prop · G3032 · 1979-12-31 00:00:00 — Del är enligt styrelsensmening angeläget, att dylika och andra uppgifter om klienternas personligaförhållanden genom specialreglering sekrelesskyddas hos kronofogdemyndighet.Brottsförebyggande rådet har i rapport 1977:4 om straffades skulder föreslagitetl fastare samarbete mellan kriminalvården och de exekutiva myndigheterna.Oavsett om ett centralt dataregister för kronofogdemyndigheterna inrällaseller ej, bör sekretessfrågan i nu berörda hänseende lösas, dä utlämnande avuppgifter sker miinmässigi från centrala kriminalvårdsregisirei. Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 459 Riksrevisionsverketberör indrivnings verksamhetens behov av informat ion vid sin behandling avbestämmelserna om sekretess mellan myndigheter. För att sekretess skallföreligga fömtsälts, konstaterar verket, i de flesta fall att röjande av enuppgift skall medföra viss skadensk. Innebörden av skaderekvisilet gerriksrevisionsverket anledning alt ifrågasätta om inte myndigheternas bedömningenligt 2 kap, 7 § föreia slyckel andra punklen av sekrelessbehovel med hänsynlill skaderisk och skyddsintresse bör underiättas, Etl exempel på oklarhel ärvad som anförs i promemorian om indrivningsverksamhelen (s, 135),Indrivningsverksamheten syftar till all slutgiltigt förverkliga fastställdarättsanspråk och för den skull har kronofogdemyndigheterna skyldighel allefterforeka gäldenärens tillgångar. Några uttalade begränsningar iundereökningsplikten synes inte föreligga. Beroende av pereonalresurser ocharbetsmetoder sker dock enligt verket i praktiken begränsningar. Bl, a,begränsas den fallmässiga undereökningen genom att information inhämtas frän andramyndigheter och efterforekningar görs i olika register. Kännedom om gäldenärenstillgångar redan före en förtättning anses ge möjlighel lill en, även fördenenskilde, mer ändamålsenlig handläggning av ell ärende. Alltjämt måste dock imänga fall uppgifter om tillgångar inhämtas på fältet genom kontakt medgäldenären. Detta kan även om största diskretion iakttas lätt leda lill men förgäldenären. Del kan också bli fräga om kostnadskrävande förrättningar. Motbakgrund av del anförda är det enligt mening angelägel alltveksamhet om kronofogdemyndigheter i indrivningsarbetet undanröjs. Ellklarläggande i det fortsalla arbetet med förslag till sekretesslag är därförönskvärt. Ocksålänsstyrelsen i berör indrivningsverksamheten,Länsslyrelsen anknyter till uttalandet i promemorian (s, 128) all möjlighetenall utväxla hemliga uppgifter måsle utnyttjas mycket spareami och med denstörsta föreikiighet, om informationen inte är sekreiesskyddad hos denmottagande myndigheten, särskill i fråga om uppgifter som är hemliga av hänsyntill enskilds inlresse, Länsslyrelsen anför därvid atl det inom skatteområdetär så att fastställelse och uppbörd av skatter och avgifter sköts av vissamyndigheter medan kronofogdemyndigheten sköter indrivningsverksamhelen. Enligtlagförslaget skall någon sekreiess i princip inte gälla ikronofogdemyndigheternas verksamhei. Konsekvensen härav skulle bli, atl delsista ledet i beskattningsverksamheten avskildes från de övriga enbart på grundav verksamhetens organisatoriska uppdelning. En sädan konsekvens vore enligtlänsslyrelsens mening högsl olycklig. Därför föreslår länsslyrelsen, allbestämmelser tas in i berörda författningar pä skatte-och avgiftsområdet, somlegaliserar det samarbete mellan skatte-och avgiftsmyndigheterna ochkronofogdemyndigheterna, som behövs för alt de förtas verksamhet skall varameningsfull. Det gäller exempelvis skattemyndighets uppgifter om vilkatillgångar som vederbörande skallskyldig har och Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 460 omvar tillgångarna finns. Alt en författningsreglering här, liksom i övriga nunämnda fall synes påkallad, framgår motsällningsvis av uttalandel (s. 135) ipromemorian atl "om utlämnandet av vissa uppgifter lett lill all någon t,ex, har blivit föremål för framgångsrika indrivningsålgärder har han utsattsför skada i den bemärkelse som avses i lagförslaget". Sekretess med hänsyn till intresset att bevara djur- eller växtart Regeringsrättenoch kammarrätten i erinrar om all reglerna i TF om handlingssekrelesstill skydd för intresset att bevara djur- eller växtart saknar uttryckligmotsvarighet i om inskränkningar i yttrandefriheten, Beslämmelsentillstyrks utan reservation av i . De remissinstanser som iövrigt kommenterar bestämmelsen är kritiska mol all sekreiessen begränsas lillmyndighet som det särskilt åligger alt verka för naturvård eller för kunskap omdjur och växter. De uttalar att lagtexten måsle utformas så atl därav klartframgår alt paragrafen kan bli tillämplig också på andra myndigheter än de somi motiven särskill anges där uppgifter om hotade djur- och växtarterföreligger. Såsom exempel nämns univereiteien (närmast derasforeknings-institutioner), statens veterinärmedicinska anstalt och kommunalaorgan, främst byggnadsnämnderna. Härom anför dessa remissinstanser närmareföljande. Kammarkollegietframhåller att med den uiformning lagrummet nu fält i förslaget skyddet ärbegränsat till uppgifter, så länge dessa finns bl, a, "hos myndighei, somdet särskill åligger att verka för naturvård". Med dylik"myndighei" avses främst , länsstyrelserna,domänverket, och skogsvårdssiyrelserna. Sekretesskyddet kan häranses påkallat endast för ett mycket begränsat anlal arter men är belräffandevissa av dessa avgörande för fortsatta existens, I de fall ellsekretesskydd behövs för uppgifter om djur- och växtarter är del av vikt altdetta även gäller uppgifter hos andra än de nämnda myndigheterna samt hos såvälcentrala och lokala myndigheter som kommunala organ. Det bör alltså av ensekretessbestämmelse rörande nämnda uppgifter klart framgå, att denna gäller,förutom central och lokal statsförvaltning saml institutioner såsom naturhistoriskariksmuseet, även kommunala myndigheter. Med hänsyn till den tydlighet maneftereirävar när det gäller sekretessbestämmelser, är det enligt kollegietsmening inte tillräckligt att i det föreslagna lagrummet endast strykarelativsatsen "som det särskill åligger att Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 461 verkaför naturvård eller för kunskap om djur och växter". Kollegiet föreslår därför,atl till 11 kap, 1 § fogas ytteriigare ett stycke med följande lydelse,"Även hos annan myndighei gäller under samma förhållanden sekretess föruppgift om utrotningshotad djur- eller växtart, såvitt angår viss fastigheteller lokalt förhållande," Kollegiet hänvisar till en promemoria avadvokalfiskalen Gillenius som innehåller en närmare moiivering till det av kollegietföreslagna lilläggsslyckei. framhåller vikten av atterforderiig följdlagstiftning till TF:s bestämmelse om sekreiess lill skydd förintresset att bevara djur- eller växtart kommer lill stånd och utformas så attoffentlig dokumentation om utrotningshotad fauna och flora kansekretessbeläggas. Beskrivningen av del rekvisit som i 11 kap, 1 § angersekretessens räckvidd, dvs, anger vilken verksamhet som omfattas avsekreiessen, synes styrelsen inte helt läcka de behov som föreligger. Uppgifterom utbredning av djur och växter insamlas dels för forekningsändamål,dels isamband med inventeringar före beslut om markanvändning. Sådana inventeringarsker ofta i regi. En stor del av den forskning som behandlar den svenskafaunan och sker vid universiteten, varför där finns en stordokumentation om utrotningshotade djur och växter. Genom att lagtexten kräveratt en myndighei "särskilt" skall verka för naturvård finns fara förall kommuner inte anser sig omfattas av sekretessbestämmelsen. Dä promemoriananger atl med myndighet som det särekilt åliggeratl verka för kunskap om djuroch växter åsyftas , kan univereiteien tolka bestämmelsen så atl deinte omfattas av denna. Styrelsen föreslår därför att lagtexten ändras så atldet klart framgår att sekreiess för utrotningshotade djur och växter ävengäller vid kommunala organ samt universiteten. anser altdel inte är lätt att ulan tillgång till specialmoliveringen utläsa vilkamyndigheter som åsyftas i lagtexten. En förtydligande beslämmelse i någon formsynes därför vara av behovet påkallad. Även universiteten och andramyndighetersom bedriver forskning om djur eller växter bör ingå bland demyndigheter som skall omfattas av den här ifrågavarande sekreiessen, Sverigeslantbruksuniversitet framhåller att och slalensveterinärmedicinska anstalt (SVA) arbetar bl, a, med sådan miljövårdsforskningsom behandlar bevarandet av faunan och , framför allt hur man genomskötsel av miljöer och anpassning av metoder i skogs- och jordbruk kan räddahotade arter och undvika en onödig utarmning av och faunan iproduktionslandskapet. Vid och har också kunskaperom alla hotade djurarter i samlats och utvärderats som underlag förplanering och beslutsfattande hos myndigheter och stora förvaltningar, I detlaarbete handläggs åtskilligt malerial, t, ex, exakt angivna lokaler för hotadearter, som inte kan ges offentlighet på grund av risk för illegal insamlingeller för störningar. Det är därför mycket tillfredsställande an det nuföreslås en lagstiftning som möjliggör sekretessbeläggning av dylikt känsligtmalerial. Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 462 Lagförslaget11 kap, 1 § synes vara adekvat formulerat, Belräffande lagtextens formulering",,,myndighei, som del särskill åligger alt verka för ,,,kunskap om djuroch växter, ,," anges i övervägandena all riksmuseetåsyftas. Delta är naturiigtvis riktigt men det åligger även Sverigeslanibmksunivereitel och SVA all bedriva forskning om problem med bevarandet avväxi-och djurarter. Det förekommeräven vid några andra universitetforekningsprojekt pä hotade arter där det också föreligger krav pä arkiveringav primärmaterial, appendix till examensarbeten etc, som förutsätter möjlighellill användning av sekrelesslagen. Det är pä gmnd av formuleringarna iövervägandena nödvändigl all det i propositionen klargöre atl lagtexten ägersin tillämpning på de univereilei och eventuella andra myndigheter som harskyldighel att bedriva forskning på hotade arter dvs, inte blott riksmuseet.Svenska menaraii den föreslagna bestämmelsen innebär enprecisering av den på föreningens förslag gmnd-lagfästa möjligheten atthemlighålla vissa uppgifter med hänsyn till intresset alt bevara djur- ellerväxtart. Föreningen är självfallel nöjd med alt en bestämmelse med detta syfleföreslås inlagen i den nya sekrelesslagen, I likhet med bland andrakammarkollegiet anser emellertid föreningen alt den gmpp myndigheter, hos vilkauppgifter skall hemlighållas med stöd av detta lagrum, måste utvidgas något.Det gäller i första hand dels vissa kommunala organ, främst ,dels vissa forskningsinstitutioner, t, ex vid lantbruksuniversitetetsviliforskningscenimm och zoologiska och botaniska institutioner viduniversiteten. Åsyftad effekt skulle erhållas om lill paragrafen gjordes etttillägg i nära överensslämmelse med vad som föreslagils av kammarkollegiet idess yttrande över lagförelaget. Föreningen hemställer att etl tillägg medlydelsen "Även hos annan myndighei gäller under samma förutsättningsekreiess för uppgift om utrotningshotad djur- eller växtart, såvitt angår vissfastighet eller lokalt förhållande" göre lill paragrafen eller altlagrummet på annat sätt ges eftersträvad innebörd, Sverigeslantbruksuniversitet lar upp frågan om vilka arter sekretessen avser,Univereilelet framhåller alt motiven till paragrafen innebär all artematillhöriga de i och gängse hoikategorierna akulhotade, sårbara,sällsynta och vissa av de hänsynskrävande hör hit, Univereilelet delar denuppfattningen med det villkor att röjandet av uppgiften kan anlas motverkasträvanden att bevara arten i landet, Atl beslämmelsen även gäller för attbevara art inom del av landet anser lantbmksunivereileiei vara rikligt. Meddessa regler bör man kunna fömtsätta atl sekretesslagen tillämpas med storrestriktivitet men ändå är möjlig att utnyttja när det verkligen behövs, Ihändelse av tveksamma fall bör kunna föreslå eller utfärdaanvisningar för hur lagbestämmelserna skall lillämpas, I sammanhanget kanpåpekas att begreppet "utrotningshotade" bör ersättas av"hotade" då delta uppenbariigen är vad som avses. Prop.1979/80:2 Dei B Bilaga 2 463 Sekretessen hos domstolar och vissa andra organ Enligtkammarrätten i är del förvirrande att ge 12 kap, rubriken, när huvuddelen av de materiella sekretessreglernaäven för domstolarnas del återfinns på andra ställen i lagen. En mbrik av typen"Särskilda regler om sekreiess vid domslol" hade varit merarättvisande. Kammarrätten i SundsvaU är av samma uppfattning. Det förhållandetatt kapitlet innehåller endast särskilda bestämmelser som gäller vid domsloleller vissa andra organ och att bestämmelserna i förslagel i övrigt i storutsträckning är tillämpliga vid dem bör enligt kammarrätten åtminstone antydasi kapilelrubriken, t. ex. genom atl den ges utformningen "Särskildabestämmelser om sekreiessen hos domstolar och vissa andra organ". Ocksålänsslyrelsen i anser alt rubriken bör formuleras om. Juridiskafakuheten vid konstaterar atl 12 kap. innehåller vissaföreskrifter om tystnadsplikt som saknar anknytning till speciellasekreiessgrunder. 15 och 6 §§ behandlas tystnadsplikt belräffande innehållet iännu ej meddelat beslut och om överläggningar till beslul, och i 11 § stadgastystnadsplikt för växeltelefonister. Fakulteten ifrågasätter om inte dessabestämmelser om tystnadsplikt borde samlas i ett särskill kapilel och samtidigtbyggas ut någol. Kammarrätteni SundsvaU förordar alt sådana bestämmelser i förelaget i övrigt som ärutformade med tanke helt på förhållanden vid domslol, dvs.främstbestämmelseri8kap. 21 §,9 kap. 15 §samilOkap. 17 och 18 §§, för att ökaöverskådligheien sammanföre med bestämmelserna om domstolssekreless iförevarande kapitel. sägs atl innebörden av paragrafen knappast är klarlagd idepartementspromemorian (s. 594). Vad som sägs om överföring avförundersökningssekretessen till domslol (s. 595-596) betecknas som svårbegripligt. JKanser all del uttryckligen bör anges att regeln gäller också uppgift somdomstol erhåller från annan domstol. Situationen är så praktisk atl del inte ärlämpligt att dölja domslol under begreppet myndighet. Kammarrätteni konstaterar att första stycket reglerar den s. k. sekundärasekretessen hos domslol, dvs. aii sekretess som gäller hos en myndigheiöverförs lill domstolen. Eftereom den primära sekreiessen på grund av lagenstillämpningsområde endast gäller hos myndigheter samt lill dessa knutnapersoner, avser paragrafen helt naturiigt endast uppgifter, som lämnas fråndessa. Enligt kammarrätten skulle man dock kunna tänka sig alt ensekreiesskyddad uppgift av en myndighet lämnats lill exempelvis ett partsombudsom sedan vidarebefordrar uppgiften till domstolen. I ett sådanl fall härröruppgiften onekligen från myndigheten men har inte erhållits från Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 464 denna,varför 12 kap. 1 § inte torde vara tillämplig. Enligt kammarrättens mening bördet inte spela någon roll atl uppgiften erhållits genom en"mellanhand". Sekrelessiniressel kan vara delsamma. Siiuaiionen ärkanske 1. o. m. sådan all, om i exemplet ombudet inte lämnat uppgiften lilldomstolen, denna hade själv inhämtat uppgiften från myndigheten. Dennainkonsekvens kan man undvika genom atl i lagtexten använda t. ex.uttryckssättet "erhåller domstol uppgift som härrör från myndighet och därär sekretessbelagd". Enligt regeringsrätten kantvekan råda humvida del i paragrafen använda uttrycket domstols"rättskipande eller räitsvårdande verksamhet" står i någon motsatslill vissa i de föregående kapitlen angivna verksamheter, vari domstol tar del.Sålunda nämns i 8 kap, 2 § andra stycket ärende enligt lagstiftningen omsmittskydd, i 8 kap, 4 § andra slyckel verksamhei som innefallar omprövning avsocialnämnds beslut (dvs, beslut av sådan nämnd som avses i socialuiredningensförelag till socialnämndslag) och i 10 kap, 1 § andra siycket sekretess hosdomstol enligt paragrafens första slycke. Sekretessen enligt detta styckegäller i myndighets verksamhet i fråga om beräkning av skatt m, m. Dessa olikastadganden synes regeringsrällen uigöra undanlag från eller utvidgningar av densekundära domslolssekrelessen enligt 12 kap. Läget är oklart och noggranngenomgång av förhållandel mellan reglerna om domstolssekreless i 12 kap, och iövriga kapitel erfordras anser regeringsrätten. Reglerna i 12 kap, innebärenligt bostadsdomstolen att en uppgift som omfattas av sekretessbestämmelse medbegränsad räckvidd kommer atl behandlas olika frän sekrelessynpunkl beroende påom den vidarebefordras lill domstol eller lill artendenämnd eller hyresnämnd, Idet förra fallet före sekreiessen över lill domstolen (12 kap, I §),Vidarebefordras uppgifter däremol till nämnd, sker inte någon sådan överföring.Föran uppgiften skall vara sekretessbelagd vid nämnden fordras atl den aktuellasekretessbestämmelsen läcker även handläggningen i nämnden. Enligt bosladsdomstolensmening framstår det i de här aktuella fallen som inkonsekvent att sekretess förviss uppgift inte förs över lill den myndighet som prövar ett ärende i förstainstans när sådan överföring sker till överinstansen. Vidare är all märka atten och samma tvist kan handläggas dels i , dels ifastighetsdomstol för prövning. Även i detla fall förs sekreiess över lill denena handläggande myndigheten men inte till den andra. Från principiell synpunklkan det därför ifrågasättas om inte de regler för överföring av sekreiess somgäller för domslol bör gälla också för artendenämnd och hyresnämnd, Iparagrafens andra stycke sägs att sekretess enligt vissa uppräknade paragraferinte gäller hos domstol. Bestämmelsen kan enligt kammarrätten i läicke avsedda konsekvenser när kammarrätt skall som besväreinstans pröva mål omvägran att utlämna allmän handling, I dessa mål lorde Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 465 kammarrällenregelmässigt komma atl begära in den aktuella handlingen från underinstansen,Målel kan i sådant fall gälla huruvida handlingen omfattas av sekreiess enligtexempelvis 10 kap, 8 §, som är en av de paragrafer som undantas fränsekreiessen hos domstol, har i etl sådanl fall funnit allhandlingen omfattas av den angivna sekretessen, I och med att kammarrätten ibesvärsmålei fär in den aktuella handlingen upphör emellertid sekreiessen pågmnd av beslämmelsen i 12 kap, 1 § andra slyckel och handlingen blir offentiig.Man skulle således i dessa fall alltid kunna uppnå alt handlingen bliroffentlig genom alt besvära sig. Detta kan rimligtvis inte vara meningen,Promemorieförelagel måste därför enligt kammarrätten kompletteras med enbeslämmelse om sekreiessen i besvärsmål angående vägran alt utlämna allmänhandling. En ledamot av regeringsrätten (regeringsrådet Mueller) är av sammauppfattning och föreslår alt 12 kap, kompletteras med en föreskrift omsekreiess för de fall då kammarrätt eller regeringsrätten har all avgöra om enviss handling har karaktär av allmän handling eller ej, I sådana mål bördomstolen ha rätt att sekretessbelägga handlingen, om den getts in tilldomstolen - varigenom den ju blivit allmän - dels i avbidan på atl domstolenavgör målel, dels i de fall då domstolen finner atl handlingeninte hade karaktär av allmän handling, innan den gavs in lill domstolen,Mueller anser atl en sådan föreskrift behövs för atl domstolen skall kunna tain handlingen utan atl handlingen därigenom blir offentlig och prövningen avmålet meningslös, (Jfr även i avsnittet 4,2,) sesanser alt del är mindre konsekvent all enligt andra stycket sekreiess inteskall gälla vid domslol för uppgift enligt bl, a, 10 kap, 8 § (stalisliksekretess).Eftersom endast i mål angående brott med stadgad påföljd av fängelse handling fär infordras resp, vittne fär höras belräffande uppgift somfaller under statisliksekretessen (förslagel till lag om ändring avrällegångsbalken 36 kap, 5 § andra och fjärde styckena, 38 kap, 8 § andrasiycket 2) är del enligt SCB lämpligt att i dessa fall uppgifterna åtnjutersekreiess hos domslol oavsett ev, beslut om stängda dörrar och senareförordnande om sekretess. För den händelse SCB:s förslag om ett absolut hindermot utlämnande av sekretesskyddat statistiskt malerial lill domstol vinnergehör, blir undanlaget i andra slyckel för sialistiksekretessen (10 kap, 8 §)överflödigt, HovrättenförVästra anser atl uttrycket "som avser" i 12 kap, 2 och 4 §§och motsvarande uttryck i 9 kap, 15 § bör ereätias med exempelvis"inom", Målel kan ju enligt hovrätten "avse" vad som helst, JKanmärker alt uttrycket förebringas vid förhandling kommenteras i promemorian(s, 598), Därvid anges att ett sätt är all part ger in Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 466 enhandling vid förhandlingen, I fråga om handling som tidigare kommit in lilldomstolen uttalas atl den bör anses förebringad vid domstolsförhandling, om denåberopas vid sädan förhandling men endast lill den del den åberopats. Enligt JKinnebär uttalandena - tolkade efter ordalagen - alt man gör stor skillnad påhandlingar som inges vid förhandling och sådana som ingivits tidigare, I frågaom de senare men inte de förra krävs etl åberopande. Vidare blir de förta attanse som förebringade i sin helhet, medan de senare anses förebringade bara iden del de åberopas. JK vet inte om dessa skillnader är åsyftade eller om debara är en följd av bristande precision i motiveringen. Enligt JK.s meningfinns det emellertid ingen anledning att göra skillnaderav detta slag.Handlingarna bör behandlas på helt samma sätt oavsett om de inges vidförhandlingen eller ingivits tidigare, eftersom det i regel är en rentillfällighet vilket som blivit fallel. JK kan inte heller se all del finnsanledning all skilja på handlingar som inges av part och sådana som ges in avt. ex. ett vittne. Kammarrälleni noterar att det i promemorian som en nyhet föreslås att sekretessenendast skall vika vid domslol, medan inlånat material som åierelälls lillmyndighet behåller sin sekretess hos myndigheten, även om materialetförebringats vid offentlig förhandling. Delta förslag bygger på fömtsätiningenatt domstolen kopierar alla handlingar som återsänds till myndigheter. Ikammarrällen är det emellertid ingalunda ovanligt alt inlånade akter och annatmaterial inte kopieras innan de återsänds. Kammarrätten tillstyrker trots delta- eller kanske snarare, på gmnd av detta - förslagel att uppgiftema behållersin sekreiess hos myndigheten. Enligt kammarrättens mening kan dessutom sammaskäl anföras för att sekretessen även skall beslå hos andra domstolar frånvilka uppgifter inlånas. Lagtexten borde sålunda ange att sekretessen upphörvid domstolen och inte - i obestämd form - vid domslol. ,som i och för sig inte har någon erinran mot den föreslagna bestämmelsen,påpekar också att utredningens antagande alt domstolen foiokopierar förebringatmaterial och tillför detta akten i dagens läge inte torde vara helt riktigt.Bl. a. förfars inte alltid pä sådant sätt med inlånade deklarationshandlingar.Den föreslagna beslämmelsen innebär atl domstolarna alltid måsle tillföraakten material som förebringats vid offentlig förhandling. Även i DomareförbundetsPM påpekas an antagandet att handlingar kopieras och fogas lill akten saknargmnd. Vid allmän domstol förekommer det endast undantagsvis att en inlånadsekretessbelagd handling (deklaration, handling i en personakt,behandlingsjournal) kopieras och bifogas akten. Etl sådant förfarandeförekommer något oftare vid förvaltningsdomstol där del emellertid är meraovanligt med en muntlig förhandling. Bestämmelsen kan, påpekas det ipromemorian, leda till alt domstolen, sedan målel avgjorts, inte har tillgångtill den hos domstolen offentliga uppgiften medan samma uppgift inte kanerhållas frän den myndighei där Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 467 denfinns, eftereom den skall hållas hemlig där. En jämförbar olikhet ibehandlingen av en uppgift hos domstol och hos annan myndighei följeremellertid av att det i allmänhet gäller ell rakt skaderekvisit hos domstol ochett omvänt skaderekvisii hos annan myndighei.