prop · G3031 · 1979-12-31 00:00:00 — Vidare föreslärarbelsgruppen alt lidsfrislen skall räknas fiän intagningsbeslulei och inle somf. n. från inlagningen. Jag delar arbetsgruppens uppfaUningatt liden för prövning av vårdbehovel bör kunna sältas lill högsl älta dagar.Den andra föreslagna ändringen, nämligen atl liden skulle räknas frånintagningsbeslulei och inle frän inlagningen, går tillbaka på ell förslag avLSPV-gruppen, vilkel lillkom för att undanröja den rällsosäkerhel som iblandupplevs med gällande ordning. Vidare föreslär arbelsgruppen i annal sammanhangatl även den ändringen i lagen skall vidlas alt liden för ett vårdintygsgiltighet begränsas lill före besluiel om inlagning. 1 anslulninghärtill anför arbelsgruppen atl inlagningsbeslul och intagning normall börsammanfalla i liden. Kan inlagningen inle ske i direkl anslutning tillintagningsbeslulei - I.ex. på grund av plalsbrisl - så bör beslul om intagninginte meddelas utan Prop.1979/80:1 75 patienten i stället sältas upp på väntelista enligl deprinciper som anges i 37 § sjukvårdskungörelsen (1972:676). Väntetiden kan dåenligl arbetsgruppen bli högsl , eftersom vårdinlygel annarsförfaller. Jag bilräder arbelsgmppens förslagäven i denna senare del. Med den förordade ordningen lär inlagningsbeslul ochinlagning som regel sammanfalla i liden. Jag kan därför inle se någon nackdelmed all läla lidsfrislen för vårdbehovsprövning ulgå frän intagningsbesluld,såsom arbelsgruppen har föreslagil. Nära samman med reglerna omintagningsförfarandel hör möjligheterna all begära polishandräckning för att fåden sjuke att ställa sig till förfogande för undersökning eller bli förd tillsjukhus. Enligl gällande bestämmelser (35 §) är det endasi den läkare sombeslutar om intagning som kan fä lill ständ polishandräckning i samband medintagningen. Arbelsgruppen föreslår i enlighet med LSPV-gruppens förslag attmöjlighet all begära handräckning skall ges även den läkare som har utfärdalvårdintyget och som alltså känner palienlens lillslånd bäsl. Jag inslämmer iförslagel, som har lillsiyrkls av remissinslanserna. Arbelsgruppen har vidare föreslagitvissa inskränkningar i den nuvarande rälien för vårdintygsskrivande läkare attfå handräckningshjälp för alt genomföra undersökning samt viss annan ändring i35 S. Jag släller mig bakom även dessa förslag och hänvisar lill lagförslageloch specialmoliveringen. 2.3.3 Vård på annan organisalorisk enhel ån psykiuirisktsjukhus fmotsvu-runde klinik Enligl nuvarande besiämmelser fårvård enligl LSPV beredas på sjukhus som drivs av staten, landsiingskommun ellerkommun som ej tillhör landstingskommun (I § tredje styckel LSPV). Arbelsgruppen föreslår allbeslämmelsen skall komplelleras med en regel atl vård enligt lagen får beredasäven på annan vårdinstitution i den mån regeringen så förordnar. Vidareföreslår arbetsgruppen alt regeringen eller myndighel som regeringen bestämmerskall få uppdra åt annan läkare än överläkare att fullgöra de uppgifter somenligt LSPV ankommer på överläkaren. Enligt moliven avser gruppen med annanmyndighel socialslyrelsen. Tanken bakom arbetsgruppens förslagär bl.a, alt till de psykiairiska klinikerna skall kunna knyiasvårdinslilutioner, där palienler som inte har behov av klinikens alla resurserkan beredas fortsatt vård. Det skulle härigenom bli möjligt atl t.ex. föra överpatienter som bereds vård med stöd av 2 § efter avgiftning på sjukhusel lilletl behandlingshem för forlsall vård. Det skulle även bli möjligt att i slörreutsträckning än f. n. bereda en växande grupp av senildemenla palienlerLSPV-vård på exempelvis sjuk- Prop.1979/80:1 76 hem, där de kan fä en för sjukdomslillslåndd bällreavpassad vård än pä en psykialrisk klinik eller ell psykiatriskt sjukhus. Jag ansluler mig lill arbelsgmppensförslag. Jag vill dock framhålla alt avsiklen med de nya beslämmelserna endasiär all skapa möjlighet för vissa palienlkalegorier, som i och för sig behöverunderkaslas vård oberoende av sitl samtycke enligl LPM, all få den vård debehöver under lämpligasl möjliga former. får inle medföra attderas krav på rättssäkerhet åsidosätts. Jag förutsätter därför att devårdinrättningar som inle är sjukhus men som pä grund av sina värdresurser kankomma i fråga för godkännande enligl den särskilda regeln kommer all hatillräckligl inslag av samhällskontroll. Jag förutsäller vidare all de läkaresom kan länkas fä i uppdrag alt vid sidan av överläkare/biträdande överläkare ipsykiatri lillämpa LPM skall ha motsvarande kompelens som dessa, dvs. i principspecialislkompelens i psykiatri. Under dessa förutsäitningar är jag alltsåberedd all föreslå de nu angivna tilläggen till lagen. 2.3.4 Nåmndernu Vidgude uppgifler Som har framgått av min tidigareredogörelse (avsnitt 2.3.2) föreslår jag alt uiskrivningsnämnderna i vissa fallskall få ökade uppgifter i samband med all en vårdperiod inleds. ersälla överläkaren vid prövning av del forlsalla vårdbehovel enligl9§, när s. k. konvertering fördas och när nägon av de båda läkare som har bedömlvårdbehovel i samband med inlagningen har varil jävig. Vidare har jag i sambandmed min behandling av inlagningsförfarandet vid intagning enligt 2§ (avsnitt2,2.7) föreslagit att nämnderna skall vara skyldiga atl pröva besvär över sädaninlagning inom viss korlare tid. Förutom dessa ändringar, som alltsåbåda berör nämndernas verksamhel, föreslär arbetsgruppen ytterligare några.Förslagen syftar lill alt ge nämnderna en mera aktiv roll dä det gäller allbevaka patienternas intressen. Arbetsgruppen föreslär atlnämnderna skall ges självständig rält all besluta om utskrivning av allapatienter. Enligl gällande bestämmelser har överläkaren i princip ensam dennarätt, och fråga om utskrivning kommer under nämndens prövning endast efterbesvär över läkares beslul alt vägra utskrivning. Undantag utgör de fall däröverläkare hänskjuter fråga om uiskrivning till nämnden (17 § försia stycket)och fall där nämnden enligt 17 § andra stycket har ensam beslutanderätt, dvs.främst beträffande patienter som har lagits in på grund av domstolsförordnande. Arbelsgruppen föreslår alltså nu att 17 § kompletteras med dt nyttstycke enligt vilket ulskrivningsnämnd även i annal fall än i andra styckelsägs får skriva ul en patient. Bestämmelsen lär få sin siörstabelydelse som komplement till arbetsgruppens övriga förslag beträffandenämndernas uppgifter. 1979/80:1 77 slår nämligen att nämnden enligl föreskrift i en nybestämmelse (20 a S) skall från den dag då paiienlen logs inför vård pröva behovet av forlsall vård på sjukhus enligt lagen. Vidareföieslåi gruppen att nämnden efter den första prövningen regelbundel skallpröva patientens vårdbehov så länge värden består. I motiven till den föreslagnabeslämmelsen anför arbelsgruppen bl.a, följande: Det innebär fränrällssäkerhelssynpunkl avgjorda fördelar om nämnden (jämle överläkaren) sedanviss lid förflutit från del patienten togs in lör vård, prövar patientens behovav fortsatt vård på sjukhus med stöd av lagen. - - - Nämndens prövning skallinte, om behov av fortsatt värd anses föreligga, resultera i beslut iförvaltningsrätlslig mening. FL: s regler har inle tillämpning pä förfarandetinför nämnden. Vill paiienlen atl vården skall upphöra, måste han ansöka om detenligt lagens bestämmelser. Jag släller mig bakom den tankearbetsgruppen har givit uttryck för, nämligen att del ur rällssäkerhelssynpunklvore fördelaktigt om nämnden gavs en fortlöpande tillsynsfunktion i fråga omvärden. Jag är däremot nägot Iveksam om tanken har fäll den lämpligasteutformningen genom arbetsgruppens förslag. Vad arbelsgruppen avser attåstadkomma är uppenbarligen att möjliggöra för nämnden alt ha fortlöpandetillsyn över de inlagna, som bereds en långvarig värd oberoende av siltsamtycke. Vidare avser gruppen att nämnden ulan initiativ av patienten ellerannan laleberäl-tigad skall kunna la upp och närmare diskulera behovet avforlsall vård på sjukhus, dvs. egenlligen huruvida inle försöksulskrivningeller slutlig utskrivning borde komma i fråga. Med etl sädant synsäll finnerjag atl det vore mer moliverat all ulforma regeln som en skyldighel föröverläkaren alt frän inlagningen - t.ex. - redovisaför nämnden vilka inlagna som enligl hans bedömning behöver forlsall vård. Dennaöveriäkarens redovisning lorde inle behöva belraklas som ett ärende iförvallningslagens mening ulan som en rapporleringsålgärd, som inle krävernågol beslul frän nämnden. Finner emellertid nämnden att det bland derapporterade palienlerna finns fall där överläkarens bedömning kan sällas ifråga, bör nämnden föranslalla om alt frågan las upp i nämnden. Delta bör dåske i form av etl ärende om ifrågasatt uiskrivning (försöksutskrivning), ochalla reglerom handläggning i nämnden enligl FL och LPM bli lillämpliga. Ärendeibör avgöras genom beslul som går ul på all uiskrivning skall ske eller inleske. Besluiel, som skall delges paiienlen, bör kunna överprövas. På della sätl vinner man enligt minmening en slörre konsekvens i regelsyslemd. Samlidigl undgär man all läla varjepalienl som har varil inlagen ire månader - hur sjuk han än är - bli föremålför nämndens hela prövningsförfarande. Detla bör också vara ägnal all begränsaarbetsbelastningen på nämnderna. Den närmare ulformningen av miliförslag framgår av del remillerade lagförslaget (20 a §). Prop.1979/80:1 78 Arbetsgruppen föreslår vidare vissaändringar i reglerna om försöksutskrivning, vilka kommer att beröra nämndernasverksamhet. Enligt 19S andra slycket LSPV skalluiskrivning pä försök avse , högsl , som kan förlängas medhögsl ål gången. Arbetsgruppen föreslår atlförsöksutskrivning nu normalt skall få föriängas bara en gäng efter den förstasexmänadersperioden och då med ytterligare högsl . Har försöksutskrivningenpågått under en sammanhängande lid av ell år, får den förlängas igen omsynnerliga skäl föreligger, Beslul om sådan förlängning skall, även i fall somf. n. beslutas av överläkaren, i fortsättningen meddelas av nämnden och förhögst ål gången. Vidare föreslår arbelsgmppen en ny bestämmelse i19 § enligl vilken patienten skall anses som slutligt utskriven om försöksutskrivningeninte har förlängts, innan den bestämda tiden för försöksutskrivningen har gåttut. Ändringarna bygger på vadLSPV-gruppen har föreslagil och motiveras av vissa missförhållanden som harförekommit som en följd av den nuvarande regeln. Remissinstanserna har varilgenomgående positiva. Jag ansluler mig lill arbelsgmppens förslag. Slutligen föreslår arbetsgruppenskyldighet för nämnderna att pröva ärenden om utskrivning oftare än f. n. (18 §tredje slyckel) saml att i vissa fall fatta beslut i ärenden angåendekvarhållande av brev frän och till patienterna (15 §). Jag ansluler mig ävenlill dessa förslag och hänvisar lill lagförslagel och specialmoliveringen ifråga om den närmare ulformningen av förslagen. Andrud summunsättning in. Uiskrivningsnämnderna består f. n.av tre ledamöler - en lagfaren ordförande, en läkare och enlekmannarepresentant. Den centrala nämnden, psykiairiska nämnden, beslår avlagfaren ordförande saml ivå läkare och Ivå lekmannarepresenlanler, dvs. Läkarrepresentanlerna i uiskrivningsnämnderna bör vara särskillkunniga i psykiatri, i psykiairiska nämnden skall de vara del (28 § LSPV).Ledamölerna utses av regeringen. Arbelsgruppen föreslår allutskrivningsnämnderna skall utökas med två ledamöter och psykiatriska nämndenmed en. Utskrivningsnämnderna skall alltså enligt förslagel beslå av femledamöler - lagfaren ordförande, en läkare, en ledamot som är särskill insatt isociala frågor samt ytterligare två ledamöter. föreslåsutökad med en person, som är särskilt insatt i sociala frågor. Som skäl för ändringsförslagenanför arbelsgruppen bl. a. att nämnderna, om gruppens förslag genomförs, fårnya uppgifter av väsentlig belydelse för den enskildes rättssäkerhet. Det skallsåledes bl. a. ankomma på nämnderna att regelbundet pröva patientens behov avvård med stöd av lagen. Det har främst av den anledningen ansetts påkallat attförstärka lekmannainflytandet i nämnderna. Det är vidare enligt arbetsgruppenangeläget att förse nämnderna med särskilda kunskaper i sociala frågor. 1979/80:1 79 Jag instämmer i arbetsgruppensförslag, vilket bygger på ell molsvarande förslag av LSPV-gruppen. Det harvisserligen under remissbehandlingen ullalals tveksamhet från bl.a.uiskrivningsnämnderna om förslagel är ägnal atl befrämja effeklivilden inämndernas arbete och därmed atl slarka patienlernas rälissäkerhel. Jag känneremellertid ingen oro för all dl ökat antal ledamöler i nämnden skulle medföraen sänkl effeklivitel i arbelel. Viktigasl för denna fråga Iror jag snarare ärsällel alt organisera arbelel. 1 stället delar jag arbetsgruppens uppfattning attfler lekmän i nämnden, vilka kan balansera läkarens och juristordförandensexpertkunskaper, alllid är ägnal att stärka rällssäkerhelen. Jag menar ocksåatt föreskriften all en av de tre övriga ledamöterna skall ha särskilda kunskaperi sociala frågor är viklig med hänsyn till den ökade velskap som vi numera harom sambandel mellan sjukdom och sociala problem. Del är också vikligl medhänsyn lill de nya regler för missbruksvården som föresläs . Jag förordaralliså all nämnderna får den sammansällning som arbelsgruppen har föreslagil. Enligt 34 S och psykiairiska nämnden avgöra ärende endast om nämndenssamlliga ledamöter är närvarande. Beslul om förskoll på ersällning får dockmeddelas av ordföranden ensam, liksom även beslut om rällshjälp genomoffentligt bilräde enligl etl nu föreliggande förslag. Som jag har framhåUit lidigare(avsnill 2.2.7) vill jag för dl vissl fall föreslå ännu ell avsleg frånhuvudprincipen om atl hela nämnden skall delta i avgörandet. Jag har där föreslagilatl ulskrivningsnämnd skall vara skyldig alt pröva besvär i fråga ommissbrukare som har tagils in enligl 2 § senasl på fjärde dagen efler detbesvären kom in till nämnden. Jag har också sagl atl sådant ärende avarbdslekniska skäl bör kunna prövas av nämnden i begränsad sammansättning. Jaghar därvid länkl mig ordföranden och en annan ledamol utan närmare angivandeav vilken annan ledamot detla skall vara. Del bör enligl min mening kunnaöverlämnas åt nämnden alt själv bestämma efter vilka principer ledamöternaskall tjänstgöra i denna funktion. Förslaget för emellertid också medsig frågan om vilken mening som skall gälla om ordföranden och den andreledamolen inle blir ense om beslutel. Enligl 34 § andra slyckel skall enligtarbelsgmppens förslag bestämmelserna i 29 kap. rältegångsbalken om omröstningi överrätl med enbarl lagfarna ledamöter äga motsvarande tillämpning pånämndens avgörande. Delta innebär bl.a. alt om en mening har fåll hälften avröslerna och denna mening är den lindrigaste, så skall den meningen gälla. Fördet nu akluella fallel belyder det all antingen ordförandens eller den andreledamotens röst kan ensam komma atl avgöra besvärsfrågan. Detla motiverarenligt min mening att ordföranden alltid skall vara skyldig alt på nästasammanlräde med den fullsultna nämnden redovisa ell avgörande av della slag ochskälen för del inför de övriga ledamötema. Prop.1979/80:1 80 förfarande motiveras även av all samtliga ledamöler kankomma alt vid olika tillfällen fiänslgöra i förminskad nämnd och därförfortlöpande bör få inblick i den praxis som utvecklar sig. omordförandens anmälningsskyldighel bör ges i 34 S. Jag vill slulligen betona all dennu föreslagna regeln skall las för vad den är, nämligen en undantagsregel. Kanbesvärsärendet prövas av hel nämnd inom föreskriven tid utan alltför storomgång, så skall delta självfallel göras. Arbetsgruppen har i anslutning tillförslaget om nämndernas uppgifter och sammansättning ocksä berört behovet av enförslärkning av nämndernas resurser. Arbetsgruppen säger sig förutsätta atlresursfrågan kommer alt behandlas underdel fortsatta beredningsarbdd iregeringskansliet. Enligt 2 S kungörelsen (1966: 565)om ulskrivningsnämndemas verksamhelsomräden m. m. beslrids kostnaderna förulskrivningsnämnds verksamhet av den som inom nämndens verksamhelsområdedriver det eller de sjukhus, där vård bereds med stöd av LSPV, - Enligt 4 Sinstruktionen (1966: 567) för psykiatriska nämnden tillhandahållersocialstyrelsen nämnden sammanträdesrum, kanslilokaler och bilrädespersonal, Uiskrivningsnämnderna är f, n. Kostnaderna för deras verksamhel bestrids alltså lill övervägandedelen av respektive landstingskommun. Del kan givetvis diskuteras om det överhuvud är lämpligt atl kostnaderna för en nämnd, som har all bevakarällssäkerhelen lör patienter som utan eget samtycke vårdas på sjukhus,bestrids av sjukvårdshuvudmannen. Jag har därföi övervägt om intenämnderna åtminstone kunde ges etl från sjukvårdshuvudmannen fristående kansli,t.ex. Denna fräga hänger emellertid inlimi samman med helafrågan om hur patienternas rättssäkerhet bäst skall kunna bevakas förframliden. Den kommillé som avses bli lillsall för att göra en översyn av LPMkommei atl fä i uppdrag atl överväga nämndernas framtida funktion. Utredningenbör därvid särskilt undersöka möjligheten all förlägga nämndernas nuvaranderätlsvårdande funktion mer eller mindre fast lill länsdomslolarna. Innan ennoggrann undersökning har gjorts av de prakliska och andra följdverkningarnaav en sådan evenluell reform är enligl min mening liden inte mogen all vidlanågra partiella reformer i detla avseende. Jag anser mig dock avslulningsviskunna utgå från att landstingen med uppmärksamhet följer del ökade behov avresurser som kan bli följden av nämndernas ändrade verksamhel enligt de nufiamlagda förslagen. De vidgade arbelsuppgifternämnderna får enligt förslaget har föranlett arbetsgruppen alt också föreslåalt de skall få nya beteckningar. Prop.1979/80:1 81 föresläs uiskrivningsnämnderna i stället heta psykiairiskanämnder och den nuvarande psykiatriska nämnden i stället kallas den centralapsykiatriska nämnden. Jag ansluter mig till förslaget. 2.3.5 Upplysningsskyldighet rn. Somjag strax skall gä in pä närmare(avsnitt 2.4) föreslår jag ocksä vissa ändringar i räUshjälpslagen (1972:429)om vidgad möjlighet alt erhålla offentligt biträde i ärende enligl bl. a. LPM.Enligt prop. (1978/79:90) med förslag till ändringar i rällshjälpslagen skalldet från åligga bl.a. uiskrivningsnämnderna atl besluta ifrägor om rällshjälp i stället för som f. n. rällshjälpsnämnderna. Som arbelsgruppen har anförl måsledet anses utomordentligt viktigt atl palienler, som har blivit föremål förintagning utan alt ha gell silt samtycke, också blir upplysla om sinarältigheter att få intagningsbeslulei och andra läkares beslut enligt lagenprövade av nämnd, saml vidare om möjlighelerna atl därvid få bistånd av ombudeller annal bilräde. Jag ansluler mig därför lill arbdsgruppens förslag, alt ilagen föra in en särskild regel (37 §) enligt vilken det skall åliggaöverläkaren atl så snarl patientens tillstånd medger del se till atl patientenfår sådana upplysningar. Arbetsgruppen har också föreslagil att i sammabeslämmelse skall föreskrivas all hela lagen skall finnas anslagen inomsjukhusel väl synlig för palienlerna. Även della finner jag vara ell välmoliveral förslag. 2.4 Offentligt biträde i mål eller ärende om värd oberoendeav samtycke m. m. Enligl rällshjälpslagen (1972: 429)kan rättshjälp genom offentligt biträde ges i vissa förvaltningsärenden som rörden personliga rörelsefrihelen eller den kroppsliga inlegrilelen. I huvudsakrör del sig om mål och ärenden inom den psykiatriska sjukvården,nykterhetsvården, barn- och ungdomsvärden, kriminalvården samt påutlänningslagstiftningens område. Offenlligl bilräde förordnas avrätlshjälpsnämnden efler ansökan av den som åtgärden avser eller efter anmälanav den myndighet som handlägger målel eller ärendei. Offentligt biträde skallförordnas, om det behövs för atl tillvarata den enskildes rätl. Iutlänningsärenden gäller, somjag återkommer till, en annan förutsättning. Denenskildes ekonomi saknar betydelse vid behovsprövningen. Ersättning tilloffentligt biträde fastställs av rätlshjälpsnämnden och utgår av allmännamedel. Någon ålerbelalningsskyldighel kan inle förekomma. gav ibelänkandel (SOU 1977:49) Översyn av rällshjälpssyslemd förslag som främstsyftar till att effektivisera de olika rätlshjälpsformerna och förenklarättshjälpssystemet. Prop.1979/80:1 82 a. alt rälien lill offentligt biträde skullevidgas. Enligt förslagel skall offentligt biträde förordnas, om del inle ärobehövligt. På grundval av förslag frånutlänningslagkommitlén har från genomförts ändringar i rättentill offentligt biträde i utlänningsärenden (prop. 1977/78:90). 1 dessa ärendenskall - i linje med vad rättshjälpsutredningen föreslog - offentligt bilrädeutses, om del inte måste antas att behov av bilräde saknas. Regeringen har på grundval avrällshjälpsulredningens förslag i prop, 1978/79:90 föreslagit ändringari räUshjälpslagen. I propositionen föreslås bl.a. att beslutanderätten när detgäller frågor om ofténtligt bilräde, med vissa undanlag, skall fiyllas lill denmyndighet som handlägger det mål eller ärende vari frågan har kommil upp.Enligt propositionen bör vidare de frågor om offentligt biträde som ålersiårefler ändringarna beträffande utlänningsärendena behandlas i samband med denplanerade propositionen om ny sociallagsliftning m. m. Det förulskickas atlregeringen kommeratt lägga fram förslag som i allt väsentligt överensslämmermed rällshjälpsulredningens förslag när del gäller möjlighelerna att fåoffentligt bilräde. 2.4.2 Området jör ojfenlligt bilräde I 41 S räUshjälpslagen räknas uppde mål eller ärenden i vilka rättshjälp genom offentligt biträde kan lämnas.Paragrafen upptar fr.o. m. den en kalalog i 17 punkter enligl vilkaförordnande kan ske. Den nya socialtjänstlagen aktualiserar vissa ändringar ibestämmelserna när det gäller området för offenlligl bilräde. Delsamma gäller omändringenav LSPV lill lag om psykiatrisk vård och vård av missbrukare i vissa fall(LPM). Enligt 41 § 1 räUshjälpslagen kanoffentligt bilräde förordnas i mål eller ärende hos ulskrivningsnämnd ellerpsykiairiska nämnden angående inlagning enligl 8 eller 9 § LSPV. Vidare kanoffentligt bilräde förordnas när ulskrivningsnämnd eller psykiatriska nämndenprövar fråga om utskrivning enligt 16 § eller utskrivning på försök enligl 19§ LSPV. I enlighel med vad jag har förordattidigare skall i fortsäliningen överläkaren, när en patient har vårdats medstöd av lagen , anmäla för nämnden om han anser atl fortsall vårdmed slöd av lagen behövs. Sådan anmälan skall därefter göras var tredje månadså länge patienten vårdas på sjukhuset (20a § LPM). Om nämnden finner skäl lilldel, skall nämnden efler en anmälan ta upp frägan om patienten skall skrivas uteller skrivas ut på försök. Vid nämndens sammanträde skall paiienlen som regelvara närvarande. Frågan om utskrivning är givelvismycket belydelsefull för patienten. 1 de situationer som här avses haröverläkaren all fortsatt vård med stöd av lagen behövs, medan nämndenhar ansett all omsländighelerna är sådana att utskrivning kan övervägas. Det äri dessa fall av stor betydelse 1979/80:1 3 för paiienlen atl han kan vända sig till nägonulomslående. som k:in medverka till atl han får den utredning som han anser atlhan behöver och som kan bistå honom vid ärendets handläggning i nämnden.Möjlighelerna till offenlligl bilräde bör givetvis avse de fall då fiaga omutskrivning pä detla sätt kommer under nämndens bedömning. Har psykialrisknäiunds beslut underställts centrala psykiatrisk;i nänuulens prövning ienlighet med beslämmelserna i 25 S LPM. gäller förordnandel för del offenlligabiuädei vid ärendets prövning hos centrala psykiatriska nämnden, Bl.a. de nya namnen pä nämndernaenligl LPM föranleder vissa redaktionella ändringar i 41 S rällshjälpslagen. Iöviigt är det enligt min mening inle påkallat all föreslå några ändringar iområdel för offenlligl biträde i mäl och ärenden enligt LPM. Enligl 41 S 3 rällshjälpslagen kanoffenlligl biträde förordnas i vissa ärenden som rör ivångsintagning avalkoholmissbrukare enligl NvL, Nägon motsvarighet till dessa ärenden kommerinte all finnas i den nya socialtjänsllagstiflningen, Beslämmelserna omoffenlligl bilräde i dessa ärenden bör därför utgå.