prop · G303126 · 1979-12-31 00:00:00 — skall särskilt behandla frågor om planering av nya eller ändradebostäder, arbetsrum och andra utrymmenvilkas utformning är av betydelse för skyddet mot ohälsaoch olycksfall. skall utses inom rederi eller för grupp av rederier. För fartyg som äges eller brukas av svenska statenmeddelar regeringen erforderliga föreskrifter.Om utseende av ledamöter i fartygsmiljönämnd och om förfarandet därbestämmes genom kollektivavtal. Sådant avtal skall på arbetstagarsidan ha slutits eller godkänts av organisation, som äratt anse som central arbetstagarorganisation enligt lagen (1976:580) om medbestämmande i arbetslivet. Som motiv för förslaget angav fartygsmiljöutredningen bl a att för att kunna utöva inflytande på ett fartygs utformning krävs insatser påett tidigt stadium av fartygets tillblivelse, i allmänhet redan påprojekteringsstadiet. Detta får särskild betydelse vid utformningen av fartygets bostäder vilkas planering ofta måste behandlas i samband med den övergripande planeringen av hela fartyget. Fartygsmiljöutredningensförslag rörande fartygsmiljönämnd upptogs till behandling i regeringensproposition /79:117 ora bemanning av fartyg, ra m. I propositionen uttalade föredragande departementschefen att hon anslöt sig helt till utredningens uppfattning ora viktenav att de ombordanställda får ett vidgat inflytande i frägor som rörderas bostads- och arbetsmiljö på fartygen. Departementschefen ställde sig därför bakom utredningens åsikt att det bör inrättas fartygsrailjönämnder. I utredningen hade företrädare förorganisationerna pä sjöarbets- 1979/80:126 80 marknaden varit ense ora att det är lämpligast attarbetsmarknadsparterna får bära ansvaret för att fartygsmiljönämndertillskapas. Departementschefen fann det ocksåvara naturligt att parterna tar päsig detta ansvar utan några lagregler. Det borde finnasgoda förutsättningar för att parterna skall kunna åstadkomma praktiska och enkla lösningar. Ledning inför förhandlingsarbetet kunde hämtas bl a frånutredningens överväganden. Departementschefen förklaradesig komma att följa utvecklingen på området. Om detvisade sig att ett vidgat inflytande förde anställda i hithörande frågorinte kommer till stånd avsåg hon att återkommai saken. Med anledning av ett påpekande avsjöfartsverket uttaladedepartementschefen slutligen att det sagda om önskvärdheten avatt fartygsmiljönämnder tillskapas även gäller förberörda statliga myndigheter. Utredningen, som helt delar uppfattningen att de anställda påörlogsfartygen bör beredas tillfälleatt redan på projekteringsstadiet få medverka vid utformningen av fartygen i avseendenav betydelse för den ombord tjänstgörande personalensskydd mot ohälsa och olycksfall, vill kraftigt understrykavärdet av att en fartygsmiljönärand för örlogs-fartyginrättas genora överenskommelse mellan berörda parter, utredningen förutsätter att omen fartyg inrättas, vederbörande myndigheter kora-.Tier att i näranden diskutera inte bara projektering av nya örlogsfartyg utan ävensådan till- eller ombyggnad av sådana fartyg sora kan vara av betydelse ur arbetsrailjösynpunkt. Ävenandra skyddsfrågor på örlogsfartyg kan raed fördel behandlas i sådan nämnd. Beträffande den praktiska innebörden av tillsynsansvaret beträffande efterlevnaden på örlogsfartyg av arbetsrailjölagen och tillämpligastadganden i sjösäkerhetslagen vill utredningen hänvisatill följande uttalande av arbetsmiljö-utredningen i dess förut nämnda betänkande. Arbetarskyddsmyndigheternas tillsyn på nämnda område (dvs försvareti allmänhet) bör ges den omfattning sora behövs med hänsyntill den kontroll som bedrivs genom försvarsmaktensmyndigheter på olika nivåer. Härav följer att den löpandetillsynen i huvudsak kan utövas genomatt yrkesinspektionen vid kallelse gårin och diskuterar militära frågor. Detta förutsätter viss tillgång till militär branschkunskap äveninom yrkesinspektionen . Samma synsätt bör anläggas på den centrala tillsynen sora avser reglering genoraförfattningsverksamhet. Liksom på andra områdendär särskilda säkerhetsföreskrifter gällerär det inte fråga om att skyddsföreskrifternaprimärt skall komma från arbetarskyddsstyrelsen. I den mån sådana säkerhetsföreskrifterfinns och anses betryggande behövs självfallet inga särskildaskyddsföreskrifter från styrelsen. Det bör dock beaktas - vilket ocksåi viss utsträckning redan sker - att arbetarskyddsmyndigheternaär en viktig kontaktyta för fackmyndigheten när säkerhetsföreskrifter utfärdasför den egna verksamheten. Inte minstraed tanke pä detta samarbete är det viktigt att arbetarskyddsstyrelsen tillförs sakkunskap pådet militära området. I den av i denna del godkända propositionen 1976/77:144 om arbetsmiljölag ra ra fann sig föredragande departeraentschefen kunna i huvudsak ansluta sig till vad utredningensålunda föreslagit i frågaom tillsynen. Han tillfogade dock att man borde söka åstadkomma en regelbunden tillsyn även inora försvaretsområde. Liksom i övrigt måste,anförde statsrådet, en prioritering ske med beaktande avangelägenhetsgraden. I denna bedömning inginge givetvis även att ta hänsyntill den kontroll sora utövas av andra myndigheter än arbetarskyddsmyndigheterna. De anfördasynpunkterna beträffande tillsynsverksamheten inom försvaret i allmänhethar tillämplighet även pä tillsyn av örlogsfartyg. Vad särskilt gäller den form av tillsynsverksamhetsom utföres i form av författningsreglering eller andra generella föreskrifter äratt märka att utfärdaten mängd sådana de-taljföreskrifter för handels- och fiskefartyg. Dessa föreskrifter äri regel grundade pä internationella konventionereller rekommendationer som tillträttsresp godkänts av . Såsom förut nämnts är de endasti viss omfattning tillämpliga på örlogsfartyg.Detta betyder dock icke 1979/80:126 82 att sjöfartsverketbehöver utfärda andra bestämmelser,avpassade efter förhållandena pä örlogsfartyg. De för handels-och fiskefartygenmeddelade bestämmelserna bör emellertid i regel i tillämpliga delar kunna tjäna som underlag för de militära myndigheternas - i samarbete med arbetstagarorganisationernai en eller eljest - bedömningar av olika arbetsrailjöfrågor. I den mån direkta föreskriftererfordras bör dessa i första hand utfärdasav vederbörande militära myndigheter i samråd med . På liknande sätt förhåller det sig med det löpande tillsynsarbetet. Av skyddsombud, skyddskommitté eller eljest aktualiserade skyddsfrågor bör i första hand lösasav vederbörande militära myndigheter i samarbete med berörda arbetstagarorganisationer i far tygsmiljönärand för örlogsfartygeller i annan ordning. tillsyn av örlogsfartyg torde således huvudsakligen begränsastill samrådsförfarande beträffande av militära myndigheter meddelade föreskrifter rörandearbetarskyddet i vidsträckt mening på örlogsfartygsamt att verket vid kallelse går in ochdiskuterar speciella frågor. Om emellertid, vilket tordekunna förutsättas, en partssammansatt upprättas, synes sannolikt att flertalet av skyddsombudeller eljest aktualiserade skyddsfrågorkan lösas av denna nämnd. Den på lagda uppgiften att utövatillsyn över efterlevnaden på örlogsfartygav arbetsmiljölagen och tillämpliga stadganden i sjösäkerhetslagen torde därför knappast behöva befaras att bli sä betungande att någon organisatorisk förstärkning avverkets sjösäkerhetsavdelning blir erforderlig. Det bör här inskjutasatt det av arbetsmiljöutredningen påpekade behovet av branschkunskap redan torde förefinnas inom sjöfartsverketgenom att befattningshavare tjänstgjorteller tjänstgör inom marinen. 1979/80:126 83 Skulle visa sig att tillsynsuppgiften likväl blir såbetungande för att någon personalförstärkningerfordras, torde behovet härav få redovisas av verket i samband med ordinarie anslagsframställningar. 1979/80:126 84 Utredningen har i föregående avsnitt föreslagitatt skall varatillsynsmyndighet såvitt avser arbetsmiljölagens tillämpandepå örlogsfartyg och att även i övrigt vad i lagen sägs om beträffande örlogsfartygskall gälla . Häravföljer att arbetsmiljölagens föreskrifterom underställning och besvär blir tillämpligabeträffande beslut sora meddelar med stöd av arbetsmiljölagen. Regler om fullföljdav talan ges i arbetsmiljölagen i dess 9 kap. I 1 § föreskrivesatt talan mot beslut av yrkesinspektionen föreshos arbetarskyddsstyrelsen genom besvär.Bortsett från ett par speciella fall, somsaknar praktisk betydelse beträffande örlogsfartyg, gällervidare enligt kapitlets 2 § andra stycket att talan mot beslutsom arbetarskyddsstyrelsen i särskilt fallhar meddelat enligt lagen eller med stödav regeringens förordnande enligt lagen, föres hos regeringen. Talan mot arbetarskyddsstyrelsensbeslut om föreskrift till allmän efterrättelsefår ej föras (9 kap 2 §tredje stycket) men arbetarskyddsstyrelsen ägerenligt kapitlets 4 paragraf beträffande sådan föreskriftunderställa regeringen fråga av särskildbetydelse, innan styrelsen meddelar beslut i ärendet. Av arbetsmiljölagensfullföljdsregler skulle föreskrifterna om talan mot beslut avyrkesinspektionen komma att sakna betydelse då dennas uppgifter och befogenheter beträffande örlogsfartyg skulle övertas direkt av . I praktiken torde ävenkunna antas att talan mot sjöfartsverketsbeslut om föreskrift till allmän efterrättelse,dvs författningsföreskrift om arbetsmiljön på örlogsfartyg, sällan eller aldrig kommer att bliaktuell. I den mån sädana föreskrifter ej meddelas av vederbörande militäramyndighet utan utfärdas av , kan förutsättas att verkets beslut föregåtts av ingående överläggningar med berördaparter. Har enighet dä ej kunnat uppnäs, torde 1979/80:126 85 frågan vara av sådan natur att den bör underställas regeringen innan beslutmeddelas. De regler i sjösäkerhetslagen, som utredningen föreslagit skola görastillämpliga på örlogsfartyg är av såallmän natur att formellt beslut av knappast torde bli aktuellt. Åtminstone teoretiskt kan dock tänkas att sjöfartsverketmed stöd av bemyndigande enligt lagens 11kap 4 § finner anledning meddela tillämpningsföreskrifterom vilka enighet inte uppnåtts vid diskussioner med berörda parter. Det ärdärför lämpligt att även fullföljdsreglernai sjösäkerhetslagen görs tillämpliga genom förordnandeora tillämpande beträffande örlogsfartygav reglerna i sjösäkerhetslagens 11 kap 3 §.Av dessa regler saknar dock föreskrifternai paragrafens båda första stycken relevans enär8 kap sjösäkerhetslagen av förut angivna skäl inte skulle gällabeträffande örlogsfartyg. 1979/80:126 86 I arbetsmiljöförordningen (1977:1166) har regeringen meddelat föreskrifter rörandetillämpningen av arbetsmiljölagen. Görsarbetsmiljölagen tillämplig påörlogsfartyg blir även arbetsmiljöförordningen tillämpligpå sådana fartyg om inte särskiltundantag föreskrives. Utredningen har övervägt om och i vad månsådant undantagande är motiverat och har därvid funnit att undantag förtillämpande på örlogsfartyglämpligen bör göras beträffande och 2 §första stycket. Vad angår det förstnämndaundantaget kan erinras ora att efter 1973 årsreforra av arbetarskyddslagstiftningen ingären arbetsrailjöprövning i byggnadslovsärenden. Ibyggnadslovsärende, som avser lokal för verksarahet raed anställda, skall alltid företes utlåtande frän yrkesinspektionen om lokalens lämplighet frånarbetarskyddssynpunkt. Utlåtandet skall även ange ora skyddsorabud, skyddskoramitté eller organisation som företräderarbetstagarna har fått tillfälle att yttra sig. Dessa byggnadslovsbestämmelserkompletteras raed föreskrifter i arbetsmiljöförordningens1 5- För de fall dä byggnadslovsplikt inte föreligger föreskrivssålunda en särskild anmälningspliktför arbetsgivare. Anmälan skall också ske närbesked om hur arbetslokal skall användasinte har kunnat läranas i byggnadslovsärendet. Byggnadslov fordras inte för ny-, till- eller orabyggnad av fartyg. Härav följer att 1 § arbetsrailjöförordningens föreskrifterom anmälningsskyldighet skulle kunna blitillämpliga beträffande arbetslokal eller personalrum i örlogsfartyg om arbetsrailjölagen görstilläraplig pä dessa. Enligt utredningens mening är sådan anmälan vilken, om arbetarskyddsstyrelsens ochyrkesinspektionens uppgifter och befogenheter säsom utredningen förut föreslagit överflyttas Prop.1979/80:126 87 på såvitt avser örlogsfartyg skulle gälla , inte nödvändig. Såsom ovan nämntsförutsätts berörda parter gemensamt inrätta fartygsmiljönärand förvilken en väsentlig uppgift skulle vara att urarbetsmiljösynpunkt granska och diskuteraplanerad ny-, till- och orabyggnad av örlogsfartyg. Skulle därvid enighetinte kunna uppnås om konstruktionen kan frågan hänskjutastill såsom tillsynsrayndighet. Utredningen är övertygad omatt berörda militära myndigheter ävenutan formellt åläggande kommer att tillse att arbetsmiljöfrågor berörande örlogsfartygkommer att anmälas i sådan fartygsmiljönämnd. Av angivna skälanser utredningen att arbetsrailjöförordningen inte bör äga tillärapning beträffandeörlogsfartyg. Vad härefter angår det andra undantaget, gäller enligt förstastycket arbetsrailjöförordningen att arbetsgivaren skall utan dröjsmål underrätta yrkesinspektionen om olycksfall eller annanskadlig inverkan i arbete som föranlett dödsfall eller svårarepersonskada eller drabbat flera arbetstagare. Detsamma gäller vid tillbud som har inneburit allvarlig fara för liv eller hälsa.Syftet med bestämmelserna är att yrkesinspektionen skall ha möjlighet att ingripa i förebyggande syfte. Vid övervägande av behovet av att denna anmälningsskyldighetskall tillämpas även beträffande olycksfall ra m på örlogsfartyg,vilket inte är fallet , bör beaktas att, såsomerinras i paragrafens andra stycke, föreskrifterom anmälan av arbetsskada ges även i förordningen(1977:284) ora arbetsskadeförsäkring och statligt personskadeskydd. Dessa föreskrifter gälleräven arbetsskada på örlogsfartyg. Vidare bör beaktasatt enligt 9 kap. andra stycket sjösäkerhetslagen, vilket stadgande utredningen föreslagit skola tillämpas även beträffande örlogsfartyg,regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer kan besluta om 1979/80:126 88 skyldighet förredare eller befälhavare att anmäla inträffadeolycksfall eller tillbud till olycksfall eller sjukdomsfall utöver vad som (förhandels- och fiskefartyg) anges i sjölagen. Utredningen anser att raed tillämpande av bestämmelsernai förordningen om arbetsskadeförsäkring ochstatligt personskadeskydd samt de föreskriftersom kan komma att meddelas med stödav det regeringen i 9 kap 18 § andrastycket sjösäkerhetslagen givna bemyndigandet tillgodoses möjligheten att förframtiden tillvarata information fränsåväl handelsfartyg som örlogsfartygför gemensam bearbetning i den omfattningoch på sätt som bedömes ändamålsenligt. Skulle därjämte visa sigönskvärt att ges ytterligareinformation, t ex i form av avskrifter av de utredningar som vid olycksfallregelmässigt utföres av de militäramyndigheterna, torde utan författningsföreskrift överenskommelsedärom kunna träffas mellan sjöfartsverketoch vederbörande militära rayndighet. Utredningen har av dessa skäl funnit, att 2 § första stycket arbetsmiljöförordningen ej börtillämpas beträffande örlogsfartyg. I avsnittet 5 har utredningen föreslagit att endast vissa allmänna stadganden i sjösäkerhetslagen rörande bl a fartygs sjövärdighet, lastning, högsta passagerarantal och bemanning skall äga tillämpningpå örlogsfartyg. Förordningen (1965:908) om säkerheten påfartyg innehåller omfattande föreskrifter om tillämpningen av olika detaljregler i sjösäkerhetslagen. Då dessa detaljregler inte skulle gälla för örlogsfartyg behöverföreskrifterna i tillämpningsförordningeninte heller göras tillämpliga. Dock börbestäramelsen i förordningens 11 kap att ägermeddela närmare föreskrifter förverkställighet av förordningen görastillämpning i vad avser de bestämmelser i sjösäkerhetslagen som skall tillämpas på örlogsfartyg. 1979/80:126 89 I enlighet med utredningens här förutframlagda förslag har utarbetats förslag till erforderliga författningar. Förslaget till lag om ändring i arbetsrailjölagen (1977:1160) I 1 kap. 3 § har ipunkten 1 undantaget från lagens till-lämpning beträffandeskeppstjänst ändrats så att undantaget begränsats till att gällaskeppstjänst på annat fartyg än örlogsfartyg. Lagen blir därmedtillämplig på örlogsfartygoch detta oberoende av om det är fråga om skeppstjänsteller ej. (Motiv i avsnittet 4.2). Till lagens 7 kap. har fogats ett nytt andra styckevari anges att tillsyn och övrigabefogenheter som enligt lagen ankommer påarbetarskyddsstyrelsen eller yrkesinspektionen, såvitt gällerörlogsfartyg i stället skulle ankoraraa på sjöfartsverket.Till 7 kap. 2 § har fogats ett tillägg av innebördatt föreskriften om utseende av kommunalatillsynsmän ej skall avse biträde åt vid dess tillsyn beträffande örlogsfartyg. (Motiv i avsnittet 6.1). Förslaget till förordning om ändringi arbetsrailjöförordningen (1977:1166) Från tillämpning av förordningenhar undantag gjorts beträffande och 2 § förstastycket. Skyldighet har föreskrivits för sjöfartsverketatt i frågor som avse skydd mot ohälsa och olycksfall på örlogsfartyg i erforderligomfattning samråda med arbetarskyddsstyrelsen. Därjämte harintagits en bestämmelse om att vad i förordningen sägsom skall beträffande örlogsfartygi stället gälla . (Motiv i avsnitten 6 och 8). 1979/80:126 90 Föreskrifterna har intagits 1 en tillarbetsrailjöförordningen fogad ny paragraf. Förslaget till förordning om säkerhetenpå öriogsfartyg Enligt 1 kap 1 §andra stycket lagen (1965:719) ora säkerhetenpå fartyg gäller lagens bestäramelserörlogsfartyg endast såvitt regeringen förordnardärom. Det har ansetts lämpligt att sådantförordnande meddelas i en särskild förordning,betecknad förordning om säkerheten påörlogsfartyg. I denna nya förordning har angivits vilka stadganden i sjösäkerhetslagensom skall gälla örlogsfartyg. Därjämte föreskrives att även 11 kap förordningen(1965:908) om säkerheten på fartyg skall gällaörlogsfartyg. Därigenom bemyndigas att meddela föreskrifterför verkställigheten av de stadganden i sjösäkerhetslagensom skall gälla örlogsfartyg. (Motiv i avsnitten 6 och 8). Prop.1979/80:126 91 Sammanställning av remissyttranden över betänkandet (DsK1979:9) Säkerheten på örlogsfartyg Utredningens förslag har mottagits övervägande positivi avremissinstanserna. Inte från något håll har behovet av regler för skeppstjänstpå örlogsfartyg satts i fråga. Alla remissinstanser utom två godtar också denallmänna inriktningen av utredningens förslag och menar att de bör läggas tillgrund för lagstiftning. 2 Tillämplig lagstiftning arbetsmiljölagen ellersjösäkerhetslagen? Remissinstanserna tillstyrker eller lämnar, med ett parundantag, utan erinran utredningens förslag att arbetsmiljölagen skalltillämpas vid skeppstjänst på örlogsfartyg. Bland de remissinstanser somtillstyrker förslaget kan nämnas , chefen för marinen, försvaretssjukvårdsstyrelse, , arbetarskyddsstyrelsen.Reservofficerarnas centralförbund. , TCO ochVärnpliktiga arbetsgruppen. anser att utredningens förslag är välgenomarbetade och motiverade och framhåller att det är viktigt att man anpassargällande lagar, som är välkända och etablerade i samhället, sä att de ärtillämpliga på så stora områden som möjligt. Enligt styrelsen har utredningengenom några små, marginella ändringar lyckats anpassa arbetsmiljölagen tilltjänsten på örlogsfartyg. I stället för att skriva nya, särskilda bestämmelserparallellt med annan gällande lagstiftning måste detta betraktas vara praktiskt. Både och andra remissinstanser anserdet värdefullt att man, genom att låta arbetsmiljölagen gälla även förörlogsfartyg, får enhetliga bestämmelser för försvarsmakten i dess helhet. Ettsärskilt skäl för att tillämpa arbetsmiljölagen på örlogsfartyg är enligtarbetarskyddsstyrelsen att både fast anställda och värnpliktiga växlar mellansjö- och landtjänst, varvid de redan nu vid landtjänstgöring är underkastaderegleringen i arbetsmiljölagen. Styrelsen understryker vidare att det innebären stor fördel att skyddsorganisationen inom försvaret byggs upp på likartatsätt både ombord på försvarsmaktens fartyg och i försvarets övriga verksamhet.Statsanställdas förbund anför att arbetsmiljölagen bör gälla inom alla områdenav arbetslivet, om inte mycket speciella skäl kan anföras för en särreglering inågon form. Sådana skäl finns, som utredningen har påvisat, inte i detta fall.TCO ansluter sig till utredningens förslag och finner det angeläget att detgenomförs . Prop.1979/80:126 92 finner att den föreslagna ordningen kanmedföra vissa nackdelar och inkonsekvenser för verkets egna fartyg och anför. bedriver verksamhet till sjöss med bl. a.olika slag av tjänstefartyg samt sjömätningsfartyg och isbrytare. Ehuru desistnämnda har militära besättningar och därför inte om utredningens förslaggenomförs skulle komma att omfattas av lagen om säkerheten på fartyg är dedriftsmässigt integrerade med övrig verksamhet inom verket. Den direktaanknytningen till gör sig också gällande vid projektering ochbyggande av sädana fartyg. Verket skulle därför av praktiska skäl ha föredragitatt verkets samtliga fartyg åtminstone beträflFande skeppstjänsten hadeomfattats av lagen om säkerheten på fartyg. Med hänsyn till de olikabedömningar och värderingar som lett utredningen fram till sin slutligaståndpunkt vill verket likväl inte motsätta sig att utredningens förslag läggstill grund för beslut. och Svenska sjöfolksförbundetmotsätter sig att utredningens förslag genomförs. Fartygsmiljöutredningenfinner att utredningen om säkerheten på försvarsmaktens fartyg (säkerhetsutredningen)i många avseenden har kommit till rimliga och riktiga resultat vid sinaöverväganden. Ändock måste fartygsmiljöutredningen bestämt avstyrka attsäkerhetsutredningens tankegångar genomförs på föreslaget sätt. Sedan fartygsmiljöutredningen i yttrandet har erinrat omsin huvuduppgift, nämligen att föreslå regler om arbetsmiljön inom sjöfarten,och om att utredningen fördenskull ser över innehållet i sjösäkerhetslagen,anför utredningen. har att beakta alla slagsfartyg och alla former av sjöfart. Man vågar med ganska stor säkerhet utgå frånatt den sjösäkerhetslag, som utredningen kommer att föreslå, måste bli enramlag och att behövliga särbestämmelser för olika slags sjöfart i storomfattning får meddelas i tillämpningsförfattningar, antingen i en förordningeller i främst kungörelser. I fråga om statlig sjöfart blirkanske lösningen att det överlämnas åt regeringen att förordna om sådana särreglersom kan finnas påkallade - alltså en mjukare reglering än den nuvarande I kap.I § andra stycket sjösäkerhetslagen. Om nu fartygsmiljöutredningens arbete som avsett är ledertill lagstiftning, skulle det, i motsats till vad säkerhetsutredningen synesutgå från på s. 16 f, framstå som ganska anmärkningsvärt, om man inte samtidigtundersökte i vilken mån de nya reglerna borde gälla i fråga om försvarsmaktensfartyg. Därvid skulle man troligen finna att vissa regler i sjösäkerhetslagen- förmodligen fler än - borde bli tillämpliga på dessa fartygmen att man i viss utsträckning skulle föredra andra regler. Härvid skullemycket väl även bestämmelser i arbetsmiljölagen eller desstillämpningsföreskrifter kunna komma i fråga. I vilket fall som helst lär manbehöva en viss kvantitet specialbestämmelser. Såvitt nu kan bedömas verkar det mest ändamålsenligt atten förordning av regeringen kommer att bestämma, i vilken mån den nyasjösäkerhetslagen skall gälla örlogsfartyg och i vilken mån andra regler skallvara tillämpliga på dessa fartyg. En motsvarande reglering i formen av lagsynes knappast vara påkallad. Det är helt främmande för fartygsmiljöutredningenatt man skulle gå den av säkerhetsutredningen förordade vägen, nämligen 1979/80:126 93 attföra in ett antal bestämmelser - undantag och särregler - i arbetsmiljölagenoch arbetsmiljöförordningen. Har man kommit fram till att man skall utfärda enlag som behandlar arbetsmiljön till sjöss, bör man i den lagen eller i dendärtill hörande förordningen kunna bli orienterad om vad som gäller i sådantavseende i fråga om skilda slag av sjöfart.