prop · G30340 · 1979-12-31 00:00:00 — Förvarje värderingsenhet föreslås således beträffande åkermarken att markensgodhetsklass och brukningsklass skall bestämmas utifrån vad som är normalt inomett värdeomräde. Betesmarkenskall enligl förslaget värderas med hänsyn lill värdefaktorn beskaffenhet. Medbeskaffenhet avses främst betesmarkens produktionsförmåga samt dess bmknings-och lorriäggningsförhållanden. Vid1975 års taxering användes begreppen kultiverad betesmark och gräsbärande markvid klassificeringen av ängs- och betesmarken. Enligt kommittén bör dessabegrepp inte användas vidare. Kommitténser inte skäl föreligga att föreslå all olika godhetsklasser skall gälla förfaslmarksjord och torvmarksjord vid taxering. Vid taxeringfanns däremot en sådan skillnad. 1979/80:40 137 Enligtförslaget skall riktvärdet för anges i kronor per heklar för deklasskombinalioner av värdefaktorerna godhet, brukningsförhållanden ochdränering som förekommer inom värdeomrädet. Detsamma skall enligt förslagelgälla betesmark beträffande värdefaktorn beskaffenhet. Vid1975 års taxering upprättades J-tabeller för varje värdeomräde. Kommitténanser alt man kan ulforma ell J-tabellsystem med på förhand bestämda värdeslegmellan inlilliggande klasser. I tabellverket skall enligt förslagel riktvärdetför som är tillfredsställande dränerad, av genomsnittlig godhet ochmed normala brukningsförhållanden knyias till värden i en fastställdvärdeserie. Värdeområdenabör vid 1981 ärs taxering avgränsas efler samma principer som gällde vid 1975års taxering. Således bör inom etl värdeomräde inverkan av värdefaktorernagodhet, brukningsförhållanden och dränering kunna bedömas enligt enhelligaregler. Vid denna avgränsning skall enligt förslagel värdeskillnaden mellan tvåklasser i förhållande lill värdet vid genomsnittlig godhet resp. normalabmkningsförhällanden uppgå till högst dock lägst /ha och högst 3 000kr./ha. Remissinstansernaär positiva till förslaget om riktvärden på . En del allmännasynpunkter lämnas emellertid. Man anser atl en viss risk kan föreligga förfelinställning av tabellerna på gmnd av svårigheterna alt genom de föreslagnavärdefaktorerna fånga de stora olikheter belräffande produktions- ochbmkningsföralsäUningar som kan föreligga belräffande åkermarken. frågor om antalet klasser och konstraklionen av klasserna behandlas.Förslaget atl miltklassen för värdefaktorerna godhet resp. brukningsförhållandenskall ulgöra genomsnittlig/normal klass kritiseras. Vidareanförs beträffande värdefaktorn bmkningsförhällanden aU yttre arrondering,egendomens avslånd till brukningscentrum och extern avvaU-ning bör beaktas. Ifråga om värdefaktorn dränering anser en del remissinstanser att tvådräneringsklasser bör räcka i stället för föreslagna tre klasser. Flertaletbilräder dock förslaget om tre klasser men nägra anser alt de bör få en klarareindelning. Jagkan inte finna någon bärande grund för all inle beträffande värdefaktorngodhet använda en miltklass som svarar mot genomsnittlig godhet inomvärderingsomrädel. Snarasl synes det naluriigl, då godhelsklasserna måsle angesrelativt med anknytning till vad som förekommer inom värdeområdet. Vissa frågorsom tagits upp av remissinsianser anknyter mer till värderingsmetodensdelaljulfonnning än till de värderingsprinciper som föreslås bli reglerade ilag. Beträffande inställning av tabellerna är jag medveten om atl 1979/80:40 138 dennarelativa gradering av värdefaktorerna medför svårigheier vid inslällningen avåkertabellerna. Någon annan indelning synes emellertid f n. inle möjlig. Jagförordar att de regler som föreslagits för riktvärden m. m, för införsi FTL. Förslagetom riktvärden m. m. för betesmark lämnas utan erinran av remissinstanserna.Även jag bilräder del förslagel. Devärdefaktorer som enligl kommittén särskill bör beaktas då riktvärdet föråkermark bestäms är godhet, bmkningsförhällanden och dränering. Värdefaktorngodhet avser enligl förslaget markens produktionsförmåga. Brukningsförhållandenavser åkermarkens läge i förhållande till annan åker samt dess inrearrondering, dvs. fällslorlek, fältform och förekomst av brukningshinder.Värdefaktorn dränering skall bestämmas rned hänsyn till beskaffenhelen avbefinUiga täckdikningar och markens behov av dränering. Värdefaktorernagodhet och brakningsförhållande skall enligt förslagel indelas i tre klasser.Av dessa skall miltklassen svara mot genomsnittlig godhet resp. normalabrukningsförhållanden. För värdefaktorn dränering skall finnas högst treklasser. 2.4.5.8Värdering av skogsmark och växande skog Nugällande melod för värdering av skog regleras till sina huvuddrag i Skvl. Vid1975 års taxering tillämpades två metoder vid värderingen, en noggrannare metodoch en förenklad metod. skall riktvärden för skog liksom i Skvl bestämmas med hjälp av envärderingsmodell, som bygger på förutsättningen atl elt efler förhållandenaavpassat uthålligt skogsbruk bedrivs. Liksom tidigare bör värderingsmodellenbestå av två beräkningsled, nämligen en grundläggande nuvärdeberäkning baseradpå en avkastningsmetod och en därpå följande marknadsrelalering av beräknade nuvärden. Riktvärdenför skogsmark med därpå växande skog (skogsbraksvärde) skall enligt kommitténliksom tidigare enligl den förenklade metoden anges per hektar mark. Kommitténsförslag innebär att de värdefaktorer som användes vid taxering skallanvändas även i fortsäUningen. Värdefaktorerna är godhet, kostnadsklass,virkesfortäd per heklar, trädslagsklass och barrskogens grovskogsprocent. 1979/80:40 139 Skogsmarkensgodhet är ett utlryck för dess virkesproducerande förmåga. Nägonannan ändring föresläs inte än all man genom förbällrade anvisningarunderiättar för den enskilde fastighetsägaren och för konsulenten för skog atlange rätl godhelsklass. skall de väsenfiigaste koslnadsfaktorer som påverkarvirkesproduktionens värde användas vid bestämmandel av riktvärde. Kommitténanser att det är olämpligt all i laglext låsa vilka faktorer som kan varamöjliga att använda. Det bör enligt kommittén ankomma på RSV alt beslämma defaktorer som bör tillämpas inom varje värdeområde. Kommitténanser att det inom varje värdeområde bör finnas högsl nio kostnadsklasser dären miltklass svarar mol en genomsnittlig kostnadsnivå i värdeområdet. Värdefaktornvirkesförråd per hektar fanns vid taxering. Kommitténföreslår ingen ändring i dess betydelse eller användning. Faktorn bör enliglkommittén liksom vid taxering klassindelas. Dessa klasser flr enliglförslagel inle göras slörre än 10 m skog för virkesförråd upp lill 200 m-* skogper hektar. Kommitténsförslag i fråga om värdefaktorerna trädslagsklass och barrskogensgrovskogsprocent innebär inle nägon ändring i de regler som gällde vid 1975 årstaxering för värdefaktorerna trädslagsklass och grovskogsprocent. Remissinstansernagodtar överiag förslagen om värderingsmodell och riktvärden förskogslaxeringen. Även jag anser atl kommitténs förslag i princip bör godlas.Vid klassindelningen av värdefaktorer är det emellertid ändamålsenligl alt denklass som svarar mol genomsnittlig kostnadsklass anges. Föregen del vill jag betona alt de stora problemen all äsladkomma en likformig ochräUvisande skogslaxering inte ligger i ulformningen av en värderingsmodell utani att kunna fl tillräckliga grunduppgifter rörande skogsbeståndens omfaUningoch beskaffenhet. Jag hyser stora förhoppningar om atl del gmndmaterial somframlagts om skogsbestånden inom s. k. anvisningsområden skall kunna vara tillhjälp för både fastighetsägarna och taxeringsnämnderna. Jag finner inle skälalt föreslå några ändringar i den av 1979/80:40 140 kommitténframlagda värderingsmodellen, som utgör en vidare bearbetning av detvärderingssystem som användes vid taxering efter en genomgåendeöversyn. Jag biträder således förslaget om skogsvärderingen. 1981 årsskogstaxering bör ge ell bältre och rättvisare resullal än tidigaretaxeringarmed hänsyn bl. a. till det förberedelsearbete som skelt pä delhållet. Till delta bör också bidra atl enligt förslaget bara en metod - den s.k. förenklade metoden - skall användas vid värderingen. Vid taxeringkunde värderingen ske enligl tre metoder och vid taxering enligl tvämetoder. Delta komplicerade såväl deklaralionema som anvisnings- ochvärderingsarbelel. Förslaget innebär alltså en avsevärd förenkling. Värdetav skogsimpediment bör enligt kommittén inte överstiga värdel av skogsmark medlägsla godhelsklass och högsla koslnadsklass. Värdetskall enligl förslaget anges i kronor per hektar. Riktvärdet skall inom varjevärdeområde bestämmas för skilda förhållanden för värdefaktorn beskaffenhet.Med beskaffenhet avses enligt förslagel främsl olika slag av förekommande vegetationoch förutsäitningar för ökad produktion. Åtskilligaremissinstanser har ansett all skogsimpediment bör ingå i ägoslagel övrig mark.Jag har emellerfid tidigare förordal alt skogsimpediment flr ulgöra eltsärskilt ägoslag. Beträffande de föreslagna reglerna om riktvärdena förskogsimpediment har frän ett häll framhållits att skilda skogsimpediment kan hahögst olika värden. Del hade därför varit önskvärt med en uppdelning i flerabeskaffenhetsklasser vilkel dock torde komplicera taxeringsarbelet mycket. Jagvill i fråga om del här uttalade önskemålet framhålla all de regler som nuföreslås för värderingen av skogsimpediment inte begränsar möjlighelerna altuppdela skogsimpedimenten i flera beskaf-fenhetsklasser. Jag anser attkommitténs förslag i denna del bör godlas. Idirektiven till kommittén angavs atl den skulle ta upp frägan om laxeringen avvattenfallsfastigheter. Bakgmnden detta var etl uttalande avskalteulskotlel med anledning av prop. 1974:116 med ändrade regler för taxeringav valtenfallsfasUghet års allmänna fastighetstaxering. Vatlenfallsfastigheternahar varil laxerade efter en blandad produktionskostnads- ochavkastningsmetod. Byggnadsvärdet pä främst vatlenkraftslationerna, som varitden dominerande delen av vatlenfallsfas-tigheternas lotala värde, har beräknatsenligt produktionskostnadsmetoden. De återstående postema vidvatlenfallslaxeringen är fallvärdel som värderas enligt en melod, som närmaslär grundad på avkastningen och tidigare konstaterade priser saml ulmälsvärdel(markvärdet) som beräknas enligt ortsprismetoden. Vid taxeringutgjorde det totala värdet av 1979/80:40 141 vatlenfallsfastigheternaca , varav ca . 1974:116 föreslogs atl en jusleringsfaktor för kraftverkens lönsamhet,en s. k. godhelsfaklor, skulle tillämpas vid värderingen av kraftstationerna.Som skäl anfördes atl kraftverkens värde vid tillämpning av produktionskostnadsmetodenvarierade med hänsyn till anläggningskostnaderna, oavselt om kraftverken varlika lönsamma. skulle, framhölls det i propositionen, motverkas av denföreslagna jusleringsfaktorn och med tillämpning av denna skulle ockå ökadrelativ rättvisa mellan vatlenkraftslationerna vid taxeringen komma lillständ. (SkU 1974:35 s. 10) ansåg det emellertidangeläget att man övervägde att gå över lill en värderingsmetod mer gmndad påavkastningen än på anläggningskostnaderna. Frågan borde ulredas med beaktandeav erfarenheterna ärs allmänna fastighetstaxering. Kommitténhar föreslagit atl regler om värdering av valtenfallsenheler skall tas in i 15kap. Dessa regler är gmndade pä en avkaslningsmetod. Den innebär i sloradrag atl totalvärdet av en nybyggd anläggning beräknas med ledning avavkastningen genom alt enhetens på föreskrivet säll beräknade effekt ikilowatt, s. k. laxeringseffekt, multipliceras med ell riktvärde som bestämsmed hänsyn lill kraftstationens lönsamhet. Anläggningens markvärde besläms somskillnaden mellan totalvärdet och kostnader för atl uppföra en anläggning(äteranskaffningskostnaden). Byggnadsvärdet för en anläggning las fram enliglproduktionskostnadsmetoden där äteranskaffningskostnaden nedräknas med hänsynUll anläggningens älder och beskaffenhet. Fallvärde skall inle längreredovisas. Denföreslagna värderingsmetoden innebär atl värderingen av kraftstationer ochregleringsanläggningar samordnas inom elt avrinningsomräde. Detaxeringsenheter, som omfallar vatten kraftstation, regleringsanläggning ellerutbyggbart och andels- eller ersättningskraft, föreslås bli benämndavaltenfallsenheler. Utfalletvid taxering har enligl kommittén visat att värdel av byggnader blirden största och i allmänhel helt dominerande poslen vid vatlenfallslaxeringen.De jämkningsfaklorer som infördes har inle räckt för atl åstadkomma devärderelationer mellan vatlenkraftslationerna som är motiverade med hänsyn tillderas åriiga avkastning och återstående användningstid. Detla visas bl. a. avde provlaxeringar i fem älvar som kommittén redovisat. Kommittén finner alt enren avkastningsmetod som bygger pä kapitalisering av den framlida produktionensnettovärde är väl lämpad för värdering av en vattenkraftstation. Engrundregel bör enligt kommittén vara att ett taxeras endast om detmed säkerhet kan bebyggas. Taxering skall därför enligt förslaget inte skeförrän byggnadstillstånd enligt vattenlagen föreligger. I det följande lämnasen närmare beskrivning av kommitténs förslag. 1979/80:40 142 FTL inleds med en kortfallad beskrivning av värderingsförfarandet. Detinnebär alt det lotala värdet för en nybyggd vattenfallsenhel uppskattas medledning av avkastningen. Delta skall ske genom att enhetens taxeringseffektmultipliceras med elt för enheten lillämpligl riktvärde. Därefter skallbyggnadsvärdet beslämmas till del tekniska nuvärdet som är byggnadensåteranskaffningskostnad. Vattenfallsenhelensmarkvärde skall enligt förslaget utgöras av skillnaden mellan det totala värdetför enheten och 75 96 av äteranskaffningskostnaden för byggnaderna. Taxeringseffektoch värdefaktorer för au bestämma denna Taxeringseffekienskall enligt förslaget beslämmas genom att den utbyggda effeklen multiplicerasmed de tre värdefaktorerna, utnytijandetid, regleringsmöjlighet ochbelägenhet. Medutnytijandetid avses kvoten mellan normalårsproduktionen, uttryckt ikilowalttimmarochden utbyggda effeklen i kilowatt. Minst nio klasser skallfinnas. Medregleringsmöjlighet förstås den utbyggda effektens relativa värde med hänsynlill möjlighelerna lill årsreglering. Antalet klasser skall vara minst fem. Medbelägenhet avses den utbyggda effektens värde vid kraftstationen i förhållandetill dess värde i . Även här skall antalet klasser vara minst fem. Uppdelningav taxeringseffekt mellan kraftstation och tillhörande reglerlngsan-läggningar Denberäknade taxeringseffekten skall delas upp mellan kraftstationen och andelar iuppströms belägna regleringsanläggningar Uppdelningen skall ske enligt defördelningstal som bedöms för olika regleringsgrad. Olika fördelningstal skallfl finnas för skilda typer av avrinningsområden. Dentaxeringseffekt som enligl denna uppdelning faller pä andelarna iregleringsanläggningama skall fördelas mellan de olika regleringsanläggning- arnai förhällande till anläggningarnas magasinsvolym. Den tolala taxeringseffektenför en regleringsanläggning skall vara summan av de laxeringsef fekler somberäknas för anläggningen vid dessa uppdelningar. Kraftstationensvärde skall, som lidigare nämnls, beräknas genom atl dess taxeringseffektmultipliceras med elt riktvärde. Dettariktvärde skall enligt förslaget ulgöra värdet per kilowatt laxeringseffektoch bestämmas genom en kapitalisering av 75 96 av årsnettot för entaxeringseflekt om en kilowatt före laxeringsåret. Årsnettotskall därvid bestämmas som skillnaden mellan avkastningen, beräknad enligthögspänningslariffer för mellansvenska omrädel, och årskostnaden förkraftstationen. Riktvärdetför en kraftstation skall bestämmas för olika förhållanden för värdefaktorngodhet. Genom denna skall beaktas olikheler i årskostnader som beror pävarierande anläggningskostnader per kilowatt laxeringseffekt. Minsl tregodhetsklasser skall enligl förslagel finnas. Riktvärdetför en regleringsanläggning skall enligl förslaget molsvara riktvärdet för enkraftstation med en för rikel genomsnittlig godhet. Värdetav en nybyggd kraftstation eller regleringsanläggning ulgörs av produkten avtaxeringseffekten och del framtagna riktvärdet. Vidvärdering av en kraftstation skall liksom tidigare avdrag göras för skyldighetatt leverera ersättningskrafl. Detta gäller bäde ersäuningskraft enligtvattenlagen och ersäuningskraft enligt avlal om kraften enligl avlalel ärknuten lill kraftstation och rälten lill kraften knulen till i avtalet angivenfastighet saml om kraflleveransen inte begränsais alt avse endast . Ersättningskraftskall enligl förslagel anges i kilowatt laxeringseffekt. För den fastighet somlämnar kraft beräknas värdel enligl beslämmelserna för leveransen. För denmottagande fastigheten skall värdet per laxeringseffekt molsvara det värdeersätlningskraften har för den motlagande fastigheten. Belastningenav ersätlningskraften skall dras frän kraftstationens markvärde så långtmöjligt, i övrigt från byggnadsvärdet. Förmånen av ersättningskraft skallenligt förslagel läggas till markvärdet av den taxeringsenhet vilkenförmånen hör. Rätttill andelskraft skall i regel ulgöra särskild taxeringsenhet. Värdetav andelskraft, bäde som belastning och som förmän, skall bestämmas till såstor del av vattenfallsfastighelens värde som motsvarar andelen. Frånremissinstanserna har i stort sett inle framförts några erinringar mot denföreslagna värderingsmetoden i princip och den konstmktion av 1979/80:40 144 regelsystemetsom kommittén föreslagil. a. länsslyrelsehäll anförs att de nyareglerna förefaller ändamålsenliga och lätthanterliga och att enavkastningsmetod ligger helt i linje med de erfarenheler som har erhållits vid1975 ärs allmänna fastighetstaxering. Frän Vallenfalls ochKraftsverksför-eningens sida framförs i försia hand atl taxeringen böruppskjutas för ytteriigare utredningar. Vidare framförs anden föreslagnametoden aren ren avkaslningsmetod och att den därför går längre än direktiven.Den kommer atl omfördela värdena mellan kommunerna och konsekvenserna i detavseendet har inte redovisats. Förslagel grundas ocksä i för hög grad påschabloner, sägs del. Den föreslagna uppdelningen mellanvattenkraftssla-tionerna och regleringsanläggningarna godtas i princip. Denborde dock bygga på omfattningen av de regleringar som kraftstationen harbåtnad av. Kraflverksföreningenhar anfört att det knappasi är möjligt att i avsaknad av förslag beträffandetaxering av värmekraflverk nu la slällning lill de föreslagnavärderingsmetoderna, särskilt innan den s. k. kapitaliseringsfak-lorn harfastställts. Den faktorn har så slor belydelse all den bör regleras i lag. Mananser pä några häll atl spärregler mol för slora taxeringsvärdehöjningar börinföras. Förmin del vill jag anföra följande. För vattenfallsenheter finns inte en marknadsom gör atl ortsprismetoden kan tillämpas. Liksom kommillénn har jag denuppfattningen atl dessa enheter är särskilt väl ägnade för en värdering enligtavkastningsmetoden. Under sådana förhållanden anser jag alt starka skälföreligger för atl vattenfallsenheterna bör värderas enligt avkastningsmetoden.Denna uppfattning synes i princip delas av alla remissinstanserna. föreslagit en längre gående avkastningsmetod än vad som avsettsanser jag inte vara bärande. För värdering i samband med fastighetstaxeringgäller liksom vid all fastighetsvärdering all avkaslningsmetoden anses merrättvisande än produktionskostnadsmetoder och atl dessa endasi utnyttjas i denmån del inle är möjligt atl göra en ortsprisjämförelse eller enavkastningskalkyl. När del nu framtagits en avkastningsmetod, varemot någraallvariiga erinringar inte framförts, anser jag inte atl det finns några skälatt bibehålla en produktionskostnadsmetod. Någrafrågor om beräkningen av nettoavkastningen har aktualiserats avremissinstanserna. Man har på kostnadssidan ifrågasatt om man skall göra avdragför kostnader t. ex. för effektiv garantibeskattning. Jag vill i det här sammanhangetframhålla alt systemet inte ger utrymme för hänsynstagande vid enskildataxeringar för sädana kostnader. Om de däremol allmänl har en påverkan påvattenfallsenheternas kostnadsbild kan de komma att beaktas vid beräkningen avdet årsnetto som ligger till gmnd för riktvärdena. Intäktssidanvid beräkningen av årsnettot beräknas på grundval av Vattenfallshögspänningslariffer. Detta är en enkel och enligl min mening rättvisanderegel. Den utgör en entydig gmnd för del föreslagna värderings- 1979/80:40 145 systemet.Della har, som flera remissinstanser också funnil, även i sin helhet förenklatsåtskilligt i förhållande till det nu gällande systemet. Manhar emellertid på sina håll uttryckt farhågor för att sättet all utnyttjatarifferna vid beräkningen av ärsnetlol skulle vara schablonartat, särskill medhänsyn till att tariffen skall ge kostnadsläckning inte bara för vattenkraftenutan också för värmekraftproduktionen. Som jag lidigare anfört anser jag altberäkningen av riktvärdet med utgångspunkt bl. a. i tarifferna är en bra metod.Till sambandel med värmekraften återkommer jag i del följande. Nägrafrägor har lagits upp i remissyllrandena om slorleken av värdefaktornbelägenhet, om nedskrivningsprocenten för byggnaderna och om en spärr för dennanedskrivning. Det får emellertid ankomma pä regeringen och RSV atl ulfärdaföreskrifter resp. anvisningar i dessa frågor. Några ylleriigare frägor av meraallmänt intresse har berörts i remissyttrandena. Det gäller bl. a. fördelningav laxeringseffekt inom avrinningsomräde efter investeringar. Fördelningenborde såvitt gäller regleringarna göras efter den båtnad de ger, sägs det.Vidare framhålls all kommittén inte berörl frågan om värdering avpumpkraftstationer. Man föreslär ocksä atl s. k. strömfallsfastighet, därsädan finns, skall vara värdebärande redovisningsenhet. I dessa frågor vill jaganföra följande. Delär uppenbari alt den värderingsmetod som föreslås för vattenfallsenheter inleär direkt lillämplig för pumpkraflverk, av vilka del endasi finns ell ytterstfåtal. Om laxeringen av dessa bör lösas genom användande av dennavärderingsmetod aktualiseras alllsä en jämkning för säregna förhållanden. Enfördelning av den laxeringseffekt som tillhör en kraftstation men skall belastauppströms liggande regleringsanläggningar kan göras mer eller mindre noggrann.Det är naturiigtvis möjligt atl i stället för som kommittén föreslagil utgåfrån bålnadstal. De båda meloderna synes ge i allt väsentligt lika resullal menden av kommittén föreslagna metoden synes enklare. Jag föreslår därför att denläggs till grund för lagstiftningen. Belräffande frågan öm värdebärandefaslighet för kraftstationerna utgär jag frän all det normalt kommeratt varaden s. k. strömfallsfastigheten som blir värdebärande. Jaghar tidigare nämnl Vallenfalls och ultalade tveksamhet dådet gälleratt införa den nu föreslagna modellen för taxering avvatlenfallsenheter. Tveksamheten anges främst bero pä atl den föreslagnavärderingsmetoden inle kan bedömas förrän ett förslag om värdering avvärmekraftsanläggningar hunnit ulvärderas. Vidare anser man atlkapitalise-ringsprocenten bör bestämmas innan man kan ta ställning lillförslagel och att procentsatsen bör föreskrivas i FTL. Ifråga om sambandet mellan vattenkraften och värmekraften vid enavkastningsvärdering vill jag anföra följande. 1dag är ca 2/3 av elproduktionen i landet vattenkraft och 1 /3 värmekraft. 1värt kraftsystem finns värmekraftsanläggningar av följande slag: Kärnkraftverk,kondenskraflverk, mottrycksanläggningar och gasturbiner. Kraftindustrin, varsanläggningar är ledningsmässigl sammankopplade i första hand 10 1979/80. Prop.1979/80:40 146 inomlandel, kör de olika kraflslagen sä atl de utnytUas samordnat och rationellt.Kommittén kommer atl lämna sill belänkande om taxering avindustrifastigheter. Inom det området faller även värdering av värmekraftverk.Jag har under hand erfaril atl det bl. a. inom den referensgmpp med bl. a.representanter frän kraftinduslrin som förbereder RSV:s anvisningar m. m. förbl. a. vatlenfallslaxeringen, råder enighet om en modell för samordning avvärderingen av vatten- och värmekraflsanläggningarna.