prop · G303103 · 1979-12-31 00:00:00 — Medan huvudlinjen hillills har varitall salsa pä de slalliga länsorganen, bör den enligt vad som anförs i direkliveni framliden vara atl stärka landstingskommunerna och därmed vidga utrymmet förden kommunala självslyrelsen, I direkliven underslryks vidare atl del länsdemokraliskareformarbetet bör ses som en fortlöpande utvecklingsprocess. Starka skäl talardärför för en inriktning på fortsatta partiella reformer, I ell försia delbetänkande (SOU 1978:35) Regionalutvecklingsplanering-länsplanering m,m, har kommillén lagl fram förslag lill ulformningav den framtida länsplaneringen. Enligt kommittén bör det fortsatla arbelel på detlaområde bedrivas dels som en fullsländig länsplanering, dels som en forllöpandeöversyn av planeringen med en årlig redovisning. Den fullständigaplaneringsomgången bör vara inrikiad på alt framställa dels etlplaneringsunderlag, dels ell länsprogram. Den årliga översynen bör vara ålgärdsinrikladoch ges en direkt anknytning till den slatliga budgetprocessen. En väsenlligpunkt i kommitténs förslag är all landslingel - efler förslag av länsstyrelsen- skall anta länsprogram resp, rapporl med anledning av översynen av fullsländiglänsplanering och att de antagna dokumenten skall redovisas för regeringen, Kommillénföreslår en särskild lag om länsplanering, eflersom föreskrifter som innebäråligganden för kommuner eller landslingskommuner enligi 8 kap, 5 Sregeringsformen skall meddelas i lag, 1 lagförslaget ges en ingående regleringav planeringsprocessen. Kommitténs förslag har remissbehandlais, I fråga omlandstingskommunernas förstärkta medverkan i den regionala samhällsplaneringenär remissopinionen splittrad. Regeringens ställningstagande till förslagel har redovisalsi prop. 1978/79:112 om regionalpolitik. Föredraganden anför i propositionen atldel förslag som länsdemokratikommittén har lagl fram har betydande förtjänster.Det ger en vidgad roll åt landstingskommunerna i länsplaneringen och ökardärmed möjligheterna för en offenllig debatt i väsenlliga regionalaavvägningsfrågor. Andra synpukter talar emellerlid enligt föredraganden för atlen partiell reform av del slag som kommillén föreslår inle bör aklualiseras f.n.En konsekvens av den föreslagna lösningen synes kunna bli all del hos landsiingskommunernaväxer upp en särskild förvaltningsorganisation för all bereda de beslul somlandstingen enligt förslagel skall fatta. Etl annal problem utgör enligtföredraganden anknytningen lill de andra planeringssystem som länsdemokratikommitténnu undersöker. I propositionen föreslås vissa förändringar i länsplaneringensom kräver jämkningar i kommitténs förslag. Föredraganden anför atl det kanfinnas skäl alt avvakla erfarenhelerna av just dessa förändringar, innanbeslutssystemet ulvecklas, Mol denna bakgrund konslalerar föredraganden atlliden ännu inle är mogen för etl slutgiltigt slällningstagande till det förslagsom kommillén har lagl fram i silt försia delbelänkande. DelIlKn:7 Skr 1979/80:103 . proposilionen slälll sig bakom denna bedömning (AU 1978/79:23, rskr 1978/79:435). Jag anser all det är angelägel alt olika vägar mol envidgad länsdemokrati undersöks, innan siällning las till den framlidautformningen av samhällsplaneringen på regional nivå. Kommillén bör därför fai uppdrag all sludera olika modeller för ell vidgat folkligt inflylande överden regionala samhällsverksamheten. En huvudlinje i kommilléns ursprungliga direkliv är länsdemokraliska ulvecklingen kan främjas genom atl uppgifter som åvilarlänsstyrelsen eller andra statliga organ överförs till landstingskommunerna.Även jag finner det värdefullt atl möjlighelen till sådana förändringar övervägs.Del kan erinras om all flera verksamheier har överförts från slalligltill landstingskommunall eller kommunall huvudmannaskap och all ytterligareöverföringar av detla slag f.n. prövas. Landsiingskommunerna har sålunda övertagilansvaret för bl.a. sjukskölerskeulbildningen och mentalsjukvården.Utvecklingsfonderna, som har staten och landstingskommunerna som huvudmän,övertog företagareföreningarnas uppgifler. F.n. pågarförhandlingar med landsiingskommunerna och berörda kommuner om ändrathuvudmannaskap för de statliga ungdomsvårdsskolorna, slatens vårdanstalter föralko-holmissbrukarc samt de erkända och de enskilda vårdanstalterna föralkoholmissbrukare. Ulredningen om sjukvården i krig föreslår i betänkandet (SOU1978:83) Sjukvården i krig all ledningsansvarel för den civila hälso- ochsjukvården i krig förs över från länsstyrelserna lill landstingskommunerna. En annan väg mol en vidgad länsdemokrati är alt stärka delregionala folkliga inflytandet över den verksamhel som bedrivs av länsstyrelseneller andra slalliga organ ulan all huvudmannaskapel för verksamhelen ändras.Under senare år har flera steg lagils i denna riktning. Jag vill särskilterinra om att länsstyrelserna har försetts med förtroendevalda slyrelser,vilkas samtliga ledamöier ulom ordföranden numera ulses av landstingen (prop,1976/77:19, KU 1976/77:12, rskr 1976/77:27), Kommittén bör pröva om en forlsall utveckling i dennariktning är en ändamålsenlig våg all nå fram mol en vidgad länsdemokrati, Ivissa fall kan det le sig lämpligl all låta flera ledamöter i de statligalänsorganen nomineras eller väljas av landslingen. Det finns också skäl allöverväga om de förtroendevaldas inflytande bör utvidgas till vissa områden därbesluten f,n, fallas av tjänstemän. Härvid måste givetvis bl,a, kraven pårättssäkerhet och enhetlig rättstillämpning beaklas liksom kravel på snabbhetoch effektivitet i förvallningen. En undersökning av möjligheterna lill elt vidgal regionaltfolkligt inflylande över den slatliga verksamheten kan i vissa fallaktualisera förändringar i arbetsfördelningen mellan cenirala och regionalaorgan. Frågor av denna arl har behandlals av decenlraliseringsutredningeni betänkandet (SOU 1978:52) Lägg besluten närmare människorna. Kommittén bördock vara oförhindrad alt föreslå de decentraliseringsälgärder som den frän härangivna utgångspunkter kan flnna moliverade, I frågor av delta slag bör kommiiténhålla konlakl med den delegation för omlokaliseringsfrågor m,m, som i enlighetmed etl ullalande av med anledning av prop, 1978/79:112 kommer atlknytas till regeringskansliel. Även åtgärder som syftar till en kommunaliseringav statliga länsfunklioner eller en yllerligare minskning av den slalligakontrollen över landstingskommunernas och 571 Kommittéer: Kommundepartementet Del IIKn:7 kommunernas verksamhel bör kunna aklualiseras, när detframstår som angeläget med hänsyn till kommitténs förslag i övrigt, I sådanafrågor bör kommittén samråda med stalskonirollkommiiién (Kn 1976:06). En utveckling enligt den modell som jag senasl har berört- etl vidgal regionalt folkligt inflytande inom ramen för etl forlsall statligthuvudmannaskap - aktualiserar frågan om den nuvarande uppdelningen av denregionala samhällsförvaltningen är ändamålsenlig. Gränserna mellan landsiingskommunernaoch den slalliga länsförvaltningen har med liden kommii atl bli mindremarkerade. Landstingskommunernas verksamhel regleras i avsevärd utsträckning avstatliga normer. 1 länsslyrelsernas styrelser utses numera samtliga ledamöter ulomordföranden av och regionalt valda förtroendemän har också ett belydandeinflylande i andra slalliga länsorgan. På kan den historisktbetingade klyvningen i en slallig och en regional förvaltningsapparatkomma all le sig konstlad. Kommunernas verksamhel kan ses som en enhetlig lokalsamhällsförvaltning där vissa verksamhetsområden är mer eller mindre regleradeav staten, medan kommunerna i princip ensamma bestämmer över verksamheten påandra områden. Även på länsnivån kan utvecklingen efter hand leda fram lill en enheiligsamhällsförvaltning med inslag såväl av statlig reglering som av ell vidgatregionall självbestämmande. Det är fulll klarl att det även i framliden kommer allbehövas samhällsorgan pä länsnivå som bl.a. verksläller slatliga beslul eller ulförslatliga tillsyns- och kontrolluppgifter. För alla sådana uppgifler fordrasemellertid inle obetingat en renodlat statlig förvaltningsapparat av den typsom vi nu har. På regional nivå liksom på lokal nivå bör avvägningen mellanstatlig reglering och regionalt resp, lokalt självbestämmande kunna varieramellan olika förvaltningsområden. En enheilig regional samhällsförvaltningskulle kunna omfalla både områden som är mer eller mindre fast reglerade avstaten och områden där verksamhetens innehåll bestäms regionall. En enhetlig regional samhällsförvaltning kan uppstå genomen successiv sammansmältning av och landstingskommunen ulan allhuvudmannaskapet för de olika uppgifterna behöver ändras under utvecklingensgång. Det finns redan vissa förutsättningar för en sådan sammansmältning. Enär all de båda organen med liden har kommii alt få en mer likarladledningsorganisation, Detla har skett bl,a. genom det växande inslaget avförtroendevalda i den statliga länsförvaltningen och framväxten av en ulbyggdförvaltningsorganisation hos landsiingskommunerna. En annan sådan förutsätlningär all ledamöterna i förvaltningsutskott och slyrelsenumera utses av samma valkorporation, nämligen . Den tredje modell som jag här har diskuterat - en enheiligregional samhällsförvaltning - ligger i tiden mera fjärran än de båda andramodellerna. Den kan betraktas som ett tänkbart senare utvecklingsstadium, om slalsmakternai sina länsdemokratiska strävanden väljer alt prioritera etl vidgal folkligt inflylandeinom ramen för den statliga länsförvaltningen, Kommiitén bör som underlag förfortsatta överväganden skissera hur en sådan enhetlig regionalsamhällsförvaltning skulle kunna konstrueras, I detla sammanhang kan det finnasskäl att beakta de erfarenheler som har vunnits i våra nordiska grannländer. Jag hemsläller all länsdemokralikommilténs uppdragpreciseras i enlighet med vad jag nu har anfört. Del II Kn:8 Skr 1979/80:103 572 Regeringen ansluter sig lill föredragandens övervägandenoch bifaller hans hemställan. Kyrkomötets ställning, befogenheter och sammansättning m.m. Departementschefen, slalsrådel , anför. slår på olika sätl i ett nära förhållande lillsiaten. Dess verksamhel lyder under elt mycket omfattande syslem av offentligrältsligaregler. Församlingarna betecknas som kyrkliga kommuner. De har beskatl-ningsrällefter i storl sell samma regler som gäller för kommunerna. Stiflsorganen är slalligamyndigheler. På riksplanet handläggs ärenden som rör den offenlligrätlsliglreglerade delen av verksamhelen av regeringen och statliga ämbetsverk. Den särskilda relation mellan siaten och svenska kyrkansom jag nu i korthet har redogjort för har varil ställd under debatt sedanbörjan av detla århundrade. Ulredningsarbele har pågåll i olika etapper sedan miltenav , Den senasle utredningsetappen tog sin början genom deöverläggningar i slal-kyrka-frågan som då inleddes mellan företrädare förstaten och . Dellagarna i överläggningarna avlämnade gemensamlsill förslag (SOU 1978; 1) . Efter remissbehandling av slat-kyrka-försiagetbeslöl regeringen alt inhämla kyrkomötets yttrande över förslagel ochremissyttrandena (skr 1979:1). Kyrkomölel sammanträdde i början av detta år.Med röstetalen 54 mot 42 uttalade sig mötet för etl bevaral samband mellanstaten och kyrkan (SäU 1979:1, prot. 1979:20, kskr 1979:20). Mötet förordadesamtidigt inomkyrkliga reformer och tillsatte en uiarbetaoch lägga fram förslag om kyrkans organisalion på stifts- och riksplan. Efler kyrkomötels behandling av slal-kyrka-frågan förekomöverläggningar mellan de poliliska partierna angående stal-kyrka-frågans fortsatlahandläggning. Vid dessa erfor regeringen att en majorilel i kundeantas ställa sig avvisande lill sådana reformer inom ramen för del nuvarandestatskyrkosystemet, som uiredningsnämndens arbele syftar lill. Enligt vadregeringen uttalade i en efter överläggningarna utfärdad kommuniké skulle stat-kyrka-lräganhandläggas vidare i syfle alt vinna den bredare enighel i frågan som regeringenanser önskvärd. Jag avser inte atl nu gä in på principfrågan om förhållandelmellan siaten och . Genom del utredningsarbete som har pågåll de senasle20 åren och den i samband därmed förda deballen har denna övergripande fråga blivilgrundligt belyst. Däremoi vill jag la upp några komplelterande frågor som iandra sammanhang och från skilda utgångspunkter har aktualiserats under senaretid och som kan behöva undersökas för att slal-kyrka-frågan skall kunna förasvidare. Del gäller främsl kyrkomötets medverkan vid stiftande av kyrkolag ochvissa krav på reformer i fråga om kyrkomötels befogenheier och sammansättning. En del av de offentligrättsliga bestämmelser som reglerarsvenska kyrkans 573 Kommittéer: Kommundepartementet Del II Kn:8 verksamhel är av grundlags natur och ålerfinns i övergångsbestämmelsernalill regeringsformen. Andra är av kyrkolags nalur. Enligt övergångsbestämmelsernainnebär detla all lagreglerna beslutas av regeringen gemensamt med riksdagenoch med samtycke av allmänl kyrkomöte. 1 regelsystemet för ingåräven beslämmelser i vanlig lag, som har beslutats av , och beslämmelsersom regeringen har ulfärdal inom ramen för sin normgivningskompeiens. Den nuvarande ordningen för kyrkolags stiftande tillkom isamband med representationsreformen är 1866. Dess närmare innebörd harklarlagts kyrkomöleskommillés belänkande (SOU 1955:47) Kyrkomötets grund-lagsenligabefogenheier. Vid flera lillfällen har moiioner väckts i omupphävande av kyrkomötets lagstiftningsbefogenhel. Moiioner åren 1958 och 1959avstyrktes under hänvisning till utredningsarbetet angående förhållandet mellanstal och kyrka (Ku 1958:7, sammansatt KU och L/nl/ U 1959:2) och avslogs avriksdagen. Till 1978/riksmöie har i samma ämne väckts en motion (mol,1978/79:1675), som ännu inle är behandlad av . De uiredningar-författningsutredningen ochgrundlagberedningen-som förberedde grundlagsreformen ansåg alt reglerna om kyrkolagstiflningborde behållas i avvaktan på elt ställningstagande i slal-kyrka-frågan ochföreslog alt reglerna logs in i regeringsformens övergångsbestämmelser.Föredragande departementschefen uttalade i proposilionen (prop. 1973:90) medförslag lill ny regeringsform och ny riksdagsordning m.m. all frågan om hurreglerna om skulle samordnas med regelsystemet i övrigt i dennya regeringsformen krävde ytterligare överväganden. Han förordade all degällande reglerna om kyrkolagstiflning behölls l.v. Som grundlagberedningen föreslagilskulle dessa regler enligt del lill avlämnade förslagel ha sin platsi övergångsbestämmelserna till den nya regeringsformen. Denna lösning vannriksdagens bifall (Ku 1973:26, rskr 265), Reglerna om kyrkolagstiflning finns i punkt 9övergångsbestämmelserna lill regeringsformen. Som jag har nämnl innebär de allkyrkolag stiftas, ändras eller upphävs av regeringen gemensaml med riksdagenoch med samtycke av allmänl kyrkomöte. Reglerna avviker därigenom från deregler som gäller i fråga om annan lagsliflning. Enligt 1 kap. 4 § andrastycket regeringsformen är del som stiftar lag. stadgande är elluiflöde av den för vårt statsskick grundläggande och i samma paragraf inskrivnaprincipen all är folkets främsta förelrädare. I punkt 9 övergångsbestämmelserna lill regeringsformenfinns förutom reglerna om kyrkolagstiftning flera andra årsregeringsform överförda stadganden om . Bl.a. finns beslämmelserom kyrkomölel, prästerliga befallningar och utnämningar, de kyrkliga kommunerna,konungens trosbekännelse och prästeståndets privilegier. Huvudbestämmelserna om kyrkomölel finns i de nämndaövergångsbestämmelserna till regeringsformen. Kyrkomötels sammansättning, arbetsformerm.m. regleras i kyrkomölesförordningen (1949:174, ändrad senasl 1971:601) och iden arbetsordning som kyrkomölel har antagit. Allmänt kyrkomöte består av de 13biskoparna, 26 prästerliga ombud och 57 lekmannaombud. Frågan om kyrkomötelssammansättning togs upp i ell kyrkligt reformprogram som anlogs av 1968 årskyrkomöte (SäU 1968; 1, kskr 1968:31), Reformförslaget innebar bl.a. attuppdelningen av kyrkomötets ledamöter pä kategorierna biskopar, präster ochlekmän skulle upphöra, Del II Kn:8 Skr 1979/80:103 574 liknande förslag lill reformering och demokratisering av kyrkomöletavgavs av de kyrkliga förelrädare som dellog i slal-kyrka-överläggningarna (SOU1978:2), Vid behandling av della förslag uppdrog-som jag redan har nämnt - 1979års kyrkomöte åt kyrkomötels uiredningsnämnd all utarbeta och lill nästföljandekyrkomöte framlägga förslag om framlida organisalion pä stifts-och riksplan. Målet skall bl.a. vara all inom ramen för nuvarandestatskyrkosystem ge riksplanet liksom stiften en motsvarighet lill den redan nui församlingarna fungerande demokraiiska ordningen. verksamhelskall enligt regeringens beslul vara avslulad före ulgången avseplember 1979. Oavsett hur den principiella frågan om förhållandet mellansiaten och kan komma alt lösas finns del enligt min mening skälall pröva i vad män del behövs särskilda grundlagsregler om . Jaganser alt det är önskvärt atl sä långl möjligt undvika särregler om kyrkan. Detär dessulom inle liilfredsslällande all man lång lid efler grundlagsreformenhar övergångsbestämmelser som i fråga om lagsliflningsmaklen innebär all de nyaprincipema inle slår igenom fullt ul. som det alltså finns ell behovav förändringar bör inle de principiella ställningstagandena i slal-kyrka-fråganföregripas. Jag förordar alt en parlamentariskt sammansatt kommilléfår i uppdrag all uireda de frågor om grundlagsregleringen av svenska kyrkanoch om kyrkomötets ställning och befogenheter som jag här har antytt. I förstahand bör kommillén undersöka om inle reglerna om kyrkolagstiflning i punkt 9 övergängsbeslämmelsernalill regeringsformen kan upphävas. Som jag redan har nämnl innehåller emellerliddenna punkt flera andra års regeringsform överförda stadganden omsvenska kyrkan. En del av dessa beståmmelser har nära samband med kyrkomötetsställning som lagstiftande organ. Andra kan möjligen, i den män de alls behövs,överföras lill annan lagsliflning. Undersökningen bör därför inle begränsastill frågan om kyrkolagslifiningen utan omfatta hela punkt 9övergångsbestämmelserna lill regeringsformen. Kommillén bör sålunda undersöka i vad mån de olika stadgandenakan upphävas och i vad män de i så fall bör ersättas med annan lagstiftning.Det är i det sammanhanget en viktig uppgift för kommittén all som underlag förfortsatt behandling av slal-kyrka-frågan belysa vilka konsekvenser ändringar pådessa punkler får för - och särskilt för allmänna kyrkomötels-ställning och karaklär. Det bör l.ex. belysas vad elt genomslag avregeringsformens principer om normgivning innebär från nu angivna synpunki. Kommittén bör överväga även frågan om kyrkomötetssammansättning och arbelsformer. Därvid bör kommittén la del av de förslag som1979 ärs kyrkomötes uiredningsnämnd avger och undersöka i vad mån dessa kangenomföras ulan all man befäster statskyrkosystemet eller försvårar en framtidakyrkoreform. Kommiitén bör sålunda överväga möjligheterna atl i samband med ellupphävande av de övergångsbestämmelser till regeringsformen som grundlagfästerstatskyrkosystemet genomföra vissa reformer i den riklning som bl.a. 1979 årskyrkomöte har uttalat sig för. Utredningsarbetet bör bedrivas med sikte på att kommitténsförslag skall föreligga , Med hänvisning lill vad jag nu har anförl hemställer jagefter samråd med chefen för justitiedepartemenlel all regeringen bemyndigarchefen för kommundepariementel 575 Kommittéer: Kommundepartementet Del IIKn:9 all lillkalla en kommillé med högsl sju ledamöier meduppdrag alt uireda frågor om kyrkomötels ställning, befogenheter och sammansällningrn, m,, att utse en av ledamöterna att vara ordförande, atl besluta om sakkunniga, experler, sekrelerare och annatbilräde ät kommillén. Vidare hemställer jag alt regeringen föreskriver alt kosinadernaför kommillén skall belasla femtonde huvudlilelns kommilléanslag. Regeringen ansluter sig lill föredragandens övervägandenoch bifaller hans hemsiällan. Tilläggsdirektiv till ADB-beredningsgruppen (C 1973:06) Beslul vid regeringssammanlräde T.f.departementschefen, statsrådet , anför. Genom Kungl, Maj;ls beslul lillkalladesen särskild beredningsgrupp, ADB-beredningsgruppen (C 1973:06) för all behandlafrågor om utveckling och ulnytljande av aulomalisk dalabehandling (ADB) med anknylninglill samhällsplaneringen inom länsslyrelserna m.m. Beredningsgruppen har redovisat en lägesrapport och etlbelänkande är 1976. Lägesrapporten, ADB i samhällsplaneringen (Ds Kn 1976:1-2),gav skilda exempel pä användningen av dataunderlag och bearbetningar förplaneringsverksamheten i länen. Betänkandet, ADB i den regionalasamhällsplaneringen (Ds Kn 1976:7), behandlade mera långsikliga frågor om hurinformationsbehandlingen inom länsstyrelsernas planeringsavdelningar bordeorganiseras. Statistiska cenlralbyrån (SCB) har redovisat ettutvecklingsarbete för all ulforma en regionalstalislisk dalabas () inom cenlralbyrån.RSDB kan kort beskrivas som etl system för distribution och presentation avinformation via terminaler för bl.a. planeringen på regional och lokal nivå. Förslagen från beredningsgruppen oeh SCB har remissbehandlais.De har överlag mött ell positivi gensvar beiräffande ambilionerna att förbällrainformalionsunderlaget för samhällsplaneringen. I de fall alternativen harställts mot varandra har beredningsgruppens förslag förordals. allernalivförutsätter, som har framhållits i ADB-beredningsgruppens belänkande, allvissa delar av RSDB-syslemet utnyttjas. Kommunerna har delvis ställt sig avvaktande tillberedningsgruppens förslag. Beredningsgruppen hade i enlighel med direklivenutformat sina förslag endast med lanke på länsstyrelsernas informationsbehovoch därvid inte närmare beaklal behovel av motsvarande planeringsunderlag hoskommuner och landslingskommuner. Svenska kommunförbundei har i sill yltrandepekat pä behovet av samlade lösningar för den kommunala och regionalasamhällsplaneringen. Datainspektionen har framhållil all regionalaplaneringsdatabaser är atl föredra för personregisler med uppgifler Del II Kn:9 Skr 1979/80:103 576 om befolkningen, om detla kan bidra till atl ytterligarepersonregister för planeringsändamål inle skapas. Datainspektionen har avstyrktupprättande av personregisler för permanent bruk i RSDB. På grundval av statsmaktemas beslut all 21 länsslyrelserskulle förses med daiorer för folkbokföring och beskailning samlsamhällsplanering beslutade regeringen om upphandling av länsdalorer. 1978/79:121 om användningen av automaliskdatabehandling (ADB) i statsförvaltningen behandlades bl.a. frågan om förulsällningarnaför samverkan på ADB-områdel mellan slal, kommuner och landslingskommuner.Därvid konslaierades all det borde finnas möjligheter lill begränsad samverkani vissa frågor och pä några verksamhetsområden av gemensaml intresse. Etlsådant område är dalabehandlingen för samhällsplaneringsändamål. Alt förulsällningarnaför ett samarbete mellan slal och kommun på della område borde undersökasnärmare hade även förordals av kommunförbundei i dess yltrande överberedningsgruppens belänkande. Den forlsaila utredningsverksamheten bör sikta lill alt uiarbetaett konkret förslag till en samlad lösning för den regionala och lokalasamhällsplaneringens informationsförsörjning. I delta ingår all göra en lämpligfördelning av verksamhelen mellan cenlral, regional och lokal nivå. Därvidskall särskilt beaklas fördelar som kan vinnas för slalliga länsmyndigheter, landslingskommuneroch kommuner i fråga om planering och ärendehandläggning inom verksamhetsfältsom är gemensamma. Beredningsgruppen bör klarlägga möjligheterna alt tillgodosebehovel av information för regional och lokal samhällsplanering med hjälp avden bearbelningskapacilet som resp. länsdator kan slälla till förfogande sedanfolkbokförings- och beskatlningssystemets behov har tillgodosetts. Ävenmöjligheterna alt använda RSDB och andra resurser hos siaiisiiska cenlralbyrånskall utredas. Beredningsgruppen bör konkret redovisa vilka arbetsuppgifter ocharbetsmängder som är aktuella vid resp. länsstyrelse.