mot · G202671 · 1979-01-22 00:00:00 — Motion 1978/79: 671 av m. fl. om allmän och obligatorisk arbetslöshetsförsäkring Rätten till arbete finns inte inskriven i svensk lag. I , där den ekonomiska liberalismen ohämmat råder även om den är understödd av statliga åtgärder, finns ingen garanti för sysselsättning åt medborgarna, ingen rätt till arbete. Här hör arbetslöshet i större eller mindre omfattning till ordningen för dagen, under olika tidsperioder även massarbetslöshet. Denna sanning har lönearbetarna noterat alltsedan industrialiseringen slog igenom i detta land. Rätten till arbete blev därför en av lönearbetarnas stora kampuppgifter i . Arbete och bröd var ett av de första krav som stod inskrivna på arbetarrörelsens fanor och standar, då de första demonstrationerna för människovärdet genomfördes i detta land. Parallellt med kravet på arbete stod frågan om uppehället under den påtvungna arbetslösheten. Det har varit en hård kamp som arbetarrörelsen i har måst utkämpa för dessa rättvisekrav mot dem som äger produktionsmedlen och mot deras stödtrupper de borgerliga partierna. De äldre lönarbetarna känner mycket väl denna kamp. De yngre kan hämta vetskap härom i den folkliga litteraturen. har arbetslöshet och otrygghet i anställningen blivit ett allt större problem för stora delar av det svenska folket. Ungdomen, kvinnorna, vissa invandrargrupper, de handikappade och de äldre drabbas särskilt hårt. I centrum av dessa problem står även AMU-eleverna, som har ett mycket bristande skydd vid arbetslöshet under och efter utbildningen. Första gången frågan om allmän arbetslöshetsförsäkring aktualiserades i riksdag var 1946 i en motion från vårt parti om allmän socialförsäkring där det även ställdes krav på allmän arbetslöshetsförsäkring. År har kravet på allmän arbetslöshetsförsäkring ställts för . Allt har dock blivit vid det gamla. Mot denna historiska bakgrund kan det därför synas mer än underligt att de tre borgerliga partierna till riksdag inlämnade var sin motion gällande allmän och obligatorisk arbetslöshetsförsäkring. Här sökte de borgerliga partierna göra gällande att de helhjärtat och uppriktigt verkat just för lönarbetarna och deras ekonomiska skydd under arbetslöshet och gjort det . I en av dessa borgerliga motioner ville man t. o. m. göra gällande att det varit, som man uttryckte det, den socialistiska majoriteten i som förhindrat en för de arbetslösa lycklig lösning. Går det att komma längre i hyckleri? De som känner den historiska bakgrunden vet 1978/79: 671 ju hur falskt detta tal i verkligheten är. De borgerliga tidningarna gjorde sensationsartiklar för att popularisera de borgerliga partierna. Vad de borgerliga ville ha, var, som man uttryckte det, en allmän och obligatorisk arbetslöshetsförsäkring, men den skulle finansieras av löntagarna själva genom avgifter och skatter. Därtill skulle arbetslöshetsförsäkringen kopplas bort från fackföreningarna. Löntagarna, som inte alls var ansvariga för arbetslösheten, skulle själva bekosta arbetslöshetsförsäkringen. Därtill skulle deras kamp- och skyddsorganisation kraftigt försvagas. Detta var de tre borgerliga partiernas linje. Som alltid gick de borgerliga partierna storfinansens ärenden. En utredning tillsattes, som avgav sitt betänkande. Med anledning av detta länge väntade betänkande ställdes en fråga till arbetsmarknadsministern om när regeringen kommer att förelägga förslag på grundval av utredning om allmän arbetslöshetsförsäkring. Svaret, som avgavs i , var mycket negativt. Genomförandet av en allmän arbetslöshetsförsäkring skulle innebära stora ekonomiska åtaganden från samhällets sida och utrymme härför lär inte finnas . Den folkpartistiske arbetsmarknadsministern följde de borgerliga partiernas linje, som den tidigare presenterats. Det var svaret till inte minst de många ungdomar som gått och går arbetslösa och inte hunnit kvalificera sig för ersättning från någon arbetslöshetskassa, men också alla de andra som av olika skäl kommit att stå utanför arbetslöshetsförsäkringen, trots att arbetslöshetens gissel präglar deras verklighet. Behovet av en allmän och obligatorisk arbetslöshetsförsäkring är mer än känt. Därtill skall givetvis inte de arbetslösa och de som vägras arbete, som inte är ansvariga för arbetslösheten själva, svara för finansieringen av arbetslöshetsförsäkringen. Den uppgiften åligger helt de makter i landet som äger produktionsmedlen att genom arbetsgivaravgifter svara för finansieringen för en allmän och obligatorisk arbetslöshetsförsäkring. Med stöd av det anförda hemställs att hos regeringen begär skyndsamt förslag om allmän och obligatorisk arbetslöshetsförsäkring, finansierad genom arbetsgivaravgifter. (vpk) C.-H. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)