prop · G303122 · 1979-12-31 00:00:00 — Enligt minmening bör dnck den rimliga tolkningen - vilken också synes bäst överensstämmamed den föreslagna lagtexten - vara att en enskild ordningsvakt, som undereljest angivna fömtsättningar inte skall behöva söka auktorisation, inte hellerskall behöva göra detta, om han bedriver sin ordningshållning i företagsform.Hans lämplighet som ordningsvakt är redan prövad i samband med förordnandet(som också kan betraktas som en form av "auktorisation"). Jag förordardärför att undantagsbestämmelsen får den lydelse som föreslagits i remissen. Iremissen föreslås vidare att lagen om bevakningsföretag utvidgas till att avseäven s. k. livvaktsverksamhet. En av polisens främsta uppgifter är att skyddamänniskor lill liv och hälsa och det är enligt min mening inte förenligt medvår rättsordning att denna primära polisuppgift skall kunna genom samhällelig auktorisationöverlämnas till privata rättssubjekt. Jag avstyrker därför förslaget även idenna del. Vadgäller den lagtekniska utformningen av förslaget om livvaktsverksamhet villjagpåpeka att uttrycket "bevaka enskild person" ger utrymme för enbetydligt vidare tolkning än som avses i remissen. Del bör därför i vart fallförtydligas, exempelvis genom tillägget "flll skydd för hans liv ochhälsa". I 58 anges att fråga nm auktnrisatinn prövas av i det län därföretagets ledning har sitt säte. I det remitterade förslaget har i förtydligandesyfte - när del gäller företag i vilket ledningens säte flyttats från ett läntill etl annat - upptagits en särskild regel i 8 8 första stycket, atttillsynen utövas av i det län där företagets ledning har sittsäte. Avsikten turde vara att fråga nm ålerkallelse av auktorisation skallprövas av den länsstyrelse som har tillsynen över företaget. Med hänsyn härtillbör beskedet i första stycket i förevarande paragraf om den länsstyrelse somär behörig besluta om ålerkallelse av auktorisation ske genom hänvisning - ej säsomi det remitterade förslaget till 5 8 - utan till 8 8 första stycket. 1979/80:122 156 Förslagenlämnas utan erinran. 1979/80:122 157 Närvarande:statsministern , ordförande, och statsråden , , , ,, Åsling, Söder, Krönmark, , , , ,, , , , , Propositionom ordningsvakter och bevakningsföretag 1 Anmälan av lagrådsyttrande Föredragandenanmäler lagrådets yttrande' över förslag till 1. lag om ordningsvakter, 2. lag om ändring i , 3. lag om ändring i lagen (1973:558) om tillfälligt omhändertagande, 4. lag om ändring i lagen (1976:511) om omhändertagande av berusade personer m. m., 5. lag om ändring i lagen (1958:205) nm förverkande av alknhnlhaltiga drycker m. m., 6. lag om ändring i lagen(1938:274) om rätt flll jakt, 7. lag om ändring i vapenlagen(1973: 1176), 8. lag om ändring i lagen (1940:358) med vissa beslämmelser till skydd för försvaret m. m., 9. lag om ändring ibevakningskungörelsen (1940: 383), 10. lag om ändring i lagen (1943:881) om polisens ställning under krig, 11. lag om ändring i lagen (1974:191) om bevakningsföretag. Föredraganden redogör för lagrådets yttrande ochanför. Jagkan godta vad lagrådet har föreslagit i fråga om 3 8 lagen om ordningsvakteroch har ingen erinran mot vad lagrådet i övrigt har uttalat i anslutning tilldenna paragraf. Jag godtar också lagrådets förslag beträffande 24 kap. 2 8brottsbalken och 11 8 lagen med vissa bestämmelser flll skydd för försvaret m. m. Såvittgäller lagen om bevakningsföretag (BevL) har i remissen föreslagits att 1 8ändras bl. a. på det sättet att den nuvarande definitionen på 'Beslut om lagrådsremiss fattat vid regeringssammanlräde . 1979/80:122 158 bevakningsföretag- den som yrkesmässigt åtar sig atl för annans räkning utföra vissbevakningsuppgift - ändras lill att avse den som yrkesmässigt åtar sig atl förannans räkning bevaka faslighel, anläggning, viss verksamhet, offentligtillställning eller något annat sådant eller också atl bevaka enskild person.Som framgår av vad jag har uttalat i remissprotnkollet skall ändringsförslagettillgodose främst två syflen. Dels har ansetts atl företag som uteslutandeägnar sig åt ordningsvaktsverksamhet - s. k. ordningsvaktsföretag - bör varaförbjudna i den mån förutsättningar inte föreligger för dem atl få auktorisationsom bevakningsföretag. Dels har det ansetts ofrånkomligt att verksamhet som gårut på att bevaka enskild person -s. k. livvaktsverksamhet - underkastasoffentlig tillsyn och kontroll i den mån den över huvud taget skall fåbedrivas. Atl yrkesmässigt bedriva sådan verksamhet för annans räkning blirsålunda enligt förslaget förbjudet i den mån inte fömtsättningar för auktorisationanses föreligga. Enav lagrådets ledamöter har avstyrkt förslaget i denna del. Enligt denna ledamotinnebär utvidgningen av lagens flllämpningsområde till ordningsvaktsverksamhetatt man utsuddar skiljelinjen mellan å ena sidan de uppgifter förupprätthållande av ordning och säkerhet som åvilar det allmänna och å den andrade bevakningsuppgifter som utförs av privata företag. Att låta lagen omfattalivvaktsverksamhet sägs innebära att en primär polisuppgift överlämnas tillprivata rättssubjekt. Ledamoten anser vidare att uttrycket "bevaka enskildperson" i vart fall bör lagtekniskl förtydligas. Föregen del kan jag så till vida instämma i vad denna ledamot har yttrat att jaganser det uppenbart att ordningsvaktsföretag liksom företag som ägnar sig åtatt ge skydd åt enskilda personer bör tillåtas endast under begränsade fömtsättningar.Om emellertid lagen om bevakningsförelag får behålla sitt hittillsvarandetillämpningsområde, innebär detta att inte några som helst begränsningar ställsupp för de aktuella företagens verksamhet. Med hänsyn lill arten av denverksamhet som del här gäller anser jag alt en sådan ordning inte är godtagbar.Det är vidare enligt min mening e;i fördel att man genom en reglering ienlighet med remissens förslag uttryckligen slår fast att tillsynen över bevakningsförelagenskall omfatta även den verksamhet som företagen bedriver med förordnadeordningsvakter. Jag finner mig därför böra vidhålla den ståndpunkt i sak somjag har intagit enligt remissprolokollet. Däremot harjag ingen erinran mot altuttrycket "bevaka enskild person" förtydligas. Detta bör lämpligenske genom tillägg av orden "för dennes skydd". Remissensförslag flll ändring i 1 § BevL innebär också att från lagenstillämpningsområde undantas bevakning som utförs av enskild person, om denneendast fullgör uppdrag med stöd av ett förordnande som har meddelats honom aven myndighel med stöd av en bestämmelse i lag. Två av lagrådets ledamöter harmed hänvisning till de uttalanden om den aktuella undantagsbestämmelsensinnebörd som jag har gjort i remissprotokollet Prop.1979/80:122 159 ansettdet oklart om undantaget nmfattar även verksamhet snm en enskild person ensambedriver i företagsmässiga former. Tillklarläggande av denna fråga vill jag uttala att min avsikt har varit att allverksamhet som en enskild person åtar sig att själv utföra med stöd av enmyndighets förordnande enligt lag - vare sig det är som ordningsvakt, jakt-eller fisketillsynsman eller skyddsvakt - liksom skall falla utanförlagens tillämpningsområde. Detta gäller även om verksamheten undantagsvis skulleanses innefatta idkande av rörelse. Vederbörandes lämplighet för uppdraget ärnämligen, snm en av lagrådets ledamöter har påpekat i ett särskilt yttrande, iett sådant fall prövad redan gennm själva förordnandet. Somjag har uppfattat deyttranden som lagrådets ledamöter har avgett erhåller ocksåundantagsbestämmelsen med den i remissen föreslagna avfattningen den sålundaåsyftade innebörden. Någon justering av lagtexten är alltstå inte påkallad. har anmärkt kan den hänvisning till 5 8 som har tagits in i 13 8 sägasbli delvis missvisande. Paragrafen bör därför formuleras om. Vidde överväganden som har ägt mm inom efterlagrådsföredragningen harjag emellertid kommit till den uppfattningen attförslaget i remissen beträffande sistnämnda paragraf och 6 8 BevL bör jämkasäven i ett sakligt avseende. I fråga om prövningen av bevakningsföretagenspersonal innebär förslaget att man frångår nuvarande ordning enligt vilken enfråga om godkännande beträffande den som har hemvist inom ,, eller polisdistrikt prövas av polisstyrelsen och iövriga fall av i det län där han har hemvist. Enligt förslagetskall i stället prövningen av fråga om godkännande - liksom fråga om ålerkallelseav godkännande - prövas av tillsynsmyndigheten, dvs. i det ländär det berörda företagets ledning har sitt säte. Som framgår av vad jag haruttalat i remissprolokollet har förslaget avsetts medföra en effektivisering avtillsynen. Detta syfle uppnås otvivelaktigt också när det gäller de mindre ochmedelstora företagen. I fråga om de största förelagen, som är elablerade iflera län, måsle emellertid beaktas att förslaget kommer alt leda till enmycket stor arbetsbelastning för länsstyrelserna i de län där företagensledning har sitt säte. Härtill kommer all den omedelbara uppsikten över dessaförelags avdelningar i andra län än det där ledningen har sitt säteregelmässigt utövas av i det län där avdelningen är verksam,eftersom denna länsstyrelse biträder tillsynsmyndigheten vid tillsynen ienlighet med vad som fömlsatles vid tillkomsten av lagen om bevakningsföretag(jfr prop. 1974:39 s. 40). I de fall som avses nu ligger det därför närmasttill hands att låta godkännandeprövningen anknmma på den länsstyrelse som haromedelbar kontakt med det berörda företaget. För att åstadkomma en sådanordning och undanröja de huvudsakliga olägenheter som har befunnitsvara förenade med nuvarande ordning bör lämpligen i 6 8 första stycketföreskrivas att godkännandeprövningen beträffande personalen 1979/80:122 160 skallankomma på i det län där den som prövningen gäller avseshuvudsakligen komma att tjänstgöra samt i bevakningsföretagskun-görelsen (1974:462) en föreskrifl meddelas om att den - om den inle ärtillsynsmyndighet - skall underrätta denna om resultatet av prövningen. I frågaom föreståndare för verksamheten och ledamöier i företagets styrelse bördäremot den i remissen föreslagna ordningen gälla. Med denna lösning bör frågaom ålerkallelse av godkännande beträffande ett bevakningsföretags personalprövas av den länsstyrelse som har beslutat om godkännandet. Detta bör anges i13 8. Det ankommer på regeringen atl besluta om erforderliga ändringar i bevakningsföretagskungörelsen.Därvid bör bl. a. föreskrivas att om en länsstyrelse som inte är flllsynsmyn-dighethar återkallat ett godkännande, denna skall underrätta tillsynsmyndighetenhärom. Vidmin anmälan av frågan om remiss till lagrådet förutskickade jag (avsnitt 2.3)att jag efter det att lagrådet hade avgett yttrande över lagförslagen skulleåterkomma till spörsmålet om utbildningen av väktare. Idenna del villjag först erinra om att dåvarande chefen för jusfltiedepartementeti samband med tillkomsten av lagen (1974; 191) om bevakningsföretag (BevL)konstaterade att det var ett samhällsintresse att bevakningsföretagensverksamhet bedrevs under betryggande former och att det därför var av stor belydelseatt personalen fick en i förhållande till sina arbetsuppgifier lämpligtavpassad utbildning (prop. 1974: 39 s. 47). För att enhetliga normer i fråga omutbildningen skulle komma till slånd fick i uppdrag attutfärda närmare föreskrifter om utbildningen av väktare (12 8 BevL). Eftersamråd med berörda arbetsmarknads-och branschorganisalioner har rikspolisslyrelsenden 1 oklober 1974 utfärdat provisoriska föreskrifter för utbildning avväktare som fortfarande gäller. Föreskrifternafömtsäiier för både hel- och deltidsanställd personal en grundutbildning somomfattar dels en introduktionskurs, dels undervisning i ämnena allmän väktarkunskap,brandförsvar, väktartjänst och skyddstjänst samt kunskapsprov i anslutningtill utbildningen. Härtill kommer enligt föreskrifterna praklisk yrkesträning. Gmndulbildningenomfattar sammanlagt , varav avser praktisk yrkesträning.För särskilda bevakningsuppgifter fömtsätls specialutbildning, t. ex. hund-föramtbildning.De kunskaper som erhålls genom gmnd- och specialutbildning skall vidmakthållasoch förbättras genom fortbildning. För kortfldsan-ställd personal, dvs.personal som företrädesvis anlilas under oridnarieväktares ledighet, ställs kraven på utbildning lägre. För sådan väktare gälleratl utbildningen skall ske genom 1979/80: 122 161 deltagandei av introduktionsavsnittet samt i av ämnet allmän väktarkunskap.Den föreskrivna gmndulbildningen skall påbörjas möjligt och avslutas efter anställningsdagen när det gäller heltidsanställd väktare efter anställningsdagen för deltidsanställd väktare. Utredningenanser att innehåll och kunskapsmål i de nuvarande föreskrifterna om utbildningi stort sett svarar mot det behov av fackteoretiska kunskaper som kan ansesnödvändiga för väktare. Utredningen har därför inte funnit att det finns moflvför att genom lagstiftning kräva en utbildning för väktare som i fråga omkunskapsmål och innehåll går utöver vad som f. n. fordras. Utredningen anseremellertid att samma utbildningskrav bör gälla för hel-, del- och kortttidsanställdpersonal. Vidare bör enligt utredningen lektionsantalet vara rikttider ochelevernas individuella fömlsätlningar och undervisningens uppläggning avgöravilken fld som fordras för att kunskapsmålen skall uppnås. Det föreslås att enväktare inte skall få fllldelas självständiga bevakningsuppgifter innan han hargenomgått gmndulbildning. Utredningenerinrar om atl utvecklingen när det gäller yrkesutbildningen synes bliatt de flesta ungdomar skaffar sig en fortsatt utbildning efter gmndskolan och atlden utbildningen kommer att ske genom samhällets försorg. Utredningen anserdärför att en bransch som saknar representation i det samhälleligautbildningssystemet kan få framtida rekryterings-svårigheter. a. av dettaskäl bör enligt utredningen gmndläggande utbildning för väktare anordnas somen specialkurs inom gymnasieskolan. I betänkandet läggs fram ett förslag tim- och kursplan för utbildning för väktare inom ramen för en sådanspecialkurs, som föreslås omfatta en termin. Arbetstekniken föreslås bli lagdsom inbyggd utbildning, dvs. handledd praktik inom bevakningsföretag. Somsärskilda behörighetsvillkor föreslås gälla atl eleven skall ha fyllt 18 åroch blivit godkänd vid prövning med avseende på laglydnad och medborgerligpålitlighet. Blanddem som söker sig till väktaryrket finns många personer med ganska omfattandeerfarenhet från arbetslivet. Utredningen har därför med utgångspunkt frångymnasiekursen skisserat en tim- och kursplan även för en särskild kurs inomden kommunala vuxenutbildningen. Eftersom bevakningsbranschen besväras avbrist på ulbildad arbetskraft särskilt i storstadsområdena, föreslårutredningen vidare att utbildning för väktare får ingå även bland debristyrkesutbildningar som kan erbjudas som arbetsmarknadsutbildning. Enligtförslaget skall bevis om godkänd utbildning kunna utfärdas efter särskildprövning för den som har inhämtat kunskaper på annat sätt än genom del allmännaskolväsendet. Det blir då möjligt för företagen att efter överenskommelsemellan de avtalsslulande parterna på arbetsmarknaden utnyttja egnautbildningsresurser. Denna utbildning avses i så fall komma att bedrivas utanstatligt bidrag. Den särskilda prövningen skall anordnas inom det allmännaskolväsendet. 1979/80:122 162 Fleraremissinstanser har ställt sig positiva till tanken att samhället bör svara förväktarnas utbildning och har utan närmare kommentarer tillstyrkt utredningensförslag. Åtskilliga av de instanser som i och för sig ansluter sig till gmndtankenom en samhällelig utbildning har emellertid framfört invändningar motutredningens förslag. Del har sålunda från flera håll satts i fråga om inlelägsta ålder för tillträde till utbildningen borde vara samt om inte all väktamtbildningborde bedrivas som vuxenutbildning. Enligt bör utbildningenäga rum i första hand inom ramen för den kommunala vuxenutbildningen. Ävenstatens skolor för vuxna skulle enligt slyrelsen kunna komma i fråga som uibildningsorgan. Polisutredningenhar i sitt remissyttrande pekat på atl det anlagligen kommer att ta lång tidinnan samhället har byggt ut tillräcklig utbildningskapacitet och har därföransett det viktigt att företagsintern utbildning kan anordnas även ifortsättningen. Flera andra remissinstanser, däribland , harframhållit att såväl ABAB som har väl utveckladeutbildningsavdelningar med inarbetade mliner, varför den framlida gmndulbildningenbör kunna bedrivas vid de båda koncernernas skolor. Dessa bör i så falllämpligen anlitas även av andra bolag. Från åtskilliga håll yppas tveksamhet ifrågan humvida den föreslagna organisationen av utbildningen har fömtsättningaratt fungera. Utredningensförslag avsiyrks av och . Organisationerna påpekar alt många av de ungdomar som f. n.rekryteras till bevakningsförelagen har lämnat vid ålder.För behörighet till den föreslagna utbildningen innm gymnasiet krävs att elevenfyllt . Detta innebär enligt organisationerna att ungdomar tvingas"vänta" eller avbryta tidigare yrkesverksamhel för atl börja väktamtbildning.Attraktionskraften i den föreslagna gymnasieutbildningen ifrågasätts också. Närdet gäller den kommunala vuxenutbildningen och bristyrkesutbildningen framhållerorganisationerna att dessa utbildningsvägar kommer att vara tillgängliga endastpå ett fåtal orter i landet. Med hänsyn härtill ifrågasätter organisationernaom den föreslagna samhällsordnade utbildningen förmår garantera bevakningsföretagentillgång på utbildad arbetskraft. Organisalionerna anser i stället att denföretagsinterna utbildningen även i fortsättningen skall få förekomma men attden - om bevakningsföretagen själva skall bekosta den - inte skall ha störreomfattning än f. n. Förslagetavstyrks på i huvudsak samma grunder av , , . Från företagens sida har därvid särskilt framhållits altförslaget inle lillgodoser företagens behov av kontinueriig tillgång påutbildad personal. Inte heller , somorganiserar flertalet väktare, anser att det framlagda utbildningsförslaget kanläggas till gmnd för väktarulbildningen. 1979/80:122 163 Fleraav de remissinstanser som har avstyrkt utredningsförslaget har lagt fram ettalternativt förslag till lösning av utbildningsfrågan. Bakom detta förslagställer sig , . , , bevakningsrådet, ABABoch . Förslaget innebär att gmndulbildningen för väktare skallanordnas under medverkan av Transportfackens yrkes- och arbetsmiljönämnd (TYA),som är ett samarbetsorgan för vissa huvudarbetsgivare inom transportområdet ochtransportarbetareförbundet och som redan nu har yrkesutbildning som en av sinahuvuduppgifter. Avvad som har anförts nu framgår att utredningens förslag underremissbehandlingen har blivit föremål för en delvis långtgående kritik. Sedanen uppvaktning beträffande väktamtbildningen hade gjorts hos justitiedepartementetav bl. a. företrädare för arbetsmarknadsparterna, uppmanades parterna attfortsätta sina överläggningar i syfte att redovisa förslag till bedrivande, organisalion,administration och flnansiering av väktamtbildningen inom ramen för TYA;sverksamhet. Efteröverläggningar mellan parterna har dessa därefter till idecember 1979 överlämnat ett förslag till riktlinjer för del fortsatta arbetetpå utbildningsfrågan. Bakom förslaget står (allmänna gmppen), statsföretagens förhandlingsorganisation (branschkommilténBevakning och alarmering). och ,i vilket flertalet av ABAB:s väktare är organiserade. Deriktlinjer som föreslås går ut på att parterna skall uppdra åt TYA attorganisera och administrera yrkesutbildning för väktare. Yrkesutbildningenavses utöver den grundläggande utbildningen kunna omfatta även återkommandeutbildning och vidareutbildning. Härvid skall beaktas att även de mindre ochmedelstora företagens behov tillgodoses. Del är fömtsalt att den obligatoriska,gmndläggande väktamtbildningen till sin omfattning och sitt innehåll skallfastställas av i samråd med samt att enmyndighet skall ha flllsyn över utbildningen. Kostnaderna för utbildningen börenligt förslaget bäras av staten. Parternahar vidare förklarat all de avser att flllkalla en särskild projektgrupp meduppgift att i detalj utforma uppdraget till TYA. och ,vilka inte tillhör TYA:s huvudmän, skall ingå i denna projektgrupp. Projektgmppenskall tillsammans med TYA utarbeta underlag i fråga om yrkesutbildningens mål,innehåll och form samt läromedel. Avskrivelsen framgår vidare att parterna är överens om att en påbyggnadsutbildningi resp. bevakningsföretag även skall kunna genomföras somföretagsintern utbildning. Parterna har också förklarat att de kommer att verkaför att en kurs inom gymnasieskolan för vämyrken kommer till stånd och attpersoner fyllda kan genomgå denna ulan 1979/80:122 164 någonanslällning i bevakningsförelag. Det har upplysts atl avsiklen är att en sådankurs skall ta sikte inte bara på väktaryrket utan också på yrken som exempelvisbrandman och ambulansförare samt att den som har genomgått gymnasiekursen skallkunna befrias från den teoretiska delen av väktamtbildningen eller delar därav.Parterna är överens om att vidareutbildning inom väktaryrket bör kunnagenomföras på högskolenivå i form av kurser eller vid en särskild yrkestekniskhögskola. - I avvaktan på att ett nytt utbildningssystem blir utbyggt avsesutbildning av väktare ske inom resp. företag enligt gällande regler. Efterremiss har yttranden över parternas skrivelse avgetts av rikspolisstyrelsenoch . a. uttalat att förslaget iskrivelsen synes sakna enhetlighet i uppbyggnaden av elt nyllutbildningssystem. I vissa hänseenden anser sig slyrelsen inte kunna taställning till förslaget och dess konsekvenser ulan ytterligare utredning.Enligt bör inte staten bära hela kostnadsansvaret för väktamtbildningen.Den företagsinterna utbildningen kan emellertid enligt vad styrelsen framhållerlämpligen byggas ut med stöd av statsbidrag. Styrelsen uttalar avslutningsvisatt utbildningen inte behöver vara så omfattande som väktamtbildningsutredningenhar föreslagit. Skolöverstyrelsenframhåller i sitt yttrande att en organisation av utbildningen i enlighet med arbetsmarknadspartemasförslag fömlsälter att en s. k. enskild yrkesskola bildas. Med en sådan skolaförstås, enligt 1 8 förordningen (1971:342) om enskilda yrkesskolor, enyrkesskola för vilken enskild är huvudman och vars huvudman har förklaratsberättigad flll statsbidrag enligt förordningen. vidhålleremellertid sin mening enhgt remissvaret över väktamtbildningsutredningensbetänkande, nämligen att ulbildningen i första hand bör anordnas inom denkommunala vuxenutbildningen. I yttrandet påpekas dock atl ingen kommun haranmält något intresse för att anordna en utbilc ning av aktuellt slag. Skolöverstyrelsenutgår därför från att berörda part er tar konlakt med lämpliga kommuner för allförsöka intressera dem för frågan. Föregen del vill jag efter samråd med slalsrådel Mogård uttala följande. Iutredningens betänkande har förts fram flera värdefulla uppslag som bör utgöraett väsentligt underlag för det fortsatta arbetet på en ändrad ordning förväktarnas utbildning. Mot bakgmnd av remissutfallet står det dock klart att deerfarenheter och de utbildningsresurser som finns samlade hos bevakningsbranschenmåste tas tillvara vid en övergång till ett nylt utbildningssystem. Detta kanske på olika vägar och behöver inte nödvändigtvis fömtsätta att TYA blirhuvudman för en enskild yrkesskola. En lösning som har motsvarighet på andraområden är sålunda att utbildningen i huvudsaklig överensstämmelse med väktamtbildningsutredningensförslag organiseras inom ramen för gymnasieskolan och den kommunalavuxenutbildningen, varvid TYA:s arbete inriktas på att tillhandahålla skolöverslyrelsenunderlag för utformningen av tim- och kursplaner och läro- 1979/80:122 165 medelsamt på att biträda med att organisera den inbyggda ulbildningen och vid behoväven när det gäller att skaffa lärarkrafter. Också en sådan ordning torde iallt väsentligt kunna tillgodose de önskemål som har framställts frånarbetsmarknadsparternas sida. Det finns dock inte möjlighel att bedöma dennafråga slutgiltigt innan parterna har preciserat den roll som TYA avses få i ettframtida utbildningssystem.