslem. Man kan emellertid inte blundaför att även det framlagda förslaget har sina svagheter. Då det gäller det mestrestriktiva skaderekvisilet, som skall gälla bl, a, inom socialvården och därdet stadgas atl sekreiess gäller "om del ej måsle antagas att uppgiftenkan röjas ulan men", torde tolkningssvårigheler sällan eller aldrig behövauppkomma. Inte heller torde några större svårigheter uppslå då del gäller alltolka den motsatta skadepresumlionen som gäller för folkbokföringssekretessen,där det sägs all sekreiess gäller "om det av särskild anledning kanantagas atl röjande av uppgiften skulle medföra men". De olika typer avskaderekvisit som finns mellan dessa båda ytterligheter framstår emellertidenligt JO som mer svårbestämda. Som exempel nämner JO den föreslagna nyasekretessen i myndighels personaladministraliva verksamhet för uppgift omanställdas hälsotillstånd (8 kap, 11 §), Vägledande prejudikat i någon mer betydandeomfattning för tolkning av de olika skaderekvisiten kan enligt JO inte väntasinom överskådlig tid. Prejudikatsbildningen på området försvåras även av altbesvär endast kan anföras i sådana fall där utlämnande vägras, TF fömtsätterskyndsam prövning av ärende om utlämnande av allmän handling, I princip skallprövning ske av den tjänsteman som har vården av handlingen. De olika grader avskaderekvisii som föreslås är ägnade alt ställa större krav på dem som skallpröva frågan om utlämnande. Man har enligt JO anledning förmoda altmyndigheterna i högre grad än vad som ansetts nödvändigt kommer all utfärdaallmänna råd lill ledning fören sädan prövning. Om inte de olikasekretessbestämmelserna blir föremål för en utföriig behandling i motiven i frägaom skaderekvisilens tillämpning, föreligger, anser JO, en påtaglig risk för attfrågan om offentlighet och sekretess i praktiken kommer att fastslås genommyndigheternas allmänna råd i stället för i den särskilda lagen. Det kandiskuteras om en sådan ordning inte kommer i konflikt med beslämmelsen i 2 kap,2 § TF om atl begränsning av rätten atl la del av allmänna handlingar skallanges noga i särskild lag. Enligt JO är det därför angelägel attmotivultalandena ger närmare ledning för tolkning av förekommandes.kaderekvisit, problem som härvid förtjänar särskill beaktande är desvårigheter som skaderekvisilet medför vid massuttag av uppgifter. Problemethar kortfattat behandlats i promemorian men är enligt JO förtjänt av närmareövervägande, Särskill när del gäller utlänningar kan, i speciella situationer,redan utlämnandet av en normalt helt harmlös uppgift, som den om vederbörandesadress, medföra risk för förföljelse eller allvariigt övergrepp. Enligt JOföreligger det också risk för all tjänsteman, som har alt ta ställning tillutlämnande av handlingar och uppgifter, vid tillämpning av abstrakt utformadeskaderekvisii i tveksamma fall hellre vägrar att lämna ul uppgiften än riskeraratt göra sig skyldig till ett felaktigt utlämnande. Följden härav kan då bliall sekretessen fär en vidare omfattning än som lagstiftaren avsett, JOframhåller också alt, om förslagel genomförs, det kommer atl fordras enbetydligt noggrannare uppföljning av Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 121 lagenstillämpning än som varit nödvändigl med nu gällande formalistiska men dock relativt lättillämpade sekretesslag, ' Ocksådalalagsliftningskommitlén anser atl del blir svårt all göra skadebedömningvid massullag. Den modell för sådan bedömning som anges i promemorian innebärenligt kommittén att den berörde tjänstemannen bedömer den skaderisk somtypiskt sett är förbunden med uppgifter av det slag som avses medbeställningen. Om denna modell följs, minskar visseriigen svårigheterna, Åandra sidan kan resultatet komma att bli en sådan sekreiess "för säkerhelsskull" som promemorieförslaget i övrigi strävar efter atl undvika.Kommittén anmärker i sammanhanget all frågan om massuttag sannolikt bliraktuell i samband med kommitténs uppgift all överväga behovet av ochmöjligheterna atl begränsa försäljning av personuppgifter för kommersielltbruk. Den närmare behandlingen av denna fråga ligger emellertid i enutredningsetapp som kommittén ännu inte påbörjat. Svenska kommunförbundethör lill de remissinstanser som anser alt en vidsträckt lillämpning avskaderekvisii kan komma att ställa stora krav på dem som handhar sekretessbedömningenoch medföra olägenheter inte bara för myndigheterna ulan också för allmänhetenoch inte minst de av ärendet berörda enskilda personerna. Styrelsen konstateraratt skaderekvisiten i de olika beslämmelserna har fält en relativt oenhetliguiformning och alt man genomgående använder sig av olika typer avskaderekvisit. Man har sålunda raka skaderekvisii, omvända skaderekvisii ochskärpta omvända skaderekvisit, där det raka skaderekvisilet innebär atl manutgår från atl offentlighet föreligger medan del omvända rekvisitet harsekreiessen som huvudregel, i förekommande fall förstärkt med ell skärpt omväntskaderekvisii. Dessa bestämmelser kan enligt styrelsen inte beräknas blisärskilt lättillgängliga för de tjänstemän som har all handlägga sekretessfrågoroch som vanligtvis inte heller har någon speciell juridisk utbildning. Liknandesynpunkter anförs i Domareförbundels PM, vari framhålls alt någon principiellinvändning inte kan göras mot konstruktionen med skaderekvisit, Konstmktioneninnebär emellertid all den tjänsteman som skall besluta om att lämna ut enhandling eller en uppgift har att väga sekrelessiniressel mol den skada som kanlänkas bli följden av alt uppgiften lämnas ul. Sådana överväganden måste redanför en i liknande frågor tränad person vara svåra. Del är därför angeläget altförenklingar eftersträvas i största möjliga utsträckning. Också anser all användningen av olika skaderekvisii i sekretessreglernaär en omständighet som kan bidra till att försvåra tillämpningen av lagen,Visseriigen framhålls i motiven atl man strävat efler atl göra antaletrekvisitlyper så lilel som möjligt. Det hindrar inte, konstaterar pressombudsmannen,alt t, ex, i 8 kap, 12-16 §§ i förslaget sex olika rekvisit kommer till användning, 7"7"anser att den enskilde tjänstemannen ofta har myckel svårt att avgöra omen viss uppgift omfattas av sekreiess eller inte. Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 122 rättslägetleder säkert till atl tiänstemannen för alt själv vara på densäkra sidan håller inne också med uppgifter som vid en närmare granskningskulle visa sig ligga utanför det sekretessbelagda området. För den tekniskasamordningen av handlingssekreless och lystnadsplikl har promemorieförfaltarnavall en konstruktion som de förmodar skall göra det lätlareatt undvikamissförståndet att tystnadsplikt gäller för alla uppgifterien handling somendast lill någon del är hemlig. Konstruktionen innebär all sekretessen angesomfatta "uppgift" av visst slag, inte en handling, TT har rikerfarenhet av all missförstånd av del här slaget förekommer och hoppas därförall promemorieförfaltarna skall fä rätt i sin förmodan. Men för all nå denönskade utvecklingen är del också nödvändigl alt tjänstemännen noga instruerasom bestämmelsernas innebörd, ,Etl par remissinstanser anseratt metoden atl använda skaderekvisit böromprövas. Sålunda anser stadsjuristen i alt denna metodkommer all ställa tjänstemännen och förtroendemännen inför besväriigaavvägningar. Även om utredningen strävat efter atl utforma beskrivningarna avskaderekvisiten på ell lämpligl sätt och arbetat med ett så lilel anlalbeskrivningar som möjligt, kvarstår svårigheterna vid tillämpningen. Detförefaller enligt styrelsen troligt att dessa svårigheter ofta kommer allmedföra att den som skall göra avvägningen i tveksamma fall stannar för att"av säkerhetsskäl" hemlighålla uppgifter som i själva verket inte ärsekretesskyddade. Dessa skulle i praktiken medföra en utvidgning av delsekretessbelagda fältet ulöver vad lagstiftaren avsett. Närdel gäller sekreiess för att skydda enskildas förhållanden används i förslageli de flesta fallen uttrycken "skada" och "men". Uttrycket"skada" syftar på ekonomisk skada medan "men" är avsett altläcka i första hand integriletskränkningar. För att bedöma humvida en sådanintegrilelskränk-ning kan uppkomma om en uppgift röjes skall den som görbedömningen ta hänsyn till den av uppgiften "berörde personens egenupplevelse" (promemorian s, 135), Tjänstemannen skall alltså försökaavgöra huruvida den person, som finns åsyftad eller angiven i den begärdauppgiften, skulle känna sig kränkt i sin integritet om uppgiften lämnas ut tillden som begärt den, I en sådan situation torde tjänstemannen i regel inte kännaoch kanske inte ens ha träffat den människa, vars "egen personligaupplevelse" han skall lägga till grund för sin bedömning. En sådan uppgiftlorde ofta vara närmast omöjlig, Molbakgmnd av det anförda förefaller det kommunstyrelsen nödvändigl alt i detfortsatta lagstiftningsarbetet ompröva metoden alt använda de föreslagnaskaderekvisiten. Ocksåstadsjuristen i anser all en omprövning av konstruktionen medskaderekvisii är motiverad. Vid en sådan omprövning bör det inte vara omöjligtatt efter en förnyad avvägning mellan insyns- och offenllighelsinlressena ochdel praktiska livets krav komma fram till ett Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 123 syslem,delvis på enumerativ grund, vari fler områden ges ett av skaderekvisitoberoende men tidsbegränsat skydd. Stadsjuristen framhåller alt detta inte baraskulle underiätla handläggningen ulan också kan motiveras av hänsyn lill denenskilde. Denne kan då lättare avgöra, om han verkligen är skyddad av sekreiesseller om en uppgift som han vill ha är hemlig. Ett skäl för sekretessreglerutan skaderekvisit är också att redan ett besked om att viss begärd uppgifteller handling är hemlig innebär etl "men" för den som skyddas, i defall man använder skaderekvisii. Härav kan nämligen den som begärt att fä delav uppgiften sluta sig till all uppgiften innehåller någol som ärförklenande för den som skyddas av sekreiessen. Även när det gällersekretesslill skydd för ekonomiska intressen kan den som begärt en uppgift på dettaindirekta sätt fä värdefulla upplysningar till skada för den skyddade. Dessaeffekter undgås enligt stadsjuristen, om sekreiessen är absolut och såledesgäller oberoende av om skada eller men kan antas uppkomma, yLtar upp frågan om skaderekvisilens effekt på tystnadsplikten. Metoden medskaderekvisit har i förslagel genomgående begagnats även beträffandetystnadsplikten. Detta innebär enligt JK att det inom helasekretesslagstiftningen i motsvarande mån inte längre skulle finnas några i lagdirekt angivna hemliga förhållanden eller områden. Sekretessen blir ju beroendeav en skadeprövning i varie särskill fall. Denna skillnad mot nu gällandeordning fär särskilt stor betydelse belräffande lystnadsplikten. Man måstenämligen enligt JK betänka att denna plikt ofta torde aktualiseras underpågående samtal. Tjänstemannen blir tvungen att på "stående fot" inteblott göra klart för sig om någon tystnadspliklsregel finns på det aktuellaområdel. Han måsle också göra en skadebedömning. En sådan ordning måsle väckatveksamhet och man måste fråga sig om den inte ställer alltför stora krav påtjänstemannen. Vad som framför alll inger oro är enligt JK all konstruktionenlätt kan leda lill all den samvetsgranne och försiklige tjänstemannen i tveksammafall hellre iakttar tystnad än lämnar ut uppgift, till skada föroffentlighetsinlresset, och detta trots det föreliggande förslagetatl minska slraffbarheten enligt 20 kap, 3 § BrB, I fråga om tystnadspliktenskulle därför nuvarande ordning med genomgående fixa sekretessregler - dvs,regler utan skaderekvisit - enligt JK otvivelaktigt vara all föredra. En sådanordning skulle emellertid i praktiken innebära att man överger tanken på ensamordnad lagstiftning om handlingssekretess och tystnadsplikt, Inågra remissyiranden diskuteras innebörden av skadebegrep-p e t, JK konstaterarall skaderekvisilet skada eller men används i sekretessbestämmelser i 8 och 10kap, (enskilda intressen), varvid "men" i försia hand åsyftarintegritetskränkningar av olika slag, JK noterar alt del i promemorianframhålls att också helt rättsenliga åtgärder kan anses medföra skada eller meni sekretesslagens mening. Under rekvisitet faller sålunda Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 124 t,ex, sådana följder av ett röjande som all någon blir föremål för indrivningsåtgärder,salt i fängelse, inlagen för sluten psykiatrisk vård eller ställd underövervakning (promemorian s, 135 och 136), Del sägs i promemorian att motsattståndpunkt uppenbariigen skulle omöjliggöra all upprätthålla sekretessmyndigheter emellan i de fall en viss skaderisk är förutsättning försekretessen, JK ansluter sig i princip till dessa uttalanden men anförsamtidigt att man naturiigtvis måste vara försiktig med alt i "skada"och "men" inlolka även rättsenliga ålgärder. OcksåSvea hovrätt konstaterar att del i motiven anges att helt rättsenliga åtgärderkan anses medföra skada eller men i sekretesslagens mening och atl som exempelpå sådana ålgärder nämns att någon blivit föremål för framgångsrikaindrivningsåtgärder eller satt i fängelse. Hovrätten (majoriteten) anslutersig i och för sig till uppfattningen alt del synsätt på skadebegreppet somföreslås är ofrånkomligt för att sekretess skall kunna upprätthållas ävenmyndigheter emellan. Enligtden i 2 kap, 7 S första stycket intagna generalklausulen tillåts atlsekretessbelagda uppgifter i viss omfattning lämnas ut till myndigheter. Denföreslagna innebörden av skadebegreppet kan medföra all en myndighei ställsinför vanskliga avgöranden när den såsom generalklausulen förutsätter har allväga skaderisken mol det behov en annan myndighei kan ha av densekretesskyddade informationen för att den på ett ändamålsenligt sätt skallkunna uppfylla sina åligganden. Den grundläggande svårigheten ligger i althärvidlag alltså är fråga om en prioritering mellan motstående intressen sombåda uppbärs av rättsordningen. Till vägledning för bedömningen uttalas imotiven (s, 255) alt utlämnande uppenbariigen fär äga mm endasl om behovet klartväger över de skäl som talar för all uppgiften inte tillhandahålls. Betydelsenav lagtexten och molivullalandena måsle, såvitt gäller de inledningsvis berördafallen, anses oklar. Den tolkning av bestämmelsen som anges i motiven har intekommit till ullryck i lagtexten. Det synes vidare kunna ifrågasättas om delverkligen är behovet av uppgiften som skall vägas mol skaderisken. En myndighetlorde inte begära tillgång till en sekretessbelagd uppgift om den inte anseruppgiften nödvändig för all myndigheten skall kunna fullgöra sin verksamhet,Behovel av uppgiften kan knappast avvisas annat än i de från sekrelessynpunklointressanta fallen all uppgiften saknar betydelse för myndighetens verksamheteller finns öppet tillgänglig på annat håll. Denegentliga och svåra frågan i sammanhanget är, fortsätter hovrätten(majoriteten), om hänsynen lill sekrelessiniressel skall fä förhindra alt någonutsätts för en låt vara rättsenlig men för honom skadebringande ålgärd frän denuppgiflsbegärande myndighetens sida. Detta val mellan främst den enskildesintegritet och hänsynen lill myndigheternas effektivitet kan sägas försvåras avvissa andra regler som las upp i promemorieförslaget. Hovrätten åsyftar härmedfrämst de undanlagsklausuler i de enskilda sekretessbestämmelserna på t. ex.hälso- och socialvårdens område som har innebörden all sekreiessen iförhållande till andra myndigheter inte kan bryts Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 125 medstöd av vare sig föreskrifter i förordning eller efter en lämplighetsavvägningi det enskilda fallel. Dessa iindantag är ägnade all inge föreställningen atli alla väsentliga fall tillböriig hänsyn redan tagits lill den enskildesinlresse av iniegrilel. Det kan därför befaras att den myndighei som har atttillämpa generalklausulen tillmäter effektiviteten i den uppgiflsbegärandemyndighetens verksamhet alllför stor betydelse. Enligt hovrättens mening är delangeläget att man i det fortsatta lagstiftningsarbetet klargör under vilkanärmare förutsättningar ett utlämnande av sekreiesskyddad information kan ansesfä till följd att enskild lider skada på det sätt som exemplifierats i motiven. Tvåav hovrättens ledamöter, hovrällslagmannen och hovrättsrådetHolmbergh, är av skiljaktig mening och anför: Imotiven lill förslaget (s, 135) harangetts all också helt rättsenliga åtgärderkan anses medföra skada eller men i sekretesslagens mening. Som exempel påålgärder som innefallar skada eller men har nämnis bl, a, alt någon blivitföremål för framgångsrika indrivningsåtgärder eller satt i fängelse. Med detsynsätt på skadebegreppel som föreslås kan sekretessregleringen komma i starkkonflikt med andra intressen som uppbärs av rättsordningen. Förslaget, sådantdel kommit till uttryck i motiven, kan inte godtagas i denna del, Sekreiessmyndigheieremellan bör kunna upprätthållas i erforderiig omfattning ulan för den skull måste anse att rättsenliga åtgärder innefattar skada ellermen. Myndigheters möjligheter att fullgöra sina uppgifter-1, ex, atl uppdagaoch utreda brott, att verkställa brottspåföljd eller all tillse attskattelagarna efterievs- får givetvis inte annat än i klart angivna undantagsfallhindras av sekretessreglema. Ett motsatt synsätt framstår som orimligt. Innebördenav skaderekvisilet ger anledning alt ifrågasätta om intemyndigheternas bedömning enligt 2 kap, 7 § försia slyckel andra meningenpromemorieförslaget av sekrelessbehovel med hänsyn till skaderisk ochskyddsinlresse bör underiättas. Som exempel på oklarhet nämner verket vad som ipromemorian anförs om indrivningsverksamheten (s, 135), Denna verksamhet syftarenligt verket till atl slutgiltigt förverkliga fastställda rättsanspråk och förden skull har kronofogdemyndigheterna skyldighet att efterforska gäldenärenstillgångar. Några uttalade begränsningar i undersökningsplikten synes inteföreligga. Beroende på personalresurser och arbetsmetoder sker dock ipraktiken begränsningar. Bl, a, begränsas den fältmässiga undersökningen genomatt information inhämtas från andra myndigheter och efterforskningar görs iolika register. Kännedom om gäldenärens tillgångar redan före en förrättninganses ge möjlighel lill en, även förden enskilde, mer ändamålsenlighandläggning av ett ärende. Verket framhåller emellertid alt i många fall uppgifteromtillgångar alltjämt måsle inhämtas på fältet genom kontakt med gäldenären.Delta kan lätt leda till men för gäldenären, även om största diskretioniakttas. Det kan också bli fråga om kostnadskrävande förrättningar, Moibakgrund av del anförda är det Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 126 enligtverket angeläget att tveksamhet om kronofogdemyndigheternas möjligheter atl fåinformation från andra myndigheter i indrivningsarbelel undanröjs, Ellklariäggande i del fortsalla arbetet med förslag lill sekretesslag är därförönskvärt. Metoden med skaderekvisitgör det enligt möjligt att reglera sekretess och tystnadsplikti en och samma lag. Lösningen med skaderekvisii synes vara ändamålsenlig närdel gäller alt inom ramen för offentlighetsprincipen skapa en enhetliglagreglering av sekretesskyddet för såväl vanliga skriftliga uppgifter somADB-lagrade uppgifter, betonar emellertid altskaderekvisilet, som del presenteras i promemorian, framstår som vagt ochobestämt i konturerna. Enligt verket kan det visserligen ligga en del fördelari att en sekretesslag inte utformas alllför stelt ulan all den vidtillämpningen kan anpassas till förändrade värderingar. En sådanlagstiftningsteknik rymmer dock vissa faror genom all rättsutvecklingen ibelydande utsträckning överiämnas till rättspraxis. På de områden av sekreiess-och tystnadspliktsregleringen där liknande rekvisit kommit i bruk harnågon verkligt klariäggande utfyllnad av reglerna genom rättspraxis knappast skett,Detla gäller särskill den närmare innebörden av obehörighelsrekvisitet ilystnadspliklsreglerna, där ovissheten ännu är slor, anserdärför atl man i lagförarbetena bör gå närmare in på hur skaderekvisilet börförslås i ell antal konkreta men något sånär allmängiltiga situationer, -Uttrycket "men" sägs i promemorian ha en myckel vidsträckt innebörd.Del skall bestämmas från den berörde personens egen upplevelse. Denna bedömningbör dock enligt promemorian i viss utsträckning kunna korrigeras på grundval avgängse värderingar i samhället. Detta uttalande förstärker riksskatteverketsuppfattning all skaderekvisilels tillämpning kommer att ställa stora krav påtjänstemännen när det gäller all bedöma vilka uppgifter som är offentliga och vilkasom skyddas av sekreiess. Den som skall falla beslutet ställs inför en svåruppgift. Medan denne på skatteområdet med dagens regler har all enbart påobjektiva kriterier bedöma om en handling omfattas av sekreiess eller inte,kommer han i det föreslagna systemet all behöva, visseriigen sällan men någongång, la reda på vem beställaren av uppgiften är, vilken avsikt beställaren harmed sin begäran samt regelmässigt söka atl analysera den enskilde berördesuppfattning, liksom gängse samhällsvärderingar, fortsätter: