prop · G30368 · 1979-12-31 00:00:00 — För egen del vill jagförst konstatera atl en överflyttning av avdraget skulle medföra ökadneutralitet mellan olika företagsformer. Mot den vinst som detta onekligenskulle innebära mäste dock vägas de av utredningen påvisade nackdelarna. Det äruppenbart att en överflyttning skulle kunna leda till minskadesocialförsäkringsförmåner för mänga egenföretagare i vanliga inkomstlägen ochsamtidigt skulle medföra ett betydande avgiftsbortfall för det allmänna. Tilldetta kommer att besvärande skattetekniska och administrafiva problem skulleuppkomma vid en omläggning. Av nu angivna skäl är jag åtminstone f n. inteberedd att tillstyrka den av utredningen diskuterade ändringen. Ibetänkandet diskuteras också frågan om avdrag för P-försäkringspremier skall fägöras från B-inkomst i vissa fall. F. n. är huvudregeln att endast A-inkomstgmndar rätt till avdrag. Som har nämnls kan dock RSV i vissa fallgenom dispens medge att avdrag fär beräknas på B-inkomst bestående avrealisationsvinst som uppkommer vid avyttring av en förvärvskälla (46 § 2 mom.sjätte stycket KL). B-inkomst i form av t. ex. inkomst av annan fastighet kandäremot aldrig grunda rätt till avdrag. Utredningenhar erinrat om att uppfattningen att pension utgör en form av uppskjutenarbetsinkomst låg till grund ärs lagstiftning. En annan viktig principvar att avdragsreglerna skulle utformas sä att de motverkade att P-försäkringarkunde användas för annat ändamål än pensionering. Dessa principer bör enligtutredningens mening alltjämt ligga lill grund för lagstiftningen. Frän dennautgångspunkt anser utredningen att det inte finns skäl att generellt utvidgarätten att göra P-försäkringsavdrag mot B-inkomst. Fömtom i nyssnämndadispensfall kan dock enligt utredningen ett verkligt 1979/80:68 48 pensioneringsbehovföreligga i etl ytteriigare fall där en skattskyldig uppbär B-inkomsi.Ulredningen syftar på det fallet då en person har sin totala inkomst fränförvaltning av egna hyresfastigheter. Utredningen konstaterar emellertid attuppdelningen i A- och B-inkomst har belydelse även för andra beskattningsfrågorän avdragsrätten för P-försäkringspremier. Det är därför enligt utredningenmindre lämpligt att genomföra en särlösning som endast avser denna avdragsrätt.Utredningens slutsats är att den lösning som i stället bör övervägas är attutvidga A-inkomstbegreppel. Utredningen anser dock att en sädan ulvidgningmåsle föregås av ingående analyser som faller utanför ramen för utredningensuppdrag. Av detta skäl har utredningen inskränkt sig till att peka pä densärställning som de här berörda fastighetsinkomsterna intar blandB-inkomsterna. Fleraremissinstanser har ställt sig positiva till tanken pä atl medge avdrag motfastighetsinkomst i de av utredningen berörda fallen. 1 regel ärremissinstansema dock ense med utredningen om att frägan måste utredas närmare.1 nägra yttranden föreslås att en särskild dispensregel skall införas för deavsedda fallen i avvaktan pä mer långsiktiga lösningar. Föregen del gör jag den bedömningen atl inkomst av annan fastighet i allmänhetinrymmer ett sä pass stort inslag av kapitalavkastning att det klan skullestrida mot principema ärs lagstiftning att låta inkomsten gmnda rätttill avdrag för P-försäkringspremier. A andra sidan vill jag inle förneka attdet kan förekomma fall där inkomsten huvudsakligen har karaktär avarbetsinkomst. Svårigheten är givetvis att pä ett godtagbart sätt avgränsa desenare fallen. F. n. finns det inte tillräckligt underlag för att utformagenerellt verkande regler för en sädan avgränsning. Med hänsyn bl. a. tillgränsdragningsproblemen anser jag det inte heller tillrådligt att nu införasärskilda dispensregler. Till detta kommer att det frän principiella synpunkterär olämpligt att införa säriösningar just i fråga om P-försäkringspremier. Jaganser att frägan om fastighetsinkomsternas behandling och gränsdragningen iövrigt mellan arbets- och kapitalinkomster mäste prövas i ett störresammanhang. Jagvill i detta sammanhang även erinra om att skatteutredning (Fi1972.02) i sill slutbetänkande (SOU 1977.91) Översyn av skallesyslemel (s. 136O diskuterade frågan om att i vissa fall hänföra fastighetsinkomst till A-inkomst.Utredningen, som avstod från att lägga fram några förslag pä detta omräde,konstaterade att omfattande överväganden i skilda hänseenden skulle varanödvändiga innan nägra ändringar kunde genomföras. Frågorsom har väckts av remissinstanserna Fleraremissinstanser har tagit upp problem som inte har berörts i betänkandet(bilaga 2 avsnitt 10). Till viss del ligger dessa inom ramen för det arbete sombedrivs av utredningen. Som exempel kan jag nämna frägor som Prop, 1979/80:68 49 gälleravtappning av medel på pensionskonto och beskattningen av pensionsstiftelser.Det finns anledning atl återkomma till dessa och andra frågor när utredningensslutbetänkande har lagts fram. Som jag har nämnt väntas detta skeunder . Fleraav de övriga frägor som har väckts vid remissbehandlingen och som intebehandlas av den här aktuella utredningen kan komma att tas upp i annatutredningsarbete. Jag tänker bl. a. pä vissa av de problem som har upkommit vidtillämpningen av särreglerna för huvuddelägare i flmansföretag. Dessa frägorfaller inom ramen för det utredningsuppdrag som avser beskattningsreglerna förfamiljeföretag (Dir. 1979:106). Även i övrigt har flera av de väckta frågornaden karaktären att de bör tas upp i annat sammanhang. Jagvill emellertid redan nu lägga fram förslag i en fråga som har väckts av RSV.Jag syftar pä frägan om möjlighetema för en anställd att fl ett förhöjt avdragför P-försäkringspremier när han - i samband med att anställningen upphör -erhåller ett större engångsbelopp, s. k. avgångsvederiag. Fören anställd som helt saknar pensionsrätt i anställningen kan avdrag enligt 46 §2 mom. femte stycket KL medges med ett belopp som uppgår till av denanställdes A-inkomst till den del inkomsten ligger inom 20 basbelopp. Dessutomflr avdrag göras av den del av inkomsten som överstiger 20 men inte 30basbelopp. En person som i huvudsak saknar pensionsrält i anställning kan-efterdispens enligt 46 § 2 mom. sjätte stycket KL - fl göra motsvarande avdrag omhan redovisar inkomst som är att anse som A-inkomst och är hänförlig tillinkomstslaget tjänst. Om den anställde uppbär avgångsvederlag - ett sädantvederlag är i princip skattepliktigt som inkomst av tjänst - kan avdrag förP-försäkringspremie medges enligt de nu nämnda bestämmelserna. Nägon möjlighettill ytterligare avdrag i likhet med vad som gäller för en företagare vidavyttring av en förvärvskälla finns dock inte för en anställd som erhålleravgångsvederlag. Rättentill förhöjt avdrag för P-försäkringspremie för den som uppbärengångsersättning i samband med att en anställning upphör behandlades avlivförsäkringsskattekommittén (Fi 1971:07) i betänkandet Pensionsförsäkring(SOU 1975:21 s. 146). Det föreslogs att förhöjt avdrag skulle kunna medges isådana fall. Kommittén syftade dels pä de fall dä avgångsvederlag utgår enligtkollektivavtal, dels på andra fall där större ersättning utges i samband medatt ett anställningsförhållande upphör. Sädana större belopp kunde enligtkommitténs mening ofta ses som ett bidrag till pensionskostnader. Kommitténföreslog att avdrag för engångspremie i sädana fall skulle kunna medges efterdispens med högre belopp än som annars var tillätet. Samma övre gräns föravdragsbeloppet borde enligt kommittén gälla som för en företagare ellerjordbrukare som avyttrar en förvärvskälla och i samband härmed tecknarP-försäkring. Utredningens förslag ledde i den delen inte till lagstiftning. RSVhar i sitt remissyttrande anfört att förhöjt avdrag borde kunna medges på sättsom föreslogs av livförsäkringsskattekommittén. 1 sami Nr 68 1979/80:68 50 attavdragsrätten aktualiseras i vissa dispensärenden. Det har t. ex. förekommitett fall där en sökande, som saknade pensionsrätt i anställning efter 25 årsanställning, hade uppburit avgångsvederlag på . och önskade tecknaP-försäkring med detta belopp. Dispens medgavs enligt då gällande regler förett avdrag motsvarande av beloppet. Föregen del får jag anföra följande. Arbetsmarknadens parter har träffat avtal omatt avgångsvederlag skall utgä i vissa fall i samband med atl en anställningupphör. Pä LO-SAF området benämns ersättningen avgångsbidrag (AGB) och inomPTK-SAF området avgängsersättning (). Härulöver förekommer att avgångsvederlagutges i andra fall och med högre belopp än som följer av kollektivavtalen. Somframgått av den redogörelsen är möjligheterna att användaavgångsvederlag för att teckna P-försäkring begränsad. Begränsningarna ärmotiverade om den anställde har ett tillfredsställande pensionsskydd.Förhållandet blir ett annat om han i huvudsak saknar pensionsrätt ianställningen och inte heller genom egen pensionsförsäkring har byggt upp ettkompletterande pensionsskydd. Som framhölls av livförsäkringsskattekommitténkan avgångsvedertaget i ett sådanl fall ofta ses som ett bidrag tillpensioneringen. Jag delar uppfattningen att vederlaget i vidare män än somföljer av nuvarande regler bör kunna användas för köp av P-försäkring.Ytterligare avdrag bör dock - som RSV förordat - kunna medges endast genomdispens i det enskilda fallet. Föratt förhöjt avdrag skail medges bör fordras att den anställde har uppburit enstörre engångsersättning i samband med att anställningen upphör. Han bör vidarehelt eller huvudsakligen sakna pensionsrätt i anställning. Hänsyn bör också tastill det pensionsskydd som den skattskyldige kan ha byggt upp genom egnaP-försäkringar samt till anställningstidens längd. Vad gäller nivån päpensionsförmånerna bör ITP-planen vara vägledande. Den nya dispensregeln in i 46 § 2 mom. sjätte stycket KL. 2.2Samordning av avdrags- och uppskovsregler Ettavdrag för P-försäkringspremier innebär att beskattningen av inkomst skjuts upplill del lillfälle då pensionen faller uf. Det finns ibland också andramöjligheter att skjuta upp inkomstbeskattningen. Den som har fltt enrealisationsvinst vid fastighetsavyttring och som avser att anskaffa enersättningsfastighet kan fl uppskov med beskallningen av vinsten. Anskaffasinte nägon ersättningsfastighet inom viss föreskriven tid förfaller uppskovet.Vinsten skall dä beskattas på samma sätt som vid eflertaxering (s.k.efterbeskattning). Detta innebär i sak att taxeringen för det är dä vinstenuppkom korrigeras i efterhand. Närnuvarande uppskovsregler behandlades i tog skatteutskottet medanledning av en motion (mot. 1978/79:110) upp frägan om samordning 1979/80:68 51 mellanuppskovsreglerna och bl. a. beslämmelserna om avdrag för delade uppfattningen att samordningen borde förbättras.Utskottet ansåg sig dock av tidsskäl inte kunna utforma erforderligtförfattningsförslag men förutsatte att regeringen skulle lägga fram förslag ifrågan (SkU 1978/79:16 s. 21). anslöt sig till vad utskottet hadeuttalat (rskr 1978/79:86). 1det följande lägger jag fram det av begärda förslaget. Dessförinnanlämnar jag en redogörelse för nuvarande förhållanden. Jag skall också något merutföriigt än här har skett redogöra för vad som förekom vidriksdagsbehandlingen. Ianslutning till att realisationsvinstreglerna för fastigheter är 1967 ändradesväsentligt infördes genom lagstiftning påföljande är bestämmelser som gav rätttill uppskov med beskattning av fastighetsvinster. Bestämmelserna togs in i 35§ 2 mom. KL och i lagen (1968:276) om uppskov i vissa fall med beskattning avrealisationsvinst. Till en början medgavs uppskov endast i de fall däfastigheten hade tagits i anspråk genom expropriation eller liknandetvångsförfarande. Ar infördes rätt till uppskov även vid frivilligaavyttringar av jordbmks- och villafastigheter. Genom lagstiftning förra åretgjordes ytteriigare materiella och även viktiga formella ändringar i systemet.De nya uppskovsbestämmelserna finns i lagen (1978:970) om uppskov medbeskattning av realisationsvinst (nya uppskovslagen). Dennya uppskovslagen tillämpas i princip på faslighelsavytlringar som sker efteruigången av . Vid ivångsavyttring fordras för uppskov attrealisationsvinsten uppgår till . och att den skattskyldige harförvärvat eller avser att förvärva en ersättningsfastighet som är jämförlig medden avyttrade fastigheten. Vid frivillig avyttring av jordbruksfastighet ellervilla förutsätts för uppskov att vinsten uppgår till Vidarefordras i detta fall att den skattskyldige har varit bosatt på den avyttradefastigheten under i följd som inföllnärmast före avyttringen samt att han har förvärvat eller avser att förvärva enjordbruks- eller villafastighet som han bosätter sig på. Bådevid tvångsförsäljningar och vid frivilliga avyttringar fordras alllsä föruppskov att en ersättningsfastighet anskaffas. Detta behöver dock inte skeomedelbart. Det är tillräckligt att fastigheten anskaffas efteravyttringsfilirället. Om särskilda skäl föreligger, kan RSV genom dispens medgeatt tidsfristen förlängs med högst tre är. I frivilligfallen fordras att denskattskyldige bosätter sig pä ersättningsfastigheten inom ett är efter förvärvet. Harväl dessa villkor om köp av ersättningsfastighet och bosättning på fastighetenuppfyllts, står uppskovet fast till dess ersättningsfastigheten en gång iframtiden avyttras. Om den skattskyldige däremot inte har skaffat 1979/80.68 52 ersättningsfastigheti tid eller om han i frivilligfallen inte uppfyller bosättningskravet, skallrealisationsvinsten tas till beskattning. Denna efterbeskattning sker - somredan tidigare nämnts - pä samma sätl som vid eflertaxering. Vinsten hänförsalltså till det beskaUningsår dä skattskyldighet för vinsten uppkom, dvs. iregel det är då fastigheten avyttrades. Skattechefen gör framställning omefterbeskattning. Framställningen skall göras inom sex mänader frän det att denskatlskyldige har yort viss anmälan och inte i något fall senare än två ärefter det att tidsfristen för ersättningsköp gick ul. Avdet anförda framgår att en skatlskyldig, som har avyttrat en fastighet ellerdel av en fastighet och som avser att reinveslera kapitalet i en ny fastighet,i mänga fall kan finna det motiverat att begära uppskov medrealisationsvinstbeskattningen. I vissa fall kan det dock vara svårt att bedömavilka möjligheler som finns att anskaffa en ersättningsfastighet. Det kandå finnas skäl att överväga vilka andra legala möjligheler som står till budsför atl skjuta upp beskattningen. En sädan möjlighet kan vara att köpa enP-försäkring. Omden skatlskyldige under avyttringsåret har A-inkomst, kan han få avdrag förP-försäkringspremier inom de allmänna beloppsgränser som föreskrivs i 46 § 2mom. femte stycket KL. Av den redogörelse som har lämnats i tidigare avsnittframgår att en skattskyldig, som i samband med fastighetsavyttringen upphör meddriften i förvärvskälla inom inkomslslagen rörelse ellerjordbmksfastighet, harmöjlighet att i vissa fall fä medgivande av RSV att göra större avdrag änenligt vanliga regler (46 § 2 mom. sjätte stycket KL). Genom en sådan dispenskan den skattskyldige t. ex. fl rätt att beräkna avdrag förP-försäkringspremier på en realisationsvinst som uppkommer vidfastighetsavyttring. En isammanhanget viktig fömtsättning för avdrag för P-försäkringspremier är attpremierna betalas under beskattningsåret. Haren skattskyldig vall alternativetatt begära uppskov med beskattning av realisationsvinsten och blir enefterbeskattning av vinsten aktuell , är det alltså intetillåtet alt mot vinsten avräkna som betalas i anslutning tillefterbeskattningen. Imotion 1978/79:110 framhölls alt en person, som skall efterbeskattas förrealisationsvinst därför att det inte har varit möjligt att förvärva enersättningsfastighet, har försuttit sina möjligheter till alternativa ätgärderför atl minska skatten. De alternativ som står till buds är enligt motionärernaatt i förekommande fall kvitta realisationsvinsten mot t.ex. kostnader forreparationer eller maskinbyten. För yrkesverksamma jordbrukare en bit upp iåren och med dåligt försäkringsskydd kan köp av en P-försäkring vara ettalternativ. Motionärerna pekade på det berörda förhållandet att dealternativa avdragen enligl reglerna om rätl beskattningsår mäste vara Prop.1979/80:68 53 hänföriigalill samma är som realisationsvinsten. Nuvarande regler kan enligt motionärernafä mycket ogynnsamma effekter för den skattskyldige. Enligt motionärerna bordeuppskovsreglerna ändras så att alla legala möjligheter till uppskov elleravdrag står öppna under samma tidsrymd. Skatteutskottetuttalade att den påtalade effekten borde undanröjas. Utskottet hade emellertidinte funnit det möjligt att på den korta tid som stod till buds utformaerforderlig författningstext. Utskottet förutsatte att regeringen påföljandevär skulle förelägga ett förslag lill lösning av den fräga sommotionärerna hade aktualiserat. godtog vad utskottet hade anfört. Denefterbeskattning som skall ske om ersättningsfastighet inte anskaffas eller - ifrivilligfallen - bosättning pä fastigheten inte sker inom föreskriven tid harformen av en eflertaxering. Detta innebär att man i efterhand höjer taxeringenför det är då vinsten skulle ha beskattats om uppskov inte hade erhållits.Taxeringen för det är dä efterbeskattningsfrågan blir aktuell berörs alhsåinte. Denvalda tekniken för efterbeskattning kan obestridligen medföra att enskatlskyldig som har avyttrat sin fastighet - vare sig det har skett frivilligteller genom en tvångsförsäljning - ställs inför svårigheter i vissa fall.Situationen kan mycket väl vara sådan att det är svårt för honom att i förvägbedöma om det kommer att bli möjligt att förvärva en ersättningsfastighet itid. Väljer han ändå uppskovsalternativet, har han därmed försuttit sinamöjligheter att t. ex. ta en P-försäkring och avräkna premien mot realisationsvinsten. Detfinns teoretiskt sett två olika möjligheter att komma till rätta med problemet.En metod kunde vara att ändra reglerna för efterbeskattning sä att vinstenhänförs till etl beskattningsår som infaller efter tidsfristens utgång och intesom f n. till ett redan förflutet är. Man riskerar dock att genom en sädanändring öppna möjligheter att utnyttja uppskovsreglerna i rentspekulationssyfte. Den lösning som återstår är att medge undantag fränbestämmelserna om rätt beskattningsår sä att en utgift kan avräknas mot denefterbeskattade realisationsvinsten trots atl utgiften betalas efter utgångenav det är som efterbeskattningen avser. Jagförordar en lösning enligt det sist nämnda alternativet. Undantag bör alltså föreskrivasfrån bestämmelsema om rätt beskattningsår. Nästa fräga är vilka utgifter somskall omfattas av en sädan undantagsregel. Såväl i motionen som iskatteutskottets betänkande var uppmärksamheten främst inriktad påP-försäkringspremier. Även enligt min mening är det naturiigt att låta sådanautgifter omfattas. Ett avdrag för P-försäkringspremier innebär attbeskattningen av vissa inkomster skjuts pä framtiden. Det är inte osannoliktatt ett köp av en P-försäkring i vissa situationer kan framstå som ett reelll 1979/80:68 54 Jag vill erinra om att en skattskyldig som i samband medfastighetsavyttringen avvecklar verksamheten i en förvärvskälla kan få dispenssom innebär att avdrag för P-försäkringspremier flr beräknas på realisationsvinsten. Detskulle däremot enligt min mening föra för långt och fl svåröverskådligaeffekter om man lät undantagsregeln bli tillämplig även på andra utgifter änP-försäkringspremier. Jag föreslår därför att regeln begränsas till sådanapremier. Beträffandeundantagsregelns närmare utformning får jag anföra följande. Regeln bör fälillämpas bara i de fall där den vinst som skall efterbeskattas har uppkommitvid försäljning av jordbmks- eller rörelsefastighet. Vidare bör genom enuttrycklig föreskrift anges när utgiften senast skall betalas för att fäbeaktas vid efterbeskattningen. En lämplig ordning är enligt min mening attbetalning skall ske senast tre mänader efter den dag dä den skattskyldige fickdel av framställningen om efterbeskattning. Har han sökt dispensenligt 46 § 2 mom. sjätte stycket KL bör betalningen fl ske inom tre mänaderfrän dagen för RSV:s beslut. Medhänsyn till de begränsningar som jag här har föreslagit finns det inte någonanledning att göra undantagsregelns tillämpning beroende av dispens i detenskilda fallel. Dethittills sagda kan sammanfattas enligt följande. Undantagsregeln bör innebäraatt en skattskyldig som skall efterbeskattas för realisationsvinst fär rätt attvid efterbeskattningen göra avdrag för premie för P-försäkring utan hinder avatt premien betalas efter uigången av det beskattningsår som efterbeskattningenavser. Detta gäller docl: inte om vinsten Har uppkommit vid avyttring av t. ex.en hyres- eller villafastighet. En förutsättning för avdrag enligtundantagsregeln är att premien inte betalas senare än inom tre mänader från dendag då den skatlskyldige fär del av framställningen om efterbeskattning. Harhan inom sökt dispens hos RSV enligt 46 § 2 mom. sjätte stycket KLfär betalningen dock ske inom tre mänader för RSV:s beslut. Detavdrag som görs enligt denna bestämmelse bör givetvis inte överstiga det beloppsom skall efterbeskattas. När avdragsbeloppet skall beräknas iakttasbeslämmelserna i 46 § 2 mom. KL. Vid avdragsberäkningen är inkomstförhällandenaunder beskaltningsärel - dvs. det år efterbeskattningen avser - eller åretnärmast före beskattningsåret avgörande enligt vanliga regler. Har denskatlskyldige redan vid den ordinarie taxeringen gjort avdrag för P-försäkringspremieflr avdrag vid efterbeskattningen giveivis bara göras om det finns kvar någotavdragsutrymme. Jag vill tillägga att RSV, om en ansökan om dispens enligt 46 §2 mom. sjätte stycket KL prövas efter utgången av det år efterbeskattningen avser,vid dispensprövningen givetvis bör beakta det pensionsskydd som denskattskyldige för prövningen har förvärvat. Syftetmed den nya regeln är främst alt underlätta planeringen för den Prop, 1979/80:68 55 skattskyldigeunder det beskattningsår då fastighetsavyttringen sker. Mot denna bakgrundfinns det inte någon anledning att tillämpa regeln på avyttringar som har skettföre ingången av innevarande år. DeUa innebär att regeln blir tillämplig baravid efterbeskattning enligt nya uppskovslagen. Jagföreslåratt den nya regeln tas in i anvisningarna till 41 § KL som punkt 6.Nägra särskilda övergångsbestämmelser behövs inte. Jaghar i avsnitt 2.1.2 behandlat de övergångsregler som bör gälla i fräga omavdrag för utländsk P-försäkringspremie. Som framgår av avsnitt 2.2. behövsinte några särskilda övergångsregler för de nya bestämmelserna om avdrag förP-försäkringspremie i samband med efterbeskattning av realisationsvinst. Övriganya regler bör tillämpas försia gången vid 1981 ärs taxering. Medhänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jag att regeringen föreslärriksdagen att antaga inom budgetdepartementet upprättade förslag till 1. lagom ändring i kommunalskattelagen (1928:370), 2. lagom ändring i lagen(1975:1348)om ikraftträdande av lagen(1975:1347) om ändring ikommunalskattelagen (1928:370). Regeringenansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar att genomproposition föreslå att antaga de förslag som föredraganden har lagtfram. AVDRAGSRÄTT FÖR UTLÄNDSKA PENSIONSFÖRSÄKRINGSPREMIER M.M, Delbetänkande av utredningen om beskattning avtjänstepensioner Prop, 1979/80:68 58 och chefen för budgetdepartementet Enligtregeringens bemyndigande tillkallade chefen förfinansdepartementet, statsrådet . Sträng, regeringsrådet GöranWahlgren att som sakkunnig utreda vissa frågor angående avdrag vid inkomsttaxering för kostnaderför tryggande av anställds pensionering, m.m. Attsåsom experter biträda utredningen förordnades den 29 mars 1976skattedirektören , direktören och direktören , direktören , länsrådet och avdelningsdirektören öhman, den22 hovrättsassessorn samt den 17 april1978 kanslisekreteraren entledigadesPersson från uppdraget och förordnades departementssekreterarenIngemar att fr.o.m. vara expert i utredningen. Kammar-rättsfiskalenRoland förordnades till sekreterare åtutredningen . Utredningenhar antagit benämningen Utredningen om beskattning av tjänstepensioner.