prop · G303122 · 1979-12-31 00:00:00 — När denna fråga i elt särskilt fall underställdesregeringen enligt 5 S BevL ansåg den länsstyrelse hos vilken auklorisalion hadesökts att verksamheten föll utanför BevL;s tillämpningsnmråde.Rikspulisslyrelsen däremnt gav i sitt yttrande uttryck för uppfattningen attdet från samhällels synpunki måste anses värdefullt nm reglerna nmauktnrisatinn är tillämpliga även på urdningsvaktsföreta-gens verksamhet.Regeringen lämnade i sitt beslut de aktuella företagens ansökan utan åtgärdunder åberopande av atl BevL inte kunde anses avse sådan verksamhet. Jaghar i det föregående ställt mig avvisande till tanken på elt uttryckligt förbudmnt att förordna väktare i auktoriserade bevakningsföretag till ordningsvakter.Därvid underströk jag vikten av att de problem som kan hänga samman medordningsvaktsförordnanden av personal knuten lill företag ägnas en noggranuppmärksamhet. Eftersom endast auktoriserade bevakningsföretag är underkastadetillsyn från samhällets sida föreslogjag ett förbud för annat företag än ettauktoriserat bevakningsföretag att tillhandahålla ordningsvakter. Enförutsättning för att de f. n. ganska fåtaliga ordningsvaktsföretagen skall fåfortsätta sin verksamhet bör då bli att de uppfyller de allmänna kraven för atterhålla auklorisalion som bevakningsföretag. Av vad jag sagt framgåremellertid att ett företag som enbart ägnar sig åt att tillhandahållaordningsvakter med nuvarande praxis inte anses vara underkastatauktorisationskravet enligt BevL. Somhar påpekats vid remissbehandlingen blir en konsekvens av denna praxis ocksåatt i den mån ett auktoriserat bevakningsföretag ägnar sig åt atttillhandahålla ordningsvakter åt andra anses denna del av företagets verksamhetinte vara underkastad de regler som gäller för bevakningsverksamheten iövrigt. Vissa auktoriserade företag har sålunda f. n. anställda som enbartägnar sig åt ordningshållning. För denna personal har ålminstone på vissa hållinte reglerna nm väktares utbildning ansetts tillämpliga. Omman vill åstadknmma en mera ändamålsenlig avgränsning av BevL:stillämpningsområde bör man följaktligen uividga tillämpningsområdet till altgälla även verksamhet som går ut på att tillhandahålla ordningsvakter. En följdav detta blir att även den del av de nuvarande auktoriserade företagensverksamhet som avser tillhandahållande av ordningsvakter underkastas reglernai BevL. Därigenom skapas förutsättningar för en mera effektiv tillsyn. Polisenstillsyn över ordningsvakterna omfattar nämligen inte företaget som sådant. Denlösning som jag har förordat nu bör dock gälla endast för fall därordningsvaklsverksamhet bedrivs i förelagsform. Del skulle uppenbarligen föraför långt att låta även en enskild person som på frilans-basis åtar sig uppdragsom ordningsvakt underkastas elt auktorisatinnskrav. Detsamma är att säga omuppdrag som jakt- eller fisketillsynsman eller skyddsvakt. Prop.1979/80:122 56 Jagförordar alltså en lösning snm innebär-atl all nrdningsvaktsverksamhet sombedrivs i företagsform underkastas BevL;s bestämmelser, medan en enskild personsnm själv fullgör sådan verksamhet liksom nu lämnas utanför denna regleringstillämpningsområde. Jag återkommer strax till frågan hur en bestämmelse i ämnetlämpligen bör avfattas. Rikspolisstyrelsenoch i har under remissbehandlingen pekat på enannan form av bevakning beträffande vilken det i praktiken har rått tvekan omden kan anses fall under BevL:s reglering, nämligen bevakning med livvakt åtenskild person. Även denna fråga har numera prövats av regeringen, som i etlsärskilt fall har funnit att sådan verksamhet inle faller in under BevL:stillämpningsområde. Somlänsstyrelsen i har påpekat är det tänkbart atl intresset knmmeratl öka för den nu aktuella verksamheten, snm har förekommit endast iobetydlig utsträckning. Enligt min mening flnns det emellertid goda skäl föratt ställa sig tveksam till uppkomsten av en verksamhetsgren med dennainriktning. Bevakning till skydd för enskilda personers liv och säkerhet ärotvivelaktigt till sin natur en uppgift som det i första hand bör ankomma påpolisen att fullgöra. Det är uppenbart att verksamheten ställer stora krav påutbildning och gott omdöme. Regeringensnyssnämnda beslut skall ses mot bakgmnd av att det vid tillkomsten av BevLsåvitt känt inte förekom enskild livvaktsverksamhet. Beslutet har emellertidfått den konsekvensen att sådan verksamhet numera får föreknmma utan kontrollav att den är seriöst inriktad och bedrivs på ett omdömesgillt sätt. Föregen del anser jag det ofrånkomligt atl denna verksamhet, i den mån den överhuvud taget skall få bedrivas, underkastas offentlig tillsyn och kontroll. Jagförordar därför en lagändring som uttrycklingen anger att även bevakning tillskydd för en enskild person omfattas av BevL. Medhänsyn till vad jag har föreslagit i det föregående bör deflnitionen avbevakningsföretag i 1 S BevL lämpligen avfattas på det sättet att medbevakningsföretag avses den som yrkesmässigt åtar sig att för annans räkningbevaka fastighet, anläggning, viss verksamhet offentlig tillställning ellernågot annat sådant eller också enskild person. Vidare bör från lagenstillämpningsområde undantas inte bara staflig och myndighet utan ocksåenskild person som endast fullgör ett uppdrag med slöd av ett förordnande somhar meddelats honom av en myndighet enligt en bestämmelse i lag. Dennu förordade utvidgning av auklorisalionsslvångel ger mig anledning atl kommain på ett annat spörsmål, nämligen om auktorisatinnsmyn-digheten bör ha attpröva huruvida den verksamhet snm det ansökande företagel avser att bedriva ärlämplig från allmän synpunkt. Som väktamtbildningsutredningen har påpekatgäller inte f. n. någon sådan fömtsättning för auklorisalion. Jag finner föregen del detla oflllfredsstäl- Prop.1979/80:122 57 lande.Jag har pekat på en särskild verksamhetsgren beträffande vilken enprövning av verksamhetens inriktning är angelägen, nämligen livvaktsverksamheten.Även andra former av bevakning med ny eller åtminslone delvis förändradinriktning kan tänkas uppkomma , och det är därför av värde om enprövning från allmänna synpunkter av verksamhetens inriktning kan komma flllstånd. Jag förordar därför att auklorisalion skall få beviljas endast om denflllämnade verksamheten inte kan antas få en från allmän synpunki olämpliginriktning. Enligtde regler snm f. n. gäller ankummer det på i det län därföretaget har sitt säte att besluta nm auktnrisatinn. Samma myndighet har ncksåansvaret för den tillsyn som de auktoriserade bevakningsföretagen ärunderkastade. Väktamtbildningsutredningendiskuterar utföriigt humvida ansvaret för auklorisalion av nch flllsyn överbevakningsföretagen bör ligga kvar hos länsstyrelserna eller flyttas tillrikspolisstyrelsen. Diskussionen mynnar ut i ett förslag om att nuvarandeordning bör behållas. Förslageti denna del tillstyrks uttryckligen eller lämnas utan erinran av det storaflertalet remissinstanser. Även jag kan ansluta mig till utredningens förslag.En överflyttning av dessa uppgifter på skulle strida motprincipen att den centrala myndigheten inom polisväsendet inte bör avgöraärenden som angår enskild part utanför polisorganisationen (jfr prop. 1974; 39s. 1sammanhanget bör påpekas att polisutredning i sitt betänkande (SOU1979: 6) Polisen har föreslagit vissa ändringar i fråga om polisväsendetsregionala organisation. Ett genomförande av detta förslag kan komma att beröraorganisationen för auktorisations- och tillsynsverksamhet påområdet samt personaltilldelningen för ändamålet. Närdet gäller frågan om vem som skall svara för godkännande av företagenspersonal, föreslår väktarutbildningsutredningen ändring av nu gällande regler.F. n. meddelas som nämnts beslut om godkännande för anställning i auktoriseratföretag liksom beslut om ålerkallelse av sådant godkännande av polisstyrelsen iStockholms, , eller polisdistrikt för den som har hemvistinom resp. distrikt och för övriga av i det län där vederbörandehar sitt hemvist (6§ BevL). Som har framgått fömt meddelas däremoi beslut omauktorisaflon av i det län där företagets ledning har sitt säte.Väktarutbildningsutredningen påpekar att en följd av att auklorisalion ochgodkännande inte prövas av samma myndighet blir att auktorisationsmyndigheteninte har någon fullständig överblick över vilken godkänd personal resp. företagförfogar över. Detta medför enligt utredningen att vid tillsynenav ett företag inte i sitt eget regisler kan kontrollera att de anställda i ettvisst företag är godkända utan nödgas inhämta besked i saken från andralänsstyrelser och från de fyra nyssnämnda polisstyrelserna. 1979/80:122 58 Enannan olägenhel med olika auktorisations- och godkännandemyndigheter är enligtutredningen atl anmälningar enligt 9S bevakningsföretags-kungörelsen (1974:462)om att väktare har slutat sin verksamhet eller har bytt företag görs tillgodkännandemyndigheten och inte till auktnrisaliuns-uch tillsynsmyndigheten.Även den bestämmelsen medverkar till att den senaste myndigheten inte kan hållaelt aktuellt register över godkända väktare hos de företag snm myndigheten hartillsyn över. Därtill kommer, enligt vad utredningen anför, att ett gudkännandekan ha återkallats ulan att tillsynsmyndigheten får vetskap om det, eftersomett sådant beslut fattas av gudkännandemyndigheten. En ytterligare nlägenhet äratt tillsynsmyndigheten, nm den vid en inspektion finner anledning övervägaålerkallelse av etl godkännande, själv inle kan besluta i frågan annat än dåtillsynsmyndigheten även är gndkännandemyndighet. 1 andra fall måste frågan nmålerkallelse av godkännandet överlämnas flll en annan länsstyrelse eller tillpnlisstyrelsen i något av de fyra ovannämnda polisdistrikten. Med hänvisningtill detta föreslår väktarutbildningsutredningen atl personalprövningen alllidbör göras av den länsstyrelse som har tillsyn över det företag där den somavses med prövning har eller har utlovats anslällning. Ilikhet med flertalet remissinstanser anser också jag all övervägande skäl talarför att personalprövning bör ske hos tillsynsmyndigheten. Jag förordar därföratl BevL ändras i enlighel med vad ulredningen har föreslagit. Den risk förökad tidsutdräkt som möjligen kan vara förenad med denna ordning bör kunnaundanröjas genom att rutinerna för handläggningen av ärendena ompersonalprövning ses över. Idetta sammanhang flnns del anledning alt ta upp en särskild fråga, som berörtsav i . Det gäller möjligheten för godkännandemyndighetenatl i vissa fall begränsa ett godkännande för anställning i ett auktoriseratbevakningsföretag. påpekar att en ålerkallelse av ett godkännandei praktiken medför att väktaren inte kan behålla sin anställning i företaget.Enligt kan därför etl företag som vill ta ett socialt ansvar fören anställd väktare inte göra det. ifrågasätterdärför om inte godkännandemyndigheten borde ges möjlighet att i särskilda fallbegränsa väktarens arbetsområde till viss verksamhet eller liknande i slälletför att helt återkalla hans godkännande. påpekar slutligen attdess förslag inte får uppfattas så att den anser att laglydnadskravet förväktare skall lindras. Avsikten är endast att öppna en möjlighet för ettföretag att i vissa undantagsfall låta en väktare vara kvar i företaget trotsatt han inte helt uppfyller laglydnadskravet. Denfråga som sålunda har tagit upp har under remissbehandlingenberörts även av bevakningsrådet, som är en intresseorganisation för vissabevakningsförelag. Rådet anser det inte rimligt atl den förnyadepersonalprövning som åger rum i samband med tillsynen sker 1979/80:122 59 efterexakt samma gmnder som gällde vid den ursprungliga persnnalpröv-ningen. Det ärenligt rådet önskvärt med en mera nyanserad bedömning. Föregen del vill jag först framhålla viklen av atl kravet på en väktare i fråga omlaglydnad och allmän skötsamhet sätts högl. måste beaktas de myckelingripande följder snm en ålerkallelse av ett gudkännande kan fä för väktarensförsörjning. Det kan på gnda grunder antas att gudkännandemyndigheten i det längstatvekar nm att tillgripa en sådan utväg. Situatiuner kan emellertid föreknmmadär en anställd väktare har gjnrt sig skyldig till en mindreallvarlig förseelse sum visserligen bör diskvalificera honom från fortsattverksamhet i fråga um vissa ubjekt men sum inte bör utesluta alt han kananvändas för helt andra arbetsuppgifter inum bevakningsföretaget. F. n. kan isådana fall inte ens en nmplacering till annan befattning än väktartjänst ske,om godkännande återkallas. Om godkännandemyndigheten gavs möjlighet att i vissasärskilda fall begränsa godkännandet till viss verksamhet i stället för atlåterkalla det, skulle anställningstryggheten på området ökas samlidigt som detallmänna intresset av att väktaren inte utnyttjas för uppgifter för vilka haninte är lämpad tillgodoses. Medhänvisning till vad som har anförts nu villjag förorda alt det i BevL tas in enbeslämmelse om att gudkännandemyndigheten i stället för att återkalla ettgudkännande kan begränsa gndkännandel till viss verksamhet eller till visstnmråde, um synnerliga skäl föreligger. En sådan åtgärd fömlsälter samråd medbevakningsföretaget. Jag vill understryka att denna möjlighet till altbegränsa godkännande måste användas restriktivt. Väktarutbildningsutredningenpåpekar att det f. n. inte flnns några närmare regler som anger vadlänsstyrelsens lillsyn skall avse. Ulredningen har emellertid utförligtbehandlat denna fråga. a. konstaterar utredningen alt kontrollen skallavse att företaget alltjämt uppfyller de villkor snm gäller för auklorisalion,dvs. alt verksamheten bedrivs på ett sakkunnigt och omdömesgillt sätt och attförelagel har en lämplig planläggning och organisalion av sin verksamhet.Kravet på sakkunnighet och omdömesgillhet innebär bl. a. all företaget skallfölja de bestämmelser och föreskrifter som gäller i olika hänseenden, t. ex. omatt alla anställda skall vara godkända, atl de skall ha fått viss utbildningoch att de skall ha viss uniformering och ulrustning i övrigt. När det gälleratt kontrollera att personalen är godkänd anser utredningen det lämpligt atltillsynsmyndigheten med lämpliga tidsintervaller även gör en förnyad prövningav vederbörande person efter samma grunder som gällde vid godkännandet. Utredningenkonstaierar vidare att del inte går att ställa upp några generella regler förvad som är en lämplig organisation och planläggning, eftersom den frågan i höggrad är beroende av företagets slorlek, typ av verksamhet m. m. bör man vid tillsynen sträva efter att bilda sig en uppfattning omhur företagel är organiserat, om bevakning eller annan verksamhet även bedrivsav dotterbolag, om företagel anlitar entreprenö- 1979/80:122 60 rerför viss verksamhet, hur förelagets interna säkerhetsskydd är upplagt elc.Utredningen anser dock inte att tillsynsmyndigheten mera i detalj behövergranska företagets organisation och planläggning i de fall där den meraformella granskningen inle har gett anledning till anmärkningar och då det inteheller i övrigt flnns anmärkningar mot företagel. Utredningenpåpekar vidare att den omständigheten att tillsynsmyndigheten skall se lillatt förelagen drivs på ett seriöst sätt som regel inte innebär att den närmareskall granska kvaliteten nch effektiviteten på den utförda bevakningen ellerställa krav på hur viss typ av bevakning bör utföras. Enligt utredningen börkonkurrensen mellan företagen och avtalsfriheten göra atl parterna snm regelhar rält att träffa de avtal nm bevakningens utförande snm de finner lämpliga.Kvaliteten på den avtalade bevakningen liksom frågan om hur företagetfullföljer del ingångna avtalel bör enligt utredningen i första hand vara enfråga mellan företaget och kunden. Delta utesluter självfallet inte atl enmissnöjd kund kan vända sig till tillsynsmyndigheten med klagomål, vilket i sintur kan ge myndigheten anledning alt vidta en närmare inspektion av företaget. Detär enligt utredningen mycket viktigt att tillsynen utövas så att myndighetenfår ett grepp om arten och omfattningen av förelagens olika bevakningsuppdrag.Därigenom kan man från samhällets sida få sådan insyn i verksamheten alt delblir möjligt att ingripa och förhindra att företagens verksamhet utvecklas i enicke önskvärd riktning. Jagkan för min del liksom remissinstanserna ansluta mig till det utredningen haranfört om vad tillsynen skall avse. Vidare ansluter jag mig till utredningensförslag om att företagen enligt en uttrycklig bestämmelse i BevL skall skallåläggas att ge in en redogörelse för verksamheten under föregående år.Genom en sådan redogörelse blir det lättare för tillsynsmyndigheten att följaföretagens utveckling och utvecklingen inom branschen, så att eventuella nyaformer av bevakning tidigt blir uppmärksammade. Som polisutredningen harframhållit under remissbehandlingen är det viktigt att frågan omgränsdragningen mellan bevakningsföretagens och polisens uppgifter blir föremålför speciellt intresse vid tillsynen. Det är i detta hänseende särskiltangeläget att tillsynsmyndigheten fortlöpande ägnar uppmärksamhet åt den del avföretagens verksamhet som bedrivs med ordningsvakter liksom åt andraverksamhetsformer som är av den art att de nära gränsar mot polisens uppgifter. Väktarutbildningsutredningenhar inte föreslagit någon särskild bestämmelse om föremålet för tillsynen.Enligt min mening är emellertid en sådan bestämmelse nödvändig om man villsäkerställa alt lillsynen får den inriktning som är önskvärd. Lämpligen bör iBevL tas in en föreskrift av den innebörden att det vid tillsynen särskiltskall kontrolleras att verksamheten bedrivs på ett sakkunnigt och omdömesgilltsätt samt att den i övrigt utförs i överensstämmelse med god sed inom branschenoch inte har en från allmän synpunkt olämplig inriktning. 1979/80:122 61 konstaterar alt del f. n.saknas uttryckliga bestämmelser om tillsynsmyndighetens befogenheier.Utredningen anser att uppenbarligen har rätl att företainspektion hos företagen genom besök där och rätl alt från förelagen fordra inuppgifter i olika hänseenden. Vid tillsynen torde också ha rällatt ta del av handlingar som rör företagens bevakningsverksamhet. Utredningenföreslår atl det i BevL tas in uttryckliga bestämmelser som slår fast dessatillsynsmyndighetens befogenheter. För den händelse ett företag vägrar atttillmötesgå tillsynsmyndigheten skall denna enligt utredningen ha rätt att,även vid vite, förelägga företagel att tillhandahålla ifrågavarande handlingareller uppgifter. Utredningen påpekar att utövandet av tillsynen givelvisinnebär olägenheter för företagen och att det därför är angeläget atl tillsynsmyndighetenutövar tillsynen på sådant sätt att ölägenheterna inte blir större än vad somoundgängligen är nödvändigt. Ulredningen har även lagit upp frågan hur tillsynsmyndighetenskall agera för den händelse den vid tillsynen flnner att företaget inte längrebedriver verksamheten på det sätt som förutsätts för auklorisalion. Utredningenanser att tillsynsmyndigheten innan frågan om ålerkallelse prövas bör kunna taupp överiäggningar med förelaget och atl myndigheten skall ha rätt attförelägga företaget, om nödvändigt vid vite, atl fullgöra sina skyldigheter-Först om inte heller detta ger åsyftat resultat bör äterkallelse avauklorisalion ske. Jag anser liksom flertalet remissinstanser atttillsynsmyndigheten bör ha de befogenheter som utredningen har föreslagil.Enligt min mening är det av värde både för företagen och tillsynsmyndighetenatl regler införs i ämnet. Därigenom får tillsynen en mera enhetlig utformningöver hela landet. Givetvis bör ålerkallelse inte tillgripas annat än vid merväsentliga försummelser och först sedan andra möjligheter att åstadknmmarättelse har prövats utan resultat. Del är därför av värde att bestämmelserinförs nm möjligheter för tillsynsmyndigheten att åstadknmma rätlelse på annatsätl än genom ålerkallelse. Jag förordar således att BevL kumpletteras medregler om tillsynsmyndighetens befngenheter i enlighet med vad väktarutbildningsutredningenhar föreslagit. Vad jag nu har anfört nm tillsynsmyndigheternas merafnrmella befngenheter får emellerlid inte undanskymma del förhållandet all delofta kan framstå som naluriigt för tillsynsmyndigheterna alt flilgripa andrautvägar än t. ex. vitesföreläggande för att molverka en utveckling sominte bedöms som önskvärd. Av värde är sålunda ofta om återkommande överläggningarvid behov kan äga rum mellan förelrädare för tillsynsmyndigheten ochbevakningsföretagets ledning, varvid bl.a. frågan om verksamhetens inriktningförtjänar att uppmärksammas särskilt. Om denna tenderar atl ulvecklas pä eltsätt som med fog kan bedömas som ogynnsamt från allmänna synpunkter - l.ex.genom all ordningsvaklsverksamheten koncentreras lill ell enskiltbevakningsföretag i en utsträckning som framstår 1979/80:122 62 somomotiverad med hänsyn till förhållandena på den aktuella orten och olämplig medhänsyn till företagels struktur flnns det anledning för tillsynsmyndighetenatl på ett tidigt sladium påpeka förhållandet för företagets ledning. I ettsådant fall kan det nckså finnas skäl för atl i sin egenskap avhögsta polismyndighet i länet fästa de underställda polismyndigheternasuppmärksamhet på att försiktighet bör iaktlas när del gäller förordnande avväktare från det akluella förelaget till ordningsvakter för uppgifter som avsesmed den förut berörda undantagsregeln i lagen om ordningsvakter. Ifråga om väktares utrustning vill jag här beröra endast frågan om beväpningen.Jag är ense med utredningen och remissinstanserna om att föreskrifterna omväktares beväpning bör ses över. Om godkänner föreliggande förslagavser jag därför att i samband med all frågan om verkställighetsföreskriftertas upp föranstalta om en sådan översyn. Jag är också ense med utredningen omatt man därvid så långt del är möjligt bör sträva efter att väktarkåren inteskall utrustas med skjutvapen. Detta gäller självfallet inte väktare snmtjänstgör snm skyddsvakter. Ifråga nm utbildningen av väktare innebär utredningens förslag att denna, sum f.n. bedrivs av bevakningsföretagen själva i enlighet med föreskrifter avrikspolisstyrelsen, skall övertas av samhället, i första hand genom att enspecialkurs anordnas inom gymnasieskolan. Som särskilda behörighetsvillkorföreslås gälla att eleven skall ha fylll och blivit gudkänd vid prövningmed avseende på laglydnad uch medburgerlig pålitlighet. Åtskilligaremissinstanser, däribland parterna på arbetsmarknaden, har ställt sigtveksamma eller direkt avvisande lill den föreslagna lösningen. Sedan en uppvaktningbeträffande väktarulbildningen gjnrts hus juslitiedepartementel av bl. a.företrädare för arbetsmarknadsparlerna, har parterna berells tillfälle attredovisa ett alternaflvt förslag till bedrivande, organisa-tinn, adminislraliunnch finansiering av väktarulbildningen. Sedanöverläggningar mellan parlerna i enlighel härmed ägt rum, har tilljustitiedepartementet överlämnats elt förslag till rikllinjerför det fortsatta arbetet på utbildningsfrågan. Bakom förslaget står (allmänna gruppen), statsföretagensförhand-lingsnrganisalinn (branschknmmillén Bevakning nch alarmering). Svenskatranspurtarbetareförbundel nch handelstjänstemannaförbundel, i vilket flertaletav ABAB;s väktare är organiserade. De riktlinjer som föreslås går ut på att ettuppdrag all urganisera uch administrera den aktuella utbildningen skall lämnasål Transpurlfackens yrkes- och arbetsmiljönämnd (TYA), sum är ettsamarbetsurgan för vissa huvudarbetsgivare inum Irans-purtnmrådet uch transpurtarbetareförbundel.Förslaget remissbehandlas f. n. Del är min avsikt att närmare gå in påutbildningsfrågan i samband med att jag efter lagrådets yttrande anmäler fråganum prupnsitinn lill . 1979/80:122 63 Enligt12 S BevL gäller som jag redan har berört alt det ankommer pårikspolisstyrelsen atl meddela närmare föreskrifier om bl. a. utbildningen avväktare. I parternas förslag har fömtsätts atl ulbildningens omfattning ochinnehåll skall fastställas av i samråd med rikspolisstyrelsen.Även utredningens förslag kan leda till en sådan lösning.