ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G2022170 · 1979-02-09 00:00:00 — Enligt vår uppfattning är det utomordentligt viktigt att beredskapsarbetena kan utnyttjas för att skapa en god grund för framtida utveckling av gruvnäringen i detta område. Projekt av den typ som nämnts kan i det sammanhanget spela en viktig roll. Därför är det angeläget att man från regeringens och arbetsmarknadsmyndigheternas sida vidtar åtgärder i syfte att göra det möjligt att genomföra projekt av denna typ. bör för regeringen ge till känna angelägenheten av att man inom ramen för beredskapsarbetena utnyttja projekt av betydelse för gruvnäringens framtida utveckling. Med hänvisning till det anförda hemställs beviljas ett villkorligt rekonstruktionslån på högst 1 . på de villkorsom anges i motionen, 2. begära att regeringen uppdrar åt SJ att i samråd med utarbeta ett program för ombyggnad av malmbanorna, 3. begära att regeringen på grundval av förslag från förelägger förslag om finansiering av om- och tillbyggnad av kulsinterverket i , 4. begära att regeringen uppdrar åt styrelsen förteknisk utveckling att ta initiativ till en forskningsstation för gruvbrytning i enlighet med vad som anförts i motionen, 5. till Forskningsstation för gruvbrytning anvisa ett reservationsanslag av , 6. ge regeringen till känna vad som i motionen anförts om beredskapsarbeten för att stödja gruvindustrins utveckling. () () () HANS () () () () () () () () () ()
mot · G2022175 · 1979-02-13 00:00:00 — Motion 1978/79:2175 av m. fl. med anledning av propositionen 1978/79:90 med förslag till ändring i rättshjälpslagen (1972:429) m. m. Propositionen föreslår omfattande ändringar i rättshjälpslageri. I förslaget ingår också en reducering av antalet rättshjälpsnämnder från nuvarande sex till två nämnder. Av dessa skall verksamhetsområdet för rättshjälpsnämnden i omfatta stora delar av och hela . Utredningen i betänkandet (SOU 1977:49) Översyn av rättshjälpssystemet har gjort en prognos på ärendetillströmningen sedan de nya reglerna för rättshjälpssystemet trätt i kraft. Flera remissinstanser har påpekat den stora osäkerhet som vidlåder dessa prognoser. Osäkerheten gäller såväl antalet ärenden som ärendenas art och omfattning. Framför allt under ett inledningsskede torde arbetsbördan bli betungande för en så starkt reducerad organisation som den som föreslås i propositionen. Många remissinstanser har också påmint om vikten av person- och lokalkännedom hos rättshjälpsnämnderna. Med alltför stora verksamhetsområden går denna kännedom om lokala förhållanden förlorad. Detta försvårar bl. a. arvodesbedömningar och kan i vissa fall ge möjlighet till missbruk av rättshjälpssystemet. Utredningens majoritet har föreslagit tre rättshjälpsnämnder med en norrlandsnämnd i . Detta förslag synes oss väl överensstämma med kravet på service till berörda parter, övergripande kännedom om lokala förhållanden och kontinuitet i verksamheten. Detta alternativ innebär också en i och för sig önskvärd rationalisering av verksamheten och att administrativt bärkraftiga enheter kan organiseras. Med anledning av det anförda hemställer vi att beslutar att kvarstår som lokaliseringsort för rättshjälpsnämnd. () ()
mot · G2022176 · 1979-02-13 00:00:00 — av m. fl. med anledning av propositionen 1978/79:90 med förslag till ändring i rättshjälpslagen (1972:429) m. m. Förslaget i propositionen 1978/79:90 om ändring i rättshjälpslagen m. m. innebär en välkommen utvidgning och decentralisering av rättshjälpen och ger välmotiverat ökade möjligheter för näringsidkare att få allmän rättshjälp när det gäller rättsliga angelägenheter som rör näringsverksamheten. Vi vill emellertid fästa uppmärksamheten på en brist i lagen. När någon drabbas av brott mot en miljölag och stämmer den han anser ha begått brottet lämnas rättshjälp i vanlig ordning. Vid sådana miljömål är det oftast nödvändigt att anlita tekniska biträden för att få frågorna ordentligt utredda. Enskild part befinner sig ofta i underläge gentemot det allmänna eller större foretag som har råd att bekosta kvalificerat biträde för att föra sin talan. Med nu föreslagen lag har man inte rätt att få hjälp till sakkunnigt biträde utan enbart till juridiskt. Vi anser det viktigt att rättshjälpslagen utvidgas till att omfatta även ersättning till tekniskt och annat sakkunnigt biträde som parter måste anlita för att kunna få sin rätt tillvaratagen vid miljömål. Vi anhåller att utskottet utarbetar erforderlig lagtext. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att beslutar ändra rättshjälpslagen så att ersättning kan lämnas även till tekniskt och annat sakkunnigt biträde vid miljömål. () KARL-A. GOTAB 61509 Slockholm 1979
mot · G2022179 · 1979-02-13 00:00:00 — med anledning av propositionen 1978/79:90 med förslag till ändring i rättshjälpslagen (1972:429) m. m. I propositionen 1978/79:90 har föredragande statsrådet inte funnit anledning att helt bifalla utredningens förslag i fråga om kostnader för privat sakkunnig (s. 168 f.). Även om ett genomförande av detta förslag kan leda till något ökade kostnader, finner vi det så värdefullt att genomföra utredningens förslag att man inte bör tveka härom. Det är framför allt, som utredningen illustrerat, den obalans mellan parterna som ibland kan bli följden av nuvarande regler som vi finner betänklig genom att den ibland kan föranleda att den svagare parten i processen hindras att företa utredning som han finner nödvändig för att styrka sin talan. I viss mån förekommer detta problem även i sådana typer av mål där det allmänna är motpart och förfogar över stora resurser för utredning. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att avslår propositionens förslag till regler angående kostnaderna för privat sakkunnig, 2. att beslutar på sätt i motionen framförts om reglerna angående kostnaderna för privat sakkunnig.
mot · G2022182 · 1979-02-13 00:00:00 — med anledning av propositionen 1978/79:90 med förslag till ändring i rättshjälpslagen (1972:429) m. m. I propositionen 1978/79:90 föreslås att allmän domstol eller därmed jämställd myndighet tilläggs befogenhet att besluta i fråga om beviljande av allmän rättshjälp, när den rättsliga angelägenheten är anhängig vid myndigheten. Enligt förslaget skall i fråga om talan mot sådana beslut gälla vad som i allmänhet gäller om talan mot myndighetens beslut (s. 151). Jag anser att denna ordning är mindre lämplig från den synpunkten att praxis i beviljandefrågor kan komma att bli oenhetlig. I besvärsnämnd har utbildats en i flera hänseenden ganska fast praxis. Denna har bl. a. inneburit att allmän rättshjälp oftast beviljats i mål vid allmän domstol. När det gäller mål vid andra med de allmänna domstolarna nu jämställda myndigheter har allmän rättshjälp inte beviljats i samma utsträckning. Så t. ex. har i mål vid skattedomstolarna allmän rättshjälp inte beviljats i annat än mera kvalificerade fall. När nu beviljandefrågorna skall behandlas vid så många olika myndigheter är det otvivelaktigt lämpligast att det genom en och samma överinstans kan erhållas en enhetlig praxis. Åberopande det anförda hemställs att vid behandlingen av propositionen 1978/79:90 beslutar att besvär över beslut om beviljande av allmän rättshjälp skall fullföljas till .
mot · G2022183 · 1979-02-13 00:00:00 — med anledning av propositionen 1978/79:90 med förslag till ändring i rättshjälpslagen (1972:429) m. m. I propositionen 1978/79:90 föreslås ändring i rättshjälpslagen. Departementschefen uttalar beträffande nedsättning och eftergift av rättshjälpsavgift (s. 155) följande: För att kostnadsbidrag skall kunna nedsättas eller efterges krävs f. n. att särskilda skäl föreligger. En tillämpning som innebär att nedsättning eller eftergift sker i av alla ärenden synes stå i mindre god överensstämmelse med lagens ordalydelse. Med hänsyn till kostnadsutvecklingen för den allmänna rättshjälpen och till de resurser som är tillgängliga anser jag det motiverat med en viss restriktivitet när det gäller att medge nedsättning eller eftergift. Sålunda bör mer skärpta riktlinjer tillämpas än som f. n. gäller. Någon föreskrift i lag om när och hur nedsättning och eftergift av rättshjälpsavgiften bör ske är inte nödvändig. Det bör i stället ankomma på att meddela anvisningar till stöd för tillämpningen. bör också utfärda närmare anvisningar om rättshjälpsavgifter för dödsbo. Självfallet får de skärpta riktlinjerna inte innebära att människor i små ekonomiska omständigheter förhindras att erhålla allmän rättshjälp. har utfärdat anvisningar för nedsättning och eftergift av grundavgift och rådgivningsavgift. Enligt de gällande anvisningarna bör avgift i första hand efterges när den rättssökande saknar inkomst. Eftergift bör vidare kunna ske för rättssökande som utöver folkpension endast uppbär pensionstillskott och kommunalt bostadstillägg till folkpension, liksom för annan som i huvudsak har sådana ekonomiska villkor som angetts. Nedsättning av avgift bör i allmänhet ske till avgiftens halva belopp. Nedsättning bör inte komma i fråga om den rättssökandes ekonomiska förhållanden motsvarar en beräknad årsinkomst av . Frågan om eftergift eller nedsättning bör också påverkas av omständigheter såsom omfattande försörjningsbörda eller tyngande skuldsättning. Även förmögenhetsinnehav bör beaktas. Sålunda bör innehav av bankmedel, som överstiger , i regel utesluta eftergift och nedsättning av avgift. En folkpensionär, som utöver folkpensionen uppbär pensionstillskott och kommunalt bostadstillägg, har en årsinkomst på . Det torde vara allmänt bekant att en folkpensionär med dessa inkomster lever under små ekonomiska omständigheter. Som departementschefen uttalat bör skärpta riktlinjer i vad gäller eftergift och nedsättning av rättshjälpsavgiften inte innebära att människor med sådana ekonomiska förhållanden förhindras att erhålla allmän rättshjälp. Vid en årsinkomst av f. n. . bör alltså rättshjälpsavgiften kunna efterges. Spelrummet för de skärpta riktlinjerna är därför begränsat till inkomstskiktet , vilket gäller även f. n. Enligt vår mening saknas därför utrymme för skärpning av riktlinjerna på sätt departementschefen anfört. Åberopande det anförda hemställs att som sin mening uttalar att nuvarande riktlinjer för nedsättning och eftergift av rättshjälpsavgift i princip bör behållas oförändrade.
mot · G2022184 · 1979-02-13 00:00:00 — med anledning av propositionen 1978/79:90 med förslag till ändring i rättshjälpslagen (1972:429) m. m. I propositionen 1978/79:90 föreslås ändring i rättshjälpslagen m. m., vilken med vissa ändringar varit i kraft . Redan från början förutsattes att lagstiftningen på området skulle ses över, och sedan organisationsnämnd () gjort en samlad genomgång av erfarenheterna från tillämpningen av det nya rättshjälpssystemet tillsattes rättshjälpsutredningen med uppgift att göra en allmän översyn av rättshjälpssystemet. Utredningens arbete utmynnade i förslag till en ny rättshjälpslag, vilken efter sedvanlig remissbehandling ligger till grund för propositionsförslaget. I det arbete som föregått propositionen har bl. a. personalen vid i aktivt medverkat, varigenom resultatet blivit att kritiken mot framlagda förslag i hög grad uteblivit och att förslaget torde kunna antas utan större ändringar. I ett avseende måste dock kraftiga invändningar resas och det gäller ikraftträdandet. Här föreslås av departementschefen att reformen skall träda i kraft . Så hade utan olägenheter kunnat ske, om förarbetena i propositionen hållt sig inom beräknade tidsramar. Sålunda förutsattes att propositionen skulle läggas på bord och då även kunna antas, vilket inneburit ca 6 månaders förberedelsetid. Genom den förskjutning som skett krymps denna förberedelsetid till endast 2 månader, varigenom erforderlig förberedelsetid helt försvinner. Departementschefen säger själv (s. 197): För att den nya ordningen skall kunna fungera fordras emellertid ett Genom att beslutsbefogenheter enligt lagen sprids ut på ett stort antal myndigheter samt advokater och biträdande jurister vid advokatby rå/on/ras en omfattande informations- och utbildningsverksamhet.. Vidare måste nya rutiner beträffande bl. a. ekonomiadminstrationen tillskapas. Nedskärningen av rättshjälpsorganisationen ställer särskilda krav. Sålunda måste bl. a. eftersträvas att personalavvecklingen löses på ett för berörda parter tillfredsställande sätt. Rimlig tidsfrist måste således finnas om förslaget skall kunna bli positivt. Åberopande det anförda hemställs att med ändring av förslaget i propositionen 1978/79:90 beslutar att ikraftträdandet skall ske .
mot · G2022186 · 1979-02-13 00:00:00 — Motion 1978/79:2186 av med anledning av propositionen 1978/79:86 om ändring i lagen (1971:289) om allmänna förvaltningsdomstolar, m. m. I regeringens proposition 1978/79:86 om ändring i lagen om allmänna förvaltningsdomstolar, m. m. föreslås de lagändringar som behövs för genomförandet av länsdomstolsreformen. Denna reform, som innebär att de nuvarande länsdomstolarna bryts ut från länsstyrelserna och omvandlas till fristående allmänna förvaltningsdomstolar, är högst angelägen och hälsas med tillfredsställelse. Jag har i sammanhanget endast en randanmärkning. Det gäller förslaget i 15 § att domare i länsrätt skall benämnas rådman. föreslog enhälligt i sitt betänkande Länsdomstolarna att benämningen på domare skulle vara länsdomare. Någon anledning att frångå länsdomstolskommitténs betänkande finns enligt min uppfattning inte. Länsdomare är en adekvat benämning på domare i länsrätten, medan beteckningen rådman bör vara förbehållen domare i tingsrätt. Ett sådant system främjar enkelhet och klarhet. Att i en proposition som rör de allmänna förvaltningsdomstolarna föra in sådana ändringar i som här skett förefaller opåkallat. De borde ha kommit i annat sammanhang. Jag har däremot i sak icke någon invändning mot de föreslagna ändringarna. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar att i länsrätt skall finnas en eller flera länsdomare.
mot · G2022189 · 1979-02-14 00:00:00 — av m. fl. med anledning av propositionen 1978/79:88 om försöksverksamhet med användning av telefon vid rättegång Det förslag till lag om försöksverksamhet med användning av telefon vid rättegång som upptas i propositionen 1978/79:88 innebär ett helt nytt system vid handläggning av mål i domstol. muntlighetsprincip får genom förslaget en något annorlunda innebörd . Det är uppenbart att avsevärda praktiska problem kan uppkomma vid telefonrättegångar. Hur stora dessa är ter sig dock svårt att bedöma innan systemet alls prövats. Det kan innebära besparingar och förenklingar. Med hänsyn till angelägenheten av att alla möjligheter till förenklingar i den offentliga verksamheten tillvaratas och till att behovet av att kostnaderna för offentlig verksamhet hålls nere så långt som möjligt, vill vi inte motsätta oss att en viss försöksverksamhet sker. Denna får dock inte på något sätt utformas så att risk för den enskildes rättssäkerhet uppstår eller väsentliga principer i rättegångsförfarandet som t. ex. offentlighetsprincipen sätts åt sidan. I vad gäller området för försöksverksamheten finner vi att den kan omfatta sammanträde för muntlig förberedelse i tvistemål, huvudförhandling i förenklad form i tvistemål, sammanträde enligt 5 § småmålslagen samt sådana brottmål som jämlikt 46 kap. 15 § andra stycket kan avgöras utan hinder av den tilltalades utevaro. I den mån muntlig bevisning upptas vid dessa sammanträden bör det kunna ske per telefon. Förslaget i propositionen att införa möjlighet att per telefon uppta muntlig bevisning vid övriga förhandlingar i tvistemål och brottmål synes dock mindre lämpligt. Identifiering av ett vittne och avläggandet av vittnesed per telefon kan medföra avsevärda problem. Det är vid vittnesförhör ofta en fördel för såväl domstolen som parterna att kunna iaktta vittnet. Vid misstanke om mened torde det vara svårt att belägga denna när eden avlagts per telefon. Vittnesförhör per telefon kan vid domstolens övervägande av bevisningen komma att framstå som mindre tillförlitliga än vittnesförhör inför domstolen. Vi anser sålunda att försöksverksamheten endast skall omfatta sådana förhandlingar som avses i 2 § lagförslaget. 3 § synes därför efter viss justering av 2 § kunna utgå. Vi vili slutligen stryka under vad lagrådet anfört, att lagens uppgift endast är att utgöra grund för en tidsbegränsad försöksverksamhet vid några domstolar. Med hänsyn till att ett relativt omfattande förberedelsearbete synes erforderligt - inte minst av teknisk art - torde tidpunkten för ikraftträdandet böra flyttas fram till . Det får ankomma på vederbörande utskott att utarbeta de ändringar i lagförslaget som kan föranledas av vårt förslag. Med hänvisning till det anförda hemställer vi 1. att lagen om försöksverksamhet med användning av telefon vid rättegång inte skall omfatta förhör med vittne, sakkunnig eller målsägande vid andra förhandlingar än som anges i 2 § i lagförslaget, 2. att lagen skall träda i kraft . () () BO () () () ()
mot · G2022191 · 1979-02-13 00:00:00 — med anledning av propositionen 1978/79:90 med förslag till ändring i rättshjälpslagen (1972:429) m. m. I regeringens proposition 1978/79:90 angående ändring i rättshjälpslagen m. m. föreslår föredraganden att det i fortsättningen endast skall finnas två rättshjälpsnämnder samt att dessa skall förläggas till och . En koncentration av rättshjälpsverksamheten till endast två orter strider klart mot de strävanden till decentralisering som präglat samhällsverksamheten. Det måste anses vara ett rimligt krav att de rättssökande i olika delar av landet haren möjlighet till mera direkt kontakt med rättshjälpsnämnderna som serviceorgan. Det framstår som uppenbart orimligt att hänvisa befolkningen i de västra landsdelarna med den mycket stora befolkningskoncentrationen inom att vända sig till en rättshjälpsnämnd i . Det måste också erbjuda betydande svårigheter för denna nämnd att förskaffa sig någon egentlig kännedom om inom västra verksamma advokater och andra biträden. Detta måste försvåra ärendenas handläggning i avsevärd mån. Att erforderlig lokalkännedom även i övrigt kommer att saknas är uppenbart. Arbetsmarknadsläget i är vidare så oroväckande att en inskränkning av arbetsmöjligheterna inte bör ske. Det bör också framhållas att har anmärkningsvärt få statliga myndigheter. Särskilt gäller detta vid en jämförelse med , som tillförts flera statliga myndigheter. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar att förlägga en rättshjälpsnämnd till . () BO () 1* 1978/79.
mot · G2022192 · 1979-02-14 00:00:00 — av m. fl. med anledning av propositionen 1978/79:87 om finansiellt stöd till investeringsprogram för föreslog man byggande av ett apatitverk i anslutning till malmbehandlingsverket i Vitåfors. Dessa planer stannade tyvärr av skilda orsaker, kanske främst ekonomiska, på papperet. Av egen strukturutredning framgår att ett mycket stort antal arbetstillfällen vid förvaltningen är i fara och i propositionen 1978/79:87 föreslås i stort sett endast åtgärder av kortsiktig karaktär. Inga radikala åtgärder som kan skapa nya arbetstillfällen föreslås, i synnerhet inte när det gäller i . Rågods för apatitframställning utgörs av avfallet från anrikningsverket, och apatitslig med ca 17 procents fosfor kan framställas ur detta avfall upp till en mängd av ca , något beroende på storleken av sligproduktionen. Utöver detta rågods finns en mycket stor apatitgruva i i form av avfall upplagrat i de stora avfallsdammar som finns och som oroande snabbt kräver allt större utrymme i naturen. Apatitsligen kan användas på flera sätt, exempelvis torkas till pulver eller formas till prills (småkulor), för direktförsäljning eller för att utgöra underlag för vidareförädling. En sådan vidareförädling kan vara framställning av fosforsyra, som sedan efter inblandning av svavelsyra kan vidareförädlas till konstgödsel. Svavelsyran kan framställas i eget svavelsyraverk, som då ställer krav på råvara, eller kanske ännu hellre köpas, exempelvis från . Dessa befintliga råvaror och tillgången till en processutrustning av till största delen svensk tillverkning bör utgöra ett gott underlag för nya arbetstillfällen i och bör även ge goda biverkningar i svensk och även norrbottnisk verkstadsindustri. Redan gjorda beräkningar finns över såväl investeringskostnader som sysselsättningseffekter, men då dessa troligen snabbt förändras bör projektet enligt vår mening nu snabbutredas och resultera i förslag, som möjliggör ett förverkligande möjligt. Med stöd av det anförda hemställer vi att hos regeringen anhåller om att möjligheterna att anlägga ett apatit- och fosforsyra verk i utreds. () ()
mot · G2022198 · 1979-03-13 00:00:00 — Motion 1978/79:2198 av m. fl. med anledning av propositionen 1978/79:93 om genomförande av totaldimensionerad högskola Vpk har i en utförlig motion till årets riksdag om utbildningen vid universitet och högskolor redovisat sin syn på en totaldimensionering av högskolan. Vi framhåller därvid bl. a. att en sådan totaldimensionering kan komma att drabba de grupper man påstått sig vilja nå genom högskolereformen - vuxenstuderande, studerande med omfattande arbetslivserfarenhet osv. Den sociala snedrekryteringen kommer därmed att bestå. I regeringens proposition 1978/79:93, som bygger på beslut om att det fria tillträdet skall upphöra till vissa utbildningar, finns emellertid också andra förslag som hårt skulle drabba just de nya grupperna vid högskolan. Regeringen föreslår nämligen en omdisposition av resurserna med 6 milj. kr. från lokala och individuella linjer och enstaka kurser till regionstyrelsernas disposition samt en kraftig nedskärning av antalet utbildningsplatser. Vpk kan inte acceptera detta. Tvärtom måste ytterligare möjligheter skapas för exempelvis fackföreningsmedlemmar att under någon eller några terminer följa kurser som rör arbetslivsfrågor eller andra ämnen som är väsentliga för deras verksamhet. För den kvalitetshöjning som onekligen är nödvändig föreslår vi i stället att regeringen återkommer med förslag om resursförstärkning på tilläggsbudget I till statsbudgeten /80. Med hänvisning till ovanstående föreslås 1. att avslår propositionen 1978/79:93 om genomförande av totaldimensionerad högskola, 2. att hos regeringen hemställer om att förslag om erforderlig resursförstärkning framläggs på tilläggsbudget I till statsbudgeten /80. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)