mot · G202337 · 1979-01-15 00:00:00 — av m. fl. om en progressiv statskommunal enhetsskatt Sammanfattning: Kommunalskatterna har fördubblats och tredubblats . Statliga beslut har medverkat till denna utveckling. Tillräckliga resurser har inte ställts till den kommunala sektorns förfogande trots att kommuner och landsting ålagts nya uppgifter. Kommunalskattehöjningarna är mest kännbara för låg- och medelinkomsttagare. I motionen föreslås dels tillsättande av en parlamentarisk utredning rörande övergång till en progressiv statskommunal enhetsskatt, dels omedelbara åtgärder i form av ökade statsbidrag för att kommuner och landsting skall kunna fullgöra sina uppgifter utan kraftiga skattehöjningar. Grundlinjen i skattepolitiken bör vara minskade skattebördor på lönarbetarna, barnfamiljerna, pensionärerna - ökade skatter för stora förmögenheter, bolagsvinster, spekulationsvinster. måste stat, landsting och kommuner säkras nödvändiga inkomster för en aktiv social reformverksamhet, utbyggd kultursektor, planerad regionalpolitik och intensiv miljövård. Skattepolitiken måste självfallet också ses som ett instrument i kampen mot arbetslöshet och inflation. Med denna utgångspunkt har kommunisterna ställt olika krav rörande skattepolitikens utformning. I denna motion diskuteras kommunalskattens betydelse och behovet av genomgripande förändringar i skattesystemet samt behovet av omedelbara statliga insatser. Kommunalskatterna uppvisar en kraftigt stigande kurva. Medelutdebiteringen har fördubblats och tredubblats . är utdebiteringen uppe i , och enligt beräkningar utförda av kommunalekonomiska utredningen (KEU 76) kommer medelutdebiteringen att uppgå till . om inga särskilda åtgärder vidtas. Den stora ojämnheten i skattesatsen kommunerna emellan gör att redan nu har ett betydande antal kommuner . i utdebitering, vissa . Kommunalskattens konstruktion - den tar lika mycket av varje intjänad hundralapp oberoende av den totala årsinkomsten - gör att stigande kommunalskatter blir särskilt kännbara för låg- och medelinkomsttagare. De stigande kommunalskatterna motverkar sålunda strävan att lätta skattebördan för de inkomstsvaga grupperna i samhället. Kommunalskattehöjningarna måste ses mot bakgrunden av att kommuner och landsting ålagts nya uppgifter och svarar för en allt större del av serviceuppgifterna. Statliga beslut har medverkat till denna Däremot har inte tillräckliga ekonomiska resurser ställts till den kommunala sektorns förfogande. Den övervältring av kostnader från stat till kommuner och landsting som länge pågått har medverkat till att kommunalskatterna drivits upp. Utvecklingen har lett till att en allt större del av samhällsuppgifterna finansieras via proportionell kommunalskatt i stället för via progressiv statsskatt. För de stora inkomstgrupperna är kommunalskatten avsevärt tyngre än den direkta statliga skatten. Detta är särskilt markant för låg- och medelinkomsttagarna. Den metod som kommit till användning för att bromsa kommunalskattehöjningarna har dock inte angripit orsakerna. Den har gått ut på att träffa överenskommelser mellan staten och om att skattehöjningarna skall hållas tillbaka mot att staten ger vissa bidrag. Dessa har dock varit helt otillräckliga för att ge kommuner och landsting nödvändiga resurser. Därigenom har behov dämts upp som i ett senare skede kommit att utgöra ett kraftigt tryck uppåt på skatten. Olika styrmedel för att åstadkomma en uppbromsning av den kommunala expansionen i förhållande till uppgjorda planer prövades av KEU 76, t. o. m. införande av skattetak, vilket dock avvisades. Det är emellertid inte begränsningar i expansionstakten utan ökade resurser till den kommunala sektorn som löser problemen. Redan nu råder allvarliga brister i fråga om barnomsorg, sjuk- och hälsovård, äldreomsorg, miljö, bostadsförhållanden, kollektivtrafik m. m. Dessa problem förvärras om inte kommunerna får erforderliga resurser. Ökade statsbidrag till kommuner och landsting har länge förespråkats av kommunisterna. Statsbidragsgivningen har varit alltför otillräcklig för att hålla tillbaka skattehöjningarna och möjliggöra nödvändig utbyggnad av den kommunala servicen. Det behövs enligt vår mening en genomgripande skattereform. kommunisterna har bl. a. föreslagit en gemensam progressiv skatt för stat och kommun. De skatteutredningar som arbetat har dock inte gått utanför nuvarande skattesystem utan främst arbetat med förändringar i detta. Denna inställning är alltför begränsad. I den skattepolitiska debatt som förs bl. a. i fackpress aktualiseras ofta helt andra skatteformer än de nuvarande, men någon utredning har inte företagits rörande en total omläggning av skattesystemet. Kostnaderna för den grundläggande sociala, medicinska och kulturella omvårdnaden skulle täckas genom den föreslagna progressiva statskommunala enhetsskatten. En genomgång av en budget visar att de helt avgörande kostnaderna utgörs av sådana uppgifter som är reglerade genom statliga beslut. Detta bör beaktas i diskussionen om den kommunala självbestämmanderätten och beskattningsrätten, som alltså redan nu är starkt begränsade. En totalfinansiering av kommunala uppgifter via en enhetlig skatt skiljer sig ej heller principiellt från finansiering via statsbidrag. Frågan om vilka serviceuppgifter som bör finansieras via en enhetsskatt och om kommunerna därutöver skall ha särskild beskattningsrätt för vissa uppgifter bör undersökas. Fördelningen av medel från den statskommunala enhetsskatten tillhör också de uppgifter som närmare bör utredas. Vi föreslår därför att en parlamentarisk utredning tillsätts med uppgift att utreda frågan om övergång till en progressiv statskommunal enhetsskatt. Det är dock uppenbart att omedelbara åtgärder, oavsett det framtida skattesystemets utformning, behövs för att lätta det ekonomiska trycket på kommuner och landsting. En ökad statsbidragsgivning är nödvändig för att den kommunala servicen skall kunna fullgöras utan kraftiga skattehöjningar. Några siffror från K.EU 76 belyser kommunernas utgifter för olika uppgifter. Sålunda beräknades kommunernas nettokostnader uppgå till för , 1,5 miljarder för gymnasieskolan, 2,5 miljarder för barnomsorgen, 1,8 miljarder för KBT etc. kan noteras att eftersläpningen i statens utbetalning av statsbidrag och kommunalskattemedel motsvarade 11 miljarder . Likaså beräknades kommuner och landsting erlägga ca i mervärdeskatt till staten. Dessa siffror kan beräknas ha ökat ytterligare. En överföring av resurser från staten till kommunerna kan ske efter olika linjer. Det kan ske genom ökad statsbidragsgivning till olika verksamheter såsom skola, K.BT etc.; statligt övertagande av vissa kostnader, exempelvis för barnomsorgen; åtgärder för att kompensera kommuner och landsting för eftersläpningar i fråga om statsbidrag och kommunalskattemedel liksom för erlagd mervärdeskatt; ökad satsning på skatteutjämningssystemet osv. Avgörande är att insatser görs i syfte att möjliggöra för kommuner och landsting att fullgöra sina uppgifter utan kraftiga skattehöjningar. Vi föreslår därför att hos regeringen begär förslag rörande ökad statsbidragsgivning till kommuner och landsting. Med hänvisning till det anförda föreslås besluta1 att hos regeringen begära att en parlamentarisk utredning tillsätts för att utreda frågan om övergång till en progressiv statskommunal enhetsskatt. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) 1 Se även motionen 1978/79:338.