prop · G303114 · 1979-12-31 00:00:00 — Medhänsyn härtill och till de rättegångskostnadsregler som gällerenligtsmåmålslagen ifrågasätter tingsrätten, om inte sådana tvister bör undantas fråndenna lags tillämpningsområde för den händelse utredningens förslag omutvidgning av reklamalionsnämnden genomföres. I vart fall bör lingsrätt gesmöjlighet att i det särskilda fallel förordna atl ell tvistemål skallhandläggas i ordinär rättegångsordning i stället för såsom småmål trots altärendel tidigare behandlats i allmänna reklamalionsnämnden. Medhänsyn lill det intresse som finns hos konsumenterna av en enkel lösningavtvisterom fast egendom ärdet fördelaktigt atl reklamationsnämndens verksamhetutvidgas till att avse sådana frågor. Betydelsen av förslagel förringas dock avatt utvidgningen endast avser fall då en näringsidkare är motpart tillkonsumenien. Del vore emellertid värdefullt för domstolarna, om dessa gavsmöjlighel att inhämta yttrande från reklamationsnämnden i fastighetstvistermellan enskilda, även om nämnden inte har rätt att pröva sådana tvister. 1979/80:114 105 Beiräffande förslagel atl skall pröva iiven iirendenrörande fast egendom förmenar tingsrätten att om statsmakterna iir beredda allacceptera de ekonomiska konsekvenserna av en sådan reform lingsrätlen icke villgöra någon erinran mot förslaget i och för sig. Tingsrätten vill dock tillägga,att tingsrätten förutsälter att om ett ärende tenderar atl bli av vidlyftigkaraktär kommer att begagna sig av möjlighelen att avvisa ärendet ifråga. Tjänstemän vid slalliga myndigheler är skyldiga attlillhandagå allmänheten med upplysningar i frågor som rör myndighetensverksamhetsområde. Denna upplysningsverksamhet är avgiftsfri och inskränker sigi vart fall inom domstolsväsendet till alt i allmänna ordalag upplysa omexempelvis innehållet i en författning. Däremoi ingår inte i denna verksamhelall lämna upplysningar eller råd om hur en konkret tvist enligt tjänstemannensmening bör lösas. För atl fä svar på frågor hur man skall handla i ett konkretfall lillhandahåller samhället möjligheten att erhålla rådgivning enligträttshjälpslagen eller allmän rättshjälp. 1 dessa fall har den rälissökande atterlägga viss avgift. En grundläggande princip i rällshjälpslagen är atl denrälissökande skall bidra efter förmåga till kostnaderna för rättshjälpen. Omulredningens förslag genomförs innebär det att konsumenterna i första handalltid kommer atl vända sig lill allmänna reklamalionsnämnden där juförfarandel är avgiftsfritt. Därigenom kommer kvalificerad ivistlösning av tillövervägande del juridisk nalur atl slyras från domstolarna lill allmännareklamationsnämnden. Som inledningsvis framhållil ärdetta inteönskvärt. Mot bakgrunden av vad som anföris bör ocksåutredningens förslag om alt uividga nämndens verksamhetsområde till att ävenavse fast egendom bedömas. Fastighelsreklamationer är i allmänhet mer komplicerade änreklamationer som rör lös egendom. Dessulom är i fiertalet fall muntligauppgifter från parlerna av belydelse. Inte så sällan behövs syn på fastigheten.Detta gör att domstol i allmänhet måste anses lämpligare alt handlägga sådanafrågor än allmänna reklamalionsnämnden. I en del fall kommer del dock all varafråga om s. k. "rena" reklamalioner. Dessa kommer emellertid inte allvara så mänga eller av sådan art att de inte på ett tillfredsställande sätt kanhandläggas inom den nuvarande domsiolsorganisationen. Enligt domstolsverketsmening finns del dårför inte fog för att utvidga allmänna reklamalionsnämndensverksamhelsområde till att avse även fast egendom. Sammanfattningsvis anser alltså atlallmänna reklamationsnämndens verksamhelsområde endast bör omfalta tvister somrör varor eller ijänsler och där nämndens prövning till övervägande del avservarans eller tjänstens tekniska beskaffenhet. 1979/80:114 106 Utredningens förslagom att uividga nämndensverksamhelsområde lill all även avse fast egendom skulle medföra betydandekostnader. Dessa kan på ett mera ändamålsenligl siitt användas i arbelel medalt förebygga tvister av ifrågavarande slag och till alt ytterligare göra delenklare för konsumenterna atl anlita de allmänna domstolarna. Om ulredningensförslag genomförs innebär del också an småmålslagen blir tilliimplig vidfastighelsreklamaiion oavsell tvistens beskaffenhet eller fasligheiens värde.Delta förhållande kan leda till konsekvenser som inte vurii avsedda vidsmåmålslagens tillkomst, Rällspraxis på fasiigheisrätiens område har under de årnya jordabalken varil i krafl inle hunnit stabiliseras. Del ur uv stor vikt aupruxis på området ulvecklas vid de allmänna domstolarna. Avgörs cn slor del avifrågavarande tvister i ställt i reklamationsniimnden finns det en påtagligrisk för alt reklamationsnämnden i siiillei för de allmänna domstolarna kommeralt leda råtisuivecklingen. har inte några principiella invändningarmol all ARN:s verksamhel utvidgas att omfalla iiven fastighelsreklamationer. 1likhei med ulredningen finner kollegiet atl åtskilliga överväganden dockkvarstår alt göra, innan del är möjligt atl ta slutlig ställning i frågan. Delgäller såväl en beräkning av verksamhelens omfattning och uppskattning avresursbehovet, som tekniska problem med besiklningsverksamheten och inle minslen grundlig genomgång av befintliga juridiska hinder. Kollegiel delar i deltahänseende de invändningar som anföris av reservanten Eksiröm, all en enskildkonsument skulle kunna komma all tillfogas rättsförlust om fasiigheistvisiöverliimnas lill ulan all föregående iindring av gällande lag sker. Till skillnad mot vad som f n. gäller skall enligtutredningens förslag även kunna pröva tvister rörande förviirv av fast egendomsamt tvister som gäller tjänster på fast egendom, l.ex. Utvidgningen av ARN:s kompeiensområde kommer till utiryckgenom att föreslås pröva tvist rörande "vara, ijänst eller annannyttighet". 1 överensstämmelse med terminologin i marknadsföringslagen(1975:1418) och lagen (1971:112) om förbud mot oskäliga avtalsvillkorinnefattar begreppet nytiighet förutom varor och tjänster också nyttigheier somhänför sig lill fast egendom och hus på annans mark. 1 den fortsattaframställningen kommer domstolen uiiryckligen an behandla endasl nuifrågavarande ulökning av kompetensområdet såvitt avser fast egendom(lomträtt). Vad som anförs beträffande ärenden angående fast egendom (lomträii)åger 1979/80:114 1117 emellertid viiseniligen sin gillighel även på ärendenrörande ""hus på annans grund"". Ulredningens överväganden angående vidgningen av lill alt omfalta jiimväl ärenden rörande fäst egendom hänförsig till liera olika spörsmål. Någon särskild bedömning av huruvida tvisterangående fast egendom i och för sig är lämpliga au prövas i etlreklamationsnämndsförfarande har utredningens majorilel emellerlid interedovisat. Mol bakgrund härav anser domstolen det angeläget all peka påomständigheter som sätter sin särpriigel på dylika tvister. Flerlalel av fastigheisivisterna kommer förmodligen atlhärröra från äganderätlsöverlåtelser. Tvister som uppkommer i samband medöveriålelser lorde ofta hiinföra sig till ett förhållandevis kompliceratsaksammanhang. Vidare skall beaklas att sådana fastighetslvister ofta rörbelydande belopp. 1 anslulning härtill får domstolen uttrycka visst ivivelhuruvida den av utredningen redovisade genomsnittliga kostnaden för åtgärdandeav de reklamerade felen vid försöksverksamheien med fastighelsreklamationerverkligen är representativ. För ter sig den angivnagenomsnittskostnaden alltför låg. - Det komplicerade saksammanhanget kräver bl.a. såsom utredningen noterat, alt besiktning företas i slörre utsträckning ifaslighetsärenden än i övriga ärenden. Det torde också finnas ett större behovav muntlig bevisning i fastighetsärenden än i övriga ärenden. Redan nu angivnaförhållanden talar mot etl lillämpande av reklamalionsnämndsförfarandet påfastighetslvister efiersom detta förfarande är helt skrifiligl. Härvid hardomstolen i åtanke inle endast att parlerna saknar möjlighet atl förebringamuntlig bevisning utan också att själva saken inte fär samma allsidigabelysning som vid elt munlligl förfarande. Vid etl sådanl finns ju t. ex.möjlighel atl genom frågor la oiydligheier förklarade, vilket inte minsl kan hasin betydelse beiräffande besikiningsutlåtanden. Förutom ett komplicerat saksammanhang kännetecknasfaslighetsärenden av en komplicerad lagstiftning. Den fundamentala rättsligaregleringen på hithörande område återfinns i jordabalken (JB). Att detlalagverks tillämpning och uttolkning i stor ulslräckning skulle has om hand aven reklamationsnämnd finner i hög grad olämpligt.Tillämpningen av JB torde nämligen beträffande nu aktuella tvister ofta inrymmajuridiska problem av hög svårighetsgrad. Hanleringen av dylika problem kanknappasl främjas av etl förfarande, vars fördelarbestår i att det ärsnabbt,enkell och billigt och i första hand lämpat för rena reklamationsfrågor.Såsom utredningen konstaterat lorde del också förhålla sig så, att skälighetsbedömningariroligen spelaren slörre roll när nämnden prövar rättsliga frågor än vad som ärvanligt vid dumslul (se även ullalanden av ARN:s nuvarande urdförande ikunsumeniverkets tidskrift ekonomi nr 5/1978 sid. 10). Å\cnn>ssnämnda lörhållande talar mol att skall handha tillämpning av JB.Beträffande sådana juridiska frågeställningar som aklualiseras vid enlillämpning av JB slälls del enligt 1979/80:114 108 meningsärskilt starka krav på en stubil och förutsebar rättstillämpning. a. samman med att läst egendom i regel represenlerar elt belydande värdesamt på grund härav har slor betydelse såsom kreditsuker-het. Utmärkandelör förhållanden avseende fast egendom är vidare en omfattande officiellregistrering med bl. a. bestämmelser i angående inskrivningsväsendel.Sålunda skall t. ex. enligt 19 kap. 20 S första stycket försia punkten JB:sanmälan genast göras lill akluell inskrivningsmyndighet när talan väcks omhävning eller åiergång av förvärv av fast egendom eller lomträtt för anteckningi fastighetsboken eller tomträitsboken. På sätt ledamolen Ekströmreservationsvis anfört blir inte de synpunkter tillgodosedda som bär uppbestämmelsen om omedelbar anteckning i fasiigheisbo-ken för de fall dåfasiigheistvister med bl. a. krav på återgång av köpel handläggs vid ARN.Härigenom kan t. ex. en presumtiv köpare genom att ta del av en gravationsbevisinte i samma mån som om tvisten anhängiggjorts vid allmän domslol la reda på omeventuella rättsliga tvister berör fastigheten i fråga. Även nu berördomstiindighei talar följaktligen mol all vidga ARN:s kompeiensområde lilljämväl fast egendom. Medhänsyn lill vad som ovan anföris beträffande låstighetstvisternas karaklär fårmarknadsdomstolen bestämt avstyrka utredningens förslag att ävenskall handlägga tvister rörande fast egendom. Utöver åsyftade skäl rörandefasiighetstvisternas karaktär, vilka skäl är av mer principiell natur, bör ävenbeaklas visst närmast pragmatiskt skäl. Enligt Ulredningens förslag skulle nudiskuterade utvidgning av ARN:s kompetensområde kräva en inle obelydlig ökningav nämndens organisation. Den föreslagna fastighelsavdelningen skulle bli . Härvidlag vill domstolen endast peka på risken för att ;s dimensionföranleder en så kraftig belastning på kansliapparaten att följden blir enmenlig inverkan på ARN:s funktionsduglighet. Ävenom alltså av framförallt principiella skäl avvisar ulredningensförslag att låla även pröva fastighetstvister vill domstolen emellertidinte utesluta all del kan vara lämpligt att låta en mycket begränsad typ avfastighetslvister handläggas av . Härvidlag syftar domstolen närmast påsådana ärenden som avser smärre underhålls- och reparationsarbeten på fastegendom. Den erforderliga begränsningen till dylika arbeten av endast smärreomfattning kan lämpligen uppnås genom införandet av en värdegräns för justdenna ärendetyp. 4.1.11Statens pris- och kartellnämnd: BeiräffandeARN:s kompetensområde föreslår utredningen en väsentlig utvidgning genom au nämnden skulle bli reklamalionsorgan iiven för ärendenrörande fast egendom Enligt utredningens mening föreligger ellstort behov av förbättrade reklamaiionsmöjligheier på dessa områden. 1979/80:114 109 Riktigheten av denna uppfallning torde knappasl kunnabeslridas. står del dock klart att den föreslagna utvidgningen avARN:s verksamhet måste medföra en kraftig belastning för nämnden med risker föratt det hittillsvarande ämnesområdet - ivisier angående lös egendom - kan blilillbakairängi. 1 viss mån blirdetta beroende av om kan få de betydandetillskolt av anslagsmedel som behandlingen av fastighetsärendena kommer atlkräva. Etl särskilt besvärligt problem för nämnden i sammanhanget utgörrekryleringen av besiktningsmän i olika delar av landet. En förulsältning förall del föreslagna reklamationssysiemei skall kunna fungera är ju au en kår avlämpliga besiktningsmän går atl upprätta. SPK vill för sin del inte avstyrka ulredningens förslagbeiräffande ARN:s befallning med fastighetslvister, men vill framhålla all enförutsäuning för dess genomförande är all de belydande anslagsmedel somerfordras ställes lill föribgande. föreslåratl nämnden skall kunnapröva frågor som rör fast egendom, dock inte nytljanderått till sådan egendom.Utredningens beräkningar visar att kostnaden för denna utvidgning kommer attuppgå lill , vilket innebår att slalsverkels kostnader förnämndverksamheten nära nog fördubblas. Det är naluriigt om man känneriveksamhel lill en så kraftigt ökad salsning på etl enda konsumtionsområde. Motdetta skall emellertid slällas att dessa frågor för de berörda konsumenternaofta hur mycket stor ekonomisk betydelse. Från allmän konsumentsynpunkt framstår del som egendomligtom samhället tillhandahåller en ordning för att lösa tvister om allehandakonsumtionsvaror a v mindre värde men inte tvister som pä ett avgörande sättkan inverka pä konsumeniens hela ekonomi. Man kan i sammanhanget heller intebortse från de besparingarsom uppkommer genom att de allmänna domstolarna intebelastas med ivisler rörande fast egendom. Härtill kommer allskiljedomsförfaranden och domsiolsprocesser kan bli mycket kostsamma förparterna. Med hänvisning till del anförda lillslyrkerkonsumentverket utredningens förslag vad gäller fasligheler. 4.1.13 Allmänna reklamalionsnämndens ordförande: Från ARN:s sida synes del renl principielllinte finnas anledning till erinran mol förslaget att nämnden i fortsättningenskall kunna pröva tvister rörande köp av och arbeie på fast egendom. Jag villemellertid betona atl detta i högsta grad är en fråga om resurser och alt detfinns anledning räkna med att resursbehovet (personal, besiktningskostnader m.m.) kan komma au väsenlligl överstiga ulredningens preliminära anta- 1979/80:114 110 Om förslagel genomförs ärdet viktigt -eftersomnämndens resurser redan i dagar knappa -all redan från början sådana yueriigareresurser ställs till nämndens förfogande att de igångsäitningsproblem som en nyverksamhel av delta slag med nödvändighet för med sig inte försiärks på grundav exempelvis brist på personal. Dei är även länkbart att nämndens befallningmed fasiigheisreklamaiioner till en början bör begränsas iill arbete på fastegendom och köp av vissa lyper av småhus. behandlar enligtgaranti-bestämmelserna reklamationer från konsumenler såsom ägare ellernyttjare av en- eller tvåfamiljshus, fritidshus och bostadslägenheter(beiänkandei s. 62). Det kan möjligen finnas anledning au stiilla upp enliknande ""hjälpregel"" när det gäller att bedöma vem somhos skall vara behörig alt klaga över installations-, reparations- ochunderhållsarbelen avseende fast egendom. 4.1.14 Slatens inslilul för byggnadsforskning: Inom konsumtionsområdet i allmänhet synes tvister mellannäringsidkare och konsumeni betraklas som privaiangelägenheter. Den allmännakonsumentpolitiken har, bortsett från för den enskilda direkt olämpliga ellerskadliga produkter, ingen inriktning på viss standard eller kvalitet. Principensynes vara atl marknaden skall reglera dessa förhållanden och att då bristerförekommer dessa skall uppmärksammas och regleras genom att konsumenten försitt missnöje på tal. Vad gäller bostadskonsun-iiionen har siatenbedrivit en medveten politik vad beträffar standard och kvalilel. Kvalitet ochstandard har behandlals som samhälleliga och ej primärt som privalaangelägenheler. Med detla förhållningssätt kan inte heller brisier i dessaavseenden a priori behandlas som privaträllsliga tvisteämnen. Inslilulet kan inte finna någon anledning au överge dennahävdvunna inställning till bostäders kvalitet och slandard. Inte desio mindresynes det finnas anledning ange några av de förhållanden som tillsammans bildargrund för denna inställning: - Byggnader haren livslängd som vida översiiger enskilda hushålls planeringshorisont. Deltamedför au de enskilda konsumenterna kan brista i uppmärksamhet vad gallersådana slandard- och kvalitetsförhållanden som är av belydelse först på långsikt. - Den långalivslängden gör au bosläder måste vara användbara för hushåll som efterträderde första konsumenterna. Om konsumenterna skulle varaokritiska eller ha lågl ställda krav kan dei innebära att vi på sikl fårenundermåligt beslånd av bostäder. Konsunnionsvaror i allmänhet lenderar attlämligen snabbi försvinna ur cirkulationen och i molsvarande mån kan möjligenderas standard och kvalilet betraklas som privaiangelägenheter. gälleralltså inle bosläder. 1979/80:114 111 måste ses som en för samhällel gemensam tillgång. - Byggnader harmiljöskapande egenskaper. Del är därför inie likgiltigt förde boende iomgivningen i vilket skick en fastighet är. - Byggnaderlillhör den mängd produkler vars kvalilel och standard del kan vara svårl förlekmän att bedöma. Än svårare au bedöma är vilka brister man har rält att taåtgärdade. 1 de fall anspråken är för högl ställda är ingen olycka skedd, menvad säger atl inle anspråken från allmänna ulgångspunkler sett är för små'' All betrakta kvalitetsbrisler i bosläder som företrädesvisprivaträllsliga tvisteämnen och söka överbrygga dem i enlighel med en sådanlbetraktelsesätt kan medföra en rad negaliva konsekvenser. Som exempel måframhållas: (i) Småhusköpare är i allmänhel inte medvetna om vilka feloch brister som föreligger och kan heller inte bedöma hur allvarliga de är. Manfår därför räkna med att lalan förs mol såväl för få som företrädesvis mindreviktiga fel. (ii) Vanligen kännetecknas de nyblivna småhusägarnassituation av dålig sakkunskap, korl planeringshorisont och inte så sällan av enpressad likviditet. Detla kan medföra au de biir benägna godla uppgörelser iform av kontantersäiiningar så knappl tilltagna au de inte förslår tilladekvala ålgiirder mot felen eller bristerna vilkel kan medföra att kvalitén ien del av bostadsbeståndet blir låg. Au tvisterna inom småhussektorn vuxit till ett allvarligtproblem hiinger naturligtvis samman med denna sektors snabba expansion. Bostadsförsörjningeninom denna sektor är från konsumentsynpunkt arrangerad på ett annorlunda sätlän inom de seklorer där de blivande fastighetsägarna är professionellaförvaltare. Inom dessa senare seklorer har man sökl skydda konsumenten och söktvärna om god kvalitet dels genom eu inflytande i fastighetsförvaltningen frånkommuner och kooperationen, dels genom hyreslagens bestämmelser. Förskjutningen i produktionens inriktning är hänförliglill en förändrad marknadssituation. Att de instilulionella arrangemangen inleförändrals i lakl med ändringar i produktionsinriktningen har inneburil anstandard och kvalitetsmålen till delar ej kunnal realiseras. Institutet menar atl problemen med de gruppbyggda småhusenär hänförliga lill brister i den bostadspolitiska organisationen och alllösningarna därför förelrädesvis börsökas i den riktningbyggadminisiraiionsuiredningen anger. Del iir enligt den utredningen debostadspolitiska organens uppgift an noggrant övervak.a småhusproduktionenskvalilel. Ulredningen föreslår att även fastighetsfrågor skall kunnaprövas av nämnden. 1979/80:114 112 Dettaskulle i hög grad stärka den enskilde konsumentens siällning. Frågor rörandefast egendom år ofta både tekniskt och juridiskt komplicerade och konsumentenhar svårt atl göra sig hörd gentemot siora företag. Knnsumenlen ser framförsig en lång och krånglig väg fram mol handläggningen inför domslol. Inte sällanblir blotta tanken på dessa förberedande ålgärder som måste vidlas tillräckligtför atl han skall ge upp. Konsumentijänstuiredningenkommer alt framlägga ett relativt omfattande förslag lill konsumenttjänsllag.Denna lag föreslås la civilrältslig karaktär och gälla avtal mellannäringsidkare och konsumeni om tjänst, som näringsidkaren i sin yrkesmässigaverksamhet utför huvudsakligen för konsumentens enskilda bruk. Med tjänst avsesi lagförslaget dels arbele på lös sak, dels arbeie på fast egendom eller iövrigl på byggnad eller annan anläggning på mark eller i . Tvister somrör konsumenttjänster avseende arbele på lös sak handläggs av ARNoch svarardär fören belydande del uv verksamheten. Når det gäller tvisteravseende arbeie på fast egendom och vad därmed jämställs slår däremoi i dagensläge ingel reklamationsnämndsförfarande lill förfogande. Här bortses då från enbegränsad verksamhel inom ett par privata reklamalionsnämnder. Anlalet tvisterav delta slag som handläggs av de allmänna domstolarna är enligtkonsumenitjänsiutredningens erfarenhet påfallande få. I förening med avsaknadenav lagstiftning på området medför delia alt rättsläget f n. ofta är relativt oklart.Förslagel till konsumenttjänsllag avser att råda bot härpå och åsyftar överhuvud att underlätta ivistlösningen på konsumenitjänstområ-det. Det framslåremellertid enligt konsumenttjänstuiredningens mening såsom en klar nackdel frånkonsumentsynpunkt alt i dagens läge del enkla och billigareklamalionsnämndsförfarandet vid inte står till förfogande såviu avserkonsumenttjänster på fast egendom. Förmodligen medför della förhållande allmånga tvister - till nackdel för konsumentsidan - inte fär en riktig lösning.Del finns sålunda ett nära samband mellan införandet av en konsumeniijånstlagoch tillhandahållande av reklamationsnämndsförfarande inom denna lags helatillämpningsområde. Från dessa ulgångspunkler vill konsumenitjånstuiredningentillstyrka förslaget alt ARN:s verksamhel utvidgas till att också avsekonsumenttjänster på fast egendom. Delmöter uppenbara svårigheter au beräkna hur många ärenden angåendekonsumennjänsier pä fast egendom som kan komma atl anhängiggöras vidARN. Effeklerna av ell införande av konsumentljänsilagen måsle härvid vägas in.Denna lag bör som redan nämnts underiälla tvistlösningen på områdel, men åandra sidan kan den konsumentupplysning som lorde komma atl knylas till den nyalagstiftningens tillkomst åtminstone temporärt leda till en ökning av antaletreklamaiionsfall. Den kommunala konsumentrådgivningen bör emellertid ha enviklig uppgift att fylla när det gäller bl. 1979/80:114 113 problemsom knyter sig till konsumenttjänster på fast egendom, något som kan antasbidra lill tillkomsten av godlagbara underhandsuppgörelser. VidARN:s handläggning av reklamationer som gäller konsumenttjänster på låstegendom torde del i betydande utsträckning bli nödvändigt au föranstalta ombesiktningar, vars resultat skriftligen redovisas till nämnden. Man fårnämligen räkna med atl tvisterna till mycket slor del kommer atl gälla fel iutförda arbelen såsom schakinings-, tillbyggnads- och ombyggnadsarbeten, golv-och målningsarbeien samt el- och VVS-installationer. Konsumentljänstutredningenbeiraktar såsom självfallet an i sin bedömande verksamhel ulgår frångällande rätt. I hittillsvarande praxis har emellertid i viss utsträckningavstått från att gå in i bedömning av vissa typer av pris- och skadeståndsfrägorm. (s. 148). vill i anslutning härtill framhållaatt lagförslagel lill konsumenttjänst-lag måste betraklas såsom en helhet.Utredningen har, med konsumentskyddet för ögonen, sök t nå fram till ettsystem där parternas befogenheter på lämpligl sätt balanserar varandra.Genomförs lagförslagel, skulle en rätlslillämpning dår man i prakliken lillstor del bortser från vissa av lagens regler leda till olämpliga resultat.