prop · G3031 · 1979-12-31 00:00:00 — Svenskakoinmunalorheiarförbundel tillstyrker förslaget om enhelliga villkor förfinansieringen men anser dessulom att slalen bör la ell större direklkosinadsansvar för personalkostnaderna. Även tillstyrker förslaget i denna del. Förbundet betonar emellertid, ilikhel med andra remissinsianser, också viklen av atl hemhjälpen förstärks ochbyggs ut. 9.10 Kontakt och gemenskap De remissinsianser som ultalar sigom vad utredningen anför under rubriken "kontakt och gemenskap med helasamhällel" är positiva till vad som där ullalas. i Värmlunds länunderslryker särskill all det är angelägel med "träffpunkler" iservicehus eller i olika former av centraler, som be-Ijänaralla invånare i ettbosladsområde och där I.ex. ell fritidshem kan ingå och servicelägenhelerföriäggas i anslulning lill centralen. Här kan t. ex. barn och pensionärerIräffas och de äldre ges meningsfulla uppgifter i samvaron med barnen.Sveriges folkpensionärers riksförbund belönar all verksamhelen vid dagcentralerbör ålminslone delvis ske i pensionärsorga-nisalionernas egen regi. Liknande synpunkler framförs även av andraremissinsianser. kttmmun anser del mycketangeläget all dagcentralverksamheien byggs ul. Kommunen anser dock allutredningen inte uppmärksammar 1979/80:1 143 dagcentralerna lillräckligl och endasi betraktarcentralerna som "iräff-punkler" för i första hand barn ochpensionärer. All man vid dagceniralerna skall kunna la emol även andra änäldre människor, är naiurliglvis önskvärt men samlidigl en sekundär fråga föräldreomsorgen, som ju i första hand måste syfta lill atl klara de socialainsalserna för de äldre. Då det problemet i framliden kommer atl bli den alliannat överskuggande uppgiften för många kommuner borde socialutredningen istället för talet om områdescentraler för alla invånare - en uppgift somnärmast berör fritidsgårdarna - belonai detla problem i slörre ulslräckning.En dagcenlral kan naturligtvis byggas in i en fritidsgård men del är då enligtkommunens mening närmasl en fråga om samlokalisering av olika aktiviteter.Svenska läkuresällskupet anser all en långlgående inlegration mellan äldre ochyngre kan vara önskvärd men del primära målel för dagcenlerverksamhelen börinle vara integration utan en möjlighel all erbjuda ökad service ät de äldre,som i särskild utsträckning behöver slöd och aktiviteter. Enstaka yngrepersoner eller grupper av personer med visst och för dagcenlerverksamhelenavpassat servicebehov, kan erbjudas det tjänsteutbud som förekommer inomdagcenlerverksamhelen. Del är också viktigi all man inom dagcenlerverksamhelensträvar efler att få pensionärerna all knyla kontakter i avsikt alt kunnastödja/hjälpa varandra. delar ulredningensuppfattning atl verksamhel som avser all ge de äldre aklivilel, sysselsältningoch gemenskap i belydande utsträckning bör beredas inom föreningslivel.Ulredningen har dock behandlat del allmänna föreningslivel och dessförulsättningar all fylla denna funktion alllför översiktligt. Kommunenföreslår att ett statligt aktivitetsstöd införs, ulformal i princip såsom detsom föreningsverksamhel för ungdom ålnjuler. Detla slöd bör kunna erhållas avsåväl pensionäremas egna organisationer som av andra föreningar som riktaraktiviteter lill pensionärer. understryker vikten av enmeningsfull sysselsällning för de äldre. är nöjd med förslagenom de äldres räll lill arbele eller meningsfull sysselsällning, men Kurlstudskommun anser alt socialulredningen tagit alllför lätt på de problem som finnsför äldre all slanna kvar i arbetslivet. Svenska röda korset anser altkommunerna borde starta försöksverksamhet med alt förmedla tjänster och uppdraganpassade för pensionärer samt atl politiskt arbele och föreningsliv kan förmånga vara en god ersällning för ett yrkesarbete. Betydelsen av informalion.ulbildning, föreningsliv och andra aktiviteter för de äldre understryks avPensionärernus riksorganisuiion. som dock anser alt bidragen till organisationenär otillräckliga med hänsyn till de slora insatser organisationen gör inomdessa områden. Sammanfattningsvis kan man noleraatt fiertalet av de remissinstanser som ullalar sig i denna fråga sluler uppbakom utredningen. 1979/80:1 144 9,12 Personal inom den sociala hemhjälpen Utbildning och arbdslörhällandenför hemhjälpspersonalen tas upp av flera remissinstanser. Skolöverstyrelsenanser all lämpliga grundutbildningar för socialt hemhjälpsarbele redan nufinns i gymnasieskolan och inom vuxenulbildning. Dessa ulbildningarkan ylterligare anpassas till de krav som gäller för social hemhjälp. understryker vikten av atl man vid planeringen av utbildningenbeaktar behovel av Ivåspråkig personal och personal med kunskaper om invandrarna.Komniunjörhundei anser alt i en inlegrerad socialtjänst kommer sannolikl förväntningarnapä äldreomsorgspersonalen - liksom pä övriga personalkategorier - altförändras. Inle bara så atl deras egel verksamhetsområde kan förändras ulanockså så alt de kommer alt belraklas som en resurs för insatser på andraområden än dem de själva betraktar som silt. Förbundel finner därför atlotryggheten för denna personalkategori motiverar ulbildning, fortbildning,handledning och gruppverksamhel. framhåller atlhemhjälpsverksamhelen brottas med svåra rekryteringsproblem. Flerafaktorer spelar in, bl.a. det faktum atl rekryleringsunderiaget. dvs.medelålders icke yrkesarbetande kvinnor, minskal kraftigl. För att trols detlauppnå en önskvärd rekrytering behövs förbällrad utbildning, förbättradelöneförmåner och förbättrade ansläll-ningsförhållanden i övrigl. underslryker all yrkesskador och förslitningar äroacceptabelt höga inom hemserviceverksamheten. Förbundel menar allsocialtjänsten måste få till slånd sådana förbällringar i servicetagamas hemall arbdsmiljön blirgod-Uigbar för de anslällda. Samlliga remissinsianser somuttalar sig i denna fråga är ense om alt utbildningen ochanställningsförhållandena för hemhjälpspersonalen behöver förbättras högstbetydligt. 9.13 Färdtjänst och tekniska hjälpmedel Vad socialutredningen säger omfärdljänsl och tekniska hjälpmedel tillstyrks allmänl av remissinstanserna. Några instanser, bl.a.länsstyrelsen i Västernorrlunds län och gårvidare och menar att samma regler för den kommunala färdtjänsten bör gälla ihela landet. KEU 76 förordar att statsbidragen till färdljänsl på sikl arbetasin i skatteutjämningssystemet. Syftel med bidraget lill färdljänsl, menarulredningen bör vara all möjliggöra ulbyggnaden av kommunemas färdtjänst förpersoner med handikapp, och atl bidragsunderiagel bör begränsas till dennagrupp, medan Pensionärernas riksorgunisulion anser atl färdtjänsten bör byggasut till en form av kompletteringslrafik för alla som bor så atl de inte hartillgång lill allmänna kommunikationer inom rimligt avstånd från bostaden. 1979/80:1 145 Utredningens ställningstagande ivårdfrågan har rönt dt myckel stort inlresse hos remissinslanserna. Särskillfrågorna om huvudmannaskap för långtidssjukvård och åldringsvård,primärkommunernas yllersla ansvar för äldreomsorgen saml frågan om samverkanmellan huvudmännen föranleder ålskilliga remissinsianser att redovisa sinasynpunkter. förslag atl ettenhelligl huvudmannaskap för långtidssjukvård och åldringsvård inte skallkomma i fråga lillsiyrks enhälligt av remissinstansema. Vissa remissinsianser finner allsocialulredningens förslag lill ålskillnad mellan sociala och medicinskainsalser inom äldreomsorgen är klarl och redigt och alt förslaget kommer altlösa många av de tvistefrågor som så lätt uppkommer mellanprimärkommuner och landsting. Mulmö kommun finner attsocialutredningens klara ålskillnad mellan sociala och medicinska insatserbelyder all man nu får förutsättningar atl lösa gräns- och kompetensfrågormellan primär- och landstingskommuner. Även andra remissinsianser anser allsocialutredningens förslag till avgränsning av de sociala och medicinskainsatserna är klar och entydig. TCO anser alt en av de cenirala punkterna iavsnittet om äldreomsorg är socialutredningens klara slällningstagande ivårdfrågan. när den enskildes tillstånd kräver aktiva, medicinskainsatser och en längre tids instilutionell vård då faller vårdansvaret påsjukvårdshuvudmannen medan det i övrigl är social huvudman som harvårdansvaret. Slällningslagandet kan förefalla enkelt, men ansvarsfördelningenhar hitintills inte varit klar, varför organisafionen finner starka skäl föratt stödja socialulredningens genomtänkta linje. beslul enliglulredningens förslag skulle leda till att man fick avgörande förutsättningaratl komma tillrätta med de nu så svåra kompetenskonfliktema mellan landstingoch primärkommun. Organisationen ser ställningstagandet i denna fråga som ennyckelfråga för äldreomsorgen. Det motverkar nämligen också inrättandet avsärskilda sjukavdelningar inom den sociala äldreomsorgen liksom detunderlättar hemvårdens anknytning till servicecentra. Flertalet av de remissinstanser somuttalar sig i denna fråga anser dock att kommunernas yttersta ansvar iförhållande till landstingens ansvarsområde bör ges en klarare bestämning,varvid man pekar särskilt på de svåra gränsdragningsproblem som finns framförallt inom äldreomsorgen. anser att kommunensyttersta ansvar bör ges en klarare bestämning i förhåUande till bl.a.sjukvårdshuvudmännens ansvarsområde. 1 annal fall kan det finnas risk atl enkommun får la på siguppgifler som normall skall ulföras av annan huvudman.Kompdensfrågöma är särskilt svåra att bedöma inom äldreomsorgen. Statskontoretdch anser att behovel av en närmare ansvarsregleringmellan kommunerna och sjukvårdshuvudmännen framstår särskilt klart när delgäller 10 I979I80. 1979/80:1 146 a, äldreomsorg. Inom delta område krävs ofta bådemedicinska insatser från landslingen och sociala insatser från kommunerna. Närvårdresurserna är knappa kan i dessa fall en oklar reglering av ansvaret lällleda lill att berörda huvudmän inle sätler in tillräckliga resurser för sinverksamhel ulan i stället förlitar sig lill andra huvudmäns åtgäider. Enklarare ansvarsfördelning kan också vara belydelsefull för alt huvudmänneninte i onödan skall bygga upp parallella resurser som är avsedda för sammaändamål. Spri betonar att del är angeläget atl fä lill slånd ett principielllställningslagande lill ansvarsgräns mellan de Ivå huvudmän som verkar inomäldreomsorgen. Samlidigl konslalerar instilulel all en hell skarp gräns integår all åstadkomma och inte heller är önskvärd då del måsle finnas uirymme fören fiexibililel i den enskilda siluationen. framhåller all gränsdragningama mellanprimärkommunernas och landstingskommunemas kompelensområde inom åldringsvårdenmåste bli klarare. Detla kan enligt förbundel åstadkommas endasi om landslingenfår ell individuelll vårdansvar inom sjukvården. Behovel av samverkan mellanprimärkommunerna och landstingskom-munema understryks genomgående av remissinslanserna. Socialslyrelsen understryker atl enutveckling mol serviceboende kommer all slälla krav på sjukvårdens resurserbåde i fråga om öppna och slul-na vårdformer, Särskill för äldre, som behövervård på institution, krävs en nära samverkan mellan primärkommuner ochlandstingskommuner, framhåller styrelsen. Riksrevisionsverkei anser all ensamordnad planering av kommunernas och sjukvårdshuvudmännens äldreomsorg börkomma lill slånd. En sådan planering bör avse både öppenvårds- och slutenvårds-insatserhos de olika huvudmännen saml även bosiadsfrågor och andra kommunala ålgärdersom inle är direkt hänförliga till . Planeringen skall, anförverket, underlätta för huvudmännen atl anpassa sina åtgärder till de äldresbehov och deras förändringar saml därvid främja en god resurshushållning.Länsstyrelsen i Jämtlunds län ulgår ifrån all samverkansfrågorna kommer allbehandlas i ulredningen om ny lagsliflning för hälso- och sjukvården. Spripåpekar, all om områdel äldreomsorg skall kunna fungera så alt enskildamänniskor inle drabbas av all Ivå huvudmän har olika ansvar synes del heltnödvändigl atl det skapas förulsättningar för en gemensam och samordnadplanering av resurserna inom äldreomsorgen. I en sådan planering bör det varamöjligt för de båda huvudmännen att mer konkret ange vilket ansvar som skallåvila resp. huvudman. Det bör också vara möjligi alt komma fram till behovet avvård- och serviceinsatser och vem som skall ansvara för resp. insals. Dennagemensamma planering bör avse både korl och lång sikl. Del är nödvändigl atlmeloder för en sådan planering ulvecklas, underslryker instilulel. Även Kommunförbundelfinner del angelägel all de båda huvudmännen kommer överens om gränserna försina ansvarsområden och påpekar särskill att socialulredningen borde klarareha belysl denna fråga. Prop.1979/80:1 147 9.15 Kommunala planer för äldreomsorg En fråga som inle behandlas avsocialulredningen men som las upp av ålskilliga remissinstanser är frågan omkommunerna skall ha skyldighet alt upprätta planer för äldreomsorgen i likhetmed vad som gäller för bamomsorgen. De remissinstanser, som berör frågan isina remissvar är ense om all kommunema bör åläggas en sådan skyldighel. Blanddessa remissinsianser märks länsslyrelsernu i . Ålvsborgs.Skaraborgs och , och Falu kommuner, , , samlFrälsningsurmén. i länframhåller all med lanke på del ökande anlalel åldringar ärdel angelägel alt äldreomsorgen får en lagfäsi planering, 1 en sådan plan börredovisas resursbehovel inom såväl den öppna som den slulna vården. Här måsteen samverkan med landslingen äga rum. Länsslyrelsen vill därför föreslå atl ilagen las in en skyldighet för kommunema all upprälla en femårsplan förlösning av behovet av äldreomsorg i likhel med vad som gäller för barnomsorgen.Länsslyrelsen i anser att samhällsansvaret för äldrevården börvara övergripande. Kommunerna bör på samma säll som i fråga om barnomsorgenupprälla planer för äldreomsorgen med länsslyrelsen som tillsynsmyndighet.Detla bör gälla såväl den öppna som den slulna åldringsvården och bör framgå av30 8 angående länsslyrelsens tillsyn. Länsslyrelsen i finner,mot bakgrund av det ökande antalet äldre personer , altdet bör föreskrivas att varje kommun skall ha en plan för äldreomsorgen. Ensådan plan bör omfatta behovet av såväl "", socialhemhjälp för äldre, färdtjänst m. m. som sättet att läcka della behov. Även finner all detökande anlalel åldringar i landel kräver en noggrann planering aväldreomsorgens verksamhel. Av tillgänglig statistik framgår klart att antaletpensionärer i de högre åldrarna kommer all öka kraftigl. För all möla dennaökning är del nödvändigl med en ordenllig planering inom äldreomsorgen. Delborde därför anses lika väl moliverat atl en särskild äldreomsorgsförordninggörs på samma säll som inom bamomsorgen. 1 denna förordning skulle ocksåskrivas in all i kommunen skulle finnas en av kommunfullmäktige antagen planför äldreomsorgen, där man redovisar bl.a. plalser i ,hemhjälpstimmar, färdtjänstfrågor och bosläder för äldre. Kommunen finner detdäremot Iveksaml om denna plan skall revideras som barnomsorgsplanen.Det borde vara tillräckligt med . ochTCO, som båda ansluter sig lill socialulredningens principiella syn påäldreomsorgen, anser dock atl frågorna om äldreomsorgen borde ha behandlats påett mera konkret sätt. De ser t.ex. gäma att kommunema fär en lagfäsiskyldighet att upprätta äldreomsorgsplaner. 1979/80:1 148 Behovel av forskning inomäldreomsorgen tas upp endasi av etl fålal remissinstanser. Stålens invandrarverk framhållerall forskning om de åldrande invandrarnas levnadsvillkor och särskilda behovbör inledas ulan dröjsmål. anser all forsknings- ochulvecklingsarbcle vad gäller den sociala servicens optimala ulformning för alttillgodose de äldres behov är vikligl. Sådan forskning kan bli avtvärvetenskaplig nalur där medicinska, sociala och psykologiska faktorer spelarroll och får avvägas mol varandra vid ulformningen av en optimalservice/boende/vårdnivå för de äldre. Gcrontologiski centrum i anförsammanfattningsvis all de ekonomiska problem som, enligt bl.a. Europarådel,väntar vårdseklom i framliden kan minskas eller undanröjas både inom områdelför prevention och inom det kliniska området. Vad gäller prevention måsle manskapa en god miljö, inom i.ex, arbetslivet, innan manpensioneras. En förbättring av miljön kan förväntas atl som bieffekt ge enhögre produktion. Inom det kliniska områdel bör en mer effektiv ulbildning ochdl mer realistiskt intag till ulbildning kunna minska personalomsällningen ochde exlra kostnader som orsakas av personalomsältning samt ge en effektivarevård. 9.17 Vård av senildementa och störande vårdlagare Flerlalel av de remissinsianser somlar upp frågan om vård av senildemenla och störande vårdlagare är positivatill vad socialulredningen föreslår i denna del. Några remissinsianser framfördock kriliska synpunkler. Spri delar uppfaUningen all dessapalienler behöver en speciellt anpassad miljö men understryker atl vården -beroende på art och grad av beteenden - bör ske i såväl öppna som slutnaservice- och vårdformer. Alltså av både primärkommuner och landsting. Uppsulukommun betonar att den stora gruppen lindrigt senildemenla måsle uppmärksammasi planeringen. De befinlliga ålderdomshemmen kan också i fortsäliningen haomvårdnad om dessa så länge de inle upplräder slörande. anser all vården av åldersdemenla är ett belydande probleminom den sociala äldreomsorgen och all plalsbrisien inom sjukvården för dennapa-tientkategori under överskådlig lid kommer att bestå. Det är därför angelägelalt den fortsatta ulbyggnaden av långtidssjukvården tillgodoser dessa behov,saml alt del inom den sociala äldreomsorgen skapas tillräckliga resurser föratl på ell tillfredsställande sätl under ell övergångsskede lillgodose sådanavårdbehov. Sällskapel beklagar all ulredningen inle ansett särskildabestämmelser nödvändiga för vård av gravi alkoholskadade. Och sällskapetförmodar därför all denna grupp av äldre svårplacerade personer också ifortsäliningen kommer på efterhand när del gäller vård. Prop.1979/80:1 149 holms ktnnmun anser atl värden av senildementa skallåligga sjukvårdshuvudmannen. Kommunen finner däremol förslaget om all s.k.slörande vårdlagare skall beredas vård genom kommunen, och inle som hiuills genomsjukvårdshuvudmannen, direkl olämpligt. Del är kommunens uppfattning altnuvarande bestämmelser om störande vårdlagare skall las in i föreliggandeförfaltningsförslag. 10 Omsorg om personer med handikapp förslag lillålgärder för de handikappade får dt blandat mottagande hos remissinstansema.Vissa remissinstanser är övervägande positiva till utredningens förslag. Tilldessa hör bl. a. i , , ,, och kommuner samt låkarjörbund. Andraremissinsianser delar i slorl ulredningens syn på handikappomsorgen men har påenskilda punkter en avvikande uppfaUning. Åler andra redovisar en mera negalivinslällning. Dessa remissinsianser, i/ö/c/ti handikuppråd. FöreningenSveriges socialchefer och , menar främst atthandikappfrågoma är alltför knapphändigt behandlade. Remissinstanserna är dockgenomgående positiva till de principer som socialutredningen ställer upp förhandikappomsorgen. Även utredningens syn på handikapp som ett relalivi begreppdelas av remissinslanserna. Flera remissinstanser anser all det är rimligl attkommunens skyldigheler mot de handikappade regleras i lag. Man slryker dockunder all om utredningens intentioner skall förverkligas krävs etl långsiktigtarbele som måsle omfalla alla samhällsområden. De handikappades speciella behovmåsle beaktas vid miljöutformning, trafikplanering elc. Omsorg om personer medhandikapp är alltså inte en uppgifl för enbart socialljänslen. Man framhåller ocksåalt målen för handikappomsorgen måste finnas inom fier verksamheler änsociahjänslen för atl ge effekt. 10.2 medverkan i samhällsplanering Socialljänslens ansvar när delgäller atl påverka samhällsstrukturen och att medverka i samhällsplaneringentas upp av flera remissinstanser. framhållerutredningens påpekande, all del åligger socialljänslen alt påverkasamhällsstrukturen och della i samhällsplaneringen för atl minska eller heltundanröja svårigheterna för handikappade. För att uppnå långsiktigtförebyggande effekter, påpekar rådet, är det nödvändigt atl socialsektom medsina speciella kunskaper medverkar i samhällsplaneringen. De sociala aspektemamåste komma in redan vid den 1979/80:1 150 Det är när man beslämmer vararbetsplatser, bostäder, kommunikationer, serviceenheter elc. skall varabelägna som man avgör ell samhälles funktionsduglighet och"tillgänglighet" i vidaste bemärkelse, anför rådd. Liknande synpunkler förs fram av andra remissinstanser. kimimun anser altsocialförvallningens roll i fråga om bevakningen av den yltre miljön intepreciseras tillfredsställande i socialulredningens förslag. Gölebi>rgsktnnmun anför atl med nuvarande vårdideologi och arbelsmeloder finns del sloragrupper psykiskt och socialt handikappade som ej får del av socialvårdensverksamhel. För all sociahjänslen skall klara en vidgad handikappverksamhel ochdärmed bidra till all ge människor, som slås ul, en värdig samhällslillhörighdkrävs således den aktiva roll som utredningen föreslår. Kommunen finneremellertid en klar brist i ulredningen vad gäller konkrela förslag till hurdenna aktiva roll, i synnerhet vad gäller generella insalser påhandikappområdet, skall åstadkommas. De handikappades riksjörbund understrykerbehovet av att sociala aspekter i myckel högre grad än vad som är fallelmåste påverka all framtida samhällsplanering. måste därför gesen starkare slällning framför allt när del gäller all formulera målen för denkommunala planeringen. Förbundet ser därför mycket positivt på förslagel omsocial-fiänstens medverkan i samhällsplaneringen. Socialljänslens behov av samverkan betonas avremissinstansema. anser alt när delgäller handikappade ungdomars yrkesanpassning måste samarbetsformer mellan bl.a. skola, socialtjänst och arbetsmarknad ytterligare ulvecklas inom t.ex.SSA-råden. understryker starkt betydelsen av alldistriktsarbelsnämnderna ulnylljas som medel för samverkan mellan kommun,arbetsmarknadens parter och arbetsförmedlingen, varvid frågor om planering avsamor-nade insalser för all lösa problem på arbelsmarknaden är ell vikliglinslag. är särskill belydelsefulll när det gäller att bevaka bl. a.arbetshandikappades behov av slöd för all finna och behålla lämpligaarbelsuppgifter. Inle minsl viktig är dock samverkan mellan handläggandepersonal vid socialbyrå och arbelsförmedling. har försöklulveckla smidiga arbetsformer mellan arbetsförmedling och socialbyrå och är berettatt medverka till sådana förändringar i samverkansformerna som kan leda lillelt bättre utnyttjande av de gemensamma resurserna. Svensku läkaresällskapelanser, att socialutredningen inte lillräckligl betonat behovav samarbete med sjukvården. instämmer i viklen avsamarbele mellan sjukvårdshuvudmännen och socialnämnderna i fråga omhandikappade bam, men poängterar att etl sådant samarbele är nödvändiglbelräffande handikappade i alla åldrar. 1979/80:1 151 handikappråd inslämmer helt i socialulredningensupplänning, att elt väl ulvecklal samarbele mellan och inom olika samhällsorganoch mellan olika yrkeskalegorier är en förutsättning för att ulredningensintentioner på handikappområdet skall kunna uppfyllas. Rådel frågar sig dockhur detla samarbele praktiskt skall ske och vilka ylterligare resurser delkommer all kräva. Dessa problem har utredningen, enligl rådels mening, lyvärrinte gäll närmare in på ulan de överlämnas i stort sell till kommunema. Rådelpekar också pä att samverkan mellan myndigheler ofla försvåras av all myndigheternahar olika distriktsindelning. En sä långl som möjligi enhetlig distriktsindelningför myndighelema bör ge bältre möjligheler lill en samordnad insats av olikaåtgärder. Det bör vidare anses som en självklarhet, alt handikappades behov ochkrav beaktas på etl lidigl sladium vid all planering samt alt handikapprådenssärskilda kunskaper tas till vara, anför rådel. Liknande synpunkler förs framav HandikuppjÖrbiindens ceniralkommilté. och Hundikuppförbundens cenirulkommitié pekar på atlbehovet av uppsökande verksamhet är mycket stort och att det fortfarande finnshandikappade som lever under hell orimliga förhållanden.