prop · G3031 · 1979-12-31 00:00:00 — Diuemot finner styrelsen del oacceptabelt attbehandling som beslutals och måhända framgångsrikl påbörjals automatiskt ochutan avseende på behandlings-behovet måste avbrytas den dag den unge fyller 18år. Även socialslyrelsen anser atl värdsom påböijats innan älder skall kunna forisätta, dock längst lill dessden unge fyller 20 är. Ltinssiyrel-serna I , , ,och anser också atl värden bör kunna forlsallaefter det den unge fyllt . Del förefaller i princip vararikligl, anför i , att LVU slutar därmyndighetsåldern börjar. Om ulredningens förslag träder i kraft måste man dockuppmärksamma risken för överväliring på kriminalvården och den psykiatriskavården. Det kan emellertid ifiågasåt-tas om inle vården i vissa fall bordekunna få forlsalla efter fyllda är. Detta skulle emeUertid kunna leda tillorimligheter, eftersom SU så starkt 1979/80:1 285 hängt upp LVU pä samtycke eller inte. Om man har tväungdomar under 18 är, båda med samma svåra problem, skulle den som samtyckertill vård kunna undvika LVU och därmed bli "fri" efter fyllda 18 år.Om emellertid LVU görs mera oberoende av samtycket skulle det kunna innebäravissa fördelar att LVU finge fortsätla efter fyllda . stämmer förövrigl väl överens med den av SU föreslagna konlinuileien i behandlingen. Mankan inle bortse från all en ungdoms mognad inle alllid motsvaras av dennesfaktiska ålder. Mulmö kommun anser också all vårdsom beslulais och påbörjats före det all den unge fyllt 18 är skall kunnafortsätla. Vården skall dock i sådanl fall avslutas senasl efleruppnådd . Flera andra kommuner anser också alt värden skall kunnafortsätla efler del den unge fylll 18 är. par kommuner har ansett atl delbör gälla en lidsgräns för den fortsatta vården. JO anför att han i likhel med flerareservanler i ulredningen känner belänkligheler inför förslaget atl vårdenskall upphöra senast när den underårige fyller . Man kan visserligenanföra starka principiella skäl för atl ingripande med stöd av LVU inle börkunna göras mot myndiga personer. JO anser emellertid all man bör skilja påfall när frägan om ingripande uppkommer efler det atl den unge fylll ochfall när behandling pågår och den unge blir myndig . senare fallel anser JO atl övervägande skäl lalar för all den inledda behandlingeneller värden bör få slutföras. Ålgärdssyslemd beträffande de ungalagöverträdarna kommer annars i stor utsträckning atl sällas ur spel. Dellagäller inte bara ungdomar som fyllt , utan även dem som närmar sig18-årsåldern och som enligl nuvarande regler i allmänhel överlämnas till vårdenligl barnavårdslagen (BvL). Åldersgränsen mäsle även ses i samband med andraav socialulredningen föreslagna regler om unga lag-överlrädare. Till en börjankan nämnas den lill månader maximerade behandlingstiden, vilken beräknasulan hänsyn lill avbroll i värden på grund av rymningar o. dyl. (s. 882).Enligl den föreslagna lydelsen av 38 kap. 2S broUsbalken (BrB) kommer del vidareknappasi alt vara möjligt atl förändra påföljden av del skald alt vårdtiden gårul under del au den unge är avviken och nytt vårdbeslut därefter inte kanerhållas. Dessa regler kommer tillsammans iroligen att verka i den riklningenall såväl åklagare som domslolar kommer atl bli mera iveksamma mol allöverlämna äldre lonåringar lill vård inom socialljänslen. TCO har i sitl remissyttrandeförutsatt all vården i vissa fall skall kunna fortsätla även efter det att denunge fyllt 18 är, dock längsl till dess den unge fyller 20 är. och Sverigesfrivårdsljänstemän har redovisai samma uppfattning. Flera remissinsianser har ocksäansell atl åldersgränsen för lagens tilllämpning bör vara . Prop.1979/80:1 286 Kaniniarråtten i Sundsvallframhåller att socialuliedningens förslag innebär att del behov av vård utansamtycke som kan finnas lör ungdomar i endast kantillgodoses med slöd av lagen om beredande av sluten psykialrisk vård i vissafall (LSPV), Kammarrätten kan inte dela den ståndpunkten och anför bl, a,löljande. Som utredningen ftamhäller i annatsammanhang skall LSPV törifaran-de vara en medicinsk vårdlag. Om förulsättningainaför vård enligt LSPV ej är uppfyllda och den unge ej heller kan beredas värdinom kriminalvårdens ram, finns det inle några möjligheter alt oberoende avsamtycke bereda den unge vård. Delta måste som kammarrätten ser det innebäraatl det skapas en restgrupp av unga, som för att de skall kunna beredas vård,måste ge sitt samtycke till vården. Eftersom del inle kan anlas att denna gruppär värdmotiverad i högre grad ån någon annan grupp finns anledning förulse alldel med utiedningens förslag kommer atl finnas en grupp 18-20-åringar som heltberövas möjligheten atl få adekval vård. Som kommer att beröras längre framanser kammarrätlen all vård enligt LSPV inte heller är något godtagbartalternativ från den synpunkten att denna lag inte ger samma rällssäkerhelsgaraniiersom en domstolsprövning. Del finns också anledning att befara au en slor del avden akluella gruppen med ulredningens förslag kan komma atl göras lill föremålför kriminalvårdande åtgärder i stället för sociala åtgäider av annat slag.Kammarrätten vill sålunda förorda att åldersgränsen 20 är för värd utansamiycke behålls i den här aktuella lagstiftningen i varje fall om det inleskapas möjligheter att utan samiycke ta om hand vuxna missbrukare avberoendeframkallande medel. Ulredningen föreslår också att vårdutan samtycke skall upphöra när den unge fyller . Effekten av detta lordebli alt ansökan om vård ej görs, om den unge ligger nära 18-årsgränsen. En vårdsom upphör näslan omedelbarl efler beslutet torde komma att betraktas sommeningslös och ägnad att molverka möjligheter till ett forlsall vårdarbete päfrivillighelens grund. Kammarrätten föreslår därför all ell vårdbeslut somgrundar sig på den underåriges beleende skall få slutföras även omåldersgränsen passerats. BRÅ ansluler sig principiellt tillatl åldersgränsen sälls vid myndighetsåldern. Med denna utgångspunkt bör docklagen ulformas så att värd som beslutas och påbörjas före 18-årsäldern fårslulföras oaktat den unge fyller 18 är. Möjligheten alt genom ingripande utansamtycke skapa förulsältningar för fortsalt frivillig vård bör finnas även förde unga som strax uppnår myndighetsåldern. BRÅ framhåller emellertid att delfinns anledning alt befara alt ett genomförande av förslagel kan leda till enöverströmning lill kriminalvården av i försia hand unga vårdbehövande lagöverträdare.På grund av dessa ungas kriminella belastning och med hänsyn lillpåföljdssysiemds begränsning kan flera av dem komma all ådömas frihetsstraff.Delta är enligt BRÅ: s förmenande ingen önskvärd utveckling, även om fiera avdessa unga är berövade friheten inom barna-och ungdomsvärden. BRÅavstyrker därför atl SU: s förslag om en sänkning av åldersgränsen genomförsf. En sådan sänkning, som BRÅ i och 1979/80:1 :S7 för sig av principiella skäl ställer sig bakom, bör kommalill sländ törst niir paföljdssyslcmel är sa ditlerenlieral au etl överförandeav imga lagövcilrä-dare lill kriminalvården inte behöver innebära, alt de diii'blir töieniiil för mer ingripande iiigärder iin vad som f, n, sker inom ramenlör BvL, Länsslyrelsen i Stockliolms länframhåller all i och med att utredningen inte föreslagit någon möjlighel lillivångsvård av vuxna inom sociallagsliftningen. s;i kommer ingripande med tvangmol ungdomar i all kunna ske endasi enligl LSPV och BrB.Utiedningens förslag är klarl otillfredsställande. Det kan enligtlänsstyrelsens mening inle anses tillrådligt alt slopa nu gällande 20-ärsgiänsulan atl erbjuda nägra adekvala vårdformer i stället. framhållerliinsslyrelsen i .löiiköpiiigs lån. som regel en lång mognadsperiod och kanbehöva socialljänstens stöd även efter fyllda , Länsslyrelsen förordardärför all nuvarande 20-;irsgräns bibehålls eller alt i varje fall möjlighelges att oavsett om den unge uppnatl 18 ars ålder slutföra värd som beslutatsoch påbörjats . Även länsslyrelsen i Krisiianslads län anser atlåldersgränsen bör fastställas till . Om inte möjlighet öppnas atl beredavuxna missbrukare värd i enlighel med Ulredningens allernalivförslag bör. anserlänsslyrelsen i , den övre åldersgränsen i de fall som avses i I S2 p. LVU uislräckas till i likhet med vad som gäller enligt 25 S b)BvL för unga missbrukare och lagöverträdare. Då särskilda skäl föreligger börsåledes 18- och 19-åringar kunna beredas vård utan samiycke med slöd av densociala vårdlagsliflningen. Moliv för en sådan tillämpning bör vara brislandemognad eller att ett föreliggande vårdbehov bältre kan tillgodoses inomsocialtjänstens ram än annorstädes. Vidare anser atl värd sombeslulais innan den unge fylll bör kunna slulföras. Del kan annarsbefaras all lagen inle tillämpas för nu avsedda ungdomar i slutet av17-ärsäldern, i länanser inle att socialulredningen angivit lillräckliga skäl för en absolut gränsför lagens tillämpning vid . En sådan åldersgräns kan medföra att ungdomari åldern 18-19 är inte kommer att överlämnas av domstol för vård enligtsociallagstiftningen. Detta kan medföra olyckliga konsekvenser för den unge.Länsstyrelsen anser att frägan om åldersgränsen inom lagstiftningen i vidbemärkelse bör bli föremål för utredning och närmare överväganden. Ävenlänsstyrelsen i län anser atl frägan om åldersgränsen bör övervägasytterligare. i länframhåller atl avsaknaden av möjlighelen atl med tvång ingripa mot ungdomar iåldern 18-20 är innebår att avhänder sig förmågan att hjälpadåligl motiverade ungdomar, vilket kan komma att medföra att den unge lämnasutan hjälp. Denna svaghet i ulredningens förslag markeras än mer genom allövervakningsin-slitutd föresläs upphöra. Den föreslagna åldersgränsen kan kommaalt leda lill en överströmning lill kriminalvården. Prop.1979/80:1 288 vet av atl även ungdomar i åldern bör kunnaberedas vård utan samiycke. I konsekvens härmed föreslår attlagen bygger på ell annal begrepp än underårig. Enliglungdoni.sjungelseiiiredningens mening kommer elt avskaffande av BvL:smöjligheter till tvångsingripanden inom atl leda tillalt ungdomar, som enligt nuvarande ordning kan undgå frihetsberövande påföljdinom kriminalvården, i fortsättningen kommer atl dömas till sådan påföljd ochdä i allmänhet fängelse. Den grupp som därigenom kan komma i fräga förklientöverföring är inte obetydlig. överlämnades för värd ellermeddelades beslul om åtalseftergift i ca 900 fall. Helaungdomsvårdsskoleklientelel uppgick vid utgången av är 1975 till 922 personer,varav 469 var föremål för vård inom skola. Av dem som vårdades inom skola hade199 fyllt . Socialulredningens förslag kan få till följd atl flertalet avde ungdomar , som enligl nuvarande ordning blir föremål för vård iungdomsvårdsskola och en slor del av dem som omhändertas för samhällsvård i annanform, kommer atl överföras lill kriminalvården. Frihelsberövande på grundval avslrafflagsliflning belraklas som allvarligare och mer ingripande än ålgärdenligl BvL. Frihelsberövandel får i allmänhet längre varaktighet när påföljdenbestäms till fängelse eller ungdomsfängelse. avskaffande av möjligheternalill ivängsingripande enligt BvL kommer således alt leda till påtagligaförsämringar för flertalel av dem som berörs av en sådan reform. Ungdomsfängelseulredningen anser därför all ettgenomförande av SU: s förslag måste samordnas med sädana ändringar istrafflagstiftningen att frihetsstraff för ungdomar kan undvikas i slörreutsträckning än som f. n. är fallel. Förslag till sådana ändringar lämnas avungdomsfängelseutredningen. Den av SU förutsedda klientöverföringen ställerkrav på ökade resurser men några beräkningar av ell sådanl resurstillskott harinle gjorls. och framhåller att för vissaungdomar i åldern är det klart negativt att överföras från sociahjänslentill sluien psykialrisk vård eller kriminalvård, vilkel kan bli följden avutredningens förslag. Kommunförbundel anser därför att möjlighet bör finnas atläven för dessa ungdomar besluta om vård ulan samiycke eller ålminslone attfortsätta dt redan genomfört omhänderlagande efter 18-årsdagen. En anknylning till myndighetsåldernkan i princip anses rimlig men bör inte godtas, när starka skäl motiverar enhögre åldersgräns anser . Det finns också mycket starka skälför en högre åldersgräns när del gäller vård och behandling av ungdomar medmissbruksproblem. betydelsefullt skäl är, anser kommunen, attsocialutredningen inle föreslagit någon adekval vårdform utan den enskildessamtycke för dessa unga missbrukare. Ulredningen har ansett att LSPV kantillgodose behovel. Del är emellertid enligl kommunen vidare klart olämpligtatt Prop.1979/80:1 289 vårda unga, oftasi sociali eller emolionellt omogna ochsåledes ännu formbara missbrukare, tillsammans med vuxna psykiskt sjuka päslulna avdelningar. annal lungl vägande skäl är all en absolutl8-ä|-sgräns omöjliggör fullföljande av en planerad värd ulöver denna gräns,saml att man har anledning all förmoda all det endasi undanlagsvis kommer attlyckas all motivera de ungdomar del här gäller till fortsalt frivillig värd. Ennegativ konsekvens av en fixering till åldersgränsen 18 är kan också bli altvård och behandling av 17-åringar i mänga fall kommeratt underlåtas. Slutligenframhålls i yllrandel all del i nuvarande läge skulle vara inhumant mot de ungalagöverträdarna i åldrarna 18- som ofta är missbrukare atl laborl möjlighelen all bereda dem vård, även om de själva avböjer sädan värd.Mänga av dessa ungdomar - med svära sociala handikapp -är inle moltagliga förerbjudanden om frivilliga insalser och riskerar alt hamna i ell läge, där vårdoch behandling aldrig kommer lill stånd. Föreningen ochSveriges sotialjörbtind redovisar samma synpunkter. Även andra kommuner anser attåldersgränsen bör vara . Hår kan nämnas Halmsiuds kommun som anser atl densom fyllt 18 men inte 20 är bör, om särskilda skäl föreligger, kunna beredasvärd på grunder som utredningen i övrigl angivit för underårig. Föreningen anser atl en absolul 18-års-gräns är olycklig eftersom ensådan gräns förmodligen leder lill en ökning av kriminalvårdande påföljder förunga i åldern . Det måsle även le sig olyckligl alt avbryta pågående ålgärderinom för atl någon uppnåll en viss ålder. Socialvärden har i dagbehandlingsresurser och kunskapema om ungdomarna i de aktuella åldrarna. Det ärdärför enligt föreningens mening oansvarigt atl inte lill fullo la konsekvensenav della och även del direkla ansvaret för ungdomsgruppen. Genom atl skjuiafrän sig ansvaret uppnäs sannolikt endasi en mer besvärande och förvirrandesilualion för dessa ungdomar, som sannolikl är mer inlresserade av ätgärdernaän vem som beslular om dem. Riksförbundel av föräldruföreningurmol narkolika (RFMN) framhåller alt de flesta ungdomar som omhändertasför samhällsvård har missbruksproblem i någon form. Enligl RFMN:s erfarenhetbörjar de svåra problemen för missbrukande ungdomar att hopa sig försl uppåt 18års ålder. Det tar lid alt utveckla dt missbruk och utslagningen sker gradvis.Mänga ungdomar i en svår livssituation kan nås av BvL och dess - iförhållande lill andra vårdlagar - goda möjligheter till varierande former avvärd. Om socialutredningens förslag gårigenom, kommer endast två altemativ alt finnas för missbrukande ungdomar -frivillig vård eller vistelser på fängelser och menlalsjukhus. RFMN anser altden frivilliga vården skall byggas ul. En bra frivillig värd leder till en störrevilja all ta emol hjälp och lill mindre tvångsomhänderiaganden. Att frivilligtsöka vård och framför 19 1979180. Prop.1979/80:1 290 allt atl fullfölja vårdprocessen kräver självtillil.livserfarenhet och en vision om ett nytt och bättre liv. äralt många unga missbrukare varken har självtillil eller framtidstro nog för allbryta den snabbt växande onda cirkel de hamnat i. RFMN tror däri"ör attmajoriteten av dessa ungdomar - om socialutredningens förslag går igenom -kommer atl hänvisas till ell forlsall planlösl irrande i sin missbruksmiljö,avbruld av lika planlösa visielser pä frivilliga behandlingsenhetei. häkten,fängelser och menlalsjukhus, RFMN ser med oro fram emol della. RFMN anser islällel att åldern för omhändertagande enligl BvL, skall höjas till 23 år.Vidare måste de ungdomar som omhändertagits för samhällsvård tillförsäkrasvärdiga vårdformer och en veltig behandling. Bland de synpunkter som kommil frami övriga yttranden märks bl.a, följande. Ungdomsvårdsskolornasrekiorsföreiiing framhåller att med tidsbegränsningen för underåriga ochavsaknaden av möjlighet att ingripa med tvång för 18- 19-åringar, avhänder sigsocialtjänsten förm.ågan att hjälpa de dåligt motiverade missbrukandeungdomarna. Föreningen ansluler sig till de reservanler i utredningen som anseratt vård, påbörjad , fär fortsätta efter del den unge fylll 18år, dock längst efler del duluni då värden beslulades. Laglexlen bör dåbygga på begreppel ung i slällel för underårig. Styrelsen jör Veinyra skolhem anföralt ungdomar med sen mognadsutveckling och dåligl socialt stöd utsätts föröverkrav och råkar därföi ofta i missbrukssilualioner. Missbruket byggs vanligenupp under tonåren, men ger allvarliga följdverkningar . Motivation förvård inträder sent, eftersom den kräver personlighelsmognad. Tvångsmässig vårdmot missbruk är meningslös, om den ej kan följas upp med motiverad ochfrivillig behandling. Med lidsbegränsning för underåriga och avsaknad av möjlighelatl ingripa med tvång för 18-19-äringar avhänder sig förmåganatt hjälpa de dåligt motiverade missbrukande ungdomarna. Särskilt med hänsyntill ungdomar ger LSPV möjlighel lill ingripande i alltför sent skede.Avgiftning och akutbehandling följs inte självklarl av motivation förfrivillig behandling. Den ivångsmässiga insalsen behöver omfalta mer än vad somkan erbjudas genom LSPV. Kraftigt uiagerande och lill behandling negativtinställda ungdomar kan ofta inle beredas behandling inom sjukvårdens ram.Ungdomar vårdas vanligen på sluien avdelning för svårt psykisklsjuka vuxna palienler. Delsamma gäller ibland yngre, svårskölla patienter. Ikonsekvens med vad skolslyrelsen anser om begränsning av vårdtid enligtlagförslagel, ansluler sig styrelsen till de reservanler i utredningen somanser alt vård, påbörjad , får forlsalla efter del den ungefylll , dock längsl 3 är efler del dalum då vården beslutats. vid Forsa folkhögskolaanser alt åldersgränsen bör höjas till , eftersom mänga missbrukarefortfarande är i farozonen . 1979/80:1 291 Styrelsen för Lövslu skolhem anserall den föreslagna övre åldersgränsen 18 är för Ivängsingripande är för lågoch förordar all nuvarande åldersgränser i BvL bibehålls. Enligl Barn- ochungdomspsykiatrisku kliniken vid år det klart olämpligtatt anknyta värdtiden till åldern på sätt som skett i förslaget. I yttrandetföreslås att lagen ändras så alt värden skall upphöra då ändamålet med värdenuppnålts, dock senast . föreslär atl ilänsrättens beslut om vård skall anges den tid under vilken värd enligl lagenlängst fär beslå. Denna lid får inle översliga frän del vårdeninleds. Länsrätten kan dock enligt förslagel förordna alt vård som beslutats pågrund av brisier i barnets hemmiljö (IS 1 p.) får beslå ellerlills vidare. Nära nog alla remissinstanser harvarit kritiska mot förslagel. slorl anlal remissinstanser anser altvårdbehovel och resultatet av vården bör vara beslämmande för värdtiden och atlnågon beslämd lid säledes inte skall anges i förväg. RÅ framhåller alt erfarenheternafrån ungdomsvårdsskolorna visar all del är svårt atl som tremånader motivera den unge för fortsatt behandling i frivilliga former. RÅ ansermed hänsyn härtill och lill vikten av alt undvika upprepade korlaomhändertaganden all den föreslagna värdtiden är alldeles för kort. EnligtRÅ:s mening bör värdbehovet och behandlingsresultatet vara hell avgörande förvårdtidens längd. Vårdliden bör därför inte bindas i beslutet. Ansvaret förvårdens upphörande bör i ställd läggas pä socialnämnden. En värdlid kanenligt fä betänkliga konsekvenser. En tidsmässig begränsning avvärden kan få till följd att de omhändertagna - främst unga lagöverträdare ochmissbrukare - upplever vården som ett slraff och inle som elt medel allinitiera erforderliga hjälpinsatser. Hovrätten erinrar om atl bland de unga sombereds värd på grund av sitl beleende finns ungdomar, som är mycketvårdbehövande och som fordrar avsevärd tid alt behandla. En vårdlid om Iremånader är för dessa unga orealistisk. Del kan emellertid fränrällssäkerhelssynpunkl vara lämpligt all överväga en ordning enligl vilken detskall åligga vederbörande myndigheter all inom vissa tidsfrisler la upp fråganom frihelsberövande lill förnyad prövning. Kummurråiien i anser alldel inte är lämpligt med så kort längsta lid som tre mänader. Även omutredningens förslag har lillkommil för att tillgodose den enskildesrälissäkerhel, kan del enligl kammarrällens mening befaras atl den föreslagnaordningen blir så osmidig all den får rakl moisall effekl. Kammarrällenförordar därför all frågan om maximitid övervägs på nyll. Den av ulredningen föreslagna maximitiden medför enligtkammarrui- Prop.1979/80:1 292 len i uppenbara nackdelar. Enligl kammarrättensmening bör därför övervägas all i lagtexten endast ange all vården bör ges kortvaraktighet. Det fär härefter ankomma på att meddela råd ochanvisningar rörande vårdtidens längd. Härigenom vinner man atl vårdliden bliranknuten mera till vårdbehovet än till i lag faslslällda maximitider. Kriininalvårdssiyrelsen avslyrkerbesiiimt förslaget om att vårdtiden skall begränsas till högsl förden som bereds vård på grund av sitl eget beteende. En sådan begränsning skulleinnebära alt åklagarnas och domstolarnas ålgärdsalternativ beskärs på ett sättsom innebär allvarliga risker för alt ansvaret för behandlingen av ungalagöverträdare övergår från socialvården till kriminalvärden. Behandlingstidenbör i första hand beslämmas av behandlingsbehovei och inte i förhand fixerasgenom en schematisk maximiregel. En garanti mot onödigt långa omhändertagandeliderkan vara atl länsrätten med bestämda tidsintervaller, förslagsvis etl år,obligaloriskl omprövar besluiel. i ärmyckel iveksam lill om en meningsfull vård kan komma lill sländ som . Belräffande omhändertaganden på grund av allvarligabrister i hemmiljön lorde hemförhållandena i flertalel fall vara så dåliga atlvärdtider som överstiger snarare blir huvudregel än undanlag. Omförslaget genomförs kommer med all sannolikhel omplaceringar av barn att ske islörre ulsträckning än . När del gäller omhändertaganden på grund av denunges egel beleende får det anses iveksaml om en behandling under sä korl tidsom alltid räcker lill för all motivera lill fortsatt vård ellerstöd i frivilliga former. Om längre vårdtid behövs, blir ny process nödvändig.Förfaringssättet är alltför tungrott. Enligt mening måste vårdoch behandling främst relateras till barns och ungdomars behov och syftet medomhändertagandel, inte lill tid. Den som bör vara mest kompetent alt fallabeslut om vårdtidens längd är socialnämnden med dess möjligheter allfortlöpande följa behandlingsarbelel. Den föreslagna åriiga prövningen germöjlighel all öka rällssäkerhelen. i Kristiunstuds länanser all vårdtiden inle skall fastslällas i förväg. Vården bör pågå lill dessändamålei med värden uppnåtts. En fortlöpande omprövning av vården ger enligllänsstyrelsens mening erforderiiga garanlier mol alli för långa vårdlider.Länsslyrelsen är emellertid kritisk mot den föreslagna årliga omprövningen somskall föregås av utredning och kommunicering. Det är självklart atl nämndenfortlöpande skall följa dessa ärenden. Rättssäkerheten kan emellertid intekräva ett formellt förfarande inför nämnd, vilkel kan bli påfrestande förbiologiska föräldrar, fosterföräldrar och barn. Biologiska föräldrar kanbibringas uppfattningen all de skall återfå barnel och barnel kan bli oroalinför tanken atl tvingas bryla upp från fosterhemmet. Förslagel att länsrälten i sambandmed beslut om vård även skall fastställa vårdtidens längd molverkar enligtlänsstyrelsen i syftet 1979/80:1 293 med den tvångsvis anordnade värden. Risken iir att vårdenkommer all uppfattas som etl slraft'. Förhandlingarna vid lånsrätten kommer atlbli mer pressande förde inblandade än vad som blivil fallel.