prop · G303168 · 1979-12-31 00:00:00 — Detfortsatta jämställdhetsarbetet bör inriktas mot följande områden; DKommunernas planering av bosläder, trafik, service, sysselsättning, fritid m. m.måste utgå från det övergripande målet jämställdhet mellan könen. O Jämsiälldhetskommittéerbör inräuas i alla kommuner och landsting, med uppgift även bevakasamhällsplaneringen. Kommittéerna måste få riktlinjer och utbildning för sittarbete. DStatistiken som bygger på hushållet som boendekonsu-ment börersättas av statistik över individen. Studier över boendeön-skemål bör göras, iförsta hand bland dem som står i bostadskön. nOlika lägenhetsstoriekar och upplåtelseformer bör blandas i ett bostadsområde.Genom gemensam förvaltning och gemensamma lokaler med olika aktiviteter böralla åldrar ges möjlighet att delta och ta ansvar i boendet. DFörsök med varierande grad av kollektiv service ska prövas i vanliga bostadsområdenvid nybyggnation och sanering. DDen kommunala sysselsättningsplaneringen ska utgå från kvinnornas ökadeförvärvsfrekvens och större lokala bundenhet. kan ökad lokal bundenhetförväntas också bland män, när de tar ökat ansvar för hem och barn. Kommunernabör styra framförallt offentliga arbets- 1979/80:168 39 tillfällenliksom ej störande småindustri till bostadsområdena. DKommunal och kommersiell service måste finnas inom rimligt avstånd ibostadsområdet och vara tillgänglig när innevånarna vistas där. Varuförsörjningsplanerbör upprättas i alla kommuner för att säkra innevånarnas tillgång till rimligkommersiell service. DDen fysiska miljön bör planeras med tanke på att en stor del av fritiden tillbringasi bostadsområdet. Sådana verksamheter som kan bedrivas nära bostaden skaprioriteras. DPlanering av bosläder och arbetsplatser bör göras så att arbetsresorna minimerasoch underiälias. Kollektivtrafiken bör utökas och kompletteras med nyalösningar och kombinationer av färdsätt, t. ex. samåkning, företagsbussar m.m.Förhållandena för passagerare med barnvagn, gång-, cykel- och mopedtrafikantermåste förbättras, bl. a. genom inskränkningar av biltrafiken i tätorterna. Hälsa och sociala problem Detfinns klara skillnader mellan könen när det gäller hälsa och sociala problem.Kvinnor är enligt egen uppfattning mer sjuka än män, besöker oftare läkare ochfår mer medicin. Män vårdas däremot i högre grad på sjukhus och har högredödlighet i alla åldrar. Fler män än kvinnor dör av olyckor i trafiken och iarbetet. Män i medelåldern dör främst av hjärt-och käri-sjukdomar medan kvinnori samma ålder främst dör av bröstcancer. Män drabbas i högre grad av lungcancermen denna skillnad förväntas minska eftersom kvinnornas tobakskonsumtion harökat. Trots alt var 14;e kvinna drabbas av bröstcancer ingår inte bröslundersökningi den allmänna gy-nekologiska hälsokontrollen för kvinnor, och för långväntetid till bröströntgen förekommer. Enbart av kvinnorna erhållereffektiv smärtlindring vid föriossning. Mångakvinnor misshandlas i hemmen. Omfattningen är dock svår att bedöma eftersomforskning på området saknas. Social jourverksamhet för misshandlade kvinnor ärovanlig i , liksom akut hjälp lill våldtagna kvinnor. Försök meduppsökande verksamhet och jour för att hjälpa prostituerade att ändra sinlivssituation förekommer i . Riktlinjerför fortsatt jämställdhetsarbete på detla område; DDet förebyggande arbetet med hälso- och friskvård som bedrivs på arbetsplatser,i skolan och på fritid, av stat, kommun, landsting, företag och folkrörelsermåste fortsätta att utvecklas och tilldelas nödvändiga resurser. Ökad uppmärksamhetbör därvid ägnas åt könsrollernas betydelse och de skilda villkor som råderför kvinnor och män, när det gäller hälsa och sociala problem. Även när detgäller rehabilitering av alkohol- och narkotikamissbrukare måste könsrollernasbetydelse beaktas och påverka utformningen av behandlingsmodeller. DSmärtlindring vid föriossning byggs ut så att det motsvarar behovet. DOpinionsbildning mot det ökade missbruket av tobak och alkohol bland kvinnor.Att överta dåliga vanor från det motsatta könet innebär inte jämställdhet. Skr.1979/80:168 40 DBröströntgen inom sjukvården bör byggas ut så atl väntetid undviks. Denallmänna gynekologiska hälsokontrollen av kvinnor bör kompletteras medbröstundersökning och möjlighet till mammografi. Självundersökning av bröstbör läras ut. Forskning kring sjukdomens uppkomst bör få ökade resurser. nDet är nödvändigt atl man särskilt beaktar invandrarkvinnornas språksvårigheteroch kulturella bakgrund vid deras kontakter med sjukvårdspersonal när detgäller hälsa och sociala problem. DForskning om kvinnomisshandel bör stimuleras och den offentliga statistiken påområdet förbättras i syfte att vidta fler aktiva åtgärder. Försök med socialjour för att hjälpa kvinnor i en akut situation bör prövas i fler kommuner.Samhälleligt stöd bör utgå till kvinnohus med frivillig verksamhet på dettaområde. DKvinnor som blivit våldtagna bör snabbt ges medicinsk och psykisk hjälp. Pressandeförhör bör undvikas. nProstitution är förnedrande för såväl kvinnor som män och bör inte tolereras ivårt samhälle. Kvinnorna måste få stöd och hjälp att komma ifrånprostitutionen. Ett nätverk av åtgärder i nära samarbete mellan olikamyndigheter behövs för att minska prostitutionen. Denkvinnliga representationen i samhällslivet är låg. I förhållande till sin andelav befolkningen, väljarna och medlemmarna är kvinnorna starkt underrepresenierade.I riksdag, regering, kommunfullmäktige och landsling utgör kvinnorna numera enfjärdedel. Kvinnoandelen i dessa församlingar har nästan fördubblats under1970-talet. Kvinnorna finns emellertid fortfarande koncentrerade till detraditionella områdena, t. ex. skola, kultur och sociala frågor. På detstatliga området är kvinnorepresentationen lägre, trots jämställdhetsförordningen.I statliga myndigheters styrelser t. ex. utgör kvinnorna , iaffärsverkens styrelser och i statliga utredningar cirka 15procent. I organisationerna på arbetsmarknaden är den kvinnligarepresentationen lägre än i politiken, vilket även gäller vid organisationernasnomineringar till uppdrag i statliga styrelser, nämnder, utredningar med mera. Hindrenför kvinnor att arbeta fackligt och politiskt är många. Facklig och politiskverksamhet försiggår till stor del på kvällstid och , och barnpassningsaknas vanligen. Uppdragen blir alltmer betungande och tidsmässigt krävande.Ett stelt och byråkratiskt språk, formell mötesteknik och mångsyssleri verkaravskräckande. Män nomineras i slörre utsträckning som kandidater tillförtroendeposter. Detär väsentligt att både kvinnor och män finns representerade i de församlingarsom styr vårt samhälle eftersom de har olika erfarenheter att utgå från. Enförutsättning för ett ökat samhällsengagemang bland kvinnor är att männen larsin del av hemarbetet, att arbelstiden förkortas för alla och attsamhällsservicen byggs ut. Kraven på förtroendevalda måste utgå från allas rätttill både arbete och familj. Uppdragen bör spridas så att fler kan ta del isamhällsarbetet. 1979/80:168 "» Kommillénvill särskilt peka på några meloder som framgångsrikt använts inom fackliga organisaiioneroch poliliska partier för att öka kvinnorepresentationen; Datt ange mål för hur mycket den kvinnliga representationen ska öka under dennärmaste perioden och konkreta planer för hur målet ska uppnås n att utfärdariktlinjer för valberedningarnas arbete i vilka anges den eftersträvadekönsfördelningen och vilka metoder som ska användas för alt nå målet, t. ex.att kvinnor nomineras på alla vakanta platser tills rättvis fördelning nåtts, atlvardera könet ska ha minsl en viss andel av de så kallade valbara platserna, atlvartannat namn på listan ska vara manligt och vartannat kvinnligt, alt omvalbegränsas till ett visst antal gånger, alt samma namn bara får förekomma på en lislaeller till en funktion. D att markera jämställdheisarbetets belydelse genom atti stadgarna skriva in att man strävar efter en rättvis könsfördelning avförtroendeuppdragen D att lägga upp en namnbank på aktiva kvinnor D att tillalla uppdrag föreslå en kvinna och en man D alt utforma arbetsformerna i facketoch politiken med lanke på att både män och kvinnor också har ansvar för hemoch barn. Opinionsbildningkring jämställdhetsfrågor måste pågå parallellt med allt annatjämställdhetsarbete. Massmedierna har här en viktig uppgift. Men massmediernaspeglar själva ofta ett traditionellt könsrollsmönster. Nyhetsförmedlare tillexempel är för det mesta män och jämställdhelsfrågor ges liten tyngd inyhetsurvalet. Underhållningsmedierna och reklamen befäster särskilt starkt detrådande könsrollsmönstret. Ävenkonsumtionen av massmedier speglar könsrollerna i samhället. Särskiltungdomarnas medieval är ofta mycket könsuppdelat. Desenaste åren har debatten i medierna ofta varil intensiv kring könsrollsfrågor.Men opinionsbildning om jämställdhet är till stor del beroende av hur effektivtdebatten kan tränga ner till den enskilda människan. I detla arbete harorganisationer, myndigheter. och andra engagerat sig ochen mängd aktiviteter lokalt visar på en ökande bredd i arbetet. Detfortsatta arbetet för jämställdhet måste nu få ett mer planlagt föriopp. DAtt stimulera diskussionen i små grupper, på arbetsplatser, i föreningar elc.är det viktigaste. Studieförbunden måste stimuleras att åta sig den uppgiflen. DEtt speciellt jämställdhetsanslag föreslås till organisationer och fria grupper- särskilt ungdomsorganisationer - för opinionsbildning. DOpinionsledare och andra måste få bättre tillgång till information och någonkommunal institution föreslås få ansvaret för denna service. DOpinionsledare måste få utbildning liksom journalister, i vars grundutbildningoch fortbildning jämställdhet bör ingå. 1979/80:168 42 nStipendier bör inrättas för att ge journalister och informatörer möjlighet attfördjupa sina kunskaper i jämställdhetsfrågor. D Den interna diskussionen börstimuleras och publicistorganisalionerna böruppmuntras att ta upp frågan om hur jämställdhet kan inrymmas ide etiska reglerna. D Elt mer könsneutralt språk bör eftersträvas och samhällsinformatörer nogagranska sitt material ur jämställdhetssynpunkt. iviss samhällsinformation bör kunna förekomma i större utsträckning. Sverigebedriver ett omfauande intemationelll samarbete där jämställdhetsaspektenbetonas inom många områden. brukar i internationella sammanhang hävdaatt det krävs åtgärder för båda könen, inte bara för kvinnor, för atl uppnåjämställdhet, men att positiv särbehandling av det eftersatta könet på vissaområden är nödvändigt under en övergångstid. I FN;s olika organ deltar Sverigeaktivt i del normbildande arbetet. Den svenska inställningen är i regel attjämställdhetsaspekten ska beaktas i alla utvecklingsprogram och projekt medanman är mer tveksam till särskilda organ och projekt för kvinnor. Detsvenska biståndet ges dels via internationella organisationer till särskildakvinnoprojekt, dels direkt till vissa moliagariänder, SIDA lämnar också stöd tillsvenska organisationer, bl. a. kvinnoorganisationer, för samarbete avseendekvinnors situation med molsvarande organisationer i . Liksomi det nationella jämslälldhetsarbetet märks emellertid en skillnad mellanmålsättning och konkret handling. mäste intensifiera ansträngningarnaatt leva upp till de jämställdhelsprinciper som förs fram i internationellasammanhang. Några tänkbara områden för det fortsatta jämställdhetsarbetet är; nKönsmässigl jämnare sammansättningar av svenska delegationer till FN-organenoch andra internationella uppdrag bör eftersträvas. Härvid kan metoden altbegära in två namn - en kvinna och en man - vid nomineringar med fördelanvändas. En utvärdering av nordiska ministerrådels försök bör göras. D Ialla biståndsprojekt bör effekterna för kvinnorna speciellt uppmärksammas. DI många missgynnas kvinnorna direkt av den tekniska utvecklingen.Särskilda insatser för kvinnorna är därför berättigade och bör ges ökaderesurser. DDet är viktigt atl i FN arbeta för att FNs kvinnofond - till vilken bidragit- stöder jämställdhetsprojekt i i större omfattning än . Skr.1979/80:168 43 Efter remiss har yllranden över betänkandet avgetts avdomstolsverket, , . SIDA,överbefälhavaren (), , , statenshandikappråd, postverket, , (), statenstrafiksäkerhetsverk, (), ,(), (), slalensarbetsmarknadsnämnd (SAMN). och-utbildning (SIPU), universitets- och högskoleämbetet (UHÄ), centralastudiestödsnämnden (CSN), forskningsrådsnämnden, skolöverslyrelsen (SÖ),, , , (), arbetarskyddsstyrelsen, statens invandrarverk (), ,, statens råd för byggnadsforskning, statens institut förbyggnadsforskning, statens planverk, i , Sverigesadvokatsamfund. (), lOGT-NTO-Rörelsen,(), StudieförbundetVuxenskolan, (), Riksutställningar, , . Tidningarnas telegrambyrå (TT),, elevers centralorganisation (),hem och skola, (),, , , , , ,(), . ,(), i (LO), (). Centralorganisationen /SR, , . (),i , församlings- ochpastoratsförbund, frikyrkoråd, , Moderata samlingspartiets ungdomsförbund, , ,. ,, , (), Yrkeskvinnors klubbars riksförbund (YKR), Grupp 8 iStockholm, hem och samhälle, och (). Yttranden har överlämnats av ÖB från försvarsgrenscheferoch , av UHÄ från (KTH) i ,och ledningsgruppen för jämställdhetsarbetet mellan kvinnor ochmän vid , från historiskfilo- 1979/80:168 44 sofiska sektionsnämnden, universitets , ,, hushålls- och Icxlillärarlinjerna samlspeciallärarlinjen och , av frånÄlvsborgs läns landsling och saml av LO från SlaisanslälldasFörbund. Yltrande över betänkandet har dessutom avgetls av Umeåuniversitets jämställdhelskommillc, ArkileklFörbundel och . (), (), och avgell etl gemensaml yllrande. Arbetslivscentrum, sekretariatet för framtidsstudier ochdelegationen för arbelslidsfrågor har avstått från atl yllra sig överbetänkandet. De flesta remissinstanser finner det värdefullt att jämslälldhelskommitlénhar arbetat fram en nationell handlingsplan för jämställdhet med ingåenderedovisningar över genomförda och pågående aktiviteter på en rad viktigaområden. Flertalet remissinstanser har också lämnat mycket omfattande remissvaroch betonar betydelsen av alt jämställdhetsarbetet måste bedrivas inom alla deområden som kommittén berört. Flertalel myndigheler såsom ÖB, , , AMS.bostadsstyrelsen, NSI, SIPU, SAMN och har begränsai yttrandenatill resp. verksamhetsområde. UHÄ anser dock bl.a. följande. måsle del konstateras att det ligger en storfara i att - som skell genom Steg på väg - i stor politisk enighel utarbeta eltdokument som rör grundläggande värderingar om samhällets struktur ochorganisation. Genom alt utesluta sädana frågor där det råder djupgåendepolitiska motsättningar kommer man att röra sig på ett ytligt planoch man frestas att trivialisera problemen. Del är därmed slor risk för atl maninte på allvar tar upp de problem som egentligen är orsaken till den bristandejämställdheten. Redan tanken på en enhetlig nationell handlingsplan är f.ö. ettsätt att avpolitisera en fråga som i själva verket borde stå i den politiskadebattens centrum. LO tar i sitt remissvar upp samma fråga och anser det varaen brist att de ideologiska, ekonomiska och sociala skillnaderna somuppenbarligen finns inte på något sätt kommer till uttryck i handlingsplanen.Även Socialdemokratiska kvinnoförbundet framför liknande åsikter. anser atl eftersom det råder ettnära samband mellan de olika samhällsområdena som behandlats i planen kan ingetav dessa utvecklas separal. Socialslyrelsen framhåller att många av förslagen påönskvärda insatser är summariska och avspeglar inte riktigt den djupgående ochlångsiktiga Skr.1979/80:168 45 förändring som krävs inom samhällslivets organis;ition.och i kvinnors och mäns attityder för atl uppnå jämställdhet. Flera remissinstanser saknar en lidplan för förslagensgenomförande. AMS framhåller särskilt all del är vikligl all såvälkortsiktiga som långsiktiga mål för jiimställdhel preciseras. Konsumeniverkelsaknar dessulom en belysning av de konsekvenser som genomförandet skulle fa pasåväl jämställdheten mellan könen som andra samhälleliga mål. Frcdrika-Bremer-Förbimdeloch YKR anser all förslagen i handlingsplanen är alllför allmänt hållna. ser de åtgärder som föreslås som en grundliginventering av de möjligheter som framslår som länkbara eller önskvärda föralt förbättra jämställdheten i framliden. Del återstår då alt göra en närmareprövning av förutsättningarna all förverkliga förslagen. Därvid kommer bl. a.ekonomiska överväganden och inbördes prioritering av förslagen med i bildenliksom den sammanvägning genlemol andra angelägn;i samhälleliga mål somkommittén själv pekal på. SCB anför liknande synpunkter och menar alt de anförda ålgärdernakan komma att stå i konflikt med andra samhälleliga mål. Landslingsförbundeloch och etl flertal andra remissinstanser såsom KF,Socialdemokratiska kvinnoförbundei och ABF anmärker på atl inga analyser hargjorts av kostnader eller resurskrav. Landstingsjörbundet anmärker dessutom på atlkommiitén inle har tagit upp hur de föreslagna åtgärderna skall finansieras.Förbundet säger dock även atl flera av förslagen har på sina håll med framgångredan genomförts och andra kan ulan slörre problem snart få genomslagskrafl. har genom statens handikapprådframfört all bristerna i debattinlägget gäller främst att man inte i analysernaoch förslagen tagit hänsyn till att också andra faktorer bidrar till ojämlikheti vårt samhälle än könstillhörighet. Endasl av de synskadademännen i förvärvsåldern har arbete på öppna arbetsmarknaden motsvarande siffraför kvinnorna är . 5/1 saknar en analys av jämställdhetsfrågans betydelse ochinnebörd för invandrarbefolkningen samt förslag till åtgärder. Verket anser atlkommittén inte tillräckligt har beaktat atl många invandrarkvinnor dels lillhören eftersatt grupp i samhället dels som kvinnor i denna grupp har speciellaproblem. Jämställdhet mellan könen är en fråga som kan komma i konflikt med densvenska invandrarpolitikens valfrihetsmål. LO hänvisar i inledningen av silt remissvar till LO;srapport vidare anför LObl.a. De formella hindren för att män och kvinnor skall kunnaforma silt liv efter egna önskemål och förulsältningar är fa. men de praktiskaär desto fler. Myckel återstår alt göra innan kvinnor och män är verkligtjämställda. är siluationen den att många kvinnor går miste om denstimulans och tillfredsställelse elt arbete innebär och många män går miste omden glädje 1979/80:168 46 och gemenskap det ger alt vara tillsammans med barn ochfamilj. Flera grundläggande problem måste därför lösas. Del gäller såväl prakliskahinder som kvardröjande fördomar och föreställningar om vad som är manligtresp. I LO;s familjepolitiska rapporl framhålls vidare all en politikför jämställdhet måste vara en del av en allmän politik för jämlikhet mellanalla människor. Kvinnor i olika samhällsklasser är inte jämlika. Det är desämst ställda kvinnorna - de sämst avlönade, de med kortast utbildning, de mestslitna och de med minst inflytande i samhället som drabbas hårdast. Arbelet förjämställdhet måste därför i första hand inriktas på de kvinnor som lever underde besvärligaste förhållandena. Nöjer man sig med liberala reformer, behållerde som från början hade det bäst ställt sitt försprång eller rent av ökar det.Välutbildade kvinnor från miljöer med goda sociala och ekonomiskaförutsättningar kan kanske nå belydande framgångar, men det blir ingenförbättring för den majoritet av kvinnor som har sämre förutsättningar. LOanser alt det finns en uppenbar risk i reformverksamheten att viktigareformer inle når dem som bäst behöver förbättringar. LO motsätter sig bestämt nyareformer som inte kommer de bäsl behövande till del vare sig inomfamiljepolitiken eller inom något annat område. För att skapa jämställdhet mellan kvinnor och män krävsåtgärder och reformer inom samhällets alla områden. Det behövs ensysselsättningsplanering för alt klara de svaga grupperna, bl.a. medelåldersoch äldre kvinnor med låg utbildning, nylillträdande ungdomar och handikappade.Det krävs elt samlat grepp över sysselsättningen och en samordning av bl.a.regionalpolitik och sysselsättningspolitik. En rad arbelshinder måsteundanröjas. Bristen på barnomsorg är ett av de största hindren för kvinnornasmöjlighet att förvärvsarbeta. Den eftersläpning som skett när det gällerutbyggnaden av barnomsorgen är enligt LO mycket allvarlig och äventyrar deuppsatta målen . LO vill starkt understryka att den planeradeutbyggnaden av barnomsorgen måste säkerställas. TCO anser det viktigt att jämställdhetskommittén följerupp planen så att "Steg på väg" inte blir ytterligare ettverkningslöst dokument över vad som bör göras för att uppnå jämställdhet mellankvinnor och män. SACOISR efterlyser konkreta förslag till jämställdhet,förslag som går att pröva i praktiken och som går att utvärdera för att se omde tål vardagens påfrestningar. Om man har den självklara ambitionen att förverkligajämställdhet krävs en definition och analys av dess innehåll och innebörd. Detär därför med stor förvåning /SR konstaterar att en sådan inte är att finnai kommitténs förslag. Avsaknad av en sådan definition har fått det olyckliga resullatetatt kommittén blandar ihop begreppen jämställdhet - jämlikhet. jämställdhet men det faktiska resultatet av dess tankar ochförslag syftar enligt centralorganisationens uppfattning till att förverkligajämlikhet. Flera remissinstanser diskuterar innebörden i begreppeljämställdhet. SAF, SI, Svenska Handdskammareförbundel och SHIO inlederockså sitt gemensamma remissvar med en diskussion om definition av jämställdhetenligt följande; Skr.1979/80:168 . I förslaget anges åtgärder inom sju olika områden, varvidkrav ställs på myndigheter, organisationer, förelag osv. alt svara förgenomförandet. Däremoi förs ingen diskussion om enskilda individers egetansvar. Där redovisas inte heller någon undersökning av hur de anställda iallmänhet ser på sin situation. Vilka konkreia förändringar önskas? Vilkaförslag finns en bred förankring för? Vad lägger människor in i begreppet "jiimställdhel"?Vi anser att förslaget lill handlingsplan mer borde vara baserat pä svar påsådana frågor. I stället tycks det i första hand ulgå från en enkäl om vad myndigheleroch organisationer gjort eller tänker göra samt kommitténs egna ställningstaganden. I förslaget ser kommittén i olika sammanhang jämställdhetsom en jämn fördelning av kvinnor och män - varvid man ibland dock slannal vidminst som en godtagbar mållslock. I några fall talas också om en"rättvis fördelning", utan att kommittén anger vad den avser meddetta uttryck. Även historiska-filosofiska sektionsnämnden vid universileifrågar vad utredarna menar med jämställdhet. Moderata samlingspartiets kvinnoförbund betonar, alt jämställdhetinnebär en förändring av både kvinnans och mannens "roller" i riklningmol större hänsyn till individen som sådan, mot större möjligheter för bådakönen atl i första hand se till individens egenskaper och behov, intekönstillhörighet. attunder har den syn på jämställdhet som har sin utgångspunkt ikvinnors och mäns ekonomiska oberoende och det delade ansvaret för barn och hemslagit igenom som uttalad målsättning i breda kretsar. Ålminstone officiellt.Vi vet, skriver förbundet, att verkligheten ännu ser annorlunda ut. Det är långlkvar innan kvinnor och män har samma roller, tills dess alt arbetsuppgifterinte fördelas efter kön. Fredrika-Bremer-Förbundet framför inledningsvis bl.a. Jämställdhet innebär lika rättigheter, möjligheter ochansvar för kvinnor och män, så att de kan utveckla och ta tillvara sina anlagoch sin förmåga på alla livets områden. Med ett jämställt samhälle menar vi ett samhälle därmänniskor bedöms som individer, inte efter kön. Vi menar också alt verkligjämställdhet kräver lika mycket en förändring av mannen och mansrollen somkvinnan och kvinnorollen. En handlingsplan för jämställdhet måste därför bygga på enundersökning av både kvinnors och mäns situation i samhället. Vi saknar männenoch mansrollen inom de flesla områden som handlingsplanen behandlar. Det är brist. Åven i remissvar diskuteras kvinno- och mansrollen.Man anför bl.a. följande: