prop · G30340 · 1979-12-31 00:00:00 — 1920:191 (betänkandel sid. 307 O föratl medge skattefrihet för nationalparkerna synes enligt uppfattningväl kunna tillämpas på samlliga naturvärdsfondsfastigheter. Förvid naturreservatsbildning berörda fondfastigheter beviljar taxeringsnämndernai allmänhet en reduktion av taxeringsvärdet. Ofta reduceras värdet till mindreän . Med hänsyn till atl fondfastigheterna inköpts speciellt förnaturvårdsändamäl, borde denna förändring av taxeringsvärdet ske så snartstaten förvärvat fastighelen. Enklast är dock aU samtliganaturvårdsfondsfastigheler vore skattefria vilkel, som framgår ovan, redan ärpraxis i vissa taxeringsnämnder. LänsstyrelsenI Slockholms län anför: Enfaslighetskalegori av särskilt intresse för , som inte berörts avkommittén är beskickningsfastigheterna. Enligl den s. k. Wien- konventionenhar signalärmakterna ömsesidigt förbundit sig atl inte ta ut skall på egendom ivarandras länder. Riksskatieverkei har därför i Handledningen rekommenderatalt sädana fastigheter inle äsätts taxering. Del är önskvärt att denna principregleras i lag, sä atl deklaration inle behöver infordras för dessafastigheter. Kommitténhar (sid. 227) erhållit en framställning från Kungl. förvaltning omutsträckt skallefrihet för dess fasta egendom. Något förslag härom eller någolställningslagande lill framslällningen redovisas inte. har en mycketstor belydelse som rekreationsområde framför allt för storstadsområdetsbefolkning. För upplåtelse av mark för bebyggelse eller för avyttring av markär beslämmelserna restriktiva. Vid jämförelse med den skattefrihet som föresläsgälla för fasligheler tillhöriga exempelvis ideella föreningar, även i den mänfastigheterna varil uthyrda, finner starka skäl tala för altframställningen bifalles. Statenhar med näringslivets branschorganisationer ingått avtal om leknisk forskningoch ulbildning inom olika verksamhetsområden. För handhavande av forskningenoch utbildningen har bildats särskilda institut med stadgar fastställda avregeringen. Kostnaderna för verksamhelen bestrids gemensamt av staten ochbranschorganisationerna. Frägan om skatteplikt resp. skattefrihet förinstituten har bedömls olika av olika inslanser. Enligl börde fasligheler som används för ifrågavarande verksamhel vara undantagna frånskatteplikt. föreslår alt delta kommer lill uttryck ilagtexlen. Länsstyrelsen1 föreslår all byggnader och mark till djurparker börundantas från skalleplikt. SBEFanser att inte bara byggnader som är samhällsnyttiga i inskränkt bemärkelseskall vara skattefria, utan även byggnader som renl allmänt fyller ensamhällsnyttig funktion säsom indusiri- och lagerbyggnader. En liknandeuppfattning har . Ettantal remissinstanser har ansett att mark, som avses bli bebyggd med skattefribyggnad och/eller byggnad under uppförande, vilken sä småningom kommer all bliskattefri, borde undantas från skatteplikt. Bland dessa remissinstanser finnskammarrätterna. RSV och m. fl. Lantbrukarnasskattedelegatlon anser att även obebyggda taxeringsenheter som ägs av desärskilt angivna rättssubjekten i förslaget till 3 kap: 4 § FTL bör kunnahänföras lill skattefria fastigheter. Förslagettill regler om bildandel av taxeringsenheter har fltl etl i slort sett posilivtmottagande. Bl.a. I släller sig positiv till de principersom har föreslagits för bildandet av taxeringsenheter, dvs, att regislerfaslighelskall utgöra utgångspunkten och att hänsyn skall las till vad som utgör enekonomisk enhel. 1979/80:40 272 Länsstyrelseni ultalar följande i frägan om vilken egendom som skall anses somen ekonomisk enhel: Förslagelalt obebyggda avstyckade fastigheter, som ligger nära varandra och har sammaägare, skall sammanföras lill en enhet, medför onödiga praktiska komplikationerutan atl för ägaren medföra nägra värderingsmässiga fördelar. Tomterna kanvisserligen vid en bokslavstolkning av begreppel anses ulgöra en ekonomiskenhet men de är ocksä särskilda registerfasligheler och var för sig lämpligavärderingsobjekt. Vid en sammanföring flr man besväret all omlaxerasammanföringsenheten varje är dä nägon ensiaka tomt övergår lill annan ägare.Vidare uppkommer problem exempelvis med proportionering av ingångsvärde vidrealisationsvinslbeskallning. Liknandeuppfattning har länsstyrelserna I Kristianslads och samt delokala skattemyndigheterna i m .fi. Dessa lokalaskattemyndigheter upplyser om all det vid allmänna fastighetstaxeringvållade bekymmer att flera oulhyrda fritidsfasligheler som låg bredvid varandraskulle utgöra en taxeringsenhet. Kommitténs formuleringar löser inte problemen,varför utföriiga anvisningar behöver ulfärdas i denna fråga. Förslagetom atl fastigheter med samma ägare inom samma kommun under vissa förhållandenskall sammanföras till en taxeringsenhet las upp av ell par remissinstanser Länsstyrelseni tillstyrker förslaget till regler om bildande avtaxeringsenheter men framhåller atl tillämpningen avsamman-slagningsbeslämmelsen kan visa sig svår i praktiken. gällersärskilt stora kommuner med många fasligheter. För den praktiska tillämpningenfordras ett väl utvecklat datasystem för sammanföring av samma ägaresfastighetsinnehav i en kommun. Länsstyrelseni län anför all förslagel för fideikommissarier synes innebäraalt personligt ägda fastigheter kan sammanföras med fideikommissegendom,eftersom fideikommissarie skall anses som ägare till fideikommisset enliglförslagel. 1 nu nämnda fall bör sammanslagning till en taxeringsenhet inte ske. Länsstyrelsen1 län framhåller all med hänsyn lill församlingarnas beskattningsrätthar fördelningen av taxeringsvärdet viss betydelse. Problemet bör lösas genomatl begränsa taxeringsenhetens geografiska omfattning fill församling i ställetför kommun samt atl föreskriva att deklaration skall lämnas för varjetaxeringsenhet. 3.4.2Småhus-, hyreshus-, special- och industrienhet (8.3.6.3, 8.3.6.4, 8.3.6.5 och8.3.6.6) Förslageli denna del har med nägra undanlag inle mött några invändningar. Några frägorom specialenhel berörs av elt par länsslyrelser. I länifrågasätter varför taxeringsenhet, som endasi 1979/80:40 273 bestårav övrig mark och som således inte skall åsäUas nägol vänJe, för enkelhetensskull inte alltid skulle kunna taxeras som specialenhel. Länsslyrelseni län ifrågasätter om inte andra skattefria byggnader än specialbyggnadermed mark bör betecknas specialenheter, så att alla skattefria enheter flr enbeteckning. Länsslyrelsen anser det vidare olyckligt om taxeringsenhet, sombestår av endasi övrig mark, belecknas som specialenhel. 1 stället bör dennamark betecknas som indusirienhet, som då liksom industribyggnad fär utgörareslenhet. Ytteriigarenägra remissinsianser lar upp frågor som rör bildande av indusirienhet.Vattenfallm..fl. anser att förslaget innebär en onödig förändring av praxisbelräffande bostadshus av karakiären vakt- eller tjänsteboslad inomindusirienhet eller enhet med specialbyggnad. Även denna art av småhus medtomtmark borde kunna ingå i den nyssnämnda enheten. Förslagellill regler om indusirienheter som beslår av takter har i del slora hela bemöttsposilivt eller lämnats utan erinran av remissinstanserna. iÖstergötlands län finner den valda konstmktionen alt bilda särskildataxeringsenheter av täktmark välgrundad. Även i länanser all förslagel är bra. Särskill med hänsyn till de begränsningar ursamhällsplaneringssynpunkt, som föreligger i fråga om rätlen att öppnatakter, är det också välbelänkl alt ställa slora krav på verksamhel ellerdokumenterade planer pä i tiden näraliggande verksamhet för atl läkt skalllaxeras. /SRär positivt inställd till förslaget men anser atl för alt täktmark skall ulgörasärskild taxeringsenhet bör del vara fråga om takter av ej obetydligomfattning, såväl beträffande storiek som den tid, under vilken brytning beräknaspågå. Molförslaget atl täktmark skall utgöra en särskild taxeringsenhet harLantbrukarnas skattedelegatlon invändingar. Delegationen förordar atlläkt-tillgången ingår i lantbruksenhet och att man beaktar värdet i form av etlsärskill delvärde "värde av särskilda tillgängar". 3.4.3Exploaleringsenhei (8.3.6.8) Detstora flertalel remissinsianser har godtagit förslaget om exploateringsenhetereller lämnal del ulan erinran. Lantbrukarnasskattedelegatlon påpekar att förslaget att bryta ut rivningsbyggnad påexploaleringsenhei medför, att det negativa värde som rivningsbyggnaden oftastrepresenlerar inte kan beaktas. Delegationen föreslår atl rivningsbyggnad påexploateringsområde skall ingå i samma taxeringsenhet som exploateringsmarken.En liknande ståndpunkt intas av 1 . Länsstyrelseni vänder sig mot förslagel alt exploateringsmark inom skildaområden av en kommun kan fl ingå i samma taxeringsenhet. tror altmarkpriserna kan yariera även inom samma tätort eller 18 1979180. 1979/80:40 274 Lantbrukarnasskattedelegatlon kan inte godta förslagel att exploateringsmark skall utbrytastill särskild taxeringsenhet. Slora tillämpningsproblem kommer alt uppkomma päbeskattningsområdel, om förslaget genomförs anser delegationen. Del är bätlrealt även framgent beakla värdet av exploaleringsmöjlighet i form av delvärdelvärde av särskilda tillgångar. 3.4.4 Lantbruksenhet(8.3.6.7) Delhelt övervägande antalet remissinstanser har inte hafl nägra erinringar motförslagel om regler som rör lantbruksenhet. LBSlillslyrker förslaget som gäller bildande av taxeringsenheter men villframhålla atl en överdriven samtaxering av olika brukningsenheter med sammaägare kan vara till nackdel vid tillämpningen av jordförvärvslagen. Framföralltunderiättas prisprövningen om taxeringsenhet och förvärvsobjekt är identiska. Länsslyrelseni hävdar att termen lantbraksenhet inte synes fylla nägonmeningsfylld funktion. Sveahovrätt anser alt reglerna i FTL om vilka byggnader som skall föras tilllantbruksenhet bör korrespondera med bestämmelserna om sådana byggnader ianvisningarna till 22 § KL. Om inle dessa anvisningar ändras, bör Ulllantbruksenhet inte föras andra byggnader än som enligt tredje punkten avanvisningarna räknas som driflbyggnader. Om inle anvisningarna ändras tordeenligt hovrätten bestämmelsen om överbyggnad i anvisningarna till 10 § andrapunkten KL inte kunna undvaras. 3.4.5 Nyttjanderäulill täktmark (8.3.3.5) Någraremissinstanser har kommenterat förslaget om atl den som har förvärvalnyUjanderätt till täktmark mol engångsvederiag skall anses som ägare tillmarken och därmed till täktenheten. FIO m. fl. biträder förslaget men villdärutöver framhålla nödvändigheten av alt motsvarande lättnader kan beviljasäven vid andra former av upplåtelser. Denvalda konstruktionen all bilda särskilda taxeringsenheter av täktmark av olikaslag är välgrundad. Förslaget att för del fall nyttjanderätten till taktenupplåtits mol engångsvederiag, nyttjanderättshavaren skall jämställas med ägareoch att denne dä även vid förmögenhetstaxeringen skall redovisa rättigheten somförmögenheisUllgång är enligt mening ett sleg i rätl riktning.Nu gällande regler har i flera fall medfört inte önskvärdabeskallningseffekler. Emellertid läcker den föreslagna lösningen enbart vissaav dessa fall. Nyttjanderättsavtal om atl vederiagel skall erläggas periodiskteller både med engångsbelopp och periodiska belopp är dock inte ovanliga.Länsstyrelsen ifrågasätter om del inle därför vore bältre atlläkttillståndsha-varen jämslälles med ägare, eftersom det i de fiesta fall ärnytljanderättsha- 1979/80:40 275 vårensom söker takttillståndet. Ocksälänssstyrelsen i anser att även nytUanderätlshavare, som eriäggerbetalning under nägra fä år, bör jämställas med ägare. iGävleborgs län föreslär att beslämmelsen om nyttjanderättshavare skall avseendast sädan nyttjanderätt som omfatlar hela massan i takten. LänsstyrelsenI och saml de lokala skattemyndigheterna iSödertälje m.fl. fögderier år avvisande till förslaget. Länsstyrelseni KrisUanstads län framhåller all det i dessa fall oftast är fräga om enrelativt kort nytUandetid. Det är inle heller säkert enligl allupplåtelsen avser hela massan i takten. Innebörden av förslaget blir atl lösegendom blir taxerad som fastighet. Frågan om dubbelbeskattning för ägarensförmögenhei bör regleras i lagen om statlig förmögenhetsskatt. iHallands län hävdar att det är vanligare alt betalning för arrende av läkteriäggs i förhållande till uttaget än atl betalning sker mot engångsvederiag.NyUjanderätlshavare bör inte jämställas med ägare. I stället bör hänsyn tastill ägarens situation vid värderingen av takten. 3.4.6Samfälligheter (8.3.7) i tar i della sammanhang upp förhållandensom råder inom länet. påpekar att nu gällande anvisningar omtaxering av samfälligheter, som inte förvaltas av juridisk person, medför enmängd orimliga konsekvenser i länet. a. blir stora arealer otaxerade. Denbeskrivning av fastighetsbeständet som fastig-helstaxeringslängderna ulgör vadavser jord- och skogsbmk blir ofullständig och går inte att använda somunderlag i samhällsplaneringen. Fastighetsägaresom äger flera fastigheter, som tillsammans har 100 96 i en eller flerasamfälligheter, undgär taxering av den samfällda arealen i de fall värdet avden enskilda samfälligheten inle uppgår fill och den ingåendefaslighetens andel av värdet inte uppgår . kräver enändring av gällande regler, alternativt alt särskilda regler ges förKopparbergs län. föreslär all fastigheters andelar i samfälldmark, som ej förvallas av juridisk person, bör la sig det uttrycket altandelens areal läggs till faslighetens areal för atl rättvis taxering skallåstadkommas. LBSvill fästa uppmärksamhelen pä lantbraksnämndens i yttrandeangående marksamfälligheter. Enligt styrelsens bedömning ger lagförslagetmöjlighet all genom lämpligl utformade verkslällighetsföreskrifter lillgodosenämndens synpunkler. RSVanför att endast marksamfälligheter och regleringssamfälligheter, som förvallasav juridiska personer, bör utgöra taxeringsenhet. Delta innebär en anpassningtill den skattskyldighet som föreligger vid inkomsttaxeringen. Erfarenhelernafrån föregående allmänna fastighetstaxering visar atl då gällande regler harmedfört vissa negativa effekter bl. a. genom bortfall av arealer och värden.Enligt RSV:s mening kan detla undvikas genom att man i lillämpningsföreskriflerbl. a. utvecklar reglerna för arealredovisning. 1979/80:40 276 betonar vikten av alt det i en kommande handledning förfastighetstaxering klargörs alt värdet av samfällighet, vars delägarfaslighelerär av typen småhus, skall fördelas på delägarfastigheterna även i fall då samfällighetenförvallas av en ekonomisk förening. Enligt villaägareförbundet har nämligenskatledomstolar kommit till olika bedömningar i denna fråga. Elverksföreningenhänvisar lill de talrika Iransformalorkiosker och andra byggnader som tillhörledningsnäten. Föreningen anser alt byggnader av detta slag som ar lös egendomoch skattefria inle skall ulgöra taxeringsenheter och alltså inle deklareras. Enliglförslagel (4 kapitlet 2 § i lagtexlen) skall markområde som överlåtits utgöraen särskild taxeringsenhet. Detta gäller även om fastighetsbildning inte ägtmm. I princip är det således dagen för upprättande av köpekontrakt som äravgörande för om uppdelning i flera taxeringsenheter skall ske. Det sagdainnebär ingen ändring gentemot nuvarande regler. Emellertidföreligger ofta svårigheter att fl kännedom om dessa fall, vilket i sig kanmedföra felaktig taxering och därmed också indirekt en felaktiginkomstbeskattning. Länsslyrelsen vill fästa uppmärksamhel pä detta problem.Med hänsyn till all ägarna enligt 18 kapitlet 11 § ålagts att anmälaöveriåtelser, som skett efler del att fastighetsdeklaration avlämnats, synesnärmast vara fråga om ett informationsproblem, vilket bäst torde kunna lösasgenom upplysning i fastighetsdeklaration eller informationsbroschyr. Dethuvudsakliga kommittéförslaget har lämnats utan erinran av de flestaremissinstanser. J.5.7Gränsdragning för bostadsbyggnader (9.3.2) Kommitténhar föreslagit att bostadsbyggnad med tomtmark skall kunna flbeskattningsnaturen jordbruksfastighet, att beskaUningsnaturen jordbruksfastighetalltid skall åsättas egendom som ingår i lantbruksenhet och atl endast undervissa angivna förutsäUningar småhus och hyreshus också skall ingå ilantbrakenhel, om det Ugger i omedelbar anslutning till lantbruksenhet sominnehåller minst 5 ha produktiv mark. Etl flertal remissinstanser hartillstyrkt förslaget eller lämnal del ulan erinran. Flera remissinstanser anseremellertid att arealgränsen har satts för lågt eller att den i övrigt bör haett annat innehåll. Blanddem som tillstyrker förslaget finns RSV. länsstyrelserna 1 Östergötlandsoch samt . 1979/80:40 277 Vadgäller bostadsbyggnad på eller i anslulning till lantbmksenhet är det, somkommittén föreslår, naturiigt att indela den som lantbruksenhet, om jordbrukeller skogsbruk av någon belydelse kan bedrivas på enhelen och bostaden användsav ägare, arrendalor eller deras arbetskraft. Likaså är det naturiigt atl bildasärskild taxeringsenhet av bostadsbyggnad som friställts till följd avstadigvarande ändring av driftsinriktningen eller som stadigvarande hyrs ullill annan än personal pä fasligheten. Bostadshus med tillhörande tomt pämindre fasligheler, där jordbrak eller skogsbmk av någon betydelse inte kanbedrivas, bör enligt förslagel inte fl ingå i lantbruksenhet. Lantbmksstyrelsentillstyrker förslaget dä det är lill fördel för strukturrationaliseringen inomjordbruket, då del kan medföra alt lanlbruksdelen lill sädana fastigheter kankomma att salubjudas i störte omfattning än vad som är fallel.När del gäller att avgöra om jord- eller skogsbmk av nägon betydelse kanbedrivas på en lantbruksenhet, har kommittén diskuterat flera olikabedömningsgmnder och förordat en ren arealgräns som salls vid fem ha. Styrelseninstämmer i kommilléns slutsats alt en ren arealgräns är enkel och objektiv ochdärför alt föredra. Flera lantbmksnämnder anser den föreslagna gränsen om femha vara för läg och i nägra fall all skogsmarksarealen bör omräknas vidarealbestämningen, så att en större areal (5-10 ha) skulle motsvara en ha åker.Styrelsen är för egen del beredd godla kommitléförslagel, som är enkell och somöverensslämmer med nu gällande bestämmelser. TORförordar förslaget om en enda arealgräns, 5 ha produktiv mark, vid beslämmandeav beskattningsnatur, eflersom det skulle förenkla taxeringsarbetel. Länsstyrelseni tillstyrker förslaget om en 5-hektarsgräns men underslrykerdel orimliga i atl en bostadsbyggnad som tillhör en större regislerfaslighelsom består av åker- och skogsmark kan fä beskattningsnaturen annan fastighetpä grund av atl bostadsbyggnaden inle ligger i omedelbar anslulning till nägondel av åker- eller skogsmarken. Konsekvensen blir densamma för en arrendatormed arrenderad mark på olika håll. Begreppet "omedelbar anslulning"bör ulgå ur lagtexten eller också bör särskilda bestämmelser gälla förKopparbergs län i detla avseende. Lantbruksnämndeni har sympatier för en arealgräns om 10 ha produktiv mark,säsom har anförts i en reservation till kommitténs förslag. Emellertid ärbeskattningsnaturen även avgörande för tillämpningen av jordförvärvslagen.Lantbruksnämnden avstår därför f n. all yrka höjning av arealgränsen. och saml och Södertäljekommuner anser att arealen produktiv mark skall vara 10 ha för attbostadsbyggnad med tomtmark skall få beskattningsnaturen jordbmksfastighet. Ävenandra varianter av arealgränser har föreslagits. Rentallmänt kan sägas atl de föreslagna reglema i detla hänseende är enkla ochlorde inte komma atl välla nägra nämnvärda tillämpningssvärigheter i detpraktiska taxeringsarbetel. Ur denna synpunkl kan förslagen tillstyrkas. 1979/80:40 278 Fråganär emellertid om reglema kommer alt ge ett ur materiell synpunkl riktigtresultat när det gäller att bestämma beskattningsnaturen och om inte den valdaarealgränsen, 5 ha produktiv mark, är för låg. Somkommiuén anförl bör jordbmksdrift eller skogsbruksdrifl av någon belydelsekunna bedrivas på lantbmksenhet för all bostadsbyggnad och tomtmark härför börfå ingå i enhelen. Inom säväl jordbmket som skogsbmket har pågått enfortlöpande utveckling lill bl. a. slörre bmknings-enheter. Med hänsyn härtillkan ifrågasättas om man längre kan tala om jordbruks- eller skogsbmksdrifl iegentlig mening på en fastighet med en så ringa produktiv areal som 5 ha, särskillom fastighetens produktiva mark främsl avser betesmark och skogsmark. Även omarealen brakas i viss utsträckning torde i nämnda fall någon jordbmks- ellerskogsbruksdrift av nämnvärd betydelse oftast inte förekomma. I stället användsfastigheterna främst för bostads- eller fritidsändamål. Etl---- altemativvore enligl mening atl uppställa två arealgränserför bedömningen, varav den ena skulle knyta an lill förekomst av det mervärdefullare ägoslaget , som bättre än arealen produktiv mark utgörindikation på jordbmksdrift av någon betydelse på fastigheten, och den andralill arealen produktiv mark. För alt bostadsbyggnaderna och tomtmark skulle fåingå i lantbmksenheten och erhålla beskattningsnaturen jordbruksfasUghet skullekraven enligt sistnämnda lösning kunna vara antingen atl arealen åkermarkuppgår till minsl 5 ha eller att arealen produktiv mark totalt uppgår minsl10 ha. Lantbruksnämndeni har samma uppfattning om arealgränserna. Lantbruksnämndernai och förordar andra kombinationer av ägoslag ochareal. i förordar elt graderat förhållandemellan och skogsmark. Förslagsvis kan enligl nämnden följande skalatillämpas: Lantbruksnämndeni anser att arealgränsen bör sällas vid 5 ha åker eller 25 (50)ha skogsmark där var 5:e (lO.e) ha skogsmark får utbytas mot 1 ha åker. och föredrar en arealgräns vid 10ha produktiv mark men föreslär att denna gräns bör kunna fä underskridas ivissa fall. Länsstyrelseni anser att fastighetens användning i försia hand bör varaavgörande för dess beskattningsnatur Om en arealgräns skall anses börafastslällas borde den vara vid 10 ha produkUv mark. Då verkligl jordbrukbedrivs pä en fastighet och ägaren är bosatt där bör fastigheten i sin helhetlaxeras som jordbruksfastighet. Om den öppna marken är utartende- Prop.1979/80:40 279 radeller ligger obrukad bör fasligheten uppdelas i en bostadsdel och enjord-ellerskogsbraksdel. Bostadsdelen börda laxeras som annan fastighet. Pärena skogsbraksfastigheter bör arealen skog vara väsentlig för allbostadsbyggnader skall anses nödvändiga för driftens behov. Enligtlänsstyrelsen i bör som fömtsättning för att gränsen 10 haproduktiv mark får underskridas gälla att fastighetsägaren yrkar avsteg fränprincipen. Vidare bör ägaren ha en sådan specialinriktning på jordbmks-driftenatt bosättning pä fastighelen är ändamålsenlig. Dessulom bör omsättningen hauppgått till ett angivet minimibelopp . Hänsyn måsleockså enligl tas lill om ägaren arrenderar mark för driften. Länsstyrelseni konstaterar att fastighetstaxeringskommilténs strävansynes ha varit atl fl den produktiva marken sä längl som möjligt specificeradoch hänförd lill lantbruksenhet. Ur renodlad beskall-ningssynpunkt ger metodenenligl länsslyrelsen uppenbara fördelar. Metoden harmoniserar med dagenssträvanden atl förenkla skattereglerna. Från allmänhetens sida påpekas ofta demycket belydande skillnader i skattebelastningen som följer av fastighetersolika beskattningsnatur. Mol förslagel anför att det avgörandekriteriet vid bestämmande av beskattningsnatur måste vara att en fastighetbmkas eller kan bmkas yrkesmässigt för jord- eller skogsbmksändamål. Enkonsekvens av förslaget blir att om den som äger en mindre fastighet, somanvändsförjordbraksändamål, arrenderar ytteriigare mark för driften kan ägarentrols detta inle få sin bostadsbyggnad taxerad som jordbraksfastighet. I dettahänseende är reglerna för stränga enligl . När det gäller arealgränsenär förslaget för frikostigt. Rimligen borde gränsen flyttas uppåt lillförslagsvis 10 ha. måste ges möjlighet atl pröva omfastigheten brakas yrkesmässigt. 1 sådana fall bör samUiga byggnader hänförastill jordbraksen-heten. Detla bör gälla oavsett areal och utan krav pä atlarrenderad mark skall ligga i omedelbar anslulning till den egna fasligheten.