prop · G3032 · 1979-12-31 00:00:00 — Omett generelll gällande skaderekvisii införs i sekrelesslagen, bör regleringenav utbytet av uppgifter myndigheter emellan enligi riksskatteverketsuppfattning bli den i promemorian föreslagna. Då blir regeln i 2 kap, 6 § ochett omfattande utnyttjande av den där fömtsätta möjligheten att reglera saken iförfattning en nödvändig konsekvens för uppgiftsuibylet. Om lagstiftningendäremot kan undvara lösningen med skaderekvisit i den föreslagna formen bör deträcka med all, som föreslog, lagmoliven innehåller en rekommendation om atllöpande uppgiftsulbyie bör förfall-ningsregleras. Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 143 Konsekvensernaav förslagets 2 kap, är såsom sagts över huvud laget svåra att nuöverblicka i avsaknad av förslag lill följdlagstiftning, Särskill gäller dettapå skatteområdet där man i promemorian förutskickar atl den föreslagnasocialsekretessen fordrar en översyn av bestämmelsen i 46 § taxeringslagen,anser denna bestämmelse ha en central funktion förbeskattningsförfarandet, varför några materiellt sett betydelsefullainskränkningar här inte kan accepteras, utgår från atl verketfår lillfälle att återkomma till saken i samband med den avsedda översynen, Riksskatteverketbetonar alltså all det saknas underiag för alt närmare bedöma omfattningen avdet utredningsarbete som behövs på olika områden innan en fullgjordföljdlagstiftning kan antas. Bl, a, är det svårt alt utifrån promemoriankonkret överblicka hur pass detaljerad reglering rekvisiten i förslagets 2 kap,6 § kommer all fordra, dvs, alt föreskriften skall avse "uppgift av visstslag" eller "uppgift till viss myndighet". Ävenom det är av största vikt att slå vakt om den personliga integriteten fär dennasträvan enligt generaltullstyreisen inte leda till överdriven formalism ochabstrakta rältssäkerhetshänsyn som blir till förfång för samhällets strävan allkomma till rätta med sådana företeelser som hälso- och miljöhotande verksamhet,skatteflykt och annan ekonomisk brottslighet. Vad gäller den kvalificeradeekonomiska brottsligheten har denna blivit etl allt större samhällsproblem.Denna brottslighet är enligt generaltullstyreisen i regel svår alt avslöja ochutreda och rättsfrågorna är ofta besvärliga. Det finns enligt styrelsens meningrisk för att den föreslagna sekrelesslagen kan komma atl försvåra kampen motsådan brottslighet genom att ställa upp onödiga hinder för komm'unikalionenmellan och inom myndigheter. Enligt generaltullslyrelsens mening bör uppgifterom enskilds ekonomiska förhållanden kunna lämnas tUl annan myndighet sombehöver den för att kunna fullgöra sin uppgift all exempelvis ge skydd förmiljö och hälsa, bekämpa ekonomisk brottslighet eller åstadkomma en rättvisbeskattning, allt under förutsättning atl uppgifterna inte kommer tillobehörigs kännedom. I den mån den enskildes inlresse atl hemlighålla sådanuppgift endast har sin gmnd i en önskan atl undgå rättsenliga ålgärder ochdärmed förknippat obehag, kan detta intresse enligt styrelsens mening ståtillbaka för samhällsintresset utan risk för kränkning av rättssäkerheten.Ullämningssituationen måste också i många fall ses mot bakgrund av att denbegärande myndigheten i och för sig själv varit berättigad att avkräva denenskilde ifrågavarande uppgift, om det varit praktiskt möjligt för myndighetenatt spåra upp och tillfråga den enskilde. Det kan också förhålla sig så att denenskilde tidigare underiåtit att fullgöra en lagsladgad skyldighet attsjälvmant lämna dylik uppgift lill den begärande myndigheten. Också frånpostverkets sida ifrågasätts om inte den restriktivitet som kännetecknar dennya lagen kan komma att begränsa utbyte av informationer myndigheter emellanockså där sådant informationsutbyte är medgivet och från allmän synpunktframstår som motiverat eller rent av önskvärt. Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 144 Enligtlänsstyrelsen i är konsekvenserna av förslagel svåra allöverblicka eftersom det förutsätter en omfattande följdlagstiftning. Behovel avinformationsutbyte myndigheter emellan är enligt på vissa områdenså stort att myndigheternas effektivitet nära nog skulle kunna sättas helt urspel i händelse av en stram sekretessreglering. Kravet på rättssäkerhet färinte drivas så långt att allvariiga störningar i vikliga samhällsfunktioner kanbefaras uppkomma. anser del vara av yttersta vikt all myndighetersom utför arbetsuppgifter som gränsar till varandra, såsom belräffandetaxering, revision, uppbörd, indrivning och åtal, måsle kunna utväxla allauppgifter som kan leda lill att total resultatet av verksamhelen blir säeffektivt som möjligt. Den följdlagstiftning som över huvud taget kan kommatill som resultat av förslagets 2 kap. måsle ta sikte på ett sådantinformationsutbyte. Någon inskränkning i dagens möjligheter tillinformationsutbyte enligt 46 och 50 §§ taxeringslagen anser inteönskvärda för framtiden. betonar atl del f ö. inte är säkert atlen begränsning av möjligheterna lill utbyte av uppgifter myndigheter emellan ärtill den enskildes gagn, eftersom beslulsunderiaget kan bli sämre ominformation håUs inne hos en myndighet. Delframstår även som angeläget att sådana myndigheter som handlägger ärendenrörande lokaliseringsstöd, utbildningsbidrag, lån m. m. har möjlighet atl fätillräcklig information i tveksamma fall om företagens sätt all skötaredovisning och inbetalning av skaller och avgifter. Sådan information kan oftaerhållas från exempelvis länsstyrelsernas revisionsenheter och lorde varaytterst värdefull vid bedömningen av om statligt stöd i form av lån och bidragkan vara meningsfullt eller om slödel kanske endast förlänger, tidsfristen förett redan konkursmässigt företag. Omvänt bör grava anmärkningar beträffandeskatte- och avgiftsredovisningen i samband med taxeringsrevision pårevisionsenhetens initiativ meddelas till bidrags- och lånebeviljande organ såatl detta kan beaktas i ett eventuell låne- eller bidragsärende rörande sammaföretag. Länsstyrelsentar slutligen upp frågan om tjänstemans eller myndighets rätt eller skyldighelatl i samband med handläggning av ett ärende rörande beskattning anmälamisstanke om andra brott än skattebrott. Frågan bör enligt länsstyrelsennärmare klarläggas och, om anmälan skall ske, vilka brott som skall anmälassamt hur anmälningsförfarandet skall gå lill. Stadsjuristeni anser alt grundsatsen om sekretess mellan myndigheter ochutformningen av reglerna om inskränkning i denna sekretess, sammantaget medskaderekvisilkonslruktionen och i synnerhet den ofullständiga definitionen avmyndighetsbegreppei, kommer alt leda till stora svårigheter vid tillämpningen.Även om man inser de problem del erbjuder att konstruera praktiska lösningar,inger de valda konstmktionerna sådana betänkligheter, all man måste ge starktuttryck för önskemål om mer lättillgängliga, lätthanterliga och klara regler.Lagstiftaren måste alltid ha för Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 . . 145 ögonenatl sekrelsslagstiftningen i allmänhet hanteras av tiänsteman utan särskildutbildning för detla. Vid lagstiftningens uiformning måste man också i högregrad än som synes ha varit fallel ha insikt i och beakta den kommunalaförvaltningens uppbyggnad. RiksbanksfuUmäktigeförklarar all det inte går all bedöma hur den nya grundsatsen om sekretessmellan myndigheter kommer alt påverka arbetsförhållanden innanförslag lill den särskilda lagstiftning som närmare skall reglera sekreiessenmellan myndigheterna har lagts fram. Fullmäktige understryker det angelägna iatl blivande lagstiftning utformas så att tillräcklig informationsfrihet kommeratt beslå. Fullmäktige illustrerar behov av att kunna lämna och taemot sekreiesskyddad information med följande exempel: Fördet första bör inom verksamhet inhämtad information kunna fåutnyttjas inom hela bankens verksamhetsområde. Alt märka är all t. ex.valutaregleringen är formellt skild från övriga verksamhetdärigenom att den bedrives enligt särskilda författningar och med en särskildmyndighet (valutaslyrelsen) såsom styrande organ. Del har likväl alltid ansettsvara naturiigt att den sekretesskyddade information som inkommer genomriksbankens kreditpolitiska verksamhet (t. ex. beträffande företag iobligalionslåneärenden) står till förfogande i valularegleringsärenden (t. ex.ang. samma förelags utländska upplåning) och vice versa. Fördelandra samverkar ständigt inte bara med departementen utan även medmyndigheter med verksamhet inom näraliggande områden, t. ex. riksgäldskonloreti vad avser kredilmarknadsfrågor och även beträffande utländsk upplåningsaml bankinspektionen. De upplysningar som erhålles från bankinspektionen om deolika bankinstitutgmppernas verksamhet och beträffande de större individuellainstituten är sålunda av väsentlig betydelse när det gäller atl avväga skildakredilpolitiska åtgärder. Även på valutahandelns område samverkarbankinspektionen och nära. Det är angelägel alt detla utbyte av ioch för sig sekreiesskyddad information kan fä fortsätta. Fördel tredje må särskill erinras om den verksamhet som igångsattsför bekämpande av den s. k. ekonomiska brottsligheten och där genomvalutaregleringen tagit aktiv del. Olika projektgrupper och utredningar harsålunda framlagt förslag till organisalionsändringar och resursförstärkningar.Än viktigare är emellertid alt samarbetet mellan olika berörda myndigheter ejonödigtvis hämmas genom att dessa genom den föreslagna grundprincipen hindrasfrån att vidareföra information som kan bidra lill rikliga avgöranden. Fullmäktigehemställer avslutningsvis all den blivande lagstiftningen om utväxling avuppgifter mellan myndigheter utformas med tillböriigl beaktande av de angivnasynpunkterna. uttrycker också farhågor för tillämpningen av beslämmelserna om sekreiessmellan myndigheter. Dessa bestämmelser som skall beaktas av i stort sett allatillämpande myndigheter och tjänstemän måste enligt ombudsmannen te sig svåraför en icke juridiskt utbildad eller eljesl sakkunnig person. Därtill kommerall undanlag från reglema i stor 42 1979/80. Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 146 utsträckningföreskrivs på andra håll i lagen. Osäkerhet om vad som gäller i dessa förmedborgarna viktiga avseenden och kanske brister i tillämpningen kan befaras. Somframgår av avsnittet 2.3 är JO kritisk och framhåller atl frågan om sekreiessmyndigheter emellan bör bli föremål för en grundlig utredning innan dettasvåröverskådliga problemkomplex är moget för en så genomgripande lagregleringsom nu föreslagils. En ledamot av regeringsrätten (regeringsrådet Mueller) ärav samma uppfattning och anför: Delkan självfallel finnas skäl som talar för alt i lag reglera även sekreiessmellan myndigheter. En sådan reglering får emellertid inte enbart positivaföljder. Den kan nämligen komma all uppfattas som en presumtion för altmyndigheter inte skall lämna uppgifter till andra myndigheter. På så sätt samarbete som behövs mellan myndigheterna komma alt försvåras. En tyngandebyråkralisering i kontakterna mellan myndigheterna kan också förutses. Attexempelvis skolväsendet och de barnavårdande instanserna behöver ha etl näraoch kontinueriigt samarbete med varandra är uppenbart. Men mol bakgmnd av vadsom anförs i departementspromemorian om sekreiessen inom socialvården lordedetta samarbete knappasl kunna ta sig uttryck i alt socialvården lämnar ulnågra uppgifter lill skolväsendel. Socialvårdens personal kommer nämligen heltenkelt inte atl våga lämna ul uppgifter av rädsla för all bryta molsekretessreglerna. Samhällets möjligheter alt fullgöra sina uppgifter allstödja barns och ungdomars utveckling kommer till följd härav all minskas.Enskilda individer som behöver stöd och hjälp och som också har en laglig rättdärtill kommer inte att få den och delta bara därför all samhället införtsådana regler om sekreiess mellan myndigheter som är ytterst restriktiva ochdärlill synneriigen svåra alt tolka. Vad nu har sagts gäller även i fråga om deföreslagna reglerna om sekretess inom myndigheterna. Delanförda leder till den slutsatsen att de föreslagna reglerna om sekretessm.ellan och inom myndigheterna behöver omarbetas, i den mån de över huvud lagetbör införas. Omarbetningen bör ha lill syfle all underiätta del samarbetemellan myndigheterna som behövs för all samhället skall kunna fullgöra sinauppgifter så som de numera beskrivs i 1 kap. 2 § RF. erinrar om alt de i yttrandet över LAH efteriyste eneftertrycklig beslämmelse om atl den sekreiess som uppgiftsin-samlandemyndighei har att iaktta också skall följa uppgift vid utlämnande till annanmyndighei. I promemorieförslaget har detta utom i vissa speciella fall avvisatsframför alll med hänvisning lill alt insynsinlressel hos annan myndighet, tillvilken uppgift överförts, kan vara störte än hos den uppgiftsinsamlandemyndigheten. Grunden för förbundels och övriga organisationers inställning ärytterst att den enskilde företagaren bör kunna ställa krav på fömtsebarheibelräffande det sekretesskydd en av honom lämnad uppgift kommer att åtnjuta.Med den föreslagna regleringen torde en myndighet mycket sällan med absolutsäkerhel kunna utlova vilket sekretesskydd som en lämnad uppgift kommer altåtnjuta i framliden. Detta så myckel mindre som myndighei med den föreslagnaregleringen inte kan Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 147 uppställaförbehåll belräffande annan myndighels användning eller vidarespridning avutlämnat malerial. En väg ut ur detla dilemma är, som också påpekats ipromemorian (s. 256), alt i ökad utsträckning uttryckligen förfallningsreglerauppgiftsutlämnandel mellan myndigheter belräffande olika slag av uppgifter.Förbundet och de övriga organisalionema instämmer i all detta är en lämpligmetod, särskill om en sekundär sekretess och möjligheter att uppställa förbehållvid utlämnande lill annan myndighet inte kan accepteras. I lagen omuppgiftsskyldighet i vissa planeringsfrågor har sålunda den besväriiga fråganom spridning av primämppgifterna inom den offentliga förvaltningen nyligenlösts på detta sätt. LRF framför liknande synpunkter. Sjömansnämndenanför all det är synnerligen angeläget ur nämndens synpunkl att lagstiftningeninte lägger hinder i vägen för att inhämta uppgifter från domstolar, åklagare,polis och andra myndigheter. Nämnden avstyrker för sitt vidkommande attsekreiessregleringen också skall gälla myndigheterna emellan. Sekretessinom m y n d i g h e t behandlas särskill av ell par remissinstanser. Somframgår av del föregående är positivt tillpromemorieförslaget i denna del. i framhåller altdet inom länsslyrelsen sker ett samarbete bl. a. mellan taxeringsavdelningenoch de enheter inom förvaltningsavdelningen som handhar ärenden omtillståndsprövning och kontroll beträffande restauranger samt bingospel ochvissa andra lotterianordningar. Anledningen är all befogat intresse föreliggerav alt fä del av på ömse håll befintlig information om ekonomiska förhållanden.Samarbetet har inte kunnat ske i önskvärd omfattning på grund avbefintliga sekretessregler på båda håll. Länsslyrelsen fömtsätter all den nyaregeln om informalionsräll efter vägning av skada gentemot informationsbehovregelmässigt skall leda till atl information anses kunna utbytas. Liknandesynpunkter anförs i fråga om informationsutbyte mellan taxeringsavdelningen ochsocialenheten i uiskänkningsärenden. Ettpar remissinstanser lar upp frågan om sekretess vid samköming av ADB-register.Dalalagstiftningskommiltén erinrar om all den enligt sina direktiv tills vidareinte närmare skall syssla med frågan om lagstiftning om handlingssekreless ochtystnadsplikt i offentlig verksamhet men alt del senare kan visa sig lämpliglall göra en fördjupad undersökning i vissl hänseende, t. ex. angåendesekreiessen mellan myndigheter. Kommittén skall dock i full utsträckning kunnaöverväga frågor om samköming mellan olika ADB-register och sådana andraspörsmål om utväxling av data som hänger samman med atl viss informationsteknikkommer lill användning. Vid dalalagens tillkomst ansågs del vara av slor viktfrån den enskildes synpunkl vem som får tillgång till uppgifterna i etltillämnat personregister, bl. a. om de blir tillgängliga endast för vissmyndighet eller fören vidare krets. Del ansågs t. ex. ofrånkomligt atl olikaömtåliga uppgifter registreras av vissa Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 148 myndigheteroch atl detta i allmänhet torde accepteras av den enskilde. För all förhindraotillböriigi inlegriletsinlrång gällde det framför allt atl se lill atl inteuppgifterna sprids i vidare kretsar. Detta ansågs ge vid handen all slor viktmåste fästas vid om en viss information används för etl annat ändamål än delför vilket informationen ursprungligen är avsedd. Del kunde finnas skäl attbedöma en sådan användning som olillböriig, även om del ror sig om uppgiftersom i och för sig är av tämligen banal natur. I den allmänna debatten, främst iriksdagsmotioner, som enligt datalagsliftningskommitléns direktiv utgör etlväsentligt underiag för kommitténs överväganden har förts framförslag om all samköming och annal utbyte av personinformation bör starktbegränsas. Del har också föreslagits att uppgifter som samlats in av enmyndighei för ett vissl administrativt ändamål inte bör få användas för andraändamål och av andra myndigheter. Dessa förslag gäller personuppgifter rentgenerelll och då självfallel inte minst sekretessbelagda uppgifter. Mol denbakgrunden är det, vilket också framhållits i departementspromemorian,angeläget atl eftersträva en relativt fasl reglering av sekreiessen lill skyddför enskild såväl mellan myndigheter som inom en myndighei. Den föreslagnaregleringen bör enligt kommittén t. v. kunna godias. Kommittén anser del dockväsentligt all de möjligheter lill utlämnande som ges i generalklausulen (2kap. 7 §) tillämpas restriktivt. Den uttryckliga bestämmelsen omdatainspektionens möjligheter lill föreskrifter enligt datalagen är därvid avstort värde. Kommittén noterar avslutningsvis all departementspromemorianinnehåller ett uttalande om att strävandena all förbättra skyddet mot obehörigtoch menligt röjande av sekreiesskyddad information inom och mellan myndigheterbör föras vidare och alt del därför kan finnas anledning alt göra en sädanfördjupad undersökning angående sekreiessen mellan myndigheter som antytts idatalagsliftningskommitléns direktiv (promemorian s, 151), Kommittén kan dockför egen del inte nu bedöma behovet av ytterligare överväganden i denna fråga.Också har noterat del angivna ullalandet i promemorianoch uttrycker den förhoppningen all den fördjupade undersökningen verkligengenomförs, 7Domstolssekretessen m. m. Avde remissinstanser som särskill yttrat sig i fråga om domslolssekrelessentillstyrker JK, RA, ,hovrätten för , i , länsstyrelseni och SACOISR att de föreslagna reglerna införs, JKanser att de i promemorian föreslagna lösningarna visseriigen är delvis ganskakomplicerade men alt de förefaller väl avvägda och i alll väsentligt väl ägnadeatt införas i en ny sekretesslag. Några principiella invändningar mot förslagelhar JK i regel inte. En ganska principiellt betonad fråga är dock enligt Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 149 JKhuruvida en hemlig handling som förebringats vid en offentlig förhandling ochdärigenom mist sin sekreiess hös domstolen fortfarände skall varasekretessbelagd hos andra myndigheter. Enligt förslagel skall en sådan ordninggälla, JK kan för sin del inte se några skäl för denna ändring i förhållandelill gällande rätt. Promemorian anger inte heller några skäl. Har handlingen iett sammanhang ansetts kunna bringas till allmän kännedom, bör den enligt JKinte längre kunna hemlighållas, Sveahovrätt konstaterar all förslaget för domstolssekrelessens del inte innebärnågra genomgripande förändringar av nuvarande rättsläge. Hovrätten gillar ialll väsentligt förslagel. Också RA finneratt beslämmelserna i 12 kap, saml ändringarna i RB fäll en lämplig utformning. Hovrätten för VästraSverige uttalar all reglerna om sekretess vid domslol nu är ganska kompliceradevilket hänger samman med atl de reglerar den brytning som uppslår när tvåskilda syslem kolliderar. Promemorian innebär i huvudsak ingen ändring i dengrundläggande regeln all vad som har förekommit vid offentligdomstolsförhandling skall vara offentligt även för framliden. Man behåller ävenden supplerande regeln all också en vid hemlig förhandling upprättad ellerföretedd handling skall vara offentlig i framliden, om inte domstolenuttryckligen förordnar om sekretess. Dessa båda regler utgör väsentliga momenti domstolarnas offentlighetstradilion, och hovrätten tillstyrker all debehålls, I flera andra hänseenden innebär förslagel en djupgående tekniskomdaning av regelsystemet. Sakligt sett är omdaningen mindre genomgripande. Deförändringar som föreslås bidrar enligt hovrätten till att bringa reglerna ibättre överensstämmelse med TF och kan även i övrigt betraktas somförbättringar. Också /SR anser alt reglerna om domstolssekreless är en förbättringoch förenkling i jämförelse med vad som gäller, Förslagel i 12 kap, 3 § omförtida avveckling av sekretesskydd förefaller dock inte fylla någon störrepraktisk funktion, 1 övrigt tillstyrker /SR förslagel. Denföreslagna systematiska regleringen av domstolssekretessen lillfreds-ställerenligt i länsdomstolarnas önskemål iolika hänseenden, även om regleringen innebär att förhandlings-sekretessen blirmindre omfattande än enligt nu gällande regler. För länsdomstolarna i Göteborglorde detta i sak inte innebära någon märkbar skillnad från dagensförhållanden. i finner beslämmelserna logisktuppbyggda, även om de vid en försia anblick förefaller något svåröverskådliga.Reglerna om överföring av sekretess lill domstol verkar enligt länsstyrelsenändamålsenliga, och finner sig i alll väsentligt kunna godta denföreslagna ordningen. Någraremissinstanser anser all reglerna om domstolssekreless blivit svåröverskådliga.Den reglering som gäller i fråga om domstols-sekretessen är enligtkammarrätten i Sundsvalt svårgripbar och uppbyggd på ett systematiskt egendomligt sätt. Delta har lett lill svårigheter och Prop.1979/80:2 Del B Bilaga 2 150 En reformering av beslämmelserna framstår därför somangelägen. Vid sin genomgång av de regler som tagits upp i promemorieförslagethar kammarrätten visseriigen inte funnit annat än alt dessa är logisktuppbyggda och täckande. Däremot anser sig kammarrällen kunna konstatera allmålsättningen all göra reglerna mer tillgängliga inte har uppnåtts. Intrycketär i stället alt regleringen är svåröverskådlig och komplicerad. Kammarrättensuppfattning atl förslagel lill sekretesslag bör arbetasöver tar därför sikteinte minst på regleringen av domstolssekretessen. Att reglerna framstår somsvåröverskådliga har enligt kammartätten till viss del sin grund i alt de inteär sammanhållna. Delta har visseriigen sin förklaring i den gmndläggandesystematik som kommit till användning i promemorieförslaget och dessutom i detförhållandet atl regleringen innefattar processuella bestämmelser som har sinplats i RB, Enligt kammarrättens mening bordet emellertid vara möjligt atl -ulan att den grundläggande systematiken bryts i nämnvärd grad - i syfte all Ökaöverskådligheien sammanföra vissa av de nu i förslagel lill sekretesslagspridda bestämmelserna, Kammartätten åsyftar därvid i första hand ensammanföring av de bestämmelser som direkt tar sikte på domslolsverksamhelen,såsom sådana som finns i-fömlom 12 kap.-8 kap. 21 §, 19 kap. 15 § saml 10 kap.17 och 18 §§ i förslagel. Enligt kammarrällen kan del inte uteslutas att engenomarbetning av förslagel till sekretesslag öppnar möjligheter lill ytteriigaresammanföring eller i varje fall klarläggande hänvisningar. Enligtkammarrätten i innehåller promemorian en förtjänstfull analys av deproblem som är förknippade med domslolssekrelessen, och kammarrätten kan ocksåi stora delar godta de sakliga lösningar som föreslås. Inte minsttillfredsställande är del enligt kammarrätten alt som utgångspunkt förregleringen har valts att all sekretessbeläggning av handlingar vid domstol börbygga på materiella bestämmelser som står all finna i sekretesslagen eller iannan lag till vilken sekretesslagen hänvisar.