prop · G303117 · 1979-12-31 00:00:00 — Överbefälhavaren föreslår att statsmakterna nu ger honom iuppdrag att inleda utvecklingen av för att möjliggöra ettslutligt beslut om att svensk industri i samarbete med utländsk industriskall utveckla det. Delta innebär enligt överbefälhavaren att statsmakterna nubör klart deklarera atl de är beredda atl vidmakthålla svensk kapacitet attutveckla flygplan på en sådan nivå, att industrin i samarbete med utländskindustri kan ta fram framtida stridsflygplan samt att statsmakterna avdelarmedel för systemdefiniiion och en inledande fas av utvecklingsarbetet på ettnytt enhetsflygplan. Överbefälhavaren anser det vidare nödvändigt attstatsmakterna nu klart tar ställning i flygplansfrågan. En fortsatt osäkerhetleder till ett orationellt utnyttjande av försvarsmaktens resurser, försvårarförsvarsplaneringen och undergräver försvarets trovärdighet. Osäkerheten leder ucksåtill svårigheter att behålla tilltron till den egna förmågan, särskilt blandflygvapnets personal. Ärendet har behandlals i militärledningen och imilitärledningens rådgivande nämnd. Vid anmälan av prop. 1979/80:100 (bil. 7 s. 58) anfördejag bl.a. aU överbefälhavarens programplan inte omfattade flygvapnets materielanskaffning.Jag angav att det var nödvändigt att ta ställning till försvarsgrenarnas materielanskaffningi ett sammanhang. Jag förordade därför att regeringens förslag beträffandeberörda anslag skulle föreläggas i särskild proposition under våren1980. 1 avvaktan på denna behandlade jag inte avvägningsprogrammens utveckling ellerde försvarsindustriella frågorna. 1979/80:117 13 Överbefälhavaren har redovisat den delav programplanen som omfattar flygvapnets materielanskaffning. Jag redovisar i det följande mina ställningstaganden tillavvägningsprogrammens utveckling, flygplansanskaffningen och deförsvarsindustriella frågorna. Markstridsförbanden skall i samverkan med övrigastridskrafter kunna lösa stridsuppgifter inom invasionsförsvaret i gräns-ochkustområden. De skall också, om det blir nödvändigt, kunna fullfölja strideninne i landet. Vissa förband skall avses för strid även inom sådana delar avvårt land som angriparen har tagit. Avvägningsprogrammet omfattar arméförbanden ulom vissaluftförsvarsförband samt kustartilleriförbanden. Den planering som överbefälhavaren har redovisat innebär bl.a.följande. Markstridsförbanden behåller i huvudsak sin nuvarandeomfattning. Allmänt prioriteras eldkraften i form av främst pansarvärnsvapensamt vapen för indirekt eld. Infanteriförbandens rörlighet och eldkraftförbättras. Nytt rörligt kustartilleri tillförs förbanden. Brigader och rörligtkustartilleri prioriteras. Förband med tunga pansarvärnsrobotar organiseras. Handlingsfriheten bevaras så att en tolftemoderniserad infanteribrigad eller mekaniserade förband kan organiseras efterplaneringsperioden. mnderniseras uch anpassas till de muderniseradeinfanteribrigadernas urganisatiun. Fyra pansarbrigader samt pansarförbanden i övre Nurrland nchpå behålls. Handlingsfriheten bevaras avseende den framtida pansarorganisationeni östra . Moderniseringen av en del av kustartilleriets fastaspärrbataljoner med nya tunga tornbatterier fullföljs. Modernisering av två tunga rörliga kustartilleribataljonerpåbörjas. I förhållande till föregående programplan innebärplaneringen bl. a. följande viktigare förändringar. Den planerade organisationen av förband med tunga pansarvärnsrobotarhar minskats. Vissa pansarförband behålls för att medge handlingsfrihet införnästa försvarsbeslut. Jag kan i huvudsak godta planeringen föravvägningsprogrammet Mark-stridsförband. Övervattensstridsförbanden skall genom anfall mot en angriparessjötransportmedel och sjöslridskrafter och genom mineringar kunna 1979/80:117 14 försvåra anfall över havet. De skall vidare kunna skyddavår sjöfart och övriga förflyttningar lill sjöss saml medverka i övervakningoch incidentberedskap. Avvägningsprogrammet omfattar ylaltackförband,helikopterförband samt min- och minröjningsförband. Den av överbefälhavaren redovisade planeringen innebär bl.a. följande. Övervattensstridsförbanden skall kunna verka i floitiljförband.Sjörobotar med medellång räckvidd anskaffas. Helikoptrar med särskildutrustning används för att upptäcka och bekämpa ubåtar. God tillgång till sjöminorliksom modernisering av dessa eftersträvas. För utläggning av minor användssärskilda minfartyg, övriga stamfartyg, helikoptrar och civila fartyg. Minröjningsfunktionenvidmakthålls sä långt som det är möjligt. Ytatlackförbanden utvecklas mot två ytattackflotliljer ochen självsländig torpedbåtsdivision. Flottiljerna beväpnas med sjörobotar.Studier bedrivs för att klarlägga ylattackförbandens sammansättning och ledningnär jagarna och går ur organisalionen. Sjörobotbeväpnade patrullbåtsförband organiseras och etttredje minfartyg anskaffas. Minröjningsförbanden minskas med fyra flottiljer. Studierpågår för att klarlägga minröjningsfunktinnens framtida utformning. I förhållande till föregående programplan innebärplaneringen bl. a. följande viktigare förändringar. Leveransen av det tredje minfartyget har uppskjutits ettår och fyra minröjningsflottiljer har utgått. Jag kan i huvudsak godta planeringen föravvägningsprogrammet Över-vattensstridsförband. Fjärrslridsförbanden omfattar attackflyg- ochubåtsförband. Dessa förband skall utanför vår kust kunna anfalla främst enangripares tonnage för trupp- och underhållstransporter och därigenom minskahans styrka. Ubåtsförbanden skall även kunna lägga ut minor på stort avståndfrån vår kust. Attackflygförbanden skall i samband med försvar mot engränsinvasion kunna anfalla mål av olika slag även långt framför våra förband.Attackflyget skall också kunna sättas in mot en angripares lufllandsättningsföretagoch kunna användas för direkt understöd av markstridsförbanden. Överbefälhavarens planering av auackflygförbanden underperioden innebär 5,5 divisioner av flygplan AJ 37 nch 5 lätta divisiunerutrustade med flygplan SK 60. För ubåtsförbanden innebår planeringen tolvubåtar. Olika alternativ för omsättning av attackflygförbanden harplanerats. Ett nytt ubåtssystem, A 17, utvecklas. I förhållande till föregående programplan har alternativenmed flygplanen A 20 och B3LA utgått ur planeringen. 1979/80:117 15 Jag återkommer i det följande till frågan om omsättning avattackflygförbanden. I övrigt kan jag i huvudsak godta planeringen föravvägningsprogrammet Fjärrstridsförband. Luftförsvarsförbanden skall kunna försvåra en angripares flygkrigföringmol vårl land, skydda våra övriga stridskrafter och områden som är viktiga förtotalförsvaret samt tillsammans med andra funktioner bidra till attbefolkningen skyddas. Avvägningsprogrammet omfattar jakl-, luftvärnsrobot- ochluftvärnsförband samt stridslednings- och luftbevakningsförband. Den planering som överbefälhavaren har redovisat innebärbl. a. följande. Jaktförbanden börjar ombeväpnas med flygplan JA 37 Viggen.Balans upprätthålls mellan flygande förband, bas-, luftbevaknings- och stridsledningsförband.Luftvärnsförbandens antal behålls i huvudsak. En del av förbanden ges ökadeffekt genom atl robut 70 tillförs. Utveckling av ny materiel med mörker- ellerallväderskapacitet påbörjas. Åtta jaktdivisiuner ombeväpnas med flygplan JA 37 . Luftvärnsbataljoner med robot 70 organiseras underperioden. Luftvärns-förband med robot 67 moderniseras. Radarkompanier för luftbevakning och stridsledning på höghöjd organiseras. Förband för låghöjds- och havsövervakning börjar organiserasi slutet av perioden. 1 förhållande till föregående programplan innebärplaneringen bl. a. den förändringen att anskaffningen av ny låghöjdsradar harlagts tidigare med en första etapp . Jag kan i huvudsak godta planeringen för avvägningsprogrammetLuftförsvarsförband. Flygplansfrågan kan inte enbart bedömas frånförsvarspolitiska, ekonomiska, industripolitiska eller arbetsmarknadspolitiskautgångspunkter utan måste även sättas in i ett säkerhetspolitiskt sammanhang.Jag vill därför först något beröra de säkerhetspolitiska utgångspunkterna förflygplansfrågan innan jag behandlar de olika alternativ tillflygplansanskaffning som föreligger. har alltsedan andra väridskriget vidmakthållit ettrespektingivande försvar som stöd för sin neutralitetspolitik. Strävan harvarit att skapa sådan balans mellan olika totalförsvarsgrenar och mellan skildadelar av det militära försvaret aU en godtagbar effekt i olika tänkbarasituationer skulle nås. har det militära försvarei främsl utformatssom elt invasionsförsvar och de därav motiverade resurserna har varittillräckliga för att övervaka vårt territorium och avvisa kränkningar underfred och neutralitet. 1979/80:117 16 Den ekonomiska siluationen för det militära försvaretframtvingar en hårdare prioritering mellan olika uppgifler för försvarsmaklen.En sådan prioritering måste ske med utgångspunkt i vår säkerhetspolitiska situation. ligger i gränsområdet mellan två militära block.Områden i både norra och södra delen av det nordiska området har en ökandestrategisk betydelse för maktblocken. spelar en viklig roll redan ifredstid för att upprätthålla stabiliteten och avspänningen i det nordiskaområdet. Detta är en aspekt som våra nordiska grannländer fäster stur vikl vid.En avsevärd förändring av det svenska militära försvaret i förhållande tillomvärlden skulle kunna leda till nsäkerhet inum maktblncken um Sverigesställning i en eventuell framtida, mera kritisk situatinn. Avgörande för maktblockens åtgärder i fred och i merakritiska situationer är deras föreställningar om etl eventuellt krigs karaktär.Försvarskommittén (Fö 1978:02) har i sitt betänkande (SOU 1979:42) Vårsäkerhetspolitik bedömt att ett krig i åtminstoneinledningsvis kommer att föras med konventionella stridsmedel. I syfte att nåen godlagbar polilisk uppgörelse kan maktblocken därvid genomföra snabba, geografisktbegränsade operationer som syftar till att ställa motparten inför fullbordatfaktum. För att skapa respekt i omvärlden för den svenskaneutralitetspolitiken är det därför nödvändigt att vi inom värnliktsförsvaretsram kan åstadkomma en förmåga till snabba, kraftsamlade militära insatser överhela territoriet. Därtill krävs en förmåga att förhindra kränkningar ochmedvetna överflygningar av svenskt område. Mot denna bakgrund anser jag att kvalificeradeflygstridskrafter för jakt-, attack- och spaningsändamål även inom en överblickbarframlid kommer alt utgöra en nödvändig och väsentlig del av det svenskamilitära försvaret. I detta sammanhang bör också framhållas den roll sominhemsk utveckling och tillverkning av flygplan under de senaste decenniernahar spelat för den svenska säkerhetspolitiken. Genom en inhemsk utveckling haren svensk profli på vårl flygvapen kunnat säkerställas som vi fåttflygplan som har varil väl anpassade till våra operativa behov. Flygstridskrafterna består främst av jaktflyg, attackflyg uchspaningsflyg- Jaktflyget omfattar f. n. tolv divisioner jaktflygplan avtyp J 35 Draken. Deras främsta uppgift är att försvåra flyg- och robotanfallmot vårt land genom att bekämpa flygplan och robotar i luften. Flygplan J 35Draken ersätts av flygplan JA 37 (). Enligtnu gällande planeringsinriktning anskaffas åtta divisioner. Jaktviggenförutsätts vara kvar i krigsorganisationen . Attackflyget består f. n. av fem och en halv divisionermedeltunga attackflygplan AJ 37 () och fem divisioner lättattack Prop.1979/80:117 17 med skolflygplanet 60. Attackflygets uppgift är att förhindraeller försvåra invasiun genum anfall mnt stridskrafter såväl till lands somtill sjöss. Den tekniska livslängden hos medför att det uppstårbehov atl ersätta flygplanet . Tidpunkten för ersättningav flygplan SK 60 är beroende av hur systemet utnyttjas i fortsättningen. används enbart till flygutbildning, bör elt nytt skolflygplananskaffas . Om attackuppgifterna kvarslår, behöver detersättas . Spaningsflyget består av tre fredsdivisioner av flygplan S37 (Spaningsviggen) och har till uppgift att skaffa upplysningar ommotståndarens dispositioner. Den tekniska livslängden hos Spaningsviggenmedför att den behöver ersättas under första delen av 1990-talel. Frågan om ersättning av dagens attack- och skolflygplanssysiemhar varil föremål för omfattande utredningar . Därutöverhar ett visst arbete påbörjats både när det gäller att vidareutveckla Jaktviggentill ett medeltungt attackflygplan med benämningen A 20 och att utveckla ettnytt lätt attack- och skolflygplan kallat B3LA. 1976/77:74 om inriktningen av säkerhetspolitikenoch totalförsvarets fortsatta utveckling (bil. 1 s. 124-129) anslöt sig regeringentill försvarsutrednings rekommendationer (SOU 1977:1 Totalförsvaret1977 -82) att det medeltunga attackflygplanet A 20 borde utvecklas och att ettkompletterande underlag var nödvändigt, innan beslut kunde fattas angåendeinriktningen av kommande anskaffning av attack- och skolflygplan. (FöU1976/77:13, rskr 1976/77:311) beslöt enligt regeringens förslag. För att nära följa nch utvärdera det fortsatta arbetettillkallades den s. k. B3LA-beredningen, som lämnade sin rapport (Ds Fö 1977:7). Beredningen fann att valet borde slå mellan ett alternativ sominnehöll sex divisioner av flygplan A 20 och 45 skolflygplan av utländsk ellersvensk tillverkning och ett alternativ som omfattade nio divisioner av flygplanB3LA och två divisioner av , som i sin nuvarande utformning skullebehållas intill mitten av . Alternativet med flygplan B3LA beräknadeskräva ett tillskott till det militära försvarets planeringsram för perioden1977/78 - 1981/82 av ca 350 milj. kr. Motsvarande tillskott föralternativet med flygplan A 20 beräknades till 100 milj. kr. 1977/78:95 om anslaget Flygvapenförband: Forskningoch utveckling anfördes att flera skäl talade för att man inte skulle fattaslutligt beslut i flygplansfrågan . B3LA-beredningen hade intehaft möjligheter att studera konsekvenserna för den svenska flygindustrin ochför vissa av försvarets myndigheter uch verkstäder av att inte utveckla ochanskaffa flygplan B3LA. Det fanns en betydande osäkerhet om vad produktionenoch driften av skulle komma atl kosta, om den 2 1979/80. 1979/80:117 18 måste ske utan slöd av så stora utvecklingsavdelningar somde berörda företagen hade då. Vidare ansågs den version av flygplan A 20 somöverbefälhavaren förordade inte kunna anskaffas inom planeringsramen. Del fannsdärför anledning atl närmare överväga om och i så fall hur bordeutvecklas till ytterligare en attackversion och om det fanns något utländsktalternativ till flygplan A 20. Det borde vidare undersökas på vilkel sätt och ivilken utsträckning som det var möjligt att inom andra områden ta till vara dettekniska kunnande som flygindustrin representerar. Med hänsyn till frågansstora betydelse tillkallades en parlamentarisk kommitté, flygindustrikommittén(Fö 1978:01), för att ta fram ytterligare beslutsunderlag för det fall attflygplan B3LA inte skulle komma att utvecklas. föresing isin betänkande (Ds Fö 1978:8) i uktnber 1978, att anskaffningen avattackflygplan närmast burde inriktas mnt flygplan A 20, um en anskaffning avflygplan B3LA inte kum till stånd. Med hänsyn till möjligheterna att inrymma ulikaA 20-alternativ innm den gällande försvarsramen nch med hänsyn iill de uperativabedömningar snm hade reduvisats för knmmittén förnrdade den ett alternativ snm nmfattadeåtta divisiuner av flygplan JA 37 nch sex divisiuner av flygplan A 20. Dennaanskaffning rymdes duck inte helt inum det eknnumiska utrymme sumöverbefälhavaren hade beräknat fanns tillgängligt för ersättning av attackflygplanunder periuden /80 - 1983/84. Efter det att flygindustriknmmittén hade avlämnat sittbetänkande inknm från till försvarsdepartementet ettnytt underlag avseende en variant av flygplan B3LA med benämningen SK 38/A 38.Detta underlag avvek i ekunumiskl avseende väsentligt från tidigare underlag.Kravet på tillskntt till försvarsmaktens ram kunde enligt försvarets materielverksuppfattning minskas från tidigare angivna 350 milj. kr. per budgetår till 60milj. Regeringen uppdrog åt överbefälhavaren attutreda förutsättningarna för en eventuell anskaffning av flygplan SK 38/A 38.Av uppdraget framgick bl. a. att överbefälhavaren burde analysera de långsiktigaekonomiska följderna för försvaret i dess helhet av en anskaffning av flygplanSK 38/A 38. Överbefälhavaren överlämnade den begärdautredningen. I denna förordade överbefälhavaren 38/A 38-alternativet endastunder förutsättning att försvarsmakten efter /82 kunde påräknaen sådan höjd eknnumisk ram, att flygplanssystemen kunde tillföras erfnrderligaresurser inom ramen för en balanserad avvägning mellan skildaförsvarsfunktioner. Inte heller alternativet med flygplan A 20 kunde inrymmasutan en ökad försvarsram. Överbefälhavaren framhöll att om inte tillräckligaresurser kunde tillföras det militära försvaret, en fortsattflygplansanskaffning borde inriktas mot utländska alternativ. Min förelrädare anförde i prop. 1978/79:138 om vissaanslagsfrågor m. m. rörande försvaret att det pågående arbetet med projekten 1979/80:117 19 38/A 38 borde avbrytas. Vidare förordades att en vidareulvecklingav flygplan JA 37 till det médeliunga attackflygplanet A 20 pä grundav kostnaderna inte borde komma i fråga på den kvalitetsnivå somöverbefälhavaren hade funnit önskvärd. Enligt min företrädare var det därförnödvändigt att undersöka om någon form av vidareutvecklad kundefylla elt väsentligt operativt behov pä en godtagbar ekonomisk nivå. Minföreträdare förordade att etl visst utvecklingsarbete på bordefortgå under budgetårel 1979/80 lill dess att delta var klarlagt. Vidareanmäldes att överbefälhavarens planering för perioden /81 - 1984/85 måsteföreligga innan ställning kunde tas till frågan om utveckling och anskaffningav nya flygplan, I denna planering borde möjligheterna till och konsekvensernaav elt antal alternativ med varierande antal Jaktviggendivisiuner, divisiunermed vidareutvecklade uch divisiuner med utländska flygplan granskas.Även ulika alternativ till anskaffning av beväpnade uch ubeväpnade skulflygplanskulle vägas in i det avdelade eknnumiska utrymmel. beslöt i enlighethärmed (FöU 1978/79:23, rskr 1978/79:327). Försvarsutskuttet erinrade därvid umaU 1978 årsförsvarsknmmittébl. a. härtill uppgift att granska alternativamöjligheter till anskaffning av jaktflygplan, luftvärnsrnbntar nch andra luftförsvarsknm-punentersamt att lämna förslag um den framtida avvägningen mellan skilda åtgärder förluftförsvar. Regeringen gav överbefälhavaren kumpletterandedirektiv för prngramplaner för periuden /81 - 1984/85 uchanslagsframställningar för /81. Överbefälhavaren skulle rednvisaplanering för en fnrtsalt flygplansanskaffning i enlighet med två alternativ.Båda alternativen skulle grundas på förutsällningen att Jaktviggenvidareutvecklas till begränsad attackkapacitet med bl. a. förmåga att bära sjömålsrnbutar.Vidare skulle snm framtida ersättare för Viggensystemei förutsättas en ny flygplans-plattfnrmmed pruduktiun nch kumpletterande utveckling vid svensk industri nch så långtmöjligt svensk beväpning. Det ena alternativet förutsatte lägst sammanlagt lin divisiunerJaktviggen nch vidareutvecklade samt ett nytt skulflygplan medmycket begränsad beväpning där antalet bestäms av utbildningsbehuvet. Det andraalternativet förutsatte lägsl åtta divisiuner nch vidareutvecklade Jaktviggensamt ett skulflygplan med viss beväpning, bl. a. förmåga att bära sjömålsrubntar.Båda alternativen skulle grundas på att svensk industri skulle delta i pruduktionenoch atl denna skulle bedrivas på en förhållandevis jämn nivå utan påtagligaluckor eller dubbelbeläggningar. Vidare skulle industrins utvecklingskapacitetpå det militära området anpassas till en nivå motsvarande vad som krävs för dennya flygplansplattform som angavs i direktiven. Vid detaljutformningen avalternativen skulle möjligheterna till och konsekvenserna av att förlängalivstiden på flygplan av typ J 35 Draken och 37 granskas. En sådanförlängning skulle i den utsträckning överbefälhavaren fann operativt 1979/80:117 20 lämplig samt tekniskl och ekonomiskl möjlig genomföras ide två alternativen. Regeringen gav härutöver överbefälhavarendirektiv atl översiktligt granska möjligheterna till och konsekvenserna av enanskaffning av flygplan från utlandet. Enligt detta alternativ förutsågs ettsådant utländskt flygplanssystem ingå i flygvapnet vidsidan av åtta divisioner av flygplan JA 37, i försia hand som ersättare förutgående flygplan av typ AJ 37 och S 37 Spaningsviggen. Stor viktskulle dock läggas vid flygplanssystemets luftförsvarsegenskaper. Överbefälhavarenskulle som referensalternativ förutsätta ett utländskt flygplan som har ungefärsamma presianda som det amerikanska flygplanet F 16. Överbefälhavaren överlämnade till regeringen den 1februari 1980 underlag i flygplansfrågan samt komplettering till programplanenför det militära försvaret för perioden /81 - 1984/85. Överbefälhavaren har-uiöver de alternativ som regeringen har angett - gianskat ettalternativ, där man direkt inriktar arbetet mot en framtida ersättning av hela Viggensystemeimed ett enhetsflygplan för jakt-, attack- och spaningsuppgifter (JAS), som iväsentliga avseenden har utformats för att passa våra speciella förhållanden. Frågan om ersättning av dagens attack- och skolflygplanssysiemhar. sum tidigare nämnts, utretts under större delen av . Härvid harav olika skäl beslut om utveckling nch anskaffning successivt uppskjutits.Detta har medfört att tidsskillnaden har minskat mellan ersättningen av dagens attackochskolflygplanssysiem samt den framtida ersättningen av hela Viggensystemei.Under denna tid har också den tekniska utvecklingen förändrat förutsättningarnaför att utveckla och producera stridsflygplan. Mot denna bakgrund måste manöverväga att avstå från en omedelbar ersättning av dagens lätta attack- och skolflygplanssysiemför att i stället ersätta hela Viggensystemei . En sådaninriktning stöds av överbefälhavarens perspektivstudier, där det uperativa behuvetav ett flygplan som är allsidigt användbart för jakt-, attack- ochspaningsuppgifter klart har belagts i samtliga handlingsvägar. Jag finner detdärför viktigt att detta delvis nya alternativ granskas och jämförs med dealternativ som regeringen har angett. Jag övergår nu till att behandlade alternativ för flygplansanskaffningen som därmed föreligger. I samtliga de alternativ som redovisas i det följandeingår åtta divisioner av . Jag anser liksom överbefälhavaren attbeslut om anskaffning av den tredje delserien av bör fattas /81. Alternativ A:l förutsätter utveckling uch anskaffning avfem divisioner av ett beväpnat skolflygplan benämnt SK 1. Efter produktion avdetta anskaffas ett utländskt flygplanssystem. 1 årenvidareutvecklad version av nuvarande flygplan SK 60. Flygplanet är i huvudsakutformat för att användas för utbildningsändamål. Det kan inte bära den sjömålsrobotmed 1979/80:117 21 läng räckvidd (Rbs 15), som f. n. utvecklas gemensamt förmarinen och flygvapnet. Flygplanet ger på grund av sina låga prestanda intenågot nämnvärt tillskolt till luftförsvaret. Jag anser att den operativa effeklsom fem divisioner av flygplan SK 1 skulle tillföra vårt försvar inte står irimlig relation till redovisade kostnader. Jag finner vidare att ett framtida JAS-syslemdå måste anskaffas från utlandet. Jag anser liksom överbefälhavaren attflygplan SK 1 inte bör utvecklas och anskaffas. Alternativ A:2 förutsätter utveckling och anskaffning avnio divisioner av ett beväpnat skolflygplan med högre kvalitetsnivå än SK 1.Flygplanet benämns SK 2. Efter produktion av detta anskaffas ett utländsktflygplans-syslem. 2 byggs i två separata versioner. Den ena är en ensitsigversion för attackuppgifter (sju divisioner). Den andra är en tvåsitsig versionför i huvudsak skoluppgifter nch med begränsad attackkapacitet (tvådivisioner). Flygplanet har i flera avseenden liknande ulfnrmning snm flygplanSK 60. Skillnaderna är främst betingade av förmågan att bära sjömålsrnbutarsamt anpassningen till det framtida bassystemet.