prop · G303119 · 1979-12-31 00:00:00 — Komplikationer kan också tänkas i fråga om avtal avseendeuppförande av både bosladshus och annan byggnad, t. ex. garage eller förråd.Det förefaller lämpligast aU hela fordringen på grund av sådant avtal följersamma preskriptionsbestämmelser. 2.6 i : En förkortning avpreskriptionstiden till för fordringar inom konsumentområdel synes välmoti- 1979/80:119 132 Det torde vara elt befogal konsumenlkrav att fåsådana fordringar Remissamman-avvecklade inom rimlig tid. Möjligen kan detifrågasättas om inle en lio- ställning årig preskripiionstid bör gälla för konsumentfordringarsom fastställts genom dom eller molsvarande. Emellertid motverkar en sådanregel syftet alt förknrta preskriptinnstiden för knnsumentfnrdringar. Dessutumstör en sådan beslämmelse systematiken i regelsystemet nch knmplicerar det i nnödan.Kfm har den erfarenheten alt burgenärema i det stura flertalet mål av denna typbegär verkställighet i umedelbar anslutning till dumsinlsavgö-randet, varför furdringenufta avvecklas . Dnck kan burgenärema - i synnerhet när tvekan uppknmmerum furdran är sådan snm anges i 2 § 2 mum. av lagförslagel - bli benägna all nftareuch snabbare "för säkerhets skull" ge in utmätningsansökningar till kfm.En viss ökad arbetsbelastning hns kfm kan sålunda bli följden. Risken för ettbetydande merarbete hns kfm turde dnck ha reducerats väsentligt mol vad sumskulle ha blivit fallel om det tidigare förslagel hade gennmförts. Man kan inteheller bortse från att en förkortad preskriptionstid i vissa fall medför att gäldenärernai större utsträckning kommer au göra invändning om preskription hns dnmstnlar nchexekuliva myndigheler, vilkel leder till visst merarbeie för främst jurisipersnnal. 2.7 i : Rubriceradeförslag till nya preskriptinnsbestämmelser riklar sig i huvudsak mnt knnsumentfnrdringar.Denna lyp av furdringar ligger till grund för ett sturt antal enskilda mål hus krnnnfugdemyndighelen.1 utsökningsmålen grundar sig betalningsföreläggandena näslan uteslutande påfakturor och liknande för varor och Ijänster. rör det sig nm småbelnpp.Även i lagsökningsmålen förekummer en hel del krav på betalning för varur n. d. Knnsumenlfnrdringarna är således ofta förekommande hos kfm.Handläggningen av målen underlättas ju yngre furdringar det är fråga om. Parternaär i dessa fall ense om fordringens uppkomst och innehåll och handläggningenhos kfm koncentreras till själva verkställigheten av målet. 1 mål som omfattaräldre fordringsförhållanden förekommer däremot exempelvis att man inte fårfordringsbeloppen att stämma med sina egna anteckningar nm delbetalningar.Många gånger beror detta på alt betalningarna bokförts olika hns gäldenär nch bnrgenär. Kfms uppfattning är atl det är av värde med en snabbareomloppstid av förenämnda fnrdringar. Fnrdringsbelnppen skulle i så fall stämmabättre överens med varumas dagsvärde och omloppstiden på varor och fordringarnå en bättre överensstämmelse. Vidare skulle mål med räntefordringar överstigandekapitalbeloppet i stort sett försvinna. Den föreslagna förkortningen av preskriptionstiden börföra med sig en mera kontinuerlig och metodisk bevakning av obetalda fnrdringarän vad snm sker f. n. Detta i sin lur borde få till följd atl antalet obetaldafordringar minskade. Enligt kfms bedömning är tre lill en lämpligtidsrymd för preskription av konsumentfordringar. Den föreslagna tiden om treår tillstyrks därför. Att berörda preskriptionsbestämmelser förs samman med deallmänna beslämmelsema om preskription av fordran synes rikligl. Med hänsyn lillöverskädlighelen bör man i görligasle mån undvika att splittra preskriptionsreglerna. 2.8 Kronofogdemyndighelen i : Utredningen har föreslagilatt en kortare preskriptionstid än den nu lillämpliga bör gälla för fordran somavser köp enligt knnsumentköplagen. Det skulle vara etl kunsumentintresse 1979/80:119 133 all fordringar inom kunsumentnmrådet avvecklades inomrimlig tid. Det nuvarande regelsystemet har duck djupa förankringar irättsmed ve- ställning landet. De flesta iA:/?fnrdringar kummer även ifortsättningen alt vara underkastade uppbördslagens regler om femårig preskripiionstid,Slarka skäl talar dock för att man inför kortare preskriptionstid än förfurdringar sum hör till den dagliga hushållningen. En sådan åtgärd skulle kommaatt förbättra ställningen för de enskilda konsumenterna. Det vore önskvärt och skulle innebära betydande fördelarom preskriptionsregler på olika områden, som berör just den enskilde individeni huvudsak vore likartade. Med hänsyn härtill föreslås att preskriptionstideninom konsumentområdet besläms till i överensstämmelse med reglema ompreskription av skattefordringar. 2.9 i : Slutligen fårframhållas alt det kommer alt bli mycket svårt för all i vissa fall inte säga omöjligt att konstatera om ett mål avser konsumentfordran eller inte. Ofta kan ett kö pekontrakt o. d. ha blivit utbytt mot ett skuldebrev eller en växel. I andra fall kan en fordran avse etl förhållande mellan två näringsidkare fastän del ta inte framgår av handlingama. Ett uttalande hur kronofogdemyndigheten här skall agera i sin ex officio-prövning av preskriptionstiden synes erfor derligt. 2.10 Gotlandshandelskammare: Enligt kammarens synsätt står näringslivets och konsumentemasintressen av att fordringar på konsumentområdet avvecklas inom rimlig tid inlei något motsatsförhållande. Väl kan det ligga i omsättningens intresse med enkortare preskriptionstid och därmed ett snabbare avvecklande avkonsumentfordringar. Kammaren har därför ingen erinran mot attpreskriptionstiden för konsumentfordringar -med undanlag från den allmännatioåriga preskriptionstiden - sätts till räknat från fordringenstillkomst. 2.11 Konsumentverket:Vad gäller frågan vilka fordringar som skall omfattas av treårspreskriptionvill anföra följande. De omständigheter som talar för enförkortning av preskriptionstiden för fordringar mot konsumenter - bland annatatt konsumenter inte så länge sparar bevismedel om gjorda betalningar eller omandra omständigheter som har belydelse för en fordrans sloriek eller existens -gör sig också gällande i fråga om fordringar av annat slag än dem som avses ipromemorian. Om avgränsningen görs enligt förslaget, kan vidare preskriptionstidemaknmma att bli av olika längd för fordringar av likartat slag. Så blir preskriptionstidenför t. ex. en fordran på betalning för uppförande av ett nytt bostadshus tioår, medan den blir när entreprenaden avser en om- eller tillbyggnad av etlbostadshus eller uppförande av ett uthus. Att göra en skillnad mellanfordringar av detta slag kan knappast anses sakligt motiverat. Del flnnsenligt mening inte heller avgörande skäl mot att låta nckså fnrdringarsnm avser fast egendnm nmfaltas av regeln nm treårspreskriptiun. Den föreslagna gränsdragningen kan vidare ge upphnv tillbesvärliga tnlkningstvister nm i vad mån det i ett visst fall är fråga nm en furdraneller flera eller vad en fnrdran "avser". Ett och sammabetalningsanspråk kan således hänföra sig till t. ex. uppförande av bådebostadshus och uthus. Det kan i ett sådant fall uppstå osäkerhet om vilkenpreskriptionstid som skall gälla och om kanske olika preskriptionstider skallgälla för en fordran som avser olika slags tjänster. Den föreslagnakonstruktionen synes kunna medföra att ett betalningsanspråk i vissa fall kanbli underkastat tioårspreskription, men i andra fall - t. ex. då avtal omolika slag av entreprenadar- 1979/80:119 134 beten träffats med användande av två separatakontraktshandlingar - bå- Remissamman- de treårspreskription och tinårspreskriptinn. Regeln att furdran snm grundar sig på löpande skuldebrevinte skall nmfaltas av den kurtare preskriptinnstiden kan uckså skapa prublem.De flesta knnsumenier vet knappast vad löpande skuldebrev är. Om skilda reglergäller furulika slag av furdringshandlingar kan missförstånd uppslå, vilket kanmedföra rättsförluster. Sum skäl för alt furdringar snm grundar sig på löpandeskuldebrev skall undanlas från regeln um treårspreskriptiun anförs, att enannan ordning skulle vara "omöjlig att förena med de bestämmelser somgäller i fråga om överlålelse och pantsättning av löpande skuldebrev"(promemorian s. 41; jfr prop. 76/77: 5 s. 205). Tanken torde vara atlinvändning om preskription enligt 17 § skuldebrevslagen kan göras gällandeockså mot ny godtroende förvärvare av skuldebrevet. Om en fordran enligtlöpande skuldebrev i visst fall omfattas av treårspreskription kan dettamedföra rättsförluster för en förvärvare som vid förvärvet inte kände till allskuldebrevet avsåg en fordran mot konsument. Risken för sådana rättsförluster måste dock i praktikenanses liten. Om fordringar enligt löpande skuldebrev omfattas av treårspreskription,kan man utgå från att en näringsidkare, som tar emot ett sådanl skuldebrev aven konsument, anger på skuldebrevet atl detta avser fordran mot konsument. Densom av en näringsidkare tar emot löpande skuldebrev har möjlighet alt skyddasig genom alt kräva atl det av skuldebrevets text framgår om det avser fordran molkonsument eller inte. Om löpande skuldebrev undantas från treårspreskriptionkan man enligt mening inte bortse från att näringsidkare iframtiden kan komma att kräva atl konsumenter undertecknar löpande skuldebrevi fall som inte omfattas av förbudet i 17 § konsumentköplagen. En sådanutveckling står i direkt strid med de värderingar som motiverat tillkomsten avdenna bestämmelse och som också gör sig gällande på andra områden änvaruområdet. Både sakliga och principiella skäl talar därför för alldet område som omfattas av treårspreskription bör vidgas. En lämplig lösningkan här vara att ge regeln om treårspreskription samma tillämpningsområde som gäller för marknadsföringslagen, avtalsvillkorslagen och - delvis - konsumentkreditlagen,dvs. vara, tjänst nch annan nyttighet. 2.12 : Förslaget om en endasttreårig preskriptionstid för näringsidkares fordringar på konsumenter ställersig utredningen bakom, nu som lidigare. Som skäl härför anförde utredningenföljande i remissyttrandet 1975, med inriktning särskilt på avtal om konsumenttjänster:"Den enskilde kan i allmänhet inle väntas föra bok över de varor ochtjänster han beställer. Det är naturligt om han inom loppet av glömmerde närmare omständighetema kring dylika avtal. Tvister rörande omfattningen avett uppdrag eller överenskommet pris är i allmänhet svåra att utreda även nmde uppknmmer efter relativt kort lid, inte minsl vid reparalionsavtal och avtalom mindre entreprenader, och dessa svårigheter accentueras självfallet, omflera år hunnit förlöpa. Att spara kvitton så som upp till tin år föratt kunna vara helt säker gentemnt dubbelkrav kan självfallet vara betungandeför en privatperson. Konsumenter har vidare ofta en smal budget, som inte gerutrymme för överraskande fordringar." Utredningen tillstyrker förslaget att reglema ompreskription av konsumentfordringar inryms i en särskild preskriptionslag.Härvid är att märka, vad gäller konsumenttjänster, atl det huvudbetänkande medförslag till knnsumenttjänstlag snm utredningen inum knrt avser attframlägga, inle nmfattar alla furmer av konsumenttjänster ulan endast vissasärskilt viktiga typer samt atl den knnsumentkreditlag snm antagils endasli några begränsade hänseenden ger regler för kredilgivning vid tjänster. Utredningen lillstyrker likaledes förslaget alt kunsumentersfnrdringar på näringsidkare hålls utanför regeln nm treårspreskriptiun.Utredningen vill i detla sammanhang upplysa nm atl den avser att i förslagel lillknnsumenttjänstlag föreslå regler nm en preskriptinnsfrist för knnsumentens re-klamalinnsrätl,nurmalt men med förlängning upp till tin år för fall av dnlda fel (fel sumej visat sig inum tvåårsfristen nch inle rimligen kunnal upptäckasdessförinnan). En regel um treårspreskriptiun vure kunsument-puliliskt ulämplignär t. ex. dnit fel föreligger i en utförd entreprenad, jfr HD:s dum 5 april1977 (DT 12) i det s. k. Nälsta-fallet, där HD fann aU en konsumentsreklamation efter utförandet av en entreprenad (uppförande av småhus)inte framställts . Enligt utredningens mening kan emellertid kritik riktasmot den avgränsning av tillämpningsområdet för treårspreskriptionen avnäringsidkares fordringar på konsument som gjorts i lagförslagets 2 §. Lokutionen"tjänst som lillhandahålles under motsvarande förhållanden (som dem) somanges i I § konsumentköplagen" är knappast tillräckligt tydlig. Begreppet"tjänst" saknar någon allmänt tillämpad betydelse i juridisktspråkbruk. I t. ex. marknadsföringslagen används termen mycket vidsträckt. Idet kommande förslaget till konsumenttjänstlag undviker utredningen problemetgenom att enumerera de typer av tjänster för vilka denna lag föreslås gälla.Vad som exakt förstås med "tjänst" i lagförslaget kan sålunda varaföremål för tvekan. Den förkortade preskriptionstiden för konsumentfordringarföreslås ej gälla bl. a. konsumentköp av fast egendom och hus på annans marksamt entreprenadavtal avseende uppförande av byggnad för bostadsändamål.Härvidlag anknyter lagförslaget till den gränsdragning som gjorts mellanutredningsuppdraget avseende konsumenttjänstlagen och arbetet inom småhusköpkommiltén.De skäl som härvidlag ligger bakom, och som bl. a. leder till en rättsligolikabehandling mellan nybyggnad och ombyggnad av egnahem och fritidshus, äremellertid av väsentligt annan art än dem som gör sig gällande ipreskriptionssammanhang. Enligt konsumenttjänstutredningens mening talarstarka skäl för att treårspreskriptionen bör avse konsumententreprenadergenerellt och ev. även konsumentköp av fastigheter och byggnader. Det är viktigt att preskriptionsbestämmelser i görligastemån har en enkel och klar ulfnrmning. Mycket talar för att detla uppnås bästom man vid utformningen av regeln om treårspreskripflon av knnsumentfnrdringarfrångår den i lagförslaget begagnade tekniken med en enumeration till förmånför en huvudregel om treårspreskription av alla fordringar på konsumentavseende vara, tjänst eller annan nyttighet i den vida mening dessa termeranvänds i marknadsförings- och avtalsvillkorslagama. Från denna huvudregel fårså göras de preciserade undantag som kan vara rättspoli-tiskt påkallade. 2.13 Försäkringsrättskommmittén: Kommitténs nyligenavgivna förslag till konsumenlförsäkringslag (SOU 1977:84) innehåller ensärskild regel om preskription av försäkringsgivares fordran på premie (29 §andra stycket). Enligt denna förlorar försäkringsgivaren rätt till obetaldpremie om han inte från premiens förfallodag sagt uppförsäkringen för upphörande eller försäkringen av annan anledning inom denna fldupp- Prop.1979/80:119 136 hört alt gälla. Syftet med denna korta preskriptionstid ärett annat än del Remissamman-som preskriptionslagen vill uppnå. Avsikten medregeln är i första hand all ställning framkalla en uppsägning frånförsäkringsgivarens sida i sådana fall då del vanligen kan antas attförsäkringstagaren inte längre vill ha försäkringen. Denna ordning har ansettsnödvändig genom det system för automatisk förnyelse och åtföljande premiebetalningsskyldigheiför kontinuerligt bibehållet försäkringsskydd som konsumentförsäkringslagenbygger på. Å ena sidan skall försäkringsgivaren inle vara ansvarig gentemotförsäkringstagaren utan atl också vara berättigad till premie; å andra sidanskall inte en försäkringstagare, snm inte genom akliv ålgärd visal att han villbehålla försäkringen, kunna bli skyldig utge premie för mer än högst tremånader. Sker uppsägning, eller upphör försäkringen av annan anledning attgälla, innm preskriptiunstiden bevarar emellertid försäkringsgivaren sin rätt lillpremie för den tid försäkringen varil gällande. Någon särskildpreskriptionstid är inte föreskriven för detta fall, och eftersom försäkringsavtalslageninte är tillämplig blir den allmänna tinårspreskriptiu-nen tillämplig. Liksnmunder nuvarande förhållanden torde det, om förslaget lill konsumenlförsäkringslaggenomförs, bli mycket sällsynt, att försäkringsgivaren försöker kräva utpremie för försäkring vilken har gällt underjämförelsevis men sedanupphört. I varje fall behöver man säkerligen inte räkna med attförsäkringsgivare anställer krav efter förloppet av . Om förslaget till preskriplionslag blir lag får delemellertid, trols frågans ringa betydelse, anses tveksamt om fordran på premiei den angivna situationen bör preskriberas först efler , medan eljest fordringarmot konsumenler preskriberas . Möjligt är att den föreslagna regeln i2 § andra stycket preskriptionslagen blir tillämplig även på fordran på premie,eftersom man kunde hävda att sådan fordran avser "tjänst som lillhandahållesunder motsvarande förhållanden". Kommittén vill i detta avseende hänvisatill vad snm anförts i prop. 1976/77:110 om ändring i lagen (1971:112) omförbud mot oskäliga avtalsvillkor m. m., s. 9 och s. 31. Enligt kommitténsmening bör frågan visserligen uppmärksammas men är inle av den vikt att den börföranleda någon särskild lagstiftningsåtgärd. Om den i förslaget tillpreskriptionslag 2 § andra stycket upptagna regeln genomförs, synes på sin höjdett klargörande uttalande i motiven erfordras. Om återigen nämnda bestämmelseskulle ändras, synes det rimligt att ta hänsyn till vad som har anförts . 2.14 Småhusköpkommitlén: Kommillén anser atl den med vissaundantag föreslagna förkortningen av preskriptionstiden till förnäringsidkares fordringar mot konsumenter är väl motiverad. I likhet med konsumentköpsutredningen,vars remissyttrande kommittén tagit del av, vill kommittén emellertidifrågasätta om inte tillämpningsområdet för treårspreskriptionen i enkelhetensoch klarhetens intresse borde vidgas och såsom marknadsföringslagen ochavtalsvillkorslagen omfatta dels alla avtal som innebär att vara, tjänst ellernyttighet tillhandahälls konsument av näringsidkare i dennes yrkesmässigaverksamhet dels även avtal varigennm nyUighelen tillhandahålls konsumenten avannan, om denne låter nyttigheten förmedlas genom ombud som är näringsidkare idennes yrkesmässiga verksamhet. Med den sålunda föreslagna avgränsningen avkonsumentfordringar skulle bl. a. även fordringar som grundar sig på avtal omfast egendom komma att omfattas av den treåriga preskriptionstiden. Vidövervägande av en sådan avgränsning kan emellertid frågan ompreskriptionstidens ut- 1979/80:119 137 gångspunkt behöva utredas ytterligare, så att interättsförluster uppstår på Remissainman-grund av tveksamhet om denna. Vid avtalom köp av fast egendom kan del ställning exempelvis på grund av reglema omstatlig belåning förekomma, att den deflniliva köpeskillingen blir beslämdförst efter köpekontraktets tecknande och den preliminäraköpeskillingens eriäggande. Om utgångspunkten för den treårigapreskriptionstiden då räknades från kontraklsda-lum inte bara beträffande denpreliminära köpeskillingen utan även såvitt avser ett ev. överskjutande belopp,skulle det överskjutande beloppet i enstaka fall kunna komma att preskriberasinnan det blev till storleken bestämt, vilket naturiiglvis inte ärtillfredsställande. Ulgångspunkten för preskriptinnstiden såvitt avser etleventuellt överskjutande belopp bör enligt kommitténs mening i stället vara dentidpunkt då beloppets sturiek kan fastställas på grundval av den statliga lånemyndighelensbeslut um deflni-tiv köpeskilling. 2.15 : Nuvarande preskriptinnsreglerhar visserligen inte såvitt känt medfört några mer besvärande problem när det gäller näringsidkares fordringar mot konsumenter. Den föreslagna förkort ningen av preskriptionstiden är emellertid principiellt väl motiverad. För slaget får som praktisk konsekvens att näringsidkare sum sluter avtal såväl med konsumenter sum med andra persuner tvingas att antingen hålla isär de ulika gmppema av kundfordringar eller behandla alla sådana fnrdringar sum nm de var underkastade treårspreskriptiun. Detta synes emellertid knappast innebära några större ulägenheter. Inte heller eljest tnrde från bnrgenärssynpunkt föreligga någnl avgörande hinder mnt den föreslagna förknrtningen av preskriptionstiden. - På grund av det nu anförda till styrks den föreslagna ändringen av preskriptionstiden för konsumeniford ringar. Om man skall införa särregler om preskription avkonsumentfordringar är det önskvärt att denna fordringskategori avgränsas påett enkelt och lättförståeligt sätt, så att missförstånd och därav föranleddarättsförluster i möjligaste mån undviks. Från denna synpunkt förefaller denlämpligaste ordningen vara att alla mot konsumenler riktade fordringar som harsin grund i typiska näringsidkar-konsumentrelationer behandlas på samma sätl.Promemorian har emellerfld inte valt denna lösning. Vad gäller köp anknyterförslaget till konsumentköplagen. Härigenom utesluts från till-lämpningsområdelinte bara köp av fast egendom utan nckså köp av sådan lös egendnm sum inte äratt beteckna sum "vara", exempelvis värdepapper. Det förefallervidare svårt att under den föreslagna lydelsen av 2 § andra stycket inrymmaexempelvis avtal om leverans av elektrisk ström, låt vara att ispecialmotiveringen (s. 102) sägs att treårspreskriptionen skall gälla försådana avtal. Avtal rörande köp av och nyttjanderätt till fast egendom och huspå annans mark liksom vissa byggnadsentreprenadavtal har avsiktligt lämnatsutanför den föreslagna treårspreskriptionen. Vad belräffar nyttjanderätt ärdet visserligen riktigl, såsom påpekas i promemorian, att särskildapreskriptionsregler gäller för arrende och hyra. För andra typer avnyttjanderätt, t. ex. upplåtelse av rätt till jakt eller flske, gäller emellertidinte några sådana regler. Jordabalkens regler om arrende och hyra torde f. ö.knappast vara tillämpliga exempelvis på ett avtal som ger rätt att parkera ettfordon inom en lokal eller ett avspärrat område utan att rätten är knuten bestämd uppställningsplats för fordonet. Räckvidden av del särskilda undantagetför avtal om uppförande av byggnad för bostadsändamål förefaller inte heltklar med tanke på exempelvis sådana fall, då olika entreprenörer anlitas förskilda delar av byggnadsarbetet enligt sär- 1979/80:119 138 skilda avtal med knnsumenlen. Det kan också framstå somöverraskande Remissamman-att nlika preskriptinnsregler skall gälla vid åena sidan uppförande av helt ställning nytt bustadshus uch å andra sidan nmfatlandenm- uch tillbyggnad av sådant hus eller uppförande av ny garagebyggnad. Överhuvud laget synes prumemnrian knappast ge någnn övertygande mutivering för altlämna avtal rörande fast egendnm utanför särreglernas tillämpningsnmråde. berörda gränsdragningsprnblem tnrde visserligen inte hanågun större praktisk belydelse. Det förtjänar dock övervägas om inle tillämpningsnmrådetför ireårspreskriptinnen burde vidgas efter mönster av marknadsföringslagen nchavtalsvillkurslagen att nmfatla alla avtal snm innebär att vara, Ijänst ellerannan nyttighei tillhandahålls kunsument av näringsidkare i dennesyrkesmässiga verksamhet. Härmed kunde jämställas avtal varigennm nyttighetentillhandahålls av annan, nm avtalet förmedlas av näringsidkaren snm nmbud fördenne. Atl med en lydelse av här föreslaget innehåll treårspreskription kommeratt gälla även för rena banklån, checkräkningskrediter etc. till konsumenterbehöver inle ses som någon nackdel, 2.16 : 1 specialmotiveringen till 2§ anges att undanlagsregeln med treårig preskriptionstid är tillämplig på bl.a. fordran för leverans av vatten från kommunalt verk under förutsätlning attfråga är om leverans till konsument för enskilt bruk. Vidare säges motsvarandegälla fnrdran på grund av "avtal um renhållning". Leverans av vatten från kommunalt verk sker så gott somuteslutande i enlighet med den offenfligrättsliga regleringen i va-lagen meddärtill anknytande taxnr nch allmänna bestämmelser vilka ensidigt fastställsav kommunen. Rättsförhållandet mellan kummun som huvudman för va-anläggningoch brukare av sådan anläggning är således ej annat än i undantagsfall grundatpå avtal. Såväl konsumentköpet som den s. k. konsumenttjänsten förutsätterdäremot för sin tillkomst ett avtalsförhållande mellan partema. Leverans avvatten enligt va-lagens bestämmelser kan därför varken utgöra knnsumentköpeller s. k. konsumenttjänst.