prop · G3039 · 1979-12-31 00:00:00 — Kommittén betonar också konsumenternas inlresse avvalfrihet och noterar därvid att valfriheten under rådande förhållandenknappast tillgodoses inom den enskilda försäkringsgivarens sortiment ulannärmast står till buds genom val mellan olika försäkringsgivares produkter,varvid det blir önskvärt atl försäkringarna marknadsförs så atl kunderna kanbedöma skillnaderna mellan de olika försäkringsalternativen, BFK vill förbåtförsäkringens del ansluta sig lill dessa synpunkter, som BFK ser somgrundläggande vid en bedömning av en konsumentinriktad försäkring. BFKbetonar viklen av alt avtalsfriheten på området inte i onödan beskärs, isynnerhet inte pä områden där ett reellt konsumentinflylande kan träda istället för villkorskontrollen. Se vidare under 8,14. Avslutningsvisuttalar BFK elt önskemål om all förslaget allmänt genomgås med sikte på sädanatvingande regler som i särskilda avseenden kan hämma den praktiska försäkringsverksamheten, Föreningenbegränsar sig lill att från aktuariella utgångspunkter ytlra sig överinnehållet i de framlagda förslagen utan hänsyn till i vilken form -särskildlag eller del av annan lagstiftning - de kan komma au realiseras. Deförsäkringsgrenar inom skadeförsäkringen, som berörs av förslagel lillkonsumentförsäkringslag, tillhör de s, k, massbranscherna. De är urförsäk-ringsmaiematisk synpunkl karakteriserade av ell slort anlal försäkrade Prop.1979/80:9 32 risker,av standardiserad försäkringsomfattning och av ett stort anlal skador. Dettager upphov lill ett omfattande statistiskt erfarenhetsmaterial.Kolleklivet är indelat i riskgrupper efler ett begränsat antal kriterierPremiesättningen är enhetlig inom varje riskgrupp och i alll väsentligtstatistiskt grundad såväl lill total nivå som ifråga om avvägningen mellanolika riskgrupper. Besiktning och speciell premiesätlning av enskilda riskerarsällsynt. Kommitténberör någol dessa förhållanden på sid, 98 i belänkandet. Bl, a, anförs där att"försäkringsgivaren (vid konsumentförsäkring) ofta inte behöver sådetaljerade upplysningar om risken som vid en företagsförsäkring," Detlaär naturligtvis sant men bakgrunden är delvis en tvingande nödvändighet.Konsumentförsäkringskollekiivet kan inte bära kostnaden för en individuellbesiktning av varie enskild risk. Försäkringsgivaren är hänvisad till att islor usiräckning lita pä försäkringstagarnas uppgifter och atl utnyttja destora talens lag för statistisk premiesätlning efter relativt grova kriterier.Även i de fall då denna lyckats perfekt, i den meningen alt varie riskgrupp harrätt avvägd premie, föreligger fortfarande etl visst mått av godtycke i denvalda indelningen av kollektivet i riskgrupper. Om denna i hemförsäkringutgöres av geografiska områden så måste ju gränsen mellan t. ex. ettinnerstadsområde och ett ytterstadsområde gå någonstans. Det är dä oundvikligtall två närbelägna risker kan fö påtagligt olika , vilka var för sig ärriktiga inom det område, taget som en helhet, som resp. risk tillhör. Denstatistiska premiesätlningstekniken föruisätier alltså redan i sig självsolidaritet mellan försäkringslagarna inom en riskgrupp. Man kan mot dennabakgrund hysa farhågor inför de ytterligare krav på solidaritet från deskötsamma försäkringstagarnas sida, som skulle bli följden av etl ökat"slarvutrymme" i enlighel med kommitténs målsättning på sid. 100 att"försäkringen bör i rimlig utsträckning ge skydd mot den egna oaktsamheten." Kommitténpåpekar själv på sid. 99 all den försäkring, som föreslås bli föremål förlagsliftning, är privat och, med undantag för traflkförsäkringen, frivilligförsäkring. Detla innebär, vilket kommittén i slort sett också säger, atlförsäkringskollektivet självt genom sina måste svara för försäkringsersättningar,administrationskostnader saml uppbyggnad och vidmakthållande av detkonsolideringskapilal gentemot oförutsedda fluktuationer ulan vilket varieförsäkringsrörelse riskteoretiskl förr eller senare går till ruin. Ökatslarvulrymme och/eller liberalare villkor måsle alltså betalas avförsäkringstagarna själva. Vidare ökar riskskillnaden mellan skötsammaförsäkringstagare och övriga. Ökad riskskillnad inom en riskgrupp, eller, omman så vill, ökade krav på solidaritet inom riskgruppen, leder vid frivilligförsäkring läu lill molurval. De som är, eller anser sig vara, bättre urrisksynpunkl än genomsnittet, lämnar gruppen och premien för de kvarvarandemåsle höjas. Ett botemedel är att dela in riskgruppen i mindre grupper med varsin premienivå, dvs, man inför ytterligare någon premiebestäm-mande faktor.Denna skulle i föreliggande fall närmast vara en i förväg uppgiven grad avoaktsamhet, dvs, möjligheten slår i praktiken inte öppen. Desom till följd av de för vissa skadelidande gynnsammare, men för kollektivetkostsammare, föreslagna lagreglerna önskar lämna kollektivet, har i detta fallinget "annat bolag" all gå till, eftersom reglerna blir desamma föralla bolag. Detta kan dämpa moturvalseffekien, men utsikten till ett ökat antaloförsäkrade risker är inte lillialande. Prop.1979/80:9 33 Nuvaranderegler i FAL fyller inte de krav man kan ställa pä en modern lagstiftning tillskydd för konsumenterna pä försäkringsområdet. De lagregler som kommitténföreslår framstår i allt väsentligt som en rimlig avvägning mellan olikaberörda iniressen. Reglerna överensstämmer lill slora delar med vad somfaktiskt tillämpas enligt gällande allmänna försäkringsvillkor ochförsäkringsbolagens praxis. Det kan därför ifrågasättas om en lagregleringverkligen är nödvändig. Inte inom någon näringsgren lorde konsumentintressenavara bättre tillgodosedda än inom försäkringsverksamheten och denna står undereffektiv tillsyn av offentlig myndighet. Otvivelaktigt förhåller det sig ocksåså, att denna verksamhet fungerar på ett från konsumentsynpunkttillfredsställande sätt. Trots all lagsliftning således kan synas opäkalladvill föreningen likväl inte avstyrka en lagreglering i huvudsakligöverensslämmelse med kommitténs förslag. Föreningen har därvid fäst särskiltavseende vid att det med hänsyn inte minst till försäkringarnas betydelse förden enskildes trygghet kan vara rimligt att konsumenterna garanteras deträttsskydd som en tvingande civilrätlslig lagsliftning innebär. En sädanlagsliftning ler sig som ett naturiigt komplement till den lagstiftning lillkonsumenternas skydd som under senare är har genomförts eller som planeras påandra avtalsområden. Om kommitténs förslaggenomförs får vi två parallella lagar om försäkringsavtal, FAL ochkonsumentförsäkringslagen. Detta medför vissa praktiska olägenheter, både förförsäkringsgivarna och för allmänheten. För många privatpersoner kommer bådaregelsystemen all vara aktuella. Detta beror inte bara på attkonsumentförsäkringslagen är begränsad till vissa typer av försäkringar somtecknas av konsument. Det är inte ovanligl att en privatperson, även om haninte driver rörelse i egentlig mening, i egenskap av exempelvis skogsägare kanha behov av en försäkringsform som äravsedd för andra än konsumenter. Den föreslagnakonsumentförsäkringslagen skiljer sig i fråga om uppläggningen och reglernaskonstruktion avsevärt frän FAL. Delta hindrar överblicken och försvårarjämförelser mellan vad som i olika hänseenden gällerenligt de båda lagarna. Detär önskvärt att den fortsatta översyn av FAL som ingär i kommitléns uppdragleder lill en närmare samordning. Man bör sträva efter etl system där reglernasä långt som möjligt är enhetliga. De sakliga avvikelserna bör inskränkas tillfall där påtagliga skäl talar för au en viss regel behövs för en särskildkategori av försäkringsavtal men inte kan godtas över hela fältet. Man börundvika olikheter som har endast ringa praktisk betydelse, och reglerna börutformas så alt del lätt kan utläsas vilka skillnader som föreligger. FALsregler framstår som otidsenliga och i behov av revision även såviti gällerandra försäkringar än sädana som tecknas av konsumenter. Det förefallerföreningen som om de regler kommittén föreslär i konsumentförsäkringslagen tillstora delar skulle kunna accepteras även utanför konsumenlområdel. Det äringalunda uteslutet att man kan komma fram lill en ordning som innebär altsärreglerna för konsumentförsäkringar inte är mer omfattande än att de lätt kaninordnas i en allmän lag om försäkringsavtal. Föreningenhar av nu antydda skäl hyst ivekan ifråga om lämpligheten av att i en försialagstiftningsetapp helt koncentrera sig på en reglering avkonsumeniförsäkringarna och i princip bortse från andra försäkringskategorier.Det är visseriigen en fördel au man härigenom uppnår en samlad lösning avkonsumentfrågorna. Däremol flnns viss risk för all utsikterna lill en 3 1979/80. Prop.1979/80:9 34 enhetligreglering för alla försäkringskategorier försämras. Sedan man väl har genomförtnya regler för konsumentförsäkringar kan det nämligen bli svårt atl jämka dessaregler för att möjliggöra en anpassning till vad som visar sig vara en lämpliglösning för försäkringsområdet i övrigi. Föreningenhar vidare med beklagande konstaterat andel -bl, a, pä grund av olikheterifråga om utredningsarbetets uppläggning - inte har varit möjligt alt fö tillstånd en nordisk samordning, I det fortsatta lagstiftningsarbetet på områdetbordet ses som en angelägen uppgift alt tillvarata alla möjligheterattbibehålla och förslärka den nordiska rättslikheten. Av det anförda framgår attvissa allmänna betänkligheter kan anföras mot förslaget alt nu genomförasärskild lagsliftning om konsumenlförsäkringar. Något påtagligt behov av ensnabb lösning kan knappast sägas föreligga. Det förslag som kommittén har lagtfram haremellertid stora sakliga förtjänster och är väl ägnat alt läggas lillgrund för lagstiftning. Föreningen vill därför -trots de anfördabetänkligheterna - tillstyrka alt lagstiftning nu genomförs på grundval avkommitténs förslag till konsumenlförsäkringslag. Föreningenvill avslutningsvis anföra följande synpunkter på kommitténs förslag.Konsumentförsäkringslagen lämnar slorl utrymme för avtalsreglering av olikafrågor. Vissa ämnen behandlas inte alls i lagen, och på andra punkterförutsätter lagen att en villkorsreglering finns. Sälunda hänvisas i fleraparagrafer till försäkringsvillkoren. De båda huvudkomponenterna i kommitténsförslag, den civilrättsliga lagstiftningen och systemet för villkorskoniroll,kompletterar varandra. För atl syftet med kommitténs förslag skall uppnås börde genomföras . Kontrollsystemet är emellertid inte slutligt utformat,utan här krävs ytterligare ulredning. Vidare måste myndigheterna fö resurserför kontrollverksamheten. Detta kan synas tala för attkonsumentförsäkringslagen inte bör sättas i kraft förrän dessa frågor är lösta.Föreningen kan emellertid inte se någol allvariigt hinder mot atl lagengenomförs . 1.27Lantbrukarnas riksförbund (LRF): Svenskförsäkringsverksamhel har, genom konkurrens mellan försäkringsgivarna och denreglering av försäkringsverksamheten som gällande lagstiftning innebär, skapaten för både försäkringsgivare och försäkringstagare sund miljö.Försäkringsbranschen har anordnat särskilda nämnder där tvistiga frågor mellanförsäkringsavtalets parter kan bli prövade. Även samhället utövar i olikaformer lillsyn över försäkringsverksamheten, ofta då till skydd förförsäkringstagarens intressen. Lagen (1927:77) om försäkringsavtal (FAL)reglerar förhållandel mellan försäkringsgivare och försäkringstagare. EnligtLRF:s uppfattning finns fiera skäl för en revision av FAL. Lagens bestämmelserär till vissa delar föråldrade och dess språkbruk delvis svårförståeligt,vilket kan skapa osäkerhet för den enskilde försäkringstagaren. Delta ter sigotillfredsställande med tanke på att försäkringsavtal lorde beröra nästanalla medborgare. En revision av försäkringsavtalslagstiftningen är därförönskvärd. avlalsrältsliga situation som typiskt sett uppslår vid teckning av enförsäkring ulgör försäkringstagaren i allmänhet den svagare parten, varsintressen därigenom kan komma atl åsidosättas. harefter mönster frän annan konsumentskyddslagsliftning föreslagit att i 1979/80:9 35 särskildlag reglera privatpersoners försäkringar. LRF har inget att invända mot ensådan ordning, under förutsättning aU den föreslagna lagens förhållande tillannan försäkringslagstiftning noga klargöres. Medbeaktande av vad ovan anförts tillstyrker LRF försäkringsrältskommitténsförslag lill ny lagstiftning avseende privatpersoners försäkringar. representerar samtliga i koncessioneradeutländska försäkringsbolag. Medlemsbolagens verksamhet överensstämmer med desvenska bolagens verksamhet. Föreningen ansluter sig i princip till delremissyttrande som har lämnats av (se1.16). Utgångspunktenför kommitléns arbete har varit all revidera lagen (1927:77) omförsäkringsavtal (FAL). FAL har inte varit föremål för någon genomgripandeöversyn utan är i stort sett oförändrad tillkomst. Förbundet delarden uppfattningen att lagen fär anses föråldrad i synnerhet vad gäller skyddetför försäkringstagarna och menar en översyn vara påkallad. Sedan direktivenstillkomst haremellertid den praxis,som utbildats i försäkringsbranschen,kodifierats i allmänna bestämmelser 1976, varför behovet av en delreform tillskydd för konsumenterna har kommil au begränsas. Förbundet anser att det ihögre grad lorde vara påkallat att finna lösningar lill skydd i olika avseendenför försäkringstagare i etl större sammanhang, således även utanför den enligtkommittén definierade konsumentkretsen, genom en revision av FAL. all inte närmare redogjort förnågon uppfattning angående vilka eventuella merkostnader, som kan komma altdrabba försäkringskollektivet i anledning av konsumentförsäkringslagen.Emellertid finns skäl alt anta att vissa av de föreslagna förpliktelserna förförsäkringsbolagen kommer alt leda lill ökningar av de administrativakosinaderna. De försäkringsslag, somlagen enligt föreslagen lydelse i S 1 tar sikte pä, betingar högapremier. Detta är, som kommittén anfört, betingat av försäkringslekniskaomständigheter. Varje kostnadsökning av här aktuellt slag kommer mednödvändighet all övervältras på konsumenten. Önskemålet atl försäkring skallfinnas att tillgå lill etl pris, som är överkomligt för alla som överhuvud haregendom atl försäkra, löper därmed risk att bli svårt uppfylla. Påföljden atlpremien kan fö prohibilativ effekt blir sannolik. Och skulle denna övervältringej komma alt medges av konsumentiniresseskäl, kan man erfarenhetsmässigtytterst riskera att bolagen begränsade sitl produkiurval, vilket helt skullemolverka lagstiftningens syfte. Prop.1979/80:9 36 Vadsom framhålles [i direktiven för försäkringsrättskommillén] omförsäkringstagarnas underiäge är enligt all erfarenhet ovedersägligt. Somytteriigare exempel på detta underläge må följande framhållas. De avförsäkringsbolagen fastställda villkoren är omständliga och svårtolkade, jamänga gånger helt omöjliga alt tolka även för försäkringsmän och jurister föratt nu icke tala om menige man. Premiesättningen är ojämn och premien för enoch samma försäkring inom samma region kan variera högst betydligt mellan deolika bolagen. Kommitténslår också fast att den femtio är gamla försäkringsavialslagen allmänt settinte motsvarar moderna krav på elt effektivt konsumentskydd. 1 syfte att skapaetl bättre skydd för försäkringslagarna framlägger nu kommittén vissalagförslag, vilka emellertid enligt vårt förmenande bör på väsentliga punkleromarbetas för att skyddet skall bli verkligt effektivt. 2.1 /KO(särskilt yttrande): PerSchierbeck framhöll att remissyttrande enligt hans uppfattninghade bort behandla vad som från konsumenlpolitiska utgångspunkter bör gällaför mindre och medelstora företagare såsom försäkringstagare. 2.2 Landsorganisationeni (LO): Försäkringsrältskommilténföreslår att försäkringar som grundas på kollektivavtal skall undantas fränlagens tillämpningsområde. LO delar tillfullo denna uppfaUning. Enligt LOsmening skulle det innebära en helt oacceptabel begränsning iarbeismarknadsparternas fria förhandlingsrätt om försäkringar som grundas päkollektivavtal skulle omfattas av konsumentförsäkringslagens regler. Avgränsningenav tillämpningsomrädet kan inte gärna ske på annat säu än genom en uppräkningav de konsumentförsäkringar som lagen skall omfatta. När det gällerpersonförsäkringar (t. ex. olycksfallsförsäkring) bör lagen bli tillämplig baranär dessa förekommer i kombination med sådana sakförsäkringar som enligtförslaget skall omfattas av lagen. Övriga personförsäkringsformer börbehandlas tillsammans med livförsäkringen. Se vidare bil.3:1 s, 120-122, Omen särslagsliftning skall komma lill stånd, bör den tillsvidare endast omfattahem-, villa-, fritidshus- och reseförsäkring, då innefatlande i sådana formeringående personförsäkringsmomeni, som meddelas utan hälsopröv-ning. 3:2 s, 166-168, 1979/80:9 37 2.5Kooperativa förbundet (KF): Kommitténhar genom en uppräkning av vissa försäkringar definierat lagenstillämpningsområde, KF ifrågasätter om inleen sådan uppräkning kan medföragränsdragningsproblem och dessutom relativt bli inaktuell, KF föreslåratt definitionen ges en mera allmän utformning av liknande arl som ikonsumentköplagen. 2.6 (): Förbundetställer sig tveksamt lill att på det sätl som i det remitterade materialetskett, man bryter ut och särbehandlar konsumenter i deras egenskap avprivatpersoner. Utanför detla lagförslag faller nu t, ex, småföretagare,fiskare och jordbrukare, vilka är i minsl lika stort behov som övrigaprivatpersoner av del utökade försäkringsskydd som förslaget innebär, 2.7 (): Vadangår konsumentförsäkringslagens tillämpningsområde vore det av fleraanledningar mer lillfredsslällande med en lagstiftning som täcker samtliga slagav försäkringar som tecknas av konsumenter, M accepterar emellertid på avkommittén anförda skäl att viss inskränkning synes motiverad. Emellertid börenligt Ms uppfattning den i lagförslagel 1 S gjorda uppräkningen kompletterasmed . har antalet nära nogfördubblats och uppgår till ca 197 000, Åtskilligt lyder på atlen fortsatt ökning är atl förvänta. 2.8 (): BFKvill inledningsvis nämna, atl den ombesörjer en speciell form av försäkring medett unikt konsumentinfiytande, kallad Bålorganisationernas Egen Försäkring(BEF). Försäkring tecknas av BFK for bälorganisa-tionerna SvenskaBälunionen, Svenska , Svenska Seglarför-bundet, , , , , , Kungl. , med lämpligförsäkringsgivare på villkor och som organisationerna genom BFK, lillvilken organisationerna utser representanterna, själva utformar.Skadereglering sker likaledes på kommitténs uppdrag av lämplig administratör. Som komplettering tillbetänkandets redogörelse under 3.1.2 av interna nämnder bör fogas BFK, som påöverklagande från båtägare (försäkringshavare) kostnadsfritt prövar och medbindande verkan beslutar i tvistefall. Försäkringen anpassas och utvecklas ständigtefter krav som framförs från organisationernas sida. Detsynes troligt att BEF enligt förslagets 1 S 2 st, såsom gruppförsäkring fallerutanför den föreslagna detaljregleringen i konsumentförsäkringslagen (jfr,motiv s, 182), BFK har emellertid en sådan intensiv befattning med svensktbåtliv, att dess synpunkter måste vidgas till att avse svensk båtförsäkring iallmänhet, även om BEF ej är direkl berörd av alla de diskuterade reglerna, Aandra sidan tar våra synpunkter direkt sikte endasl på Prop.1979/80:9 38 båtförsäkring,ävenom det synes troligt alt vissa av dem kan ha giltighet även för andraförsäkringsområden. SåsomBFK senare skall utveckla med exempel frän BFK:s egen verksamhet, kankonsumentförsäkringslagens direkta tillämpning befaras minska möjligheterna attbereda elt adekvat och billigt försäkringsskydd och begränsa utbudet varieradeoch till särskilda behov anpassade försäkringar. Det föreslagnatilläggsstadgandet i lagen om försäkringsrörelse om skälighet ochändamålsenlighet behövde väl i och för sig inte leda till sädana följder, menmotivens anvisningar om hur kontrollen skall försiggå och om den ledning somskall hämtas frän konsumentförsäkringslagen minskar spännvidden mellan de bådaområdena och gör det troligt alt samma följder måsle inträda även här. Bl, a,har del klargjorts alt den i fortsättningen av detta yurande uppmärksammadefrågan om biförpliktelser och aktsamhelskrav skall regleras på likartat sättvare sig konsumentförsäkringslagen är lillämplig eller ej. Som resultat av dessaöverväganden vill BFK betona viklen av att avtalsfriheten på området inte ionödan beskärs, i synnerhet inte på områden där ett reellt konsumentinflytandekan träda istället för villkorskonlrollen, BFK vill därmed ta avslånd frånförsäkringsrältskommitténs uttalande under punkt 5,4 att myndigheterna måstevara berättigade att pröva även beslut som vilar hell på önskemål somframkommit frän försäkringstagarna. Här tillgodoses konsumentintresset på annatsäu, och etl sätt som demonstrerar behovet av det ifrågavarandeförsäkringsvillkoret. Ett tillgodoseende av detta behov bör dä ej motarbetas.En annan sak, vartill BFK återkommer, är att det vid försäkringar som kanmedföra särskilda risker eller nackdelar för de försäkrade kan vara önskvärtalt detta tydligt framhävs vid marknadsföringen, BFKfinner därför i denna del, att begreppet"gruppförsäkring" i förslagel och den därmed följande avtalsfrihetenbör knytas till det förhållandet atl konsumenter i grupp har möjlighet attdiktera sina egna villkor, snarare än till den i motiven betonadeomständigheten att gruppledningen tar befattning med administrativa göromålsådana som premiebetalningar, anmälningar o, d, Deförsäkringsgrenar inom skadeförsäkringsområdet som enligt 1 S föreslås bliföremål för en enhetlig konsumentförsäkringslagsliftning utgör även uraktuariell synpunkt en relativt enhetlig och väl avgränsad grupp. Däremot förefaller detvålla mer komplikationer än vad som är av behovet påkallat atl låla deföreslagna reglerna även omfatta icke grundbunden sjuk-ocholycksfallsförsäkring. Sådan försäkring har ju ofta längre avtalstid än etl år.Detta ligger i konsumentens intresse, eftersom lång avtalstid innebär engaranti för atl försäkringen beslår även om hälsotillståndet försämras. Enförutsättning för att sådana former skall kunna tillhandahällas är allförsäkringsgivaren skall kunna vidla allmän premie- och eventuellt ävenvillkorsändring . Även riskprövningen vid tecknandet är av annatslag än inom skadeförsäkringen. Dennainvändning drabbar ej del i de normala hem-, villa- och reseför- Prop.1979/80:9 39 Hem- och villaförsäkring tecknas ju inteprimärt med tanke på detta skydd, varför riskprövnings-regler för atl hindramolurval ej ansetts erforderiiga. Reseförsäkring tecknas ju med anledning avatt man skall ul och resa, vilket i allmänhet inte har något med den/deförsäkrades hälsotillstånd att göra. Moturvalsrisken begränsas också genomreseförsäkringsvillkoren. anseralltså atl individuell, fristående sjuk- och olycksfallsförsäkring bör utgå urförslaget lill konsumenlförsäkringslag. Föreningenhar inte något all erinra mot urvalet av frågor som behandlas i lagen.Föreningen kan också godta den begränsning till vissa uppräknadeförsäkringskalegorier som föreslås i I S- Några mera besvärande gränsdragningsproblemlorde inte behöva befaras. I praktiken torde man kunna räkna med attförsäkringsvillkoren utformas på sådant sätl att lagens regler faktiskt slårigenom för alla försäkringar av de angivna kategorierna, vare sigförsäkringstagaren är konsument eller inte. Skulle del visa sig önskvärt allifråga om nägon försäkringslyp upprätthälla en skillnad bör detla kunnaåstadkommas genom att man rutinmässigt ser till alt det vid försäkringenstecknande görs klart och noteras i avtalet om försäkringstagaren är konsumenteller inte. Det synes föreningentillfredsställande att konsumentförsäkringslagen konstrueras som en i principuttömmande reglering och all FALs regler inte görs lillämpliga i vidare mån änsom framgår av 2 S- Hänvisningen till FALs tvingande bestämmelser kan måhändaskapa vissa tolkningsproblem men dessa torde knappast fö någon större praktiskbetydelse. Ianslutning till definitionerna i 3 S vill föreningen påpeka all termenförsäkringshavare inte förekommer i försäkringsvillkoren, vilka istället använder termen försäkrad.