prop · G3031 · 1979-12-31 00:00:00 — infördes slatliga egnahemslånoch statligt garanterade hypoleksinslitul för nybyggda bostäder och vissakrisålgärder sattes in i samband med första väridskriget. På industriorter stodföretagen fören lokalt ordnad bostadspolitik. växte fram enhyresgäströrelse och en bostadskooperation, som bl.a. krävde ökade offentligainsatser på bostadsområdet. Bostadsstandarden för arbetarhushåll ochbamfamiljer var låg i fråga om både utrymme och utmstning. Förhållandena pålandsbygden var ännu sämre än i städerna. Kraven på en akliv bostadspolitikbyggde på folkhälsoskäl, hänsyn till barnens uppväxtförhållanden, den låganativiteten och konjunkturpolitiska överväganden. lade bosladssocialautredningen fram en rad förslag som resulterade i statlig lånefinansiering avbostadsbyggande för att bringa ned bamfamiljernas bostadskostnader, skärptahälsovårdsbestämmelser och en uppmstad bostadsinspektion samt statligt stödtill kommunema för anordnande av pensionärshem. En allmän hyresregleringinfördes, vilken kom att bestå elt trettiotal år, dvs. in , ochlångivningen utvidgades. De vidtagna åtgärderna innebar ökat offentligtinflytande över bostadsproduktionen. Kommunala, allmännyttiga och kooperativabostadsföretag svarade för en stigande andel av produktionen. Efter lade fastbostadspolitiska rikllinjer som gick ut på att höja de stora folkgmppernasbostadsstandard till en skälig kostnad (för en normalfamilj högst av enindustriarbetarlön). Bostadsbristen skulle man bygga bort fram till omkring år1960. Medlen för att förverkliga programmel var dels allmänna i form avstatliga lån och dels särskilda i form av inkomstprövade bostadsbidrag tillfolkpensionärer och bamfamiljer. Målet att inom den angivna tiden bygga bortbostadsbristen kunde inte uppnås, därför att behovet hade underskattats ochinvesteringama i bostadsbyggandet till viss del fick stå tillbaka förexportindustrin. I början av 1%0-talet lades ett nytt bostadsprogram fast medsikte på att bygga bort bostadsbristen till mitten av genom ennyproduktion av 100000 lägenheter . En nytrångboddhetsnorm infördes. En normalfamilj om två vuxna och två bam skulle haminst 3 rum och kök, mot tidigare och kök, för att inte räknas somtrångbodd. Kommunema skulle upprätta femåriga kommunala bostadsbyggnadsprogram.Hyresregleringen skulle avvecklas i takt med att bostadsbristen hävdes och delaUmänna bostadsstödet till nyproduktion ersattes med 1979/80:1 Reformens inriktning 100 ulbygglriklat bostadsstöd till inkomslsvaga familjer. Denna förslärkning genomfördes islulel av 1960-talel under benämningen bosladstillägg. Då det s. k. miljonprogrammet var genomfört imitlen av 1970-talel hade bostadsbristen hävts och följts av tomma lägenhelerpå vissa håll. nytt bostadspolitiskt program 1974 angav en sänkt bostadsproduktion. Vidare angavs som en önskvärd utvecklingslörre hyresgäsfinflytande, bällre boendemiljö och en mera mångsidig sammansättningav befolkningen i de olika bostadsområdena. Den senaste lidens utvecklingkännetecknas av ett starkt ökal småhusbyggande. I stort karakteriseras ulvecklingen av att deslörre folkgruppemas bostadsförhållanden har förbättrats starkt. Ensidigsammansättning av befolkningen i vissa områden utgör emellertid ell svårtproblem, och del finns fortfarande mänga bristfälliga boendemiljöer. Etl inteobetydligt antal personer saknar egen bostad. Ännu var fattigvården istort sett del enda ekonomiska skydd som del allmänna svarade för vidålderdom, invaliditet, sjukdom och andra förhållanden som medförde försörjningssvårigheter.Förändringarna inom näringslivet skapade nya behov men också ökade resurser alltillgodose dessa behov. Del fanns förutsättningar för betydelsefulla reformerpå socialförsäkringens område. I fråga om folkpensioneringen var emellertidbeloppen länge otillräckliga. Ända in på 1940-lalei hade ungefär var tredjepensionär med inkomstprövade förmåner även fattigvård. Försl genom den reformsom trädde 1948 blev pensionerna så slora alt de räckte till enknapp försörjning. Genom värdesäkring, standardförbättringar i form avpensionstillskott, kommunala bostadstillägg och utbyggd familjepensioneringhar det ekonomiska skyddet för pensionärsgrupperna väsenlligl förbällrats. Härtillkommer ändrade bestämmelser i fråga om förtidspensioneringen som medfört etlökat antal förtidspensionärer. Folkpensionen kan sägas svara för en allmängrundtrygghet med därutöver viss differentiering efler behov (inkomstprövadekommunala bostadstillägg elc.) och med en betydande fördelningseffekt. Den på1960-talet genomförda ATP-reformen är uppbyggd efter helt andra principer. Pensionenär begränsad lill personer med arbetsinkomst. Pensionens storlek är beroende avden tidigare inkomstens storlek. Reformen, som kommer alt vara hell genomförd ibörjan av , är alltså uppbyggd efter "inkomstbortfallsprincipen"och syftar till "standardtrygghet". Från utjämningssynpunkt är denmest påtagliga effekten en utjämning av de tidigare skillnaderna mellanarbetare och Ijänslemän. Pensionärernas försöijnings-nivå kommer att följa deförsäkrades tidigare anknytning till arbetslivet. Bland t. ex.socialhjälpstagare finns många som har en osäker och ostadig anknytning tillarbetsmarknaden. Tidigare undersökningar visar också att 1979/80:1 Reformens inriktning 101 personer som får socialhjälp vanligen har lägrepensionspoäng än andra. Socialhjälpstagarna hör alltså lill de grupper vilkaäven som pensionärer får en lägre försörjningsnivå än befolkningen i övrigl, iden mån inte skillnaden kommeratt utjämnas genom andra socialpolitiskaätgärder. Den sjukförsäkring som växle framinom folkrörelserna under 1800-lalel fick förbättrade villkor genom 1931 årsbeslut om statsunderstödda, erkända sjukkassor. Under 1930-talel fram till år1940 femdubblades statsbidragen lill sjukkassorna. Frivillighelen begränsadeemellertid försäkringens effeklivitel. En tredjedel av befolkningen stodutanför försäkringen och beloppen var ofta låga. Fram lill millen av 1950-lalelvar frågan om en obligatorisk försäkring aktuell genom utredningsförslag,riksdagsbeslut och uppskjutna ikraftträdanden. Då den obligatoriskasjukförsäkringen slulligen trädde 1955, blev sjukpenningen graderadefter inkomsl liksom lidigare yrkesskadeförsäkringen, och de båda försäkringsformernasamordnades delvis. Till försäkringen knöts även moderskapsförsäkring ochmödratandvård, varigenom den beslulade mödrahjälpen kunde avvecklas. Sjukförsäkringsförmånerna har efterhand förbättrats, bl.a. genom en höjning av sjukpenningen. Försäkringen ulgören viklig del av den organisaioriskl och lagmässigl samordnade allmännaförsäkringen, som trädde 1963. Sjukpenningen skall alltså ge skyddmot inkomstbortfall. Sjukförsäkringen kan tas som exempel på hur allmännareformer minskar behovel av socialhjälp. Fram till 1940-talel beviljadekommunerna behovsprövad ekonomisk hjälp för sjukvårdskostnader till 70-80000personer vissa år. lorde del röra sig om någol tusental. Även de kontantaersättningarna (sjukpenning etc.) har avlastat socialhjälpen. Efler långdragna ulredningar kundeockså en arbetslöshetsförsäkring fogas in i 1930-lalets socialpolitiskareformarbete, än i många andra länder. reform, som harvissa likheter med den samtida sjukförsäkringsreformen, innebar statsbidragtill erkända arbetslöshetskassor, organiserade som understödsföreningar medfrivillig medlemsanslutning. Försäkringen har traditionellt nära anknytninglill fackföreningsrörelsen. Försäkringen har på olika sättförbättrats under de senasle årtiondena och antalet försäkrade har vuxitkraftigt. Arbelslöshelsersällningen är beroende av inkomstbortfallets storlek.Under år 1978 framlades elt utredningsförslag om en allmänarbetslöshetsförsäkring. De behovsprövade kommunala kontantunderslödenavlöstes av kontant arbetsmarknadsstöd (KAS). Inom den allmänna försäkringensområde har således reformarbetet fortsatt. De belopp som utbetalas från den allmänna försäkringen molsvarar ungefär en fjärdedel avden privala konsumtionen, vilket innebär en fördubbling . Prop.1979/80:1 Reformens inriktning 102 sionsåldernhar sänkts lill och pensionssystemet har gjorts mer rörligt genom att mannu har ökade möjligheler all själv bestämma tidpunkten för pensioneringenmellan 60 och och atl minska arbetsinsatsen stegvis genomdelpensionering. En väsenllig fråga som återstår att lösa är efterlevandepensionensframtida utformning. Till de viktigaste reformområdena under 1970-talethör reformeringen av ersättningssystemet för öppen medicinsk vård, varigenompatienten betalar endasi en låg enhetlig avgift. Även medicinkostnaderna förden enskilda konsumenten hålls nere genom läkemedelsrabatter. Elt lidigareeftersatt behov tillgodosågs, då en allmän tandvårdsförsäkring trädde i kraftår . En ny lag om arbelsskadeförsäkring ersatte år 1977lagen om yrkesskadeförsäkring. Familjepolitiken inleddes under 1930-talet.Utgångslägel var bl.a. de låga födelsetalen som gav särskild tyngd ål kravel påomfördelning av inkomsterna mellan familjer med olika storbarnförsörjningsbörda. Den familjepolilik som då började utformas fick snabbtell allmänt politiskt slöd. Del följande utredningsarbetet avsatte en radreformer i slutet av 1930-lalet. Beslul om en förebyggande mödra- och barnavårdmed landstingsanknutna centraler och stationer fattades . Friförlossningsvård, kostnadsfria skyddsläkemedel, förbud att avskeda kvinnor pågmnd av havandeskap, mödrahjälp och bidrag till oförsörjda bam hör till sammareformskede. Karaktäristiskt för de familjepolitiska bidragen varnaturahjälpen. Under 1940-lalel fortsatte reformarbetet genom s.k.husmoderssemes-ler för mindre bemedlade familjer, livsmedelsrabatler förlåginkomstfa-miljer, fria skolmåltider elc. En fördelningspolitiskl viktigreform var det allmänna barnbidraget (1948). De tidigare barnavdragen påbeskaltningen hade gynnat högre inkomsttagare och nästan saknat värde för delägsta. Genom reformen minskade de ekonomiska skillnaderna inte bara mellanbarnlösa och barnfamiljer utan också mellan barnfamiljerna inbördes. fram lill mitten av 1960-taletkonsoliderades familjepolitiken genom förbättringar av de tidigare besluladereformerna och även genom nya insatser, exempelvis genom riktlinjer förfamiljerådgivningen (1960) samt förstärkning och utbyggnad av 1937 årsbidragsförskottsreform (1964). Flera andra reformer, som nämns i annatsammanhang har givetvis stor familjepolitisk belydelse. Till de främstaexemplen hör ekonomiskt bostadsstöd och familjeservice. Den tidigare moderskapsförsäkringen ersattes år1974 av en föräldraförsäkring som därefter har byggts ut i flera etapper.Föräldraförsäkringen ger alla föräldrar ett ekonomiskt stöd vid barns födelseeller sjukdom. Den ger föräldrar och barn ökade möjligheteratt varatillsammans. Prop.1979/80:1 Reformens inriktning 103 mensyftar även lill att skapa ökad jämlikhet mellan könen, då försäkringen gällerbåde män och kvinnor. Möjlighelen för föräldrarna att själva bestämma hur deskall tidsmässigt disponera försäkringen har vidgats. Utbyggnaden avföräldraförsäkringen fortsätter. Senast har efter förslag i prop. (1978/79: 168) om föräldrautbildning och förbättringar av föräldraförsäkringenm.m. beslulal om förbättringar av föräldrapenningen vid barnets sjukdom och avden särskilda föräldrapenningen. Utbyggda och förbättrade bidragsförskott ochbosättningslån är nu betydelsefulla ekonomiska stödformer för mångabarnfamiljer. En av de viktigaste utvecklingslinjerna från1960-talet är den kraftiga utbyggnaden av olika former av socialpolitiskservice. fanns bara vissa ansatser till en servicebetonadsocialpolitik. började exempelvis staten utge begränsade bidragtill barnstugor och tiU social hemhjälp. Den sociala servicen har framför aUtinriktats på de äldres, bamfamiljernas och de handikappades behov. Den kraftigaexpansionen får ses mot bakgrund av de brister i omvårdnaden somsocialpolitiska kartläggningar och ulredningar påvisade under 1950- och1960-talen. Utbyggnaden av den sociala servicen förbarnfamiljerna har ökat väsentligt från senare delen av 1960-talet och framåt.En allmän förskola infördes . Det innebär en lagfäst skyldighet förkommunema atl anvisa plats i förskola för alla bam som fyller under åretoch vidta särskilda insatser för yngre bam som av olika skäl kan behöva plals iförskola. En annan viktig resurs för barnfamiljerna är den sociala hemhjälpen. Behovet av en utbyggd barnomsorg har givetvissamband med flera faktorer. En viktig faktor är att alltfler kvinnor söker sigul i förvärvsarbete och föräldrarna inte själva längre helt kan svara förbarntillsynen. Gemenskapen med andra bam är också viktig. Barnfamiljernasförsörjningsbehov, strävandena till lika villkor för båda könen ochuppfostringsmässiga mofiv bildar bakgmnd lill bl.a. den ulbyggnad avbarnomsorgen som pågår. Etl av antaget utbyggnadsprogram innebäratt 100000 nya platser i daghem och 50000 nya platser i fritidshem skallfärdigställas , vartill kommer ett ökat anlal platser ifamiljedaghem. Bamomsorgens innehåll har stor betydelse och enomfattande utvecklings- och försöksverksamhet pågår inom förskoleområdet.Samfidigt planeras utvecklingen av en utbildning som skall ge de vuxna ökadefömtsättningar att klara sina uppgifter som föräldrar - en föräldrautbildning.En allmän föräldrautbildning i anslutning till bams födelse skall sålunda enligtvad har beslutat genomföras med början är 1980 (prop.1978/79: 168). Familjepolitiken har minskat men inte avskaffat deskillnader i ekonomisk standard som följer av olika försörjningsbörda. Olikaundersökningar visar att de faktiska bamkostnadema väsentligt överstiger detekonomiska värdet av de socialpolitiska insatserna. Socialhjälpsberoendet ärfortfarande väsentligt högre bland större barnfamiljer än för övrigabefolkningsgmpper. 1979/80:1 Reformens inriktning 104 Omsorgerna om de äldre har genombefolkningsutvecklingen kommil att bli en allt viktigare socialpolitisk fråga.Under perioden 1975-90 kommer antalet personer som är 65 är eller äldre all ökafrån omkring 1 1/4 milj. lill närmare I 1/2 milj. Ulvecklingen av det modernasamhället har inneburit stora förändringar på både gott och ont för de äldre ibefolkningen. Ett vikligl mål inom äldreomsorgen är alt göra detmöjligt för de äldre alt leva kvar i sina hem under goda förhållanden i ställetför atl i förlid nödgas bo under mer institutionella former. Deltavälfärdspoliliska mål förutsätter en utbyggd service, något som ärsamhällsekonomiskt fördelaktigt och även ger ökad sysselsällning. Under desenasle årtiondena har den sociala hemhjälpen till äldre och handikappadebyggts ut krafligl. Ungefär i/3 milj. personer får nu sådan service. Till densociala hemhjälpen är knuten en rad olika serviceformer av typ matdistribution,fotvård elc. Även hemsjukvården är en viktig del av den service som syftartill bibehållet självständigt boende. En annan viktig bostadspolitisk insats med sammasyfte är det program för upprustning av åldringsbosläder som inleddes år 1964.Självklart betyder de kommunala bostadstilläggen myckel för pensionärernasmöjligheter att bo kvar i sin bostad eUer flytta tiU en ny av god standard. Riskerna för äldre och handikappade all passiverasoch bli isolerade möls med elt stort utbud av verksamheler, både genomkommunerna och pensionäremas egna organisationer. Av slor betydelse förmöjlighet till kontakt och gemenskap med andra är den färdtjänst som är underuppbyggnad i kommunerna. Färdtjänsten har byggts utkraftigt. finns färdtjänst i alla kommuner. En vikfig fråga idetta sammanhang är förhållandet mellan färdtjänsten och kollektivtrafiken iövrigt. En väl utvecklad kollektivtrafik, anpassad lill trafikanter medrörelsehinder osv., minskar givetvis behovet av särskild färdtjänst. inleddes även en kraftig utvecklingav insatserna för handikappade. Denna utveckling fortsätter. Inom verksamhelenhar utformats vissa övergripande principer. Man söker skapa förutsättningar förde handikappade atl i största möjliga utsträckning "leva som andra".Ett viktigi led i dessa normaliseringsslrävanden är inriktningen på atl brytade handikappades isolering genom flexibla åtgärder och etl omfattande ochvarierat utbud av insatser. Hit kan räknas särskilt utmstade bostäder,bostadsbidrag, färdtjänst, hemhjälp, vårdartjänst, undervisning, tekniskahjälpmedel, arbelsrehabilitering, arbetsanskaffning etc. Såväl landstingen somkommunema och enskilda organisationer är engagerade i verksamheten. Själva begreppel handikappad är sammansatt och idebatten omdiskuterat och ifrågasatt. Det torde nu stå mer klart än tidigareatt de berörda människomas svårigheter inte kan ses isolerat som en följd avindividuella egenskaper utan måsle ses i samband med den miljö i vilken delever. Begreppet handikapp är relativt och situationsbetingat. Handikapp är enfråga om hur människa och miljö förhåller sig till varandra. Prop.1979/80:1 Reformens inriktning 105 Jag har behandlat centrala socialpolitiskaområden. Del bör sägas att den avgränsning som här har gjorts långl ifrån ärinvändningsfri. Många andra områden svarar för insatser som är väsentliga frånsocialpolitisk och välfärdspolilisk synpunkl. Som viktiga exempel kan härnämnas hälso- och sjukvårdspolitiken, utbildningspolitiken,kriminalvårdspolitiken, miljöpolitiken, förhållandena inom arbetslivet etc. I fortsättningen skall jag la upp den nuvarandesocialvårdslagstiftningen. Ser man till kosinadema kan del konstateras altsocialvården svarar för en ganska liten del av samhällels, dvs. statens,landstingskommunernas och kommunernas, totala socialpolitiska utgifter.Samtidigt är socialvårdens andel av kommunernas tolala utgifter betydande,eftersom verksamheten huvudsakligen finansieras av kommunerna. Under 1950- och 1960-lalen genomfördes reformer somresulterade i nya lagar för de tre socialvårdsgrenarna. Alkoholisllagen från1931 ersattes 1954 av en nykterhetsvårdslag (1954:579). avlöstesocialhjälpslagen (1956:2) falligvårdslag. Slutligen ersattes 1924års bama-vårdslagaven ny lag fr. o.m. 1961 (1960:97). Reformarbetet varemellertid på de flesla områden inle av genomgripande natur. De viktigastenyheterna i de nämnda lagarna tas upp i det följande. Den nu gällande nykterhelsvårdslagen ingick som endel i den omfattande alkoholpolitiska reform, vilken genomfördes fr.o.m. den Ioktober 1955. omfattande utredningsarbete hade föregått reformen. De lidigare inslagen av förebyggande nykterhetsvårdförstärktes i den nya lagen. Redan i lagen hade förebyggande åtgärderskjutits före internering av alkoholister. Då skapades också lagligamöjligheter till övervakning, som lidigare praktiserats ulan lagligt stöd. Denefter hand ändrade inriktning, som de tre lagarna från 1913 och framåtmarkerar, kan uttryckas så atl den urspmngligen så gott som enda uppgiften atttvångs-omhänderta alkoholister övergick i ökande grad till att förebygga missbmk.Namnändringen från "alkoholistlag" 1931 till"nykterhetsvårdslag" 1954 är etl uttryck för den nämnda utvecklingen.Man kan här tala om en betydande skillnad mellan dessa lagar. Den förra lagens tillämpning var nämligen begränsadtill personer hemfallna åt alkoholmissbmk, som medfört vissa angivnaskadeverkningar (1 §). Den senare lagen (1954) däremot vidgades till attomfalta även alla som missbrukar alkoholhaltiga drycker. Missbmkare är enligtlagen den som "ej blott tillfälligt använder alkoholhaltiga drycker tilluppenbar skada för sig själv eller annan". Mot missbmkaren skallnykterhetsnämnden vidta åtgärder "för atl återföra honom till etl nyktertliv" (I §). 1979/80:1 Reformens inriktning 106 gärder kan tillgripas mot de "hemfallna" medanendasi mindre ingripande åtgärder kan förekomma mot andra missbmkare. Strängt tagel innebär lagen enskyldighet för nämnden atl vidla åtgärder mot aUa alkoholmissbmkare. Detlaskulle emellertid fömtsatta en synnerligen långl gående samhällskontroll överden enskilde. Utvidgningen av lagens tillämpningsområde medförde ändå enkraftig ökning av antalet "nyklerhetsvårdsfall". Särskill de s.k.undersökningsfallen ökade slarkl. Det är här fråga om personer som blivitföremål för nämndens undersökning humvida del förelåg alkoholmissbmk. Mellan1954 och ökade siffroma från 7 300 till 26400undersökningsfall. Även "ål-gärdsfallen", där alltså insatserna intebegränsades till enbart undersökning, ökade väsentligl, från 31 800 till46800. Sammantaget är det fråga om en dryg fördubbling - från 39000 lill 73000nyklerhetsvårdsfall . Lagen behöU i aUt väsenlligt denäldre lagstiftningens auktoritära prägel. Den har också som jag har antytttidigare kvar den lidigare lagens delvis mycket preciserade bestämningar avbegreppel "hemfallen åt alkoholmissbmk". Bestämningama bygger tillstor del på verklighetsuppfattningar och värderingar som är förlegade. Dehar i vissa delar även kommit all framstå som uttryck för en klasslagstiftning.Tvångsintagningarna på nyk-terhelsvårdsanstaltema omfattar nästan enbartpersoner ur de ekonomiskt och socialt sämst ställda gmpperna i samhället, medanvårdbehövande i andra gmpper till stor del får vårdbehovet tillgodosett inomsjukvården. TiU alkoholmissbmkare som kan tasom hand med tvång hör vidare de som "utan att söka ärligen försörja sig,för elt kringflackande liv", de som dömts för tre fylleriförseelser etc.under viss lid, de som är farliga för eller grovt stör andra, de som försummarplikterna mot familjen eller ligger "det allmänna eller sin familj ellerannan till last" m.m. Tvångsomhändertagande kan alltså göras av hänsynlill annan än missbmkaren själv. Den traditionella förmyndarmässigasocialvårdens kraftiga prägel på den nuvarande nykterhelsvårdslagen visar sigockså i all denna från den lidigare alkohollagstiftningen har behållit t.ex.begreppel "lydnadsföreskrifter". Beslul om sådana föreskrifter kanfattas i samband med villkorligt anstånd med tvångsintagning. De kan sägaskomplettera övervakning och inskränker i olika avseenden den enskildeshandlingsfrihet i avseende på sysselsättning, vistelseort och annat i syfte attåterföra honom till ett nyktert liv. Den nuvarande socialhjälpslagenbygger i hög grad fattigvårdslag som i sin tur har vikliga draggemensamma med fattigvårdsförordning, även om begreppet"fattigvård" byttes ut mol benämningen "socialhjälp".Fömtsättningarna för s.k. obligatorisk hjälp (12 § ShjL, 1 § FvL) ochmöjlighetema i fråga om s. k. frivillig hjälp (13 § ShjL, 1979/80:1 Reformens inriktning 107 2 § FvL) är nästan desamma i socialhjälpslagen som i dessnärmasle föregångare. Rälien lill socialhjälp vidgades dock i ett avseende.Obligatorisk socialhjälp kan således utgå även lill den som inte är heltarbetsoförmögen men "som av hälsoskäl bör hell eller delvis avhålla sigfrån arbete". Det är alltså fråga om en viss modifiering av kravel påarbetsoförmåga som viUkor för hjälp. Rätt till socialhjälp kan grundas på delförhållandel att återgång i arbete bedöms som riskabeltför den framtida hälsan, även om personen i fråga inte är sjukskriven ocharbetsoförmögen vid den akluella tidpunklen. Denna utvidgning är ullryck förell inlresse, som försl formulerades av den förslagsslällande socialvårdskommittén,atl ge den nya lagen en mer förebyggande karaktär än den gamla. Den enskildes ersättningsskyldighetför socialhjälp till sig själv eller anhöriga mildrades och bestämmelserna omersättning mellan kommunerna för socialhjälp i enskilda fall förenklades. Socialhjälpen skulle vara en ihuvudsak konlant hjälpform, och vård i ålderdomshem avskildes redan efter 1946års folkpensionsreform frän behovsprövad ekonomisk hjälp in natura. Ensärskild frivillig hjälpform av förebyggande slag som togs med i lagen var rättför socialnämnden all teckna borgen för lån (14 §). Utöver hjälp till uppehälleoch i vissa fall till vård och uppfostran skall socialnämnden inte endast lämnaråd och upplysningar som har samband med verksamhelen. Nämnden skall,"där så lämpligen kan ske", ge etl längre gående bistånd i personligaangelägenheter. Socialhjälpslagen behöll, liksomden nya barnavårdslagen, de äldre bestämmelsema om arbetsföreläggande ochintagning i arbetshem i fråga om "försumliga försörjare".