prop · G3031 · 1979-12-31 00:00:00 — Problemungdomar har,framhåller/(v/i.v.f/y/r/.vc/i i Itin, som regel en längmognadsperiod och kan behöva stöd även efler fyllda är.Länsslyrelsen förordar därför att nuvarande 20-årsgräns bibehålls eller all ivarje fall möjlighet ges att oavsett om den unge har uppnått ålderslutföra vård som har beslutals och påbörjats . Även länsstyrelseni Kristianslads lan anser all åldersgränsen bör faslslällas lill . Om inte möjlighel öppnas alt beredavuxna missbrukare vård i enlighet med ulredningens allernalivförslag bör, anserltinsslyrelsen i Mulmöhus Itin, den övre åldersgränsen i de fall som avses i IS 2 p. LVU utsträckas till i likhel med vad som gäller enligt 25 S b)BvL för unga missbrukare och lagöverträdare. När del finns särskilda skäl börsåledes 18- och 19-åringar kunna beredas vård ulan samiycke med stöd av densociala vård-lagstiftningen. Motiv för en sådan tillämpning bör vara brislandemognad eller alt elt föreliggande värdbehov bätlre kan tillgodoses inomsocialljänstens ram än annorstädes. Vidare anser länsslyrelsen alt värd somhar beslutats innan den unge har fyllt bör kunna slulföras. Det kanannars befaras alt lagen inle lillämpas för nu avsedda ungdomar i slulel av17-årsåldern. Ltinsslyrelsen i Skuraborgs länanser att socialutredningen inle har angett lillräckliga skäl för en absolutgräns för lagens tillämpning vid . En sådan åldersgräns kan medföra attungdomar i åldern inte kommer alt överlämnas av domstol för vårdenligl sociallagstifiningen. kan medföra olyckliga konsekvenser för denunge. Länsslyrelsen anser atl frågan om åldersgränsen inom lagsliflningen i vidbemärkelse bör bli föremål för ulredning och närmare överväganden. Ävenlänsslyrelsen i län anser all frågan om åldersgränsen bör övervägasyllerligare. Länsslyrelsen i länframhåller all avsaknaden av möjligheten alt med tvång ingripa mot ungdomar iåldern innebär all avhänder sig förmågan au hjälpadåligt motiverade ungdomar, vilket kan komma att medföra atl den unge lämnasutan hjälp. Denna svaghet i utredningens förslag markeras än mer genom atlövervakningsinstilutd föreslås upphöra. Den föreslagna åldersgränsen kan kommaatl leda till en överströmning till kriminalvården. Länsslyrelsen påtalar behovetav att även ungdomar i åldern bör kunna beredas vård utan samiycke. 1konsekvens härmed föreslår länsslyrelsen all lagen bygger på ett annat begreppän underårig. Enligt ungdomsfängelseutredningensmening kommer elt avskaffande av BvL:s möjligheter till tvångsingripanden att leda till att ungdomar, som enligl nuvarande ordningkan undgå frihelsberövande påföljd inom kriminalvården, i fortsättningenkommer att dö- 1979/80:1 379 mas till sådan påföljd och då i allmänhet fängelse. Dengrupp som därigenom kan komma i fråga för klienlöverföring är inle obetydlig.För år 1975 överlämnades för vård eller meddelades beslut om åtalseftergift ica 900 fall. Hela ungdomsvårdsskoleklientelet uppgick vid utgången av år 1975till 922 personer, varav 469 var föremål för vård inom skola. Av dem somvårdades inom skola hade 199 fyllt . Socialulredningens förslag kan fåtill följd atl flerlalel av de ungdomar , som enligt nuvarandeordning blir föremål för vård i ungdomsvårdsskola och en slor del av dem somomhändertas för samhällsvård i annan form, kommeratt överföras tillkriminalvården. Frihetsberövande på grundval avstrafflagstiftning betraktas som allvarligare och mer ingripande än åtgärdenligl BvL. Frihetsberövande får i allmänhet längre varaktighet när påföljdenbestäms lill fängelse eller ungdomsfängelse, Elt avskaffande av möjlighelernalill tvångsingripande enligl BvL kommer säledes alt leda till pålagligaförsämringar för flertalet av dem som berörs av en sädan reform. Ungdomsfiingelseulredningen anserdärför alt ell genomförande av socialulredningens förslag måste samordnas medsådana ändringar i slrafllag-sliftningen alt frihetsstraff för ungdomar kanundvikas i större utsträckning än som f. n. är fallel. Förslag till sädanaändringar lämnas av ungdomsfängelseulredningen. Den av socialulredningenförutsedda klienlöverföringen släller krav pä ökade resurser men någraberäkningar av ell sådanl resurstillskoll har inle gjoris. och LuiidsiingsfÖrbundetframhåller alt för vissa ungdomar i åldern är del klarl negativt allöverföras frän till sluten psykiatrisk vård eller kriminalvård,vilkel kan bli följden av utredningens förslag. anser därföralt möjlighet bör finnas att även för dessa ungdomar kunna besluta om värd utansamiycke eller ålminstone au kunna fortsätta ett redan genomförtomhändertagande efter 18-årsdagen. En anknytning till myndighetsåldern kan i princip ansesrimlig men bör inte godtas, då starka skäl motiverar en högre åldersgräns anserSlockholms komniun. Det finns ocksä mycket slarka skäl för tillämpning avhögre åldersgräns när del gäller värd och behandling av ungdomar medmissbruksproblem. Ett betydelsefullt skäl är, anser kommunen, att socialulredningeninte har föreslagit någon adekvat vårdform ulan den enskildes samtycke fördessa unga missbrukare. Ulredningen har ansett atl LSPV kan lillgodose behovel.Det är emellertid klart olämpligt att värda unga. oftast sociali elleremolionelll omogna och således ännu formbara missbrukare, tillsammans medvuxna psykiskt sjuka på slutna avdelningar. Etl annat tungt vägande skäl är alten absolut 18-årsgräns omöjliggör fullföljande av en planerad värd ulöverdenna gräns, saml alt man har anledning atl förmoda alt endasi undanlagsvis detkommer att lyckas atl motivera de ungdomar det här gäller till forlsallfrivillig vård. 1979/80:1 38o av en fixering till åldersgränsen kan också bli atlvård och behandling av 17-äringar i många fall kommer atl underlålas. Slutligenframhålls i yttrandet all det i nuvarande läge skulle vara inhumant mot de ungalagöverträdarna i åldrarna 18- som ofla är missbrukare alt tabort möjligheten atl bereda dem vård, även om de själva avböjer sådan vård.Många av dessa ungdomar - med svåra sociala handikapp - är inle mottagliga förerbjudanden om frivilliga insalser och riskerar all hamna i ell läge, där vårdoch behandling aldrig kommer lill stånd. Föreningen samma uppfattning. Även andra kommuner anser allåldersgränsen bör vara . Här kan nämnas Halmsiuds kommun som anser atl densom har fylll 18 men inte 20 är bör, om särskilda skal föreligger, kunnaberedas vård på grunder som utredningen i övrigl har angivii för underårig, anser attdel finns mycket starka skäl för tilllämpning av högre åldersgräns när detgäller vård och behandling av ungdomar med missbruksproblem. Ett myckelbelydelsefulll skäl ar att socialulredningen inte har föreslagit någon adekvalvårdform ulan den enskildes samtycke för dessa unga missbrukare.Socialutredningen har nämligen ansett all LSPV kan lillgodose behovet,Socialförbundei anser atl det är klan olämpligt att vårda unga. oftast socialteller emotionellt omogna missbrukare, tillsammans med vuxna psykiskl sjuka påpsykiatriska vårdavdelningar. Ett annat lungl vägande skäl är alt en absolul18-ärsgräns omöjliggör fullgörande av en planerad värd ulöver denna gräns. Ennegaliv konsekvens av en fixering lill åldersgränsen 18 är kan bli alt vård ochbehandling av 17-äringar i mänga fall kommer att underlåtas. Föreningen anser all en absolul 18-årsgräns är olycklig eflersom ensådan gräns förmodligen leder lill en ökning av kriminalvärdande påföljder förunga i åldern . Del niasle även ic sig olyckligt all avbryla pägåendeålgärder inom för att någon har uppnått en viss ålder.Socialvården har behandlingsresurser och kunskaperna om ungdomarna i deaktuella åldrarna. Det är därtör enligl föreningens mening oansvarigt atl inletill fullo ta konsekvensen av della och även del direkta ansvaret förungdomsgruppen. Genom all skjuta frän sig ansvaret uppnås sannolikt endasi enmer besvärande och förvirrande situation för dessa ungdomar, som sannolikt ärmer intresserade av älgärderna än vem som beslutar om dem. av föriddraförcningarmol narkotika (RFMN) fiamhäller alt de flesla ungdomar som omhändertasför samhällsvård har missbruksproblem i nägon form. Enligt RFMN:s eifarenhetbörjar de svära problemen för missbrukande ungdomar all hopa sig först uppåt 18ars ålder. Det lar tid att ulveckla dt missbruk och ulslagningen sker gradvis.Många ungdomar i en svär livssituation kan nås av BvL och dess - iförhällande till andra vårdlagar - goda möjligheter till varierande former avvård. 1979/80:1 381 Om socialulredningens förslag gårigenom kommer endasi två allernaliv finnas för missbrukande ungdomar -frivillig vård eller visielser på fängelser och menlalsjukhus. RFMN anser altden frivilliga vården skall byggas ut. En bra frivillig vård leder lill enstörre vilja att la emot hjälp och till mindre ivängsomhändertaganden. Altfrivilligt söka värd - och framför allt alt fullfölja vårdprocessen - kräversjälvtillil, livserfarenhet och en vision om etl nytt och bällre liv. RFMN:serfarenhet är att mänga unga missbmkare varken har självtillil ellerframtidstro nog för att bryta den snabbt växande onda cirkel de hamnat i. RFMNtror därför att majoriteten av dessa ungdomar - om socialutredningens förslaggår igenom - kommer au hänvisas till elt fortsatt planlöst irrande i sin missbmksmiljö,avbrutet av lika planlösa vistelser pä frivilliga behandlingsenheter, häkten,fängelser och menlalsjukhus. RFMN ser med oro fram emot detta. RFMN anser islällel all åldern för omhändertagande enligl BvL skall höjas lill 23 år.Vidare mäsle de ungdomar som har omhänderlagils för samhällsvård tillförsäkrasvärdiga vårdformer och en veltig behandling. Bland de synpunkter som har kommitfram i övriga yttranden märks bl.a. följande. framhåller atl med lidsbegränsningen för underåriga ochavsaknaden av möjlighel alt ingripa med tvång för 18- 19-åringar, avhänder sigsocialljänslen förmågan att hjälpa de dåligt motiverade missbrukandeungdomarna. Föreningen ansluter sig till de reservanter i ulredningen som anseratt vård som har påbörjals skall få forlsalla efler del denunge har fyllt 18 är, dock längst efler del dalum då vården beslulades. Slyrelsen för Vemyra skolhem anförall ungdomar med sen mognadsutveckling och dåligt socialt slöd ulsälls föröverkrav och råkar därför ofta i missbrukssilualioner. Missbruket byggsvanligen upp under tonåren, men ger allvariiga följdverkningar senare.Motivation för vård inlräder sent, då den kräver personlighelsmognad.Ivångsmässig värd mol missbruk är meningslös, om den inte kan följas upp medmotiverad och frivillig behandling. Med tidsbegränsning för underåriga ochavsaknad av möjlighel att ingripa med tvång för 18- 19-åringar avhänder sigsocialljänslen förmågan au hjälpa de dåligl motiverade missbrukande ungdomama.Särskill med hänsyn lill ungdomar ger LSPV möjlighel lill ingripande i alltförsent skede, Avgiftning och akutbehandling följs inle självklarl av motivationför frivillig behandling. Den ivångsmässiga insatsen behöver omfalla mer än vadsom kan erbjudas genom LSPV. Kraftigl utagerande och lill behandling negativtinslällda ungdomar kan ofla inle beredas behandling inom sjukvårdens ram.Ungdomar vårdas vanligen på sluten avdelning för svårl psykisktsjuka vuxna patienter. Delsamma gäller ibland yngre, svårskölla patienter. Ikonsekvens med vad skolstyrelsen anser om begränsning av vårdtid enligllagförslagel, ansluler sig slyrelsen lill de reservanter i utredningen somanser att värd som har påbörjals före 18 års Prop.1979/80:1 382 ålder fär fortsätta efter det den unge har fyllt 18 iir,dock längst tre ar efter del dalum då värden beslulats, Ltikarradei vidForsa.I't>lkliögsktdu anser all åldersgränsen bör höjas lill 23 är. eftersommänga missbrukare är i farozonen . Styrelsen för Lövsta skolhem anserall den föreslagna övre åldersgränsen för tvångsingripande är för lågoch förordar alt nuvarande åldersgränser i BvL bibehålls. Enligt Barn- ochungdonispsykiutriska kliniken vid är del klart olämpligtall anknyta vårdtiden lill åldern pa sätl som sketl i förslaget, I yttrandetföreslås all lagen ändras så att värden skall upphöra då ändamålei med värdenhar uppnåtts, dock senast vid 2ö års ålder. Sociuliiiredniiigen har ilagförslagel uimönsirat sådana förebyggande ålgärder som med slöd av 26 SBvL i vissa fall kan vidtas mot den enskildes vilja såsom förmaning, varning,föreskrifter och övervakning. Det innebär alt den enda åtgärd som LVU anvisarär vård som - i varje fall inledningsvis - innebär placering utanför den ungeshem. Mindre ingripande ålgärder kan vidlas försl efter samiycke. Förordnandeav konlaklperson för barnet förutsätter således enligl förslaget medgivande avföräldrarna och barnet, om barnd har fylll . Åtskilliga remissinstanser hartillstyrkt eller lämnal ulredningens förslag i denna del utan erinran. hörkummurrätten i Göleborg som inle har någol atl invända mot all länsrällensbeslul skall avse endasi elt beslut om vård. , flertaletlänsslyrelser, KommiinJÖrbiindel och Lundslingsförhiindel har också biträttförslaget. Mulmö kommun anser liksomsocialulredningen att instituten förmaning och föreskrift bör slopas. Kommunenanser också atl övervakning bör ersättas av konlaklperson och liksom övrigaförebyggande ålgärder regleras i socialljänsllagen. på frivillig grund.Flera andra kommuner, däribland , biträder också förslagel. Erinran mot förslagel har inleheller framslällls av LO och TCO. SACOI SR inslämmer i all övervakning inle hörhemma i en social verksamhet, präglad av en förtroendefull samverkan. socionomers riksjörbundanser atl de lagbundna åtgärderna förmaning och varning etc. bör ulgå ur lagen.Förslagel biträds ocksä av socionomförbiind liksom av FöreningenSveriges socialchefer. RÅ och kriminalvårdsstyrelsenansluter sig lill uppfattningen att det från socialvårdens synpunkler är mestföljdriktigt att ersälla övervakningsinstilutd med frivilligtkontaktmannaskap. Om så sker saknas enligl RÅ:s mening anledning alt behållabeslämmelserna om föreskrifter, förmaning och varning. Remissinslansernapåtalar emellertid risken av all slopa över- 1979/80:1 383 vakningsinstiuiiel i sociallagsliftningen.Kriminalvärdsstyrelsen erinrar om att under ar 1974 meddelade åklagarnaiilalsunderiälelsc 12 110 tall med hänvisning lill alt den unge hade ställts underövervakning enligt BvL, Styrelsen föruisäller all den föreslagna inskränkningenav åigärdsaltcrnati-ven i sociallagstiftningen inte konuner au leda lill allåklagarna i slörre ulsträckning än väcker åtal mot ungalagöverträdare, RA framhiillcr atl avsaknaden av adekvala tvångsåtgärder inomsocialtjänsten i avsevärd män begränsar möjlighelerna atl anviindaåtalsunderlåtelse i resocialise-ringssyfte, I synnerhet slopandet avövervakningsinsiiluiet miistc enligt RÅ:s mening medföra en markant ökning avantalet iital. Del bör finnas möjlighel alt utsekontaktperson även utan den enskildes samiycke anser 5r('« hovrätt. Utredningenhar bortsett att socialijiins-tens möjligheter atl besluta om tillsyn ävenmot den enskildes vilja kan vara en väsentlig förutsättning lör allbestämmelserna om ätalsunderlä-lelse skall lillämpas och ha stor betydelse vidbeslämmande av paföljtl för brotl. Kainniarruiten i anseralt möjligheterna att förordna om övervakning och meddela föreskrifter börfinnas kvar. Annars föreligger risk för atl mer ingripande åtgärder vidtas änvad förhållandena piikallar. Enligt kammarrällens mening bör således ibegreppel vård inrymmas även förordnande av kontaktperson och föreskrifter.Efter länsrättens beslul om vård skulle dä nämnden, i slällel för alt tvingasskilja den unge från hans hem, kunna förordna konlaklperson eller meddelaföreskrifter, I lagförslaget bör således anges alt vård kan innebära, förutomatt den underårige skiljs från sitt hem, all kontaktperson kan förordnas elleratl föreskrifter meddelas. I vissa situationer kan del enligtvad länsslyrelsen i Sttickliolius län anför finnas elt behov av den mellanformtill helt frivilliga insatser och tvångsomhändertagande, somövervakningsinslilutel utgör. Försöken all begränsa ingripanden och ålgärderfår inle leda lill alt socialvården avhänder sig inslmmenl, som är ägnade altmotverka behovet av mer djupgående ingripanden. Länsslyrelsen i län anseratl möjlighet all förordna om övervakning mot den enskildes vilja i en ellerannan form måste finnas. Nämnderna mäsle ges någon möjlighel atl - åtminstoneunder - kunna följa en individ som varil akluell för vård. Övervägande skäl lalar för altmöjlighet bör finnas att utan samtycke kunna förordna konlaklperson förunderårig anser i Kristianstuds län. Del bör finnas etl slegmellan frivilliga insatser och tvångsomhänderlagande. Den ringa grad av tvångsom ett sädant förordnande innebär bör tolereras med hänsyn lill den trygghetför den unge della kan innebära. I anseralt del är nödvändigt atl bibehålla de nuvarande möjlighelerna atl vidlaförebyggande åtgärder även mot Prop.1979/80:1 384 föräldrarnas vilja i de fall då förhållandena är sådanaalt elt skiljande av barnd från hemmet maslc ske. Hänsynen framför allt tillbamet kräver detta. Vad gäller instilulel övervakninganser/«(;ii7>r('/it'/; / Vusteriiorrlaiids län att delta även i fortsättningenkan ha denna rubricering. Som en förulsällning för all kunna användaövervakning bör sådana skäl som anges i 1 S LVU föreligga. Ungdtnnsjangclseutrediiingen har isilt arbele utgått från att den som inle har fyllt liksom nu skall hållasnästan hell utanför kriminalvården och att de åtgärder i anledningav broll somfrän kriminalpolitisk synpunkt anses erforderliga också i framliden vidlas inomramen för socialvårdens verksamhel. förslag ger anledninglill tveksamhet när det gäller frågan om socialvård skall kunna ersättakriminalvård i samma omfattning som . Tveksamheten är främst betingad av allde tvångsmässiga åtgärderna inte får ges längre varaklighel än tre mänader.Tidsgränsen bör emellertid inle få någon slörre belydelse om man ser enbarllill tiden för frihelsberövande. Mera belänkligl är all frihetsberövandet inleskall kunna följas upp av eftervårdande insatser mol klienlens vilja. Del kanleda lill all de rätlsvårdande myndighelerna i vissa fall föredrar all välja brotlspåföljdsom innefatlar kriminalvård. Avskaffande av övervakning kan få icke önskvärdakonsekvenser för behandlingen av underårig lagöverträdare även närbrollslighden inle har varit av sä allvarlig beskaffenhet all frihelsberövandeålgärd bör komma i fråga. En sådan reform kan komma att leda lill allfrihelsberövande åtgärder vidtas inom socialvården i etl lidigare skede än nueller all kriminalvård i frihel anordnas. Ungdomsfängelseulredningen ulgårfrän atl del också kommer all finnas fall där alla försök lillsamarbele har misslyckals. När del gäller dessa fall är del från mångasynpunkter olämpligt all hell underlåta all beivra brollslighden. Derältsvårdande myndighelerna skulle därför i avsaknad av övervakning och andramindre ingripande ålgärder enligl sociallagsliftningen vara nödsakade,antingen all kräva all Ivångsmässig vård kommer till slånd enligl den avsocialutredningen föreslagna lagen eller atl anordna övervakning inomkriminalvården. Ungdomsfängelseulredningen avslyrker all möjligheten all inomsocialvården anordna övervakning av underåriga lagöverträdare avskaffas. JO anför alt av de nuvarandeförebyggande ålgärderna saknar förmaning och varning saml i nägon mänföreskrifter rörande den unges levnadsförhållanden slörre praktisk belydelse.Hjälpålgärder, innefallande råd och slöd, och övervakning tillämpas däremot istor utsträckning såväl med föräldrarnas samiycke som utan all sådanl samtyckeföreligger. 1 båda situationerna har man på sikl kunnat inregistreragoda resultat av barnavårdsnämndens insals. Det är visserligen sanl attålgärder av detta slag knappasi kan få någon avgörande betydelse för vården avden unge om han eller hans föräldrar vägrar att medverka. 1979/80:1 385 emellertid annorlunda om den enskilde lill en börjanvägrar all samlycka men, sedan åigärden väl har beslulais, rällar sig ochmedverkar. Sådana fall är inle ovanliga. Om den enskilde följer en föreskrift,trols alt han eller hon från början ogillat föreskriften, kan della leda lillförbättring av situationen och mera ingripande ålgärder i form avomhändertagande kan undvikas. Del kan också vara så all den enskilde efter handändrar uppfattning om värdel av en förebyggande ålgärd, l. ex. övervakning. Omkontakten mellan övervakaren och klienten blir god kan klienlen kanske såsmåningom komma att själv önska denna konlakl. Även här kan ulvecklingen ledalill att elt omhändertagande för samhällsvård blir onödigl. Dessa erfarenhelerav den nuvarande barnavårdslagstiftningen har kommil bort i ulredningensförslag. JO vill mol bakgrund av del nu sagda väcka frågan om man verkligen böravhända sig alla möjligheler atl vidla åtgärder till barns skydd, om inleföräldramas samiycke redan från början kan erhållas och fulla skäl föromhänderlagande ännu inle föreligger. Genom Ulredningens förslag blir del i deinärmasle omöjligi för socialnämnden att aktivt ingripa i etl sådanl fall ävenom barnels förhållanden är långl ifrån lillfredsslällande. säll all kommalill rälla med problemet är atl behålla möjligheten atl beslula om vissaförebyggande åtgärder även ulan den enskildes samtycke. skulle ocksåindirekt medföra all socialnämnden får ökade möjligheter alt genomförautredning och ta konlakler med andra myndigheler m . m. i barnavårdsärenden. anser all delligger i den unges inlresse all bibehålla en förebyggande tillsynsform, sommolsvarar nuvarande övervakning. anser allmöjlighel bör finnas atl förordna kontaktperson ulan den enskildes samiycke.På molsvarande sätl anser all nackdelarna med dtomhänderlagande är slörre än de som kan bli följden om övervakningsinstilutdbibehålls. Av hänsyn till barnen bör etl enskilt omhänderlagande i del längslaundvikas, något som kan ske om man kan förordna övervakare. Elt avskaffande av övervakning kan,anför . leda till mer vittgående ingrepp i föräldrarnasvårdnadsrätt och den unges inlresse av obrutna relationer med föräldrarna änsom i och för sig motiveras av omsländighelerna. Möjlighetema att förordna enkontaktperson samtycke bör finnas kvar. Socialulredningen föreslår atl ilänsrättens beslut om värd skall anges den tid under vilken vård enligt lagenlängsl får beslå. Denna lid får inte översliga från del vårdeninleds. Länsrälten kan dock enligt förslaget förordna att vård som harbeslulais på grund av brisier i barnels hemmiljö (I S I.) får beslå under längre lid eller lills vidare. Nära nog alla remissinsianser harvarit kriliska mol förslagel. slorl 25 1979180. Prop.1979/80:1 386 antal remissinstanser anser alt vårdbehovet och resultatetav vården bör vara bestämmande för vårdliden och att någon bestämd tid säledesinte skall anges i förväg. RÅ framhåller att erfarenhelernafrän ungdomsvårdsskolorna visar att det är svårt all under så korl lid som iremånader motivera den unge för fortsatt behandling i frivilliga former, RÅ ansermed hänsyn härtill och till vikten av atl undvika upprepade kortaomhändertaganden atl den föreslagna vårdliden är alldeles för kort. EnliglRÅ:s mening bör vårdbehovel och behandlingsresulialet vara helt avgörande förvårdtidens längd. Vårdliden bör därtör inte bindas i beslutet. Ansvaret förvårdens upphörande bör i stället läggas på socialnämnden. En vårdlid kanenligl Sveu hovrtili få betänkliga konsekvenser. En tidsmässig begränsning avvården kan få till följd all de omhändertagna - främst unga lagöverträdare ochmissbrukare - upplever vården som etl straff och inte som etl medel attinitiera erforderliga hjälpinsalser. Hovrälten erinrar om att bland de unga sombereds vård pä grund av siu beteende finns ungdomar, som är myckelvårdbehövande och som fordrar avsevärd lid au behandla. En vårdtid om tremånader ar för dessa unga orealistisk. Del kan emellertid frånrättssäkerhetssynpunkt vara lämpligt atl överväga en ordning enligl vilken delskall åligga vederbörande myndigheter all inom vissa tidsfrisler la upp fråganom frihelsberövande lill förnyad prövning. Kammarrällen i anser altdet inte är lämpligl med så kort längsla lid som .