prop · G3039 · 1979-12-31 00:00:00 — Men enligt förslagetkvarstår för övrigi straffsanktionen trots den civilrättsliga sanktionen i 24S, Förslaget synes för övrigt bygga på den uppfattningen att Prop.1979/80:9 71 försöktill vilseledande endast förekommer från försäkringslagarnas sida och atl försäkringsbolagenstädse uppträder fulll korrekt. Så är emellertid tyvärr ej alllid fallet, Nägonekonomisk kompensation till försäkringstagaren i fall dä försäkringsgivarenförfarit inkorrekt vid skadereglering föreslås däremot icke, 24S bör sälunda utgå ur förslaget, I vart fall bör den göras ömsesidig enligt vadovan angivits. Bestämmelsenom underförsäkring i 25 S bör i försia hand ulgå. I andra hand anserriksförbundet alt underförsäkring skall antas föreligga så snartförsäkringsbeloppet understiger värdet av del försäkrade. Se vidare bil. Förslagelinnebär krångligare villkor, ökat informationsproblem och risk för falsksäkerhetskänsla. Se vidare bil. 3:2 s. 182-183. Orden"i betydande mån" bör strykas i 25 S om underförsäkring. Praktiskskadereglering lorde redan fungera så som avses med denna formulering. Tillföljd härav blir vid underförsäkring riskminskningen inte lika stor som premiereduklionen.Vid de kännbaraste skadorna, tolalskadorna, slår ä andra sidanunderförsäkringen igenom fullt ut. Förekomsten av underförsäkring innebäralltså dels att skälighetsprincipen sätts ur spel dels att lotalskade-I skyddetblir otillfredsställande. Därest den föreslagna strykningen ej sker föreliggeren uppenbar risk föratt underförsäkring kommer att öka i frekvens ochomfallning, i en känsla av atl exakt överensstämmelse mellan försäkringsbeloppoch värde av försäkrad egendom inte är sä väsentlig. 9.4 (): LRFdelar kommitténs uppfattning att försäkringstagare i många fall kan ha svårtatl bedöma det riktiga försäkringsvärdet. Detta gäller speciellt fastigheterdär försäkringsbolagen har en värderingsmetod som inte kan påverkas av denenskilde försäkringstagaren. Det är mycket ovanligt att försäkringstagare ärmedvetna om att vissa förbättringar eller ombyggnader av en fastighel ledertill underförsäkring. Vid skada kan underförsäkring pä etl allvariigt sättpåverka den enskildes ekonomiska situation. 1 de flesta fall tordeförsäkringstagarna vara omedvetna om sin skyldighet atl underrättaförsäkringsgivarna t. ex. vid reparationer. Försummelser i detla hänseendeberor vanligtvis inte på att försäkringstagaren ämnar förbilliga försäkringspremien.Enligt FAL skall i princip reduktion av skadeersättning alllid ske vidunderförsäkring. LRF instämmer i kommitléns förslag att reduktion pä grund avunderförsäkring skall ske endast om försäkringsbeloppet i bety- 1979/80:9 72 dandemån understiger det försäkrade intressets värde. Förslagel innebären väl avvägdlösning, både med hänsyn till försäkringstagare och försäkringsgivarnasintressen. Kommitténsuttalanden och förslag i denna del föranleder inte någon erinran frånriksförbundets sida. Förslagetmotsvarar och praxis och har ingen erinran. Föreskrifternai 27-28 SS om skadereglering innebär inte några sakliga nyheter. 1 sammanhangetföreslår riksförbundei till övervägande att en skadelidande skall, när detgäller ersättning ur ansvarsförsäkring, ha rätt all vända sig direkt motförsäkringsgivaren med ersättningsanspråk, på samma sätt som gäller inomtraflkförsäkringen. Se vidare bd. 3:1 s. 156. Folksamhar i huvudsak ingen erinran mol förslaget i denna del. 3:2 s. 183. Enligt27 S första stycket älägges försäkringsbolaget att skyndsamt reglera skadanävensom att därvid iakttaga den skadelidandes behöriga intressen. Dessabefogade förpliktelser för försäkringsbolagen sanktioneras emellertid inte iförslaget. DeUa utgör en brist, som säkeriigen skulle innebära att stadgandetmången gång skulle komma atl stanna på pappret. Påföljder (sanktioner) bördärför föreskrivas. Enligt 27 S andra stycket skall försäkringsvillkoreninnehålla regler om värdering av skadad egendom och annan förlust till följd avförsäkringsfall. Det är svårförståeligt att kommittén sålunda föreslårobligatorisk värderingsklausul i försäkringsvillkoren, då nämligen kommittén t.o. m. sägeratl kommittén övervägt bestämmelserom ogiltigförklarande av avtalsom Iräffals i förväg om tvists hänskjutande till skiljemän ellervärderingsmän. Kommittén framhåller ocksä, helt riktigt, att mycket talar föratt tvister där konsument är part över huvud taget icke bör hänskjutas tillskiljemän eller värderingsmän. Vi återkommer lill denna fräga nedan i avsnittetom skiljeklausul och inskränker oss i detta sammanhang till att laga avslåndfrån förslaget att göra sådana klausuler obligatoriska i försäkringsvillkoren. Somdet framhålles i direktiven anses det inte ingå i försäkringsinspektionensbefogenheter att ingripa mot försäkringsbolagen i enskilda skadeären- 1979/80:9 73 den.Detta är måhända en brist som bör rättas lill. Allmänheten vänder sig mycketofta - ehuru förgäves - till inspektionen för atl erhålla stöd iskaderegleringsärenden. När nu ingripanden från inspektionen inte kan påräknas,föreligger det desto större skäl att tillse att försäkringstagarna icke genomskiljemanna- eller värderingsklausuler eller på annat sätt kommer i etlsärskilt betungande underiäge vid skadereglering. Avmotiven till 29 S följeratt förbehåll i försäkringsvillkor om reklamation avdet slag som nämns i 30 S andra stycket FAL inte skall vara giltiga vidkonsumentförsäkring. Enligt hovrättens mening talar utredningstekniska hänsynoch'det allmänna önskemålet om en snabb skadereglering för att sådanareklamationsvillkor tilläts. En minsta tid från det att den somanser sig ha rätl lill försäkringsersättning har fått kännedom om sin fordranmot försäkringsbolaget måste anses skälig, Förattgöra smidigare premiebelalningsrutiner möjliga bör preskriptions-liden i 29 siycket beträffande premiefordran föriängas från tre lill sex mänader. 3:1 s, 138. Med"försäkringshavare" i 29 S torde böra jämställas "annan som måvara berättigad till ersättning". Också 24 och 28 SS har behov avmolsvarande komplettering för alt inte fö för snävt omföng. Folksamanser att preskriptionstiden bör vara . Se vidare bil. 3:2 s. 184. Enligt29 § försia stycket i förslaget är huvudregeln (försia meningen) liksom igällande försäkringsavialslag atl fordran pä försäkringsersättning förlorasgenom preskription såframt talan härom inte anhängiggöres frän detförsäkringstagaren fick kännedom om atl fordringen kunde göras gällande. Dennapreskriptionsregel är i förhällande lill vad som allmänt gäller om preskriptionav fordran i två avseenden härd mot försäkringstagaren. Den tid inom vilkenfordringen skall göras gällande är tre är mot för fordran i allmänhetoch till skillnad mol vad som gäller om fordran i allmänhet avbrytes fordran päförsäkringsersättning endast genom anhängiggörande av lalan. Dessa strängabestämmelser innebär en uppenbar risk för försäkringstagaren atl råka ut förrättsföriust. Kommittén vitsordar också detla och föreslår därför (andrameningen) en regel enligt vilken i det fall att försäkringstagaren inom angiventid anmält skadan till försäkringsbolaget fristen för talans väckande i intetfall går till ända tidigare än sex mänader från det försäkringsbolagetförklarade sig ha tagit slutlig ställning lill frågan om ersäuning. För att ensädan bestämmelse skulle påtagligt eliminera risken för 1979/80:9 74 rättsföriustenligt den allmänna preskriptionsregeln i förslaget bör den kompletteras medföreskrift om att meddelandet från försäkringsbolaget skall vara skriftligtsamt innehålla uppgift om vad försäkringstagaren har atl iakttaga för attundvika atl han förlorar rätten till försäkringsersäuning. Isamma syfle bör försäkringsbolagel åläggas att i själva försäkringsbrevet-sålunda inte allenast i villkorsfoldern - på fullt tydlig plats och medförstreckning intaga de preskriplionsbeslämmelser som gäller ifråga om anspråkpå försäkringsersättning. Enligtvårt förmenande bör anspråk på försäkringsersättning icke vara underkastatandra preskriptionsregler än de som gäller för fordran i allmänhet enligt lagenom tioårig preskription. Skulle emellertid den nu gällande treårigapreskriptionen enligt försäkringsavialslagen bibehållas, bör i vari fall vad viovan framfört till skydd för försäkringslagarna beaktas i det fortsattalagstiftningsarbetet. 13 Meddelanden till försäkringstagare Riksförbundetvill inte motsätta sig förändringarna i förhållande till nuvarande ordning. 3:1 s. 157. Folksamhar ingen invändning mot förslaget. Se vidare bil. 3:2 s. 184-185. Enligt10 S äger försäkringsgivare under vissa förutsättningar säga upp försäkringenför upphörande före försäkringsiidens utgäng. Sådan uppsägning får verkan 14dagar efter den dag då försäkringsgivaren avsände meddelande därom. Av 31 S 2st. framgår att försäkringstagaren åtnjuter visst skydd för den händelsemeddelandet blivit försenat eller alls inte kommit fram. Denna regel avserenligt uttryckligt uttalande i specialmotiveringen (sid. 256) dock inte falldär försäkringstagaren varit bortrest och inte haft möjlighet att ta del avuppsägningen. Detta är en brist. Regeln 131 S 2 st. synes böra omfatta ävendylika fall. Enligt31 S går viktiga meddelanden till försäkringstagaren från försäkringsbolagetpå den förres risk. Detta innebär givelvis en viss otrygghet förförsäkringstagaren. En omarbetning bör därför ske i syfle att åstadkomma ettsäkrare meddelandeförfarande. 14Prövning av försäkringsgivarens beslut 14.1 : Medhänsyn lill konsumentens behov av att anlita juridiskt ombud för att väckatalan och dennes behov av atl ha till sitl förfogande för atl sälta 1979/80:9 75 sigin i saken mäste anses alt en frist om fiorton dagar är alltför kort. Den tordei praktiken leda till alt konsumenten ofta tvingas åtnöjas med försäkringsbolagelsbeslul. Mot denna bakgrund bör den föreslagna beslämmelsen övervägas pä nytt.Om den skall behällas, bör i vart fall fristen i 32 S första stycket föriängas. Enligt motiven skall, omtalan enligt 32 S första stycket bifalles. försäkring anses meddelad frän denlidpunkt då, om begäran hade bifallits av försäkringsgivaren, försäkring skulleha meddelals. Detta bör komma till direkt uttryck i lagtexten. - Det tordefölja av sig självt att mål enligt 32 S skall handläggas skyndsamt, och någotsärskilt stadgande härom förefaller ej nödvändigt. Däremot kan det sättas ifråga om det inte för alt förebygga rättsföriuster för försäkringstagare bordeges möjlighet åt domstolen att för tiden intill dess lagakraftägande domföreligger förordna atl försäkring skall gälla i enlighel med ansökningen,respektive att uppsägning inte skall äga giltighet. 14.2 /KO: Genomdenna bestämmelse har konsumenten möjlighet att fö försäkringsgivares beslulalt avslå begäran om försäkring eller att säga upp försäkring för upphörandeprövat av allmän domstol. Talan skall vid avslag väckas fränbeslutet därom och vid uppsägning innan försäkringen på grund av denna upphöralt gälla. Den föreslagna möjlighetenlill prövning kan -bland annat mot bakgrund av de kostnader och den tidsåtgångsom ett domstolsförfarande normalt innebär - antas bli utnyttjad endast iundantagsfall. Konsumenten lorde i stället i försia hand välja möjligheten altsöka försäkring i annat bolag. Konsumenten måsle dock ha skäligt rådrum för atlöverväga och väcka talan. De i 32 S anvisade tidsfristerna kan inte anseslillräckliga. vill därför föreslå all de utsträcks till 30dagar från beslutet om avslag respektive underrättelsen om uppsägning. Samfundetanser att den i 32 S föreskrivna fristen för försäkringskonsument att väckatalan bör vara längre än . Motiveringenlill 32 S lämnar för liten vägledning beträffande den praktiska tillämpningen. 14.5 (): KAKinstämmer i princip i remissyttrandet under 14.6. 14.6 MotorförarnashelnykterhetsFörbund (MHF): Vadbeträffar S 32 befarar vi från MHF:s sida att denna paragraf, med tanke pä dehårt belastade domstolarna, endast blir "ett slag i luften". Hurmånga konsumenter är beredda att vänta kanske flera är innan de för sin rätlatt 1979/80:9 76 lecknaförsäkring prövad och undertiden vara utan försäkringsskydd? Under allaförhållanden bör del inte uppdragas åt allmän domstol att slita tvisten, utanrätt forum lorde vara en specialdomslol, förslagsvis ivilken bör ingå experter pä försäkringsrättens område. I32 S upptas vissa regler om rätt att få försäkringsgivares beslut prövat avdomstol. De frister som där ges för väckande av talan synes föreningenorealistiskt korta. Enligt32 S skall försäkringstagare väcka talan mot försäkringsgivare, omförsäkringstagaren vill fä frågan om rätt att teckna försäkring prövad eller fågiltigheten av försäkringsgivares uppsägning för upphörande prövad. Talan skallväckas , som kan bli kortare än . Denna tid synesförbundet vara alltför kort. 15Offentlig kontroll över försäkringsvillkor 15.1 : 1lagen om försäkringsrörelse finns redan nu en allmän bestämmelse om allförsäkringsgivarna inte fär avvika från vad som gäller enligt nyssnämnda lageller med stöd därav meddelade bestämmelser eller frän bolagsordningen ellergrunderna, där sådana finns. Vidare finns i samma lag en bestämmelse atl detåligger styrelsen och verkställande direktören atl med hjälp av fortlöpandestatistik eller annoriedes övervaka att premiesättningen är skäligt avvägd medhänsyn lill den risk, som försäkringen är avsedd att täcka, nödiga omkostnaderför försäkringen samt omständighetema i övrigt (282 S), Åsidosattes dessabestämmelser, kan försäkringsinspektionen enligt lagens 288 S ingripa, I praxissynes försäkringsinspeklionen även granska försäkringsvillkor fråntillböriighetssynpunkt. Det bör här uppmärksammas atl försäkringsverksamhetfaller utanför lagen om förbud mot oskäliga avtalsvillkor (2 S), I förarbetenaerinrade departementschefen om den tillsyn som enligt vad här förut nämntsutövas av försäkringsinspektionen samt uttalade att han ansåg det naturiigt atlbehovet av kontroll och övervakningsmöjligheter när det gäller de villkor somförsäkringsbolag erbjuder allmänheten också i fortsättningen anförtros åtförsäkringsinspektionen. Departementschefen tillade emellertid att han inteville utesluta att den granskningsverk-samhel som sker kan behöva byggas utoch intensifieras. föreslagna nya stadgandet avseratt utgöra grund fören meraomfattande och konsumentinriktad tillsyn än den som f n, äger rum. Hovrättenfinner för sin del en sådan utbyggnad lämplig. Förslaget ligger i linje med denallmänna utveckling mol ett bättre konsumentskydd som genomförts påolika områden. Det kan också sägas ligga i linje med det förut angivnadepartementschefsutialandet, Ifråga om organisationen av den utbyggda tillsynen diskuterar kommittén tvåolika lösningar, "avtalsvillkorsmodellen" och"tillsynsmodellen", Komrnittén finner att de önskemål som böruppställas inte kan helt Prop.1979/80:9 77 tillgodosesgenom vare sig den ena eller den andra modellen. Kommittén framför dock intenågot eget förslag. Den uttalar emellertid att det är lämpligt attkonsumentverket/KO får inflytande och möjlighet att aktivt delta ivillkorskontrollen så att denna myndighets kunskap och skicklighet i attföreträda konsumenternas intressen las tillvara, att det bör tillsesalt även försäkringsinspektionens speciella sakkunskap beträffande försäkringutnyttjas samt att villkorskontrollen därför bör ske i de former där dessamyndigheters särskilda kompetens pä en gäng bäst kommer lill sin rätt. Hovrätten vill för sin delunderstryka önskvärdheten av au man vid den utbyggda tillsynen tar till varakonsumentverkets sakkunskap när det gäller konsumentfrågor. Man bör emellertidundvika en lösning som skulle innebära att kommer att fungerasom tillsynsmyndighet jämsides med försäkringsinspeklionen. Detta skulleinnebära att branschen underställdes två skilda tillsynsmyndigheter, något sombör undvikas. Då frågan inte närmare utretts saknar hovrätten möjlighet attgöra elt mera bestämt ställningstagande. Det kan emellertid förefalla som enlämplig lösning att försäkringsinspektionen bibehålls som endatillsynsmyndighet men att inspektionen i frågor som är av betydelse förförsäkringskonsumenterna i någon form samarbetar med , 15.2Riksrevisionsverket (RRV): I enrapport publicerad redovisade RRV resultatet av ettförvaltningsrevisionellt projekt vid försäkringsinspektionen (Föl), I dennarapport, som bifogas detta betänkande, framförde RRV vissa synpunkter på Föl:sverksamhet. Sammanfattningsvis förordade RRV en utredning av Föl:s verksamhetoch organisation. Därvid skulle bl, a, uppgiftsfördelningen mellan inspektionenoch /KO närmare klargöras. Vidare anförde RRV atl Föl hosregeringen borde aktualisera frågan om inrättande av en lekmannastyrelse vidmyndigheten. Kommitténdiskuterar i sitl betänkande olika tänkbara organisatoriska lösningar av denoffenfliga kontroll som kommer att krävas om lagförslagen genomförs. Antingen förläggs granskningen tillkonsumentverkel/KO, eller lill försäkringsinspektionen. Kommittén tar dock inteställning till något av alternativen utan antyder atl ett ställningstagande idenna fråga bör föregås av en organisationsutredning. EnligtRRV utgör försäkringsrältskommitténs förslag ytteriigare etl motiv för att denav RRV i den ovan nämnda revisionsrapporten förordade utredningen genomförs. Ensådan utredning börda ha till uppgift atl såväl se över gällandetillsynslagstiftning som utarbeta etl förslag till hur det bedömda behovet avsamhällelig tillsyn m. m, över försäkringsbranschen bör vara organiserad. Utanatt här föregripa resultatet av en sådan ulredning anser RRV att del måsteanses ligga närmast till hands att den av kommittén föreslagnavillkorskonlrollen förläggs till Föl. Ensådan organisatorisk lösning har den givna fördelen atl samhällets tillsyn ochgranskning av försäkringsbranschen koncentreras till en myndighet och därigenomfaran för en del inte helt osannolika kompelenskonflikler undanröjs. Vidareanser RRV att den villkorsgranskning som kommittén föreslår nära ansluter tillde uppgifter som f n. åligger inspektionen. Prop.1979/80:9 78 Statskontoretdelar utredningens uppfattning att man i de organisatoriska ställningstagandenabör kunna utgå från existerande organ. Tillskapandet av etlspecialorgan med uppgift att enbart granska försäkringsvillkor förefaller pånuvarande grunder inte vara erforderiigt. Utgångspunktenför statskontorets yttrande är den nära knytning som uiredningen anserföreligga mellan tillsynsverksamheten och villkorskontrollen. På ett flertalställen i betänkandet återkommer kommittén till detta samband; här skall enbartciteras elt av dessa avsnitt: "Såsomredan har framhållits slår villkorskontrollen, sådan kommittén vill föreslåden, i nära sammanhang med andra sidor av tillsynen över försäkring, bl. a.tillämpning av soliditets- och skälighetsprinciperna ... Soliditets ochskälighetskontrollen mäste under alla omständigheter liksom åvilaförsäkringsinspektionen, och det synes knappast möjligt alt generelll fråndenna isolera den bedömning som avses. Det är förenat med betydandeolägenheter om två olika myndigheter fattar bindande beslut om villkoren, fråndelvis olika, delvis sammanfallande synpunkter." Avovannämnda resonemang vill statskontoret dra slutsatsen alt sambandettillsynsverksamhet - villkorskoniroll anses så starkt att bägge verksamheternamed fördel bör utföras av en och samma myndighei. Utifrån detta anserstatskontoret det mindre lämpligt atl konsumenlverket/KO övertar tillsynsverksamhetenfrån försäkringsinspektionen. Att ulöva tillsyn över försäkringsväsendet äruppgifter vilka så avsevärt skiljer sig från /KO:s nuvarandeverksamhet att det ej synes lämpligl aU sammanföra dessa verksamhetsgrenar.Enligt statskontorets mening är del lämpligl att försäkringsinspektionen ävenhandhar den av utredningen föreslagna villkorskontrollen. Irevisionsrapporten över försäkringsinspektionen "förordar RRV en utredningav Föl:s verksamhet och organisation. . .." Dessutom menar RRV attuppgiftsfördelningen mellan inspektionen och konsumentverket närmare . Försäkringsinspektionenframhåller i sitt svar pä att inspektionen i remissyttrandet överförsäkringskommitléns betänkande kommer att framlägga förslag på en offentligulredning "med den allmänna uppgiften att se över tillsynslagstiftningenoch i anslutning härtill försäkringsinspektionens uppgifter, arbetsformer ochorganisation". Statskontorettillstyrker RRV:s och försäkringsinspektionens förslag om översyn avinspektionens verksamhei och organisation. Eftersom försäkringsrättskommitténej närmare behandlat de organisatoriska frågorna i anslutning tillvillkorskontrollen, bör den föreslagna översynen också överväga vilkaorganisatoriska åtgärder som kan vara nödvändiga för att villkorskonlrollenskall kunna handhas av försäkringsinspektionen. Statskontoret kan biträdautredningen med organisationsexpertis. 15.4Konsumentverket/KO: Konsumentverketdelar kommitténs uppfattning att en intensifierad villkorsgranskning inomförsäkringsområdet relaterad till samhällets konsumentskydd i övrigt ärnödvändig. föreslagna näringsrällsliga generalklausulen - som inordnats underlagen om försäkringsrörelse (283 a S) respektive lagen om 1979/80:9 79 understödsförening(II S) - innebär till en börian attvillkorsgranskningen i princip omfattar alla försäkringar som tecknas avkonsument och alla vid sådana försäkringar förekommande olika typer avförsäkringsvillkor. Ivalet av metod för villkorskonlrollen förordar kommittén ett förhandlingsförfarandeliknande del som ulvecklats vid tillämpningen av avialsvillkorslagen, framförett förfarande som innebär ett krav pä förhandsgodkännande avförsäkringsvillkor. Konsumentverketansluler sig till kommitténs uppfattning i fråga om villkorsgranskningensomfattning och vill också förorda ett granskningsförfarande enligt mönsterfrån avtalsvillkorslagen. Ifråga om villkorsgranskningens sakliga innehåll går den föreslagnageneralklausulen längre än vad som anses följa främst av principen om skälighetenligt den nuvarande lillsynslagsliftningen. Detta kommer i lagtexten tilluttryck på så sätt att premie och andra försäkringsvillkor skall vara skäligaoch i övrigt motsvara försäkringstagares och försäkringshavares intresse av enändamålsenlig försäkring. framhåller (s, 165) föreligger ett nära samband mellan kontrollensform och innehåll å ena sidan samt det praktiska genomförandet och deorganisatoriska frågorna ä den andra sidan. I denna del innehåller betänkandetvissa allmänna överväganden med utgångspunkt från konsu-mentverkets/KO:sgranskningsverksamhet med stöd av avtalsvillkorslagen("avtalsvillkorsmodellen") och försäkringsinspektionenstillsynsverksamhet med stöd av den försäkringsrättsliga lagstiftningen("lillsynsmodelien"). Kommittén redovisar inte något slutligtställningstagande i frågan om hur granskningen från organisatorisk utgångspunktskall utformas eller praktiskt genomföras. Kommittén framhåller vikten av altkontrollen sker på ett sätl som tillvaratar både ochförsäkringsinspektionens särskilda sakkunskap pä olika områden. Enav kommitténs experter () uttalar i särskilt yttrande attvillkorsgranskningen på försäkringsområdet bör ske med utgångspunkt iavtalsvillkorslagen och att /KO därvid börges uppgiften alt varagranskande och förhandlande myndighet, yttrande stöds av ledamöternaGustafsson, och saml av experterna , Konsumentverketvill i detta sammanhang framhålla följande. Frågan om myndighetskontroll avförsäkringsvillkor från ändamålssynpunkt kräver -som kommittén själv funnit -mer ingående överväganden än dem som gjorts. Det står emellertid klartau sådan kontroll ställer stora krav på utredningskapacitet och resurser iövrigt. Varken eller försäkringsinspektionen har i nulägettillräckliga resurser för sädan granskning. Enreell villkorskontroll pä försäkringsområdet bör emellertid snarasi komma tillstånd. En sådan kontroll är också nödvändig som ett komplement till denföreslagna civilrättsliga lagen. Enligt mening finns möjlighelatt åstadkomma en fungerande villkorskontroll genom en utvidgning avavtalsvillkorslagens tillämpningsområde.