prop · G3031 · 1979-12-31 00:00:00 — De flesta överenskommelsersom träffas mellan ett barns föräldrar och dess blivande vårdare görssäkerligen efler noggrant övervägande och med barnels bästa för ögonen. Dethindrar inle att barnets ställning både rättsligt och rent faktiskt blir sådanatl det enligt min mening finns skäl att ha särskilda regler till skydd förbarnet. En förälder som av någon anledningser sig nödsakad att skiljas från den direkta vården och omsorgen om sitt bamför måste normalt sett känna oro inför delta beslut och vad delkan komma alt medföra för framtida verkningar för barnet, för honom själv ochför deras inbördes 1979/80:1 Vård i familjehem m. m. Även om de tillämnade fosterföräldrarna ärpersoner som föräldern och barnet känner väl och har förtroende för, finns detalltid risk för atl del senare skall uppslå missförslånd ellermeningsskiljakligheler i frågan om vården av barnel. Det kan därför ha slorbelydelse all någon utomstående redan från början aklivi bevakar barnelsinlressen. kan med silt kunnandeoch sina resurser slödja såväl föräldrarna - ibland kanske t. o. m. på ettsådanl salt all någon skilsmässa bam-föräldrar inle alls blir nödvändig - somde blivande foslerföräldrama. En viklig uppgifl för nämnden blir alt för bådaparter klargöra deras rältigheter och skyldigheter gentemot barnel och molvarandra. En annan viktig uppgift blir att bedöma de konsekvenser som enseparation kan ha. som bamel vistas i det andra hemmet är del oftaen viktig uppgift för nämnden all på olika sätt slödja barnels föräldrar ochunderlätta deras konlakl med barnel. Som jag strax skall återkomma tillanser jag det nödvändigl att vi i den nya lagstiftningen behåller en regel somgör det möjligt för socialnämnden atl under vissa förulsällningar förbjuda envårdnadshavaré all ta tillbaka ell bam från dess foslerhem. För atl nämndenöver huvud tagel skall kunna bevaka barnels rätl i dessa situationer måstenämnden vara väl förtrogen med barnels situation och någon tvekan får inte rådaom bamets status och nämndens ansvar för det. Även detta förhållande talar föratt de nuvarande reglerna om tillstånd och tillsyn bör behållas i framtiden.Dessa regler ger nämnden ett formellt ansvar och garanlerar atl nämnden kontinuerligtvakar över barnets förhållanden. Med de möjligheler som nämnden har alt slödjaföräldrarna och barnets vårdare förbättras också utsikterna atl barnet skallkunna återvända till sina föräldrar ulan att detta behöver bli en dramatiskeller skadlig upplevelse för bamet. Jag vill avslutningsvis ocksåunderstryka alt de flesta privalplaceringar av bam självklarl äger rum underförhållanden som är tiUfredsstäUande för bamet. Att nämndens roll i dessasammanhang blir begränsad förringar inte värdet av regler som har lill syftealt stödja bam, föräldrar och vårdare. Jag är givetvis medveten om atl liksomhittills privalplaceringar av barn i inle obetydlig omfattning kommer alt skeutan att socialnämnderna i förväg får vetskap om dem. Jag tror emellertid altregler om lillståndsplikl och tillsyn har etl värde också därför alt de angernormer för hur vi så långl möjligt skall garantera dessa barn en Iryggexistens. Enligl 46 S andra slyckel när del finns särskilda skäl beslula att bam under , somvislas i annal enskilt hem än hos föräldrarna eller annan vårdnadshavaré, skallanses som fosterbam även när barnet inte är fosterbarn. Sådanl barn kallas även"vistelsebam". Bestämmelsen avser främsl atl förhindra alt någonförsöker undgå fosier-bamstillsynen genom att påstå all del bam som vistas hoshonom inle 1979/80:1 Vård i familjehem m. m. "foslras" i hemmel. Även i fall där del ståralldeles klart atl någol fosler-barnsförhållande inte föreligger - t.ex. närbarnel vistas hos någon som sommarbarn - kan nämnden bestämma att barnet skallanses som fosierbarn och vara underkastat reglerna om tillsyn m. m. Socialulredningen har inte funnitskäl all föreslå en molsvarande regel i den nya lagsliftningen. Mol detla harheller inle väckls några invändningar från remissinslanserna. Däremol villulredningen behålla den nuvarande regeln i 51 S BvL, enligl vilken nämnden omdel behövs från barnavårds-synpunkl har befogenhet atl förbjuda person som harsill hem inom kommunen alt ulan nämndens medgivande ta emol annans barn under16 år för vistelse i hemmel annat än lillfälligl. Inle heller i den delen harremissinslanserna haft något all erinra. Också jag anser all en regel somger möjlighel atl meddela någon förbud alt la emot vistelsebarn bör vara etllillräckligl skydd för barn som placeras lillfälligl hos andra för kortarelider. Någon beslämmelse som ger rätt atl anordna särskild tillsyn i dessa fallbehövs således inte. Inte heller vid mera långvariga vistelser hos annan änvårdnadshavaren finns det enligl min mening behov av bestämmelser vid sidan avdem som jag redan har föreslagil om skyldighel atl söka lillslånd och omsärskild tillsyn. Jag delar alltså socialulredningensuppfaUning alt den nuvarande regeln i 46 S andra slyckel BvL inle bör få någonny motsvarighel, men all socialnämnden skall ges möjlighel all även iforisallningen meddela förbud mol all la emol visielsebarn. Socialulredningenhar all del inle finns lillräcklig anledning atl på samma sätl som i daglåla förbudei gälla vid flyllning till annan kommun eller all ålägga nämndenall underrätta den andra kommunen om ell meddelai förbud. Jag ansluler mig tilldenna uppfattning. Foslerbarnsuiredningen föreslogalltså alt samhällets tillsyn över barn som vårdas och fostras i annat hem ändel egna skulle begränsas lill fall då placeringen hade anordnats genomsocialnämndens medverkan. För dessa fall föreslog foslerbarnsuiredningen ocksåalt man skulle tala om vård i familjehem och alt begreppel foslerhem - ochdärmed begreppen fosterbarn och fosterföräldrar - skulle utmönstras urlagstiftningen. I likhel med fosterbarnsutredningenvill socialutredningen förbehålla termen vård i familjehem sådan vård i enskilthem som anordnas genom socialnämndens medverkan, antingen den har åstadkommilspå frivillig väg eller med slöd av den särskilda lag, som enligl vad jagälerkommer lill skall medge vård ulan samiycke. Vård och fostran av barn iannan familj än den egna skall däremol inle anses som vård i familjehem om denhar skell på prival väg ulan nämndens medverkan. Även socialulredningenansluler sig dock, om än med tvekan, lill foslerbarnsulredningens förslag altinte längre i lag använda begreppen foslerhem, fosierbarn ellerfosler-föräldrar. Prop.1979/80:1 Vård i familjehetn m. m. De remissinstanser som har yttratsig över socialutredningens förslag i denna del har moisall sig förslagel. Dehar bl.a. anförl alt begreppet fosterbam inle har den negativa klang som hargjorts gällande. Flera remissinsianser har dessutom uttalat farhågor för alt enutmönstring av foslerbarnsbegreppel kan medföra svårigheter irältslillämpningen. Någon har åberopat atl begreppel har en inlernationellförankring. Jag känner för egen del slarksympati för de moliv som ligger bakom båda utredningarnas förslag atl mönstraut foslerbarnsbegreppel. Oavsell om begreppel hos den enskilde har en dåligeller god klang, kan del inle förnekas atl de barn som får benämningenfosierbarn på sig riskerar atl känna sig annorlunda än andra barn. Del finnsenligt min mening inle heller någol sakligi behov av all med en särskild lermkunna utmärka de barn som genom medverkan eller på föräldramasegel inilialiv för har beretts vård i annat enskillhem än del egna. Deras silualion skiljer sig för övrigl ofla i praktiken intemycket från andra fall av familjevård, l. ex. när någon - barn eller vuxen -genom sjukvårdens försorg har berells plals för eftervård i enskill hem. Densärskilda tillsyn av socialnämnden som enligl vad jag har förordat lidigareskall gälla när bam mera varaktigt placeras i ett annal hem än del egna ulgör isig inle lillräcklig anledning all behålla begreppel fosierbarn. All begreppelkan avvaras också rent lagtekniskt visar de båda utredningarnas resp. lagförslag.Givetvis finns del inle anledning all i den svenska lagstiftningen behållatermer som man av andra skäl vill frigöra sig ifrån bara därför alt de ocksåförekommer i andra länder. Med del anförda ansluler jag mig till utredningarnasförslag att utmönslra foslerbarnsbegreppet ur lagstiftningen. 2.12.4 Åldersgränsen för särskild tillsyn Den nuvarande åldersgränsen förtillämpning av reglerna om fosterbarn är . När barnel uppnår denna ålder,skall den särskilda tillsynen regelmässigt upphöra. haremellertid möjlighel all om del påkallas av särskilda skäl förlänga tillsynen(46 § Iredje slyckel BvL). Maximitiden för föriängd tillsyn är . Beslutom förlängning måste meddelas innan barnel har fyllt . Socialulredningen har - ulan allnärmare gå in på frågan - föreslagit alt sexlonårsgränsen skall behållas.Däremol har man inle föreslagil någon möjlighel all förlänga tillsynen förliden därefter. Flera remissinsianser haremellertid lagil upp åldersgränsen till behandling och förordat att gränsenskall höjas lill . Till dessa remissinsianser hör , ellslort anlal länsslyrelser, några kommuner och Föreningen har särskill pekat på de problem som den unge möter när han har fullgjortsin gmndulbildning, och det behov han och hans närmaste kan ha av slöd i dennasituation. Någon remissinstans påpekar alt om gränsen höjs lill , får manen nalurlig anknylning lill regler om föräldrars ansvar. 1979/80:1 Vård i.familjehem m.m. 317 Jag vill för min del till en börjanpeka på all frågan om atl höja den nuvarande foslerbarnsgränsen från 16 lill 18år har väckts . Ungdomamas skolgång har numera förlängts så attflertalet ungdomar i åldern ännu går i skola. Svårigheier påarbelsmarknaden gör att de inte sällan även efler avslutad skolgång har behovav särskilt stöd. Det är emellertid klart att behovel av tillsyn frånsocialnämndens sida när den unge vårdas i annal hem än det egna minskar juhögre upp i åldrama den unge kommer. Myndighetsåldern har sänkts undanför undan och är nu . Fram lill denna tidpunkt behåller föräldrarna siltvårdnadsansvar för den unge. Det är en slrävan i allt lagstiftningsarbeteatl komma fram lill så enhelliga åldersgränser som möjligi. Visserligen gerbestämmelser i den unge större möjligheler alt råda över sigsjälv när han fyller (i. ex. att under närmare angivna förutsättningarsjälv ta anställning och förfoga över den egna arbetsförtjänsten). Jag anserdock alt man får en myckel nalurligare anknylning om reglerna för lillslånd ochlllsyn när den unge vårdas i annat enskill hem än del egna ges en övre åldersgränssom sammanfaller med myndigheisåldern. Någon olägenhet av alt tillsynenförlängs på detta säll kan jag inte se. 1 de relalivi få fall där den unge före18 års ålder har etablerat etl självsländigl liv genom all flylla frånföräldra-hemmel kommer givelvis frågan om lillslåndsgivning och tillsyn avsocialnämnden över huvud laget inte upp. Med del sagda ansluler jag mig lillde önskemål som har framförts under remissbehandlingen från många håll om althöja åldersgränsen från 16 till . Jag finner ingen anledning att vidsidan härav i vissa fall behålla en möjlighet atl föriänga tillsynenyllerligare. 2.12.5 uppgifter Godkännande av hem Enligl nuvarande regler (47 Sförslå och andra styckena BvL) får barn inte las emot i enskill hem somfosierbarn ulan alt barnavårdsnämnden i den kommun där hemmel är belägel harmeddelat tillstånd lill del. TiUslånd får lämnas endast om nämnden finner allbarnel kommer atl få god vård och foslran och i övrigl gynnsammalevnadsförhållanden. Bestämmelsema föreskriver således främsl en granskning avdel blivande foslerhemmel och fosterföräldrarnas möjligheler atl ge barnelgoda uppväxtförhållanden. Från kravel på särskilt tillstånd görs i 47 S fjärdeslyckel undanlag för barn som är omhändertaget för samhällsvård och avbarnavårdsnämnden placeras i foslerhem inom kommunen. Socialulredningen har föreslagilatt den nya regeln om lillslånd skall få den utformningen atl barn under 16 årinle utan socialnämndens medgivande får beredas vård och foslran i annalenskill hem än vårdnadshavares. Avsikten är inle all ge nämnden befogenhel atthell förbjuda föräldrar all lämna sitt barn till annan för värd och fostran.Socialnämnden skall bara Prop, 1979/80:1 Vård i familjehem m. m. ges möjlighel att på etl tidigt sladium gå in och bevakabarnels inlressen i denna situation och atl slödja och hjälpa barn, föräldraroch de nya vårdarna. Jag ansluler mig lillsocialutredningens förslag med den ändringen all regeln skall avse barn under18 år. Nämnden skall göra samma prövning som den som ultrycks i 47 slyckel BvL. Är del föreslagna foslerhemmel lämpal för barnel i frågaskall således ansökan bifallas. själv initiativtagare lillplaceringen i etl visst familjehem får nämndens beslul anses innefalia delsärskilda medgivandet all la emot barnel. Bestämmelsen bör i den nyalagsliftningen ges en formulering som överensslämmer med den ultaladeinnebörden. Bl.a. utredningen om barnens rätlhar påpekat alt med den lydelse av regeln, som socialutredningen harföreslagit, varje annan person än vårdnadshavaren, således också en föräldersom är skild från vårdnaden men har rält till umgänge med barnet, blir skyldigalt begära tillstånd om barnet mera varaktigl skulle komma alt vislas hoshonom. är inte fallel enligt nuvarande regler. Regeln om lillslåndslvångvid placering av barn i enskill hem bör ges en sådan utformning atl föräldrarshem - oberoende av om föräldrarna är vårdnadshavaré eller inte - undantas frånkravet på medgivande från socialnämnd. Enligl 47 S tredje slyckel BvL kanden som vill ta emol fosterbarn få förhandsbesked från barnavårdsnämnden omhemmets allmänna lämplig-hel som fosterhem. sådant besked är inle bindandeför nämnden vid dess prövning om lillslånd att la emot fosterbarn skall ges. anser all delinle längre finns något behov av alt erhålla sädant förhandsbesked. Dock finnsdel enligt utredningen ell sådanl behov vid adoption av ulländska barn.Utredningen föreslår därför atl i 4 kap. -adoplionsbeslämmelserna - skall tas in en regel som ger socialnämnd möjlighelall meddela förhandsbesked om ett hems lämplighet som adoptivhem. Har sådanlförhandsbesked lämnals. skulle något tillstånd atl ta emol bam för vård och foslransedan inle behövas. Jag älerkommer strax lill della. Flertalet remissinstanser harlämnat utredningens ullalanden i denna del utan erinran. Några inslanser hardock menat atl beslämmelsen om förhandsgodkännande har stor belydelse särskillför de fall då kommunerna har behov av all snabbt bereda en ung människa vård iannat hem än föräldrahemmet. Man har därvid framhållit att det är av stortvärde för kommunen alt ha en reserv av familjehem som är bedömda som lämpligaredan på förhand. Beslämmelsen om förhandsbeskedtillkom efler lagändring . Skälei härtill var främst alt det hade visalsig all kommunerna i praktiken, utan direkt slöd i lagen, på begäran lämnadeförhandsbesked om hems lämplig- 1979/80:1 Vård i familjehem m. m. hel som foslerhem. sådanl beslul kunde inle överklagasom del blev negativt. Den nya regeln försågs därför också med en särskildbesvärsregel. För egen del anser jag attkommunerna bör söka tillgodose behovel av familjehem genom en förutseendeplanering. förekommer del således försök med kontrakteradefamiljehem. Dessa bör kunna visa sig värdefulla främst i akutsitualioner iavvaktan på utredning om annan lämplig placering. Försök pågår också på någothåll med s. k. familjehemsbanker. När del gäller enskilda personersbehov av all kunna få sill hem bedöml som lämpligt redan innan etl visst barnhar kommil i fråga, menar jag atl nackdelarna med elt förhandsgodkännande vägeröver fördelarna. Del har i praktiken visal sig svårt för nämnderna all i ärendeom lillslåndsgivning gå ifrån ell godkännande som hargells i förhand. Detta harvarit fallel även om del när frågan om lillständ senare har kommit upp harvarit mera tveksamt om barnet och de blivande fosterföräldrarna har passat välihop. Jag anser också liksom socialutredningen atl det i normalfallet intefinns något behov av förhandsbesked om ett hems allmänna lämplighet att ta emotbarn för vård och fostran. Emellertid finns del, somsocialutredningen har uppmärksammat, en lyp av fall där förhandsbesked ipraktiken har visat sig så gotl som nödvändigt. Del är vid en föreslåendeadoption av utländskt barn. Flera av de länder från vilka de blivandeadoptivbarnen vanligtvis kommer kräver för lillslånd lill ulflyltning alt deblivande adoptivföräldrarna kan visa att deras hem är godkänl som adoplivhem.En arbelsgmpp inom , som avgav en rapport (DsS 1978:6) Intemationella adoptioner, riktlinjer och organisationsförslag,framhöll att det är önskvärt att förhandsbeskeden görs obligatoriska på sammasätt som kravet på tillstånd att ta emot fosierbarn är del . Skälet tillarbetsgruppens ställningslagande var främsl atl man med en sådan ordningskulle säkerställa att alla blivande adoptivföräldrar kommer ikonlakl med kommunens bam- och ungdomsvårdande organ. Dessa fick då samtidigten möjlighet alt vägleda och hjälpa sökandena, innan dessa lar steget att sökabarn för adoption i ett annat land. I proposition 1978/79: 108 omorganisationen av verksamheten med intemationella adoptioner m. m. - somnyligen har antagits av -har jag liksom flertalet remissinsianseranslutit mig till arbetsgmppens uppfattning. Jag har vidare framhållit att manpå lämpligl sätl skulle kunna anknyla lill den nuvarande regeln i BvL omskyldighet att begära barnavårdsnämndens tillstånd innan ett barn får tas emotsom fosterbarn. Skyldigheten atl skaffa tillstånd att få ta emol elt barnskulle då föreligga 1. ex. innan barnet har lämnat sill hemland. Skyldighetenskulle gälla oavsett om sökanden går ul på egen hand eller söker genom enauktoriserad organisation. Jag har i propositionen fömiskickat alt jag avsågatt återkomma till frågan i samband med förslag om ny sociallagstiftning. Prop.1979/80:1 Vård i familjehem m. m. förslag innebärall en ny lyp av förhandsbesked skulle skapas för ulländska blivandeadoptivbarn. Den regel som utredningen har föreslagit skulle ha sammautformning som den nuvarande regeln i 47 S Iredje slyckel BvL, dvs. en räll försocialnämnd alt meddela sådant besked men ingen skyldighet för de blivandeadoptivföräldrarna all skaffa sådant. Vidare innebär förslagel alt omförhandsbesked har medde-lals, skulle del ersälla kravel på medgivande atl taemol bam för vård och fostran. Det s. k. förhandsbeskedet skulle alltså ipraktiken vara ell definitivt godkännande som socialnämnden senare inte kundeompröva. Som framgår av vad jag har anfört iden lidigare nämnda propositionen anser jag det lämpligt all införa någon form avobligatorisk prövning på ell lidigl stadium när del gäller adoption avulländska barn. Prövningen bör mynna ut i ett godkännande och inte i ettförhandsbesked. Det är också den faktiska innebörden av socialutredningensförslag. Vid prövningen bör socialnämnden bedöma hemmets allmänna lämplighetall la emol barn för vård och fostran. Normalt avser ju prövningen inte etlvissl barn i förhållande till dess blivande föräldrar. Beslutel bör med hänsyntill sill speciella syfte kunna innehålla särskilda uttalanden ilämplighetsfrågan, t.ex. atl endast bam i viss ålder eller av visst kön börkomma i fråga. Liksom socialulredningen anser jag all denna lyp av godkännandepå grund av sin speciella karaklär bör ges begränsad giltighetslid. gell tillståndatl ta emot utländskt barn för adoption behövs del inle någon nytillståndsprövning, när barnel kommer till och del blivandeadoptivhemmet. Detta överensslämmer i sak med vad socialutredningen harföreslagit. Har prövningen i samband med tillståndsgivningen varit noggrann,bör denna i kombination med den utredning nämnden skall göra i självaadoplionsärendel vara fulll belryggande för bamel. Atl hemmet blir föremål försedvanlig tillsyn är däremot viklig. För att socialnämnderna skall få vetskapom de fall då ett utländskt barn har kommil till en familj i föreslårjag liksom socialutredningen all paslorsämbelena i samband med kyrkobokföringenskall ges i uppgifl all avisera socialnämnden om samlliga utländska barn somvistas här i landet hos annan än de egna föräldrarna. Del bör ankomma påriksskalleverket att efter samråd med meddela de föreskriftersom kan vara nödvändiga. Förbud mot flyttning uv burn Enligl 50 § i den kommun där fosterhemmet finns för viss lid eller lillsvidare förbjuda föräldrarna eller annan som har vårdnaden om barnet all la delfrån fosterhemmet om del föreligger risk som inte är ringa för skada på barnetskroppsliga eller själsliga hälsa, ifall det skiljs från fosterhemmet.Interimistiskt förbud får meddelas för högsl i avvaktan påutredning. Förbud enligl beslämmelsen hindrar 1979/80:1 Vård i familjehem m.m. 321 inte att bamet skiljs från foslerhemmel på grund av beslulenligt 21 kap. . Bestämmelsen gäller inte barn sompå gmnd av beslut om omhändertagande för samhällsvård enligl 25 S och 29 S BvLvislas i fosterhem. Så länge omhändertagandel består, är den befogenhet somföräldrarna har enligl sin vårdnadsrätt att bestämma över barnets vistelseortsalt ur krafl. I 21 kap. (FB) gesregler för verksiällighei av dom eller beslut rörande vårdnad m. m. Här finnsockså regler för del fall all vårdnadshavaren ulan dom eller beslul av domstolvill påkalla länsrättens åtgärd, när bamet vistas hos annan och det skallöverflyttas lill vårdnadshavaren. Reglerna är gemensamma för länsrättenshandläggning och bedömning av överflyitningsärendet. Länsrälten kan innan denförordnar om verkställighet uppdra åt t. ex. en tjänsteman inom barnavårdeneller annan lämplig person att verka för all den som har hand om barnelfrivilligt skall fullgöra vad som åligger honom. Har barnel fyllt , fårverkställighet inte ske mot dess vilja utan all länsrätten finner detnödvändigl av hänsyn tiU bamets bästa. Samma är förhållandel om barnet inte harfyllt men nått en sädan mognad att barnets vilja ändå bör beaktas.Länsrätten kan vägra verkställighet, om del finns risk som inle är ringa förskada på bamets kroppsliga eller själsliga hälsa. har föreslagitatl regeln om flyltningsförbud i 50 S BvL skall föras över i princip oförändradtill den nya lagstiftningen. Förslagel har i sak inte mött någon invändningunder remissbehandlingen. I samband med atl de nuvarandereglerna om verkställighet i 21 kap. FB tiUkom diskuterades om 50 S BvLi fortsättningen hade någon praktisk funktion att fylla. Man konslalerade dåall verkställighetsreglerna inte kunde bidra till skydd mol olämpligaförflyttningar annat än när ett verkställighetsärende verkligen hade väckts. Enfråga om att flytta elt barn kunde emeUertid komma upp utan samband med någotverkställighelsär-ende, nämligen då vårdnadshavaren direkt tillfosterföräldrarna fram-stäUde krav på att få tiUbaka barnel. Fosterföräldrarnakunde då vända sig tiU bamavårdsnämnden och få denna atl meddela förbud mol altflylta bamet. Flyttningsförbudets främsta betydelse skulle dock i framliden bliatt åstadkomma att också dessa fall av flyttning av barn kom under länsrättensprövning. De skäl som anfördes isamband med verkställighelsbestämmel-semas tillkomst har enligt min uppfattningsamma giltighet . Jag ansluter mig därför till socialutredningens förslagatt socialnämnden skall ha kvar möjligheten att förbjuda vårdnadshavaré att tabamel från fosterhemmet. Frågor som rör överflyttning avbarn enligt FB prövas f. n. av utredningen (Ju 1977:08) om bamens rätt. 1979/80:1 Vård i familjehem m. m. Enligt gällande regler är delbarnavårdsnämnden i den kommun där elt planerat foslerhem ligger som skallpröva en fråga om lillslånd till atl barnel får las etnot i hemmet i fråga. Förbarn från Slockholm gäller i vissa fall särskilda regler. Enligl 49 S öva noggrann tillsyn över alla foslerhem i kommunen. Socialulredningen har inleföreslagil någon ullrycklig lagregel om vilken kommun som skall ha ansvarel förlillslåndsgivning och tillsyn. 1 en specialmolivering säger dock ulredningenatl det ankommer på nämnden i den kommun där vårdnadshavaren är bosatt allpröva fråga om medgivande lill foslerhemsplacering.