prop · G303100 · 1979-12-31 00:00:00 — Starka skäl talar för ^atl endisposition av över- eller underskott i verksamheten sker först efter enlän^gre lid. ^Elt skäl för detta är den känslighet för personalförändringar somdessa små ^oiganisationer har. Byte av en jurist vid en mindre byrå kan få^effekler under ^f^iera år. 1 regel ^lorde svängningar i resultatet komma att^utiämnas . Vid en normal resultatutveckling vid byråernasaknas ^däiför anledning att vidtaga disposition av över- eller underskottvarje budgetår. Om balanseradeöverskott eller underskott av betydande omfattning likväl skulle uppstå efterhand vid någon eller några byråer, får frågan om ^disposiiion av vinstmedelrespektive täckning av förlust las upp och avgöras i ^särskild ordning ochfrån fall ^lill fall. Härvid kaninleverans av överskott till staten komma att bli aktuellt liksom täckning avförlust genom särskilt anslag. 1 alla händelser ^lorde ^etl förfarande ^soniinnebär en direkt ^öveiföring i utjämnande syfte av medel från byråer medöverskoll till förlustbyråer vara uteslutet. Under rubrikenstatskapital (8.4.4) diskuterarkommittén olika sätt alt anskaffa rörelsekapital. Det är riktigt som kommitténpåpekar ^atl den beslutade ändringen i rättshjälpslagen bland annat omförenklat förfarande vid ^slutieglering rimligen bör innebära ett minskat behovav rörelsekapital ^Prop.1979/80:100 Bilaga 5 167 i advokatverksamheten som helhet. ^Eör de allmännabyråernas verksamhet förordar kommittén att den reella ökningen avrörelsekapitalet finansieras av ett särskilt anslag. På utnyttjadeanslagsmedel skall byråerna betala ränta. Dessutom föreslås ^atl det skallankomma på byråerna själva att skydda kapitalet för ^infiation. Detta skall skevid prissättning. Kommittén anför vidare all ^DV, vid fastställande av^timkoslnadsnormer inom rättshjälpsområdet,tar hänsyn ^lill förväntad prisutveckling under ^giltighelsli-^den. tas hänsyn till förväntadprisutveckling på kostnads-slagen löner, hyror, räntor och övriga omkostnader.Däremot tas ej hänsyn ^lill all rörelsekapitalets värde urholkas av^infiationen. ^DV anser alt kommitténs modell förkapitalanskaffning och beräkning av kostnaderna härför är den som i principskall tillämpas vid affärsmässig verksamhet på en fri marknad. Staten haremellertid, genom alt anta ^rättshjälpslagen, valt alt erbjuda allmänhetenjuridisk service inom rättshjälpsområdet för en, för de flesta rättssökande,lägre kostnad än marknadspriset. Av skäl som ^DV bland ^annal framfört i PM1979-09-30 angående åtgärder för all förbättra lönsamheten vid de allmännaadvokatbyråerna, anser verket därför ^atl skallfinansieras av särskilt anslag. Pä utnyttjade anslagsmedel skall ränta betalastill statsverket. Under förutsättning ^atl helarörelsekapitalet och kommande ökningar därav finansieras av anslagsmedel saknasanledning att införa den ^in^f^ia-^lionsrensade redovisning som kommitténföreslår i avsnitt 8.4.5. Däremot bör kommitténs förslag att förändringen avupparbetat värde skall tillföras resultaträkningen genomföras. Kommitténs förslag i avsnitt 8.4.8 att ackumulerad verklig ^föriusl skallavskrivas som initialkostnader, delas av ^DV. Verket delar likaledesuppfattningen alt viss del av de medel som ^tillskjuliisöver uppdragsanslaget skall anses som anslag för rörelsekapital. De belopp somhärvid blir ^akluella enligt ^DV:s beräkningar skiljer sig emellertid från demsom kommittén angivit. Som framhållits iinledningen av ^della avsnitt anser ^DV ^atl resultatet vid de allmännaadvokatbyråerna skall ^bruttoredovisas så ^atl överskoll och underskollredovisas för varje byrå för sig. ^Disposiiion av överskott får ej ske genomöverföring av medel direkt ^lillförlustbyråer. Fram ^lill och med /78 har redovisats ^etlackumulerat överskott vid vissa byråer på . ^Detla belopp skallläggas ^lill det belopp som kommittén redovisar som ackumulerad verklig förlust. Verklig ^föriusl ^lilloch med /78 uppgår därför till 12,2 milj. kr. Hela ökningen avrörelsekapitalet till och med ^budgetårel 1977/78 uppgår ^lill 14,4 milj, kr. ^DV föreslår attredovisat överskott vid vissa byråer disponeras så att medlen infogas istatskapitalet som egen avsättning varvid behovet av anslagsmedel minskar medmotsvarande belopp. ^Prop.1979/80:100 Bilaga 5 168 Som en följd av ^DV:sförslag bland annat om finansiering av hela rörelsekapitaletvia anslag blir ^etl kapitaltillskott om 4,7 milj. kr. till de allmännaadvokatbyråerna utöver de 21,0 milj.kr. som ^uppdragsanslagel tidigare belastats med, oundgängligen nödvändigt. Vidett slutligt ställningstagande^måsle hänsyn även tas till utfalletav verksamheten /79. Åtgärderpå ^rällsltjälpsoinrådel (8.5) Till grund för de nugällande taxorna inom ^rättshjälpsområdel ligger en för respektive taxa bestämd^limkostnadsnorm. Dessa ^timkoslnadsnormer har, såsom utredningen påpekar, i praxisfåll en genomslagskraft långt utanför det ^taxefästa området. Vid tillämpningenav timkostnadsnormerna är skälig tidsåtgång utgångspunkt vid arvodesprövningen. U^tredningen föreslårinte någon ändring i att ^bitiädesersältningens ^slorlek bestäms från dennautgångspunkt men pekar på att det, även inom ^rättshjälpsområdel, förekommeruppdrag, där ^f^lera ^fakiorer än liden skall fälla utslaget vid arvodetsfastställande ^(s. 71). ^DV instämmer i vad utredningen anfört om vilkenbetydelse lidsfaktorn bör ha. När det gäller^limkosinadsnormernas konstruktion förelår utredningen ^atl nuvarande raka^timnorm inom området för allmän rättshjälp ^ersätls med en norm av innebörd^atl ersättningen till biträdet delas upp i en fast del och en rörlig del somberor av den tid som läggs ned i ärendet. Inom ^DV har sedan sommaren 1977förts en diskussion om de fördelar och nackdelar som kan föreligga vid enuppdelning av den nuvarande timkostnadsnormen i en fast och en rörlig del. Deundersökningar ^DV hitintills Ulförtsynes i huvudsak ge samma slutsatser som de kommittén drar vad gällerfördelarna och angelägenheten av att dela upp ersättningen i en fast och enrörlig del. Verket har för avsikt all ytterligare utreda de tekniska problemoch styreffekter som kan uppträda vid införande av en fast del. En fråga somhärvid bör särskilt uppmärksammas är frågan om en subvention av^enlimmasärenden. ^Eör all undvika att sådana ärenden blir dyrare för klientenän en rådgivning som fordrar ^högsl en limmas arbete förordar utredningen ensubvention av prishöjningen i dessa ärenden "vid sidan av"^rättshjälpssystemei. Utredningen beräknar kostnaden härför till ^högsl 60000kr . Delta belopp torde vara riktigt under ^förutsätlning alt någonomfördelning av ^anlalel rådgivningar och ^anlalel ^enlimmasärenden ^inle sker.Såsom utredningen påpekar kan emellertid en subvention medföra all biträdenasträvar ^efler att göra rådgivningar till ärenden om allmän rättshjälp. ^Detlatorde gälla även när klienten har en hög rättshjälpsavgift, eftersom avgiftenför ^etl ^entimmasärende enligt förslaget alllid skall maximall vara densammasom avgiften för en rådgivning om högst . Det kan ifrågasättas om denspärr som ligger i ^atl biträdet måste vända sig till staten för att få fullersättning är tillräcklig för att förhindra missbruk. En annan svårighet liggeri all ^iröskeleffekler i vissa fall kan uppkomma för ^Prop.1979/80:100 Bilaga 5 169 ^klienlerna om en subvention införs påföreslaget sätt. ^DV är därför på föreliggande material inte berett att taställning ^lill om en subvention av ^enlimmasärenden bör ske och formernahärför. 1 ^della sammanhangvill verket påpeka, alt utredningens påslående ^(s. 73) att alla som sysslarmed ^äienden om gemensam ansökan om äktenskapsskillnad kommer att gynnas om^timnormen delas upp på föreslaget sålt inte nödvändigtvis är riktigt. Såsomframgår av utredningen ^(s. 68) låg till grund för ^skillnadsmålslaxan engenomgång av 2 000 mål om gemensam ansökan om äktenskapsskillnad. De härviderhållna medelarvodena ^divi-^derades med då ^gällunde timkostnadsnorm, varvidden beräknade genomsnittliga^tidsålgången för olika typer av mål erhölls. Taxan utformades härefter som enfunktion av den sålunda beräknade tidsåtgången och gällande timkostnadsnorm.Taxan bygger ^emellerlid såsom ^framgålt av det anförda pä ett empirisktmaterial. En uppdelning av ^timnormen på föreslaget sätt kan därför anses böramedföra ^atl beräkningen av taxebeloppen sker efter andra grunder än denuvarande. I samband med att ^DVytterligare utreder införandet av en fast del i taxorna inom civilmålsområdetkommer verket ^atl undersöka om en sådan fast del bör införas även ibrottmålstaxan. ^DV delar utredningensuppfattning om formerna för bestämmande av timkostnadsnormer och taxor. Byggnadsstyrelsenbegränsar sitt yttrande ^lill de delarsom ligger inom verkels ansvarsområde - lokalförsörjning för ^slalligverksamhet. För att klargöraförutsättningarna för lokalförsörjningen föreslår att enarbetsgrupp bildas bestående av en representant från ochrepresentanter från och de allmänna advokatbyråerna. Gruppensuppgift föreslås vara att gå igenom de krav som advokatbyråerna ställer på sinalokaler och utarbeta riktlinjer som skall ligga till grund förbyggnadsstyrelsens handläggning av lokalförsörjningen för de allmännaadvokatbyråerna. Lokalanskaffningen försvåras av ^atl del finns ^elt^begränsai utbud av lokaler ^atl tillgå samt att de hyror som råder i mycketliten utsträckning kan påverkas av . Hyreskostnaden kan dockpåverkas genom att lokalkraven sänks, vilket i så fall bör behandlas inom denföreslagna arbetsgruppen. Utredningen har ^ajorl en allmän utvärdering av verksamheten vidde allmänna advokatbyråerna ^(AAB) 1979/80:100 Bilaga5 170 och av de förutsättningar som gäller för verksamheten.Bl. a. har en analys ^gjorts av de uppkomna förlusterna och förslaglagts fram ^lill åtgärder för att förbättra lönsamheten. En viktig uppgift för utredningen har ocks^å^varit att kartlägga de skillnader som finns när del gäller ^föruts^ätl-^ningarnaall driva ^advokaiverksamhet ienskild och offentlig regi. En utgångspunkt för utredningen har enligtdirektiven varit ^atl ^AAB också i fortsättningen bör på lika villkorkonkurrera med enskilda advokatbyråer. Det allmänna intrycketav ^ulredningens förslag är all de är väl genomarbetade och rimliga motbakgrund av den övergripande målsättningen att de ^AAB och den enskildaadvokatverksamheten skall konkurrera på lika villkor.När det gäller vissa förslag anser RRV emellertid alt utredningen ^gåll alltförschablonmässigt till väga. ^Detla gäller ^l.ex. bidraget för förhöjdalokalkostnader. Vidare har RRV det intrycket att man i vissa fall gått alltförlångt i ^delaljeringsgrad för alt uppnå en ^kostnadsmässig rättvisa. Inledningsvis vill RRVinstämma i förslagen när det gäller myndighetsformen, kompetensfördelningenmellan riksdag, regering och () samt ^anslagskonstruklionen.1 det följande lämnas ^RRVs kommentarer i anslutning till vissa av de förslagsom utredningen lagt fram. ^Vissu ^driflbidrug för ^kostnuder vid socialmottagning och för huvudkontor som bas vid social mottagning RRV har inte ^någol alterinra mot förslaget att betala den restid som krävs i samband med socialmottagning enligt limnormen för arbete i civilmål i stället för somtidsspillan. RRV tillstyrker vidare delföreslagna ^driflbidragei ^lill olönsamma ^hu-^vudbyräer som är nödvändiga sombas för social ^mottagningsverksamhel. Innan ^sådanl bidrag utgår bör dock, somutredningen föreslår övervägas om ^akluella byråer är rationellt drivna, och omde ^inle kan bli filialkontor ^lill andra byråer. Den konstruktion av bidragetsom utredningen valt kräver emellertid en kraftfull styrning och uppföljningfrån ^DOVs sida. Bidraget kan annars komma all utnyttjas för ^atl dölja sädanaförluster som uppstår i den icke ^bidragsberättigade delen av berörda byråers^verksam^hel. Ersättningför ^vikariekoslnader vid onormalt hög frånva^ro Eftersom utgångspunkten äratt verksamheten vid ^AAB skall bedrivas på samma ekonomiska villkor som gällerför ^prival ^advokaiverksamhet tillstyrker RRV utredningens förslag i dennafråga. Att låta ^AAB vara den enda statliga myndighet som inte omfattas av^arbetsgivarinträdet synes olämpligt. Det är givetvis viktigt ^atl nogaföljer ^ulvecklingen av sjukfrånvaron och åldersfördelningen vid ^AAB så all^inle dessa i förhållande ^lill de ^privala byråerna gynnas. ^Prop.1979/80:100 Bilaga 5 171 Utredningen föreslår ^atl^ell särskilt anslag för finansieringav och ökning av ^rörelsekupitul ställs ^lill^AABs förfogande. Hitintills har ökningen av rörelsekapitalfinansierats genom all regeringen ^tillskjuiii^räntefria medel. RRV tillstyrkerförslaget på denna punkt. När det gäller^utrustningskapitalei föreslås att avskrivningar beräknas pä ett^återanskaffningsvärde. Avskrivningar och ränta på ^utruslningskapi-^lal skallinlevereras till staten. ^AAB disponerar inte längre något särskilt^utruslningsanslag. När det gäller ^fi^äganom hur statens avkastningskrav bör utformas är utredningen oklar. Utredningenförordar ^å^ ena sidan att statskapitalet (rörelsekapital och^utrustningskapilal) skall ^infiationsskyddas av ^AAB och ^å^ andra sidan attstatskapitalet skall amorteras och förräntas genom att avskrivningar sker på^återanskaffningsvärde, vilka tillsammans med ränta skall inlevereras tillstaten, som får ta ställning till hur avkastningen skall disponeras. Deltasenare förfaringssätt framhåller utredningen ^lorde vara del bästa uttrycket förlika-konkurrensprincipen. Del finns i princip tvåolika sätt att finansiera medelsbehovet för sådana anläggningar som regeringenbeslutat skall finansieras på annat sätt än med särskilt anslag och behovet avrörelsekapital. Delta kan också uttryckas så att ^siatsmakterna antingen kankräva ^etl ^ovillkoriigt eller ^ell ^villkoriigl avkastningskrav. Om ^etlovillkorligt krav ställs upp innebär ^detla att ränta, ^f. 8^%^ pädisponerat kapital, skall inlevereras ^lill staten. Kapitalet anses härmed i principbli ^inflationsskyddal. Denna ränta jämte kostnader ^lill anskaffningsvärde föromsatta tillgångar och avskrivningar av utrustning ^lill anskaffningsvärdetskall ingå som komponenter i myndighetens ^kosl-^nadskalkyl. Vid varje^budgelprövning måste därvid beslut las om vilket ^kapilaltillskoll som vidrådande inflation måste återgå till myndigheten för att oförändrad ^realnivåför verksamheten skall vara möjlig att upprätthålla. Om statsmakternadäremot väljer att formulera ett villkorligt avkastningskrav förstatskapitalet innebär ^della alt avkastningen skall redovisas som ^ellöverskoll, ^vilkel disponeras enligt regeringens beslut. Förslag till^disposiiion upprättas av myndigheten, ^Slalens avkastningskrav kan tillgodosesantingen genom inleverans av överskott eller genom uppskrivning avstatskapitalet. Den uppskrivna delen av statskapitalet blir^avkastningsplik-^tig enligt samma villkor som kapital som ^tillskjuliis. ^Överskoilels ^slorlekskall normalt vara lika stort som i den ^lidigare refererade ^räntelekniskalösningen. Myndigheten är dock vid denna senare finansieringsform också skyldigalt kunna ^refinansiera förbrukade tillgångar ^lill samma kapacitetsnivå ulanförnyad kapitalinsats via ^statsbudgeien. ^Detla medför all myndigheten i lägendå ^infiationen kan förväntas överstiga ^avkaslningsränians nivå måstekalkylera så all ^ell ^slörre överskoll erhålls. I myndighetens kostnadskalkyler kan dessa kravtillgodoses genom att 1979/80:100 Bilaga5 172 rörelsekostnaderna inkl. avskrivningar beräknas till^återanskaffningsvär-^den. Det bör här observeras att statens avkastningskrav(fr, o. ^m, /81 normalt statens avkastningsränta) formuleras inominella termer. Det förslag till statligbokföringsförordning (dnr 1977: 1034, PM ) som RRV överlämnat ^lill regeringen baseras också på attresultaträkningen avslutas i nominella termer och att balansvärden redovisastill anskaffningsvärden. Differenser mellan åter- och anskaffningsvärden somtäcks av intäkterna skall därför betraktas som en nominell avkastning påstatskapitalet. Om dessa differenser förväntas bli mindre än detavkastningskrav som definieras genom ^avkaslningsränlan ^måsle myndigheten isin kostnadskalkyl göra ^etl ytterligare ^påslag så att begärt överskottuppnås. Utredningen synes i viss månha sammanblandat dessa finansieringsformer. ^Vilkel ^synsält som ^generelllskall förordas beror av sådana kriterier som t. ex. om verksamheten harkaraktär av ingrepp i enskildas förhållanden, om myndigheten arbetar i en^monopolliknande marknadssituation, myndighetens storlek och administrativakompelens, om myndigheten förfogar över omfattande utrustningskapital etc.Ytterst är för frågan avgörande, vilken grad av frihet som statsmakterna ansersig vilja lämna till myndigheten. Lösningen av denna fråga för^AABs del torde få bli beroende av ^stals-^makternas allmänna ställningstagandetill de två ovan presenterade huvudmodellernainom ramen för den pågående ^budgelreformen. RRV avstår därför från alt taställning i denna fråga. Konkurrenssituationen och kravet påföretagsekonomiskt uppträdande är dock faktorer som talar för ^etl kapital medvillkorligt avkastningskrav. RRV vill avslutningsvis pekapå den statsfinansiella ^merutgift som blir en följd av att rörelsekapitaleträntebeläggs. ^Rätlshjälpsanslaget ^lorde öka med ^drygl 3 ^Mkr, varav drygt 2^Mkr kommer ^atl överföras till de ^privala advokatbyråerna. Detta blir enoundviklig konsekvens om principen om konkurrens på lika villkor skallupprätthållas. Redovisning^av förändring i upparbetat värde RRV instämmer i attförändringar i varulagerposter skall påverka resultatet. Detta överensstämmer med praxis i samband med tillämpningav uppdragsmodellen samt med de regler som redan nu finns ^inlagna i regleringsbrevför ^AAB. Bokslutets innehålloch struktur kommer med stor sannolikhet alt ^fr.o.m. budg^etåre^t^ 1980/81regleras av den ^lidigare nämnda ^slatliga bokföringsförordningen ^saml de^föieskrifler och anvisningar som RRV kommer att utfärda i anslutning tilldenna. RRV avslår därför frånytterligare kommentarer, även om vissa detaljer kommer att få en annorlundalösning än vad som antyds i utredningens förslag. ^Prop.1979/80:100 Bilaga 5 173 ^Efiergiflav viss del av ^uckiimulerudc ^JÖrluster Avskrivning avtidigare förluster får dels ses som en konsekvens av att utredningen nuföreslår ^elt antal åtgärder för att jämställa statlig och privat advokatverksamhet i kostnadshänseende dels,som utredningen påpekar, betraktas som en initialkostnad för uppbyggnaden avden nya organisationen, RRV har ^inle något att erinra mot föreslagenavskrivning. Effekterna för ^AAB,klienterna och staten av att dela upp den raka ^timkosinadsnormen i en fast ochen rörlig del finner RRV väl belysta. De oundvikliga ^lröskelen^"ekternaav en sådan taxekonstruktion synes tillräckligtbeaktade genom utredningens förslag till subvention av den uppkomnaprisökningen i ^enlimmasärenden. RRV tillstyrkerde framlagda förslagen. Utredningen föreslåringen ändring av nu gällande regler, dvs, alt bestämmer timkostnadsnormeroch taxor. Timkostnadsnormen ochtillämpade taxor bygger på alt kostnadsnivån vid ^AAB skall tillämpas förärenden inom rättshjälpsområdet, oavsett om dessa handlagts av statlig eller ^prival advokat. ^Timnormenhar emellertid fått genomslagskraft utanför det ^taxefästa området och kommit^atl användas som ^etl ullryck för skälig ersättning för övriga mål ochärenden som advokater handlägger. Tillämpade normer och taxor berör delsenskilda klienter genom alt dessa bidrar ^efler förmåga ^lill betalningen avvissa ärenden, dels inverkar de i större ellermindre utsträckning på privata advokaters ^inkomslsiluation. Verksamheten harsåledes reglerande karaktär. ^F^^axis inom det statligt^avgiftsbelagda området är all regeringen fastställer taxan vid över ^3/4-delar av de ^myndigheler som harreglerande ^verksamhel. Intäkterna vid sådana verksamheter uppgår till ca95'^^^ av dessa myndigheters intäkter. Vidare hör ^lill bildenall är central förvaltningsmyndighet för ^AAB. I denna roll ligger bl. a.att leda och samordna verksamheten samt meddela föreskrifter, råd och anvisningar.Likaså skall tillse ^atl verksamheten bedrivs effektivt. fastställer alltså enligt gällande ordning taxorna fören verksamhet som grundas pä förhållanden som verket direkt ansvarar för ellerutövar tillsyn över. all formulera^någol yrkande i frågan anser RRV ^atl ovanstående utgör faktorer som talar föratt detta är en sådan ^verksamhel där regeringen och inte en enskild myndighetbör vara den som fastställer taxorna. Frågan vem som skallbestämma taxorna har dock även ^etl samband med vilken ställning som^siatsmak^terna tar i fråga om ^etl villkorligt eller ett ovillkorligtavkastningskrav skall ställas på del statskapital som ställs till ^AABsförfogande. 1979/80:100 Bilaga5 174 ^Vissu ^ö^ivrigu ^Jråg^i^n-^Ut^r^edning^en föreslår all^AAB genom ^elt driftbidrag skall kompenseras för personalkostnader som ärföranledda av myndighetsformen och de rutiner som denna medför. Enligt ^RRVsuppfattning har utredningen inte tillräckligt styrkt att skillnaderna mellanenskilda ^advokalbyråer och ^AAB vad gäller administrativa uppgifter är såstora alt de motiverar ett sådant driftbidrag. Rationalisering av deadministrativa rutinerna bör kunna genomföras vid ^AAB. Vad ^betriiffar t. ex.den dubbla redovisningen som enligt utredningen åligger ^AAB, bör och^byiåerna överväga vilka möjligheter som föreligger ^atl integrera eller påannat sätt förenkla redovisningsrutinerna. RRV har vidareingenting alt erinra mot utredningens förslag att skall kunna delegerarätten att fatta anställningsbeslut för tjänster i högst ^F^ 5 till lönsammabyråer. I detta sammanhang bör dock enligt ^RRVs mening iakttagas viss^restriktivitet med hänsyn till de i betänkandet angivna strävandena attnedbringa antalet biträden per jurist. 5 Hovrätten för NedreNorrland Allmänna^advokatbyråkommiltén har som en huvuduppgift haft att göra en allmänutvärdering av verksamheten vid de allmänna advokatbyråerna och av deförutsättningar som gäller för verksamheten. Härvid har utredningen enligtdirektiven utgått från att även i framliden ^behovel av juridiskt biträde genomoffentligt verksamma jurister skall tillgodoses genom allmänna advokatbyråersom drivs av staten och som även i fortsättningen bör i princip konkurrera pälika villkor med enskilda advokatbyråer så långt förutsättningar för sådankonkurrens föreligger. Vidare har det uppenbarligen förutsatts alt^eisättningen till advokater och likställdaockså skall i väsentlig mån grundas på taxor. Oaktat samhällets kostnaderför den allmänna rättshjälpen vida överstigit de vid reformensgenomförande beräknade blivande kostnaderna, har kommitténs översyn med hänsyntill direktiven väsentligen inriktats på all nedbringa de allmänna byråernas kostnadslägebland ^annal genom driftbidrag för alt dessa byråer skall kompenseras förspeciella kostnader som inte belastar de enskilda ^byråema. Det nuvarande systemetför ^advokatersältning grundat på tidsåtgång är behäftat med svagheter som frånolika håll ^underslröks redan vid rättshjälpens införande. Att allaadvokatbyråer skulle kunna arbeta på helt lika villkor är naturligtvis enfiktion. Med hänsyn till den ambitiösa målsättningen för de allmännaadvokatbyråerna ^måsle deras totala kostnader i regel ligga högre än flertaletenskilda byråers ^kosinader. Härtill kommer också ^atl olika byråer - bådeallmänna och enskilda ^-^ har varierande kostnadsläge. Principen altkostnadsläget vid de allmänna byråerna liksom ^Prop.1979/80:100 Bilaga 5 175 att arbetets omfattning mera än dess kvalitet skullevara vägledande vid ^laxesyslemets uppbyggnad har därför haft till resultat att^advokatersäll^ningarna ofta avvikit från vad som skulle ha utgått efter skälighetsbedömning. eller senarebör därför hela ^advokatersätlningssystemet göras till föremål för eninträngande analys. 1 nuläget har hovrätten ingenting all erinra ^mol del avkommit^tén framlagda förslaget. Kommittén har uttalat^atl inriktningen av verksamheten vid de allmänna advokatbyråerna alltjämtskall ha tyngdpunkten inom ^rättshjälpsområdel.