mot · G202788 · 1979-01-22 00:00:00 — Områden som förändrats genom ny- eller ombyggnad behöver inventeras någon tid efter färdigställandet för att det skall vara möjligt att kartlägga förtjänster och brister i deras planering och genomförande. Områden som har sådana brister, särskilt i fråga om fysisk och social miljö, att de blir problemområden i olika avseenden bör också prioriteras för att bristerna skall kunna undanröjas. Bostadsförsörjningsprogram, fysisk planering föreslog vi att bostadsförsörjningsåtgärderna skulle sammanföras i kommunala bostadsförsörjningsprogram, som föreläggs kommunfullmäktige. har sedermera beslutat (prop. 1977/78: 93, CU 28) att benämningen bostadsförsörjningsprogram skall tas in i bostads Mot 1978/79:788 försörjningslagen samt att programmen skall antas av fullmäktige. För att dessa förändringar inte skall bli enbart av formell natur är det nu viktigt att upprättandet av bostadsförsörjningsprogrammen snabbt kommer till stånd. Dessa bostadsförsörjningsprogram bör enligt vår mening innehålla planer för - komplettering och förändring av befintliga bebyggelsemiljöer (utöver bostäder), - ombyggnad av bostadslägenheter, - nybyggnad av bostadslägenheter. Bostadsförsörjningsprogrammet bör redovisa såväl bostäder som verksamheter. Där bör således sammanföras samtliga förvaltningars investeringsprogram för ett visst område eller en viss kommundel. De åtgärder, för att skapa ett samlat utvecklingsprogram, som vi föreslagit i det föregående skulle också kunna fullföljas med stöd av ett utbyggt kommunalt bostadsförsöijningsprogram. Det gäller bl. a. trafikförsörjning, tillgång till arbetsplatser och service samt energihushållning. Åtgärderna i programmet bör särskilt inriktas på att stödja barn, äldre och handikappade samt främja jämställdhet mellan kvinnor och män. Eftersom strävan bör vara att ge förutsättningar för allsidig hushållssammansättning i samtliga bostadsområden bör programmet redovisas bostadsområdesvis. I Byggnadsstadgan bör finnas dels sådana föreskrifter om planeringen att avsikten med en social bostadsförsörjning kan klart utläsas, dels sådana instrument för plangenomförandet att kommunen kan utnyttja den fysiska planeringen för att säkerställa en god bostadsförsörjning. Av praktisk betydelse är att kommunerna genom föreskrifter i detaljplan skall kunna ange önskvärd lägenhetssammansättning. Detta bör tillgodoses genom att krav på hänsyn till en god social miljö förs in i stadgans 12 §. Planbestämmelserna får emellertid långsam effekt, eftersom redan antagna detaljplaner inte påverkas. Därför bör kommunen som villkor för byggnadslov kunna uppställa krav på en viss lägenhetsfördelning eller annat krav som uttryckts i av kommunfullmäktige fastställt bostadsförsöijningsprogram. Detta bör få uttryck genom ändring av stadgans 56 §. Många grupper av boende drabbas av svårigheter när det gäller att erhålla fullgoda bostäder. Sålunda saknar ofta barnfamiljer möjligheter att välja bostad på grund av att vissa hyresvärdar förutsätter att de därigenom skall drabbas av högre underhållskostnader. Svårigheter i dessa avseenden kan självfallet inte accepteras. Åtskilliga erfarenheter visar nu vilka betydande svårigheter som också är förenade med att ge invandrare och framför allt hushåll, vilka uppfattas som ekonomiskt eller socialt avvikande, fullgoda bostäder. Av betydelse är inte endast att en bostadslägenhet kan tilldelas ett sådant hushåll lika Mot 1978/79:788 väsentligt är att hushåll som uppfattas som avvikande inte samlas i särskilda fastigheter eller bostadsområden. För att detta syfte skall kunna uppnås erfordras att samtliga fastighetsägare erkänner och tar sin del av samhällets totala ansvar för alla hushåll. Kommunens nuvarande möjligheter att tilldela bostad är otillräckliga. Kommunen bör därför ges möjlighet att, när kommunen finnér det påkallat med hänsyn till bostadsförhållandena på orten, tilldela bostad som upplåts med hyresrätt eller vid förstagångsupplåtelse med bostadsrätt. En sådan anvisningsrätt för kommunerna föreslogs av boende- och bostadsfinansieringsutredningarna. Även den bostadssociala delegationen föreslog 1977 hos regeringen att kommunerna skulle ges möjlighet att tilldela bostad. Regeringen har emellertid i budgetpropositionen underlåtit att ta ställning till denna fråga. I bostadshuvudtiteln nämns endast i förbigående att arbete pågår i med frågan om att ge bostadsförmedlingarna bättre möjligheter att hävda bostadssökandes rätt och att inriktningen är att förslag skall föreläggas under detta . Då frågan om kommunernas anvisningsrätt, som nämnts, redan har utretts och remissbehandlats och då det i budgetpropositionen inte lämnas något klarläggande besked om regeringens intentioner i frågan, återkommer vi med vårt förslag om en lagfäst rättighet för kommunerna att tilldela bostad. Lagstiftning av detta slag innebär givetvis att fastighetsägarnas nuvarande oinskränkta rätt att själva besluta om upplåtelse av bostadslägenhet inskränks. Hyreslagens bestämmelser om förverkande av hyresrätten rubbas inte av förslaget. Om lagstiftning av detta slag kommer till stånd är det emellertid sannolikt att lagen sällan uttryckligen behöver åberopas eller sanktioner utdömas. En laglig reglering inom området bör nämligen medverka till en önskvärd attitydförändring. I detta sammanhang är det också viktigt att understryka att bostadsförmedlingen kan och bör spela en aktiv roll för att skapa en jämn och allsidig social sammansättning i kommunens olika bostadsområden. Oavsett om det som f. n. råder bostadsbrist eller om det finns överskott på bostadsmarknaden är det angeläget att kommunerna har en väl fungerande bostadsförmedling. Dagens situation innebär ofta att ett stort antal s. k. problemfamiljer anvisas bostäder i samma områden, vilket gör det svårare att klara en normal anpassning i dessa områden. Enligt vår mening bör bostadsförmedlingsverksamheten inriktas dels på att i samarbete med sociala myndigheter bereda särskilt behövande en god bostad och eftersträva en allsidig hushållssammansättning i alla bostadsområden, dels på att erbjuda de bostadssökande i kommunen bostadspolitisk konsumentupplysning i form av bl. a. information om aktuell bostadsproduktion och planerat bostadsbyggande. Genom en väl fungerande bostadsförmedling skall de bostadssökande kunna hjälpas till rätta på bostadsmarknaden. Barnomsorgen och de äldres boendeförhållanden En utbyggd barnomsorg har stor betydelse för att åstadkomma en bra +2 1978/79. Mot 1978/79:788 boendemiljö, och förbättringar i denna spelar stor roll för att få en god uppväxtmiljö för barnen. I vår motion (1978/79:509) om åtgärder inom barn- och familjepolitiken pekar vi på att det finns en rad problem för kommunerna när de skall klara det praktiska genomförandet av en utbyggd barnomsorg. Ofta finns det stora svårigheter rent fysiskt och planeringsmässigt, särskilt i redan etablerade stadsdelar. Markreservationer för allmänna ändamål kan saknas, och enda lösningen kan bli en stadsplaneändring med den tid detta kan ta. I den familjepolitiska motionen föreslår vi att det, för att ge kommunera bättre möjligheter att ta itu med bl. a. frågor om markreservationer, bör övervägas om kommunernas barnomsorgsplaner bör utsträckas i tiden så att de åtminstone översiktligt täcker utbyggnaden fram till full behovstäckning. Med de planeringsåtgärder och de bostadssociala inventeringar, som vi föreslår i denna motion, förbättras också förutsättningarna att säkerställa utbyggnaden av barnomsorgen. Det är vidare viktigt att planeringssituationen klarläggs beträffande de äldres boendeförhållanden. Detta har vi också framhållit vid tidigare tillfällen. Även om fullständiga förslag rörande frågorna om de äldres boendeförhållanden nu inte kan presenteras är det enligt vår mening, med hänsyn till att planeringstiderna är långa, särskilt nödvändigt att prestera grundläggande utgångspunkter för inriktningen av bostadsbyggandet, för inre och yttre miljö samt för planläggningen på detta område. Det är inte minst viktigt att klargöra ansvarsgränserna mot institutionell vård på ett sådant sätt att bostäderna kan användas i förening med nödvändiga serviceinsatser för skilda grupper. I många fall blir säkert kollektiva servicelösningar nödvändiga, lösningar som inte endast kan betjäna de boende i ett visst , bostadshotell e.d. utan också äldre i grannskapet. Plan- och lånefrågorna blir sålunda på ett tidigt stadium aktuella för att ge underlag för den kommunala planeringen. Regeringen bör ta initiativ till att översiktliga utgångspunkter för kommunala bedömningar presenteras. De gemensamma anordningarna i serviceanläggningarna kan i många fall utnyttjas för att underlätta ett boende med utbyggd service i anslutna kollektivbostäder för även andra grupper än äldre. programrekommendationer bör ses över och kompletteras i sådant syfte. Sammanfattningsvis föreslår vi alltså en rad konkreta åtgärder för att vidga kommunernas möjligheter när det gäller att verka för bostadsförsörjningen i dess helhet, i syfte att motverka segregation och skapa bostadsområden som fungerar väl för olika hushåll och individer. Enligt vår mening är frågorna om den sociala miljön i bostadsområdena av sådan vikt att åtgärderna nu måste bli föremål för omedelbara ställningstaganden. Som framhållits inger den nuvarande utvecklingen på bostads- och bygg Mot 1978/79:788 nadsmarknaden stark oro. Bostadsbyggandet har sjunkit mycket kraftigt . Ännu producerades ca 75000 lägenheter. stannade igångsättningen vid endast omkring 50000 lägenheter. Trots utfästelser från regeringen vid ett flertal tillfällen om en bostadsbyggnadsnivå på minst 60000 lägenheter stannade igångsättningen av nya bostäder även på en alarmerande låg nivå. Enligt uppgift påbörjades endast knappt 58 000 lägenheter. Särskilt ogynnsam är utvecklingen för flerbostadshusen. Endast omkring en fjärdedel av de nytillkommande lägenheterna byggs i flerbostadshus. I ett mycket stort antal kommuner finns nu bostadsbrist. Totalt behövs nu närmare 350000 lägenheter enligt sammanställning av kommunernas rapporter. Det är särskilt de unga människorna som ställs inför svårigheter, när bostadsbristen ökar. Bara i uppges ca 30000 ungdomar stå i bostadskö. Från socialdemokratisk sida har vi vid ett flertal tillfällen föreslagit en rad konkreta åtgärder för att förhindra en snabb försämring av läget på bostadsmarknaden. Vi har krävt aktiva insatser från statsmakternas sida för att få fart på bostadsbyggandet. Den borgerliga regeringspolitiken har emellertid präglats av en bristande vilja att ingripa. Som vi framhållit i andra sammanhang är byggnadsverksamheten av särskild betydelse när ekonomin måste stimuleras och när byggandet för framtiden står i centrum. Genom byggnadsinvesteringarna skapas en viktig draghjälp för övriga delar av industrin. Byggindustrin hämtar nämligen av alla insatsvaror från hemmamarknaden och påverkar totalt sysselsättningen för 600000 människor. För produkter som armeringsjärn, kylskåp, spisar, snickeriprodukter och mycket annat skulle en uppgång i framför allt bostadsbyggandet vara av stor betydelse inte minst med hänsyn till sysselsättningen för de många människor som direkt och indirekt är knutna till tillverkningen av råämnen, material och maskiner för byggandet i vårt land. De borgerliga regeringarnas passivitet på bostads- och byggnadsområdet har därför bidragit till neddragningen av verksamheten inom andra delar av industrin. Det sjunkande byggandet riskerar nu att urholka stora delar av byggnadsmaterialindustrin. Det är inte enbart ett hot mot vissa industrigrenar och sysselsättningen där utan också i växande grad risk för en nedrustning av utvecklingskapaciteten på byggnadsmaterialområdet i landet. Följden av detta blir ett ökat importberoende på byggnadsmaterialsidan. Redan nu har bl. a. vissa stora byggnadsmaterialföretag gjort klart att de kommer att satsa på import av byggmaterial. I dagens läge är det i stället viktigt att återge byggnadsindustrin den roll av motor för den ekonomiska utvecklingen, som den tidigare så spelat. Det är också viktigt att skapa underlag för en ökad rekrytering av byggnadsarbetare, både av omedelbara sysselsättningsskäl och för att klara morgondagens behov av byggnadsarbetare. Mot 1978/79:788 byggnadsarbetarna befaras bli större än . av byggnadsarbetarna väntas inte kunna fä jobb på den öppna marknaden. Det innebär att ca 13 000 personer kommer att stå utanför den reguljära arbetsmarknaden . Som vanligt tillhör de regioner som drabbas hårdast. beräknas där bli utan arbete . Mot denna bakgrund krävs nu snabbt och brett verkande insatser över hela byggnadssektorn. Utvecklingen på bostadsområdet kräver omedelbara åtgärder för att en snabbt växande bostadsbrist skall kunna förhindras, vidgade sociala klyftor skall kunna motverkas och en kraftigt ökad byggarbetslöshet skall kunna undvikas. Vi har funnit anledning att kritisera regeringen för passivitet när det gäller åtgärder för att få fart på bostadsbyggandet. Också de fackliga organisationerna liksom arbetsgivarorganiationerna har riktat krav till regeringen att vidta omedelbara åtgärder i syfte att stimulera byggandet. Också och har krävt krafttag för ett ökat bostadsbyggande. Regeringens budgetförslag innehåller emellertid inte några åtgärder för att snabbt få fart på bostadsbyggandet. Vi återkommer därför med förslag som syftar till att förhindra att utvecklingen på bostadsmarknaden ytterligare försämras. Som mål för bostadsbyggandet har statliga utredningar angivit att 70000 - 80000 lägenheter måste byggas för att en ny bristsituation skall kunna undvikas. Som framhållits har emellertid bostadsbyggandet legat på en katastrofalt låg nivå. Som en följd av den låga produktionen av hyres- och bostadsrättslägenheter har allt fler av landets kommuner fått nya köer av bostadssökande. Denna brist på bostäder drabbar i första hand de ekonomiskt och socialt svaga grupperna i samhället. Genom den enorma satsningen i form av miljonprogrammet var vårt samhälle under socialdemokratins ledning på god väg att avskaffa bostadsbristen. är emellertid bostadskrisen återigen en verklighet i många kommuner. Det är därför nödvändigt att sätta in omedelbara åtgärder som snabbt ökar bostadsbyggandet till 7000075000 lägenheter . Med hänsyn till att bristen på lägenheter är särskilt allvarlig i flerbostadshus bör bostadsproduktionens ökning i huvudsak ske i form av sådana hus. Ökningen av bostadsproduktionen skall enligt vår mening i huvudsak ske i de allmännyttiga och rikskooperativa företagens regi. De snabbt ökande byggnadskostnaderna är en grundläggande orsak till en minskad benägenhet hos olika byggherrar att ta på sig ansvaret för produktion av flerbostadshus som skall upplåtas med hyres- eller bostadsrätt. Byggnadskostnadsutvecklingen, som den kommit till uttryck i bl. a. aktuella anbud, kan inte accepteras. Målsättningen måste vara att inte endast hejda prisökningen utan också att sänka priser Mot 1978/79:788 Vi förordar en skärpt kontroll av entreprenadpriserna på bostadsbyggnadsmarknaden. Olika skäl har anförts för att förklara prisförändringarna, men dessa skäl har varken varit klarläggande eller uttömmande. Ett enhälligt civilutskott noterade att uppgången i byggnadskostnaderna inte helt kunde förklaras med bakomliggande mätbara faktorer. Parallellt med prisuppgången föreligger en relativt stor spridning av byggpriserna. Detta har inte minst visat sig i bostadsbyggandet. Det finns t. ex. stora och oförklarade prisskillnader mellan olika orter med i stort sett samma allmänna prisförutsättningar. Mot bakgrund av samhällets omfattande stöd till bostadsförsörjningen finns det enligt vår mening anledning att också ägna särskild uppmärksamhet åt konkurrensförhållanden m. m. inom bostadsbyggandet såväl i entreprenörledet som på byggmaterialsidan. Byggentreprenad- och byggmaterialbranscherna har förändrats påtagligt. Utvecklingen mot större företagsenheter har underlättats av strävandena mot ett industrialiserat byggande och stora byggprojekt. Genom uppköp och fusioner har skett en fortlöpande koncentration till större företagsenheter. Det föreligger ett stort antal karteller, och ett omfattande prissamarbete förekommer. Förutsättningarna att använda konkurrensen som medel för att hålla priserna nere har därigenom försämrats inom byggnadsbranschen. Reell konkurrens är en helt nödvändig förutsättning för att möjliggöra en övergång till s. k. produktionskostnadsanpassad belåning, som föreslagits av såväl boende- och bostadsfinansieringsutredningarna som byggkonkurrensutredningen. Vi delar utredningarnas uppfattning att ett sådant system bör eftersträvas . Som vi framhållit i tidigare sammanhang har kostnadsutvecklingen, som den kommit till uttryck i anbudsgivningen inom byggnadsbranschen, ändrat förutsättningarna för att lita till konkurrensen som medel att hålla priserna nere. Det finns mot denna bakgrund skäl för att samhället i högre utsträckning än nu ökar sin insyn och sina kontrollmöjligheter av prisbildningen inom byggnadssektorn. Sålunda bör t. ex. övervägas en utvecklad, enhetlig redovisning av byggkostnader vilken ger ökad möjlighet till insyn och kontroll. De prisövervakande myndigheterna bör ges ökade möjligheter att göra undersökningar och analyser av byggnadsenterprenörena och byggmaterialleverantörerna. En viktig utgångspunkt för samhällets stöd till bostadsförsörjning är självfallet att de pengar som avdelas primärt skall komma de boende till del. Ett effektivt byggande med sunda principer för prissättningen av byggprodukterna är en av förutsättningarna för detta. De i budgetpropositionen nämnda undersökningarna, som utförs av och , kan i och för sig ha ett värde i detta sammanhang. Vad som behövs är emellertid förslag till åtgärder för att komma till rätta med prisutvecklingen. Med hänvisning till det anförda föreslår vi att den av regering Mot 1978/79:788 en begär en utredning med uppgift att göra en fullständig redovisning och analys av orsakerna till prisutvecklingen på byggnadsmarknaden med betoning av bostadssektorn samt framlägga de förslag till åtgärder som analysen kan föranleda. Resultatet av utredningen bör av regeringen redovisas för tillsammans med regeringens konkreta förslag. Eftersom det här är fråga om brådskade åtgärder bör i uttalande också understrykas behovet av aktiva och snabba åtgärder från regeringens sida. Den sänkning av bostadsräntan i nyproduktionen som genomfördes är inte en tillräcklig åtgärd för att pressa ned bostadskostnaderna. Regeringen har inte heller föreslagit några åtgärder för att komma till rätta med överkostnaderna inom bostadsproduktionen, vilka visat sig vara ett allvarligt hinder för ett snabbt ökat bostadsbyggande. Vi återupprepar därför vårt förslag om ett särskilt ränte- och amorteringsfritt tillläggslån för flerbostadshus. När ränte- och amorteringsfriheten skall upphöra får avgöras med hänsyn till kostnadsutvecklingen. För att tilläggslånet skall få avsedd verkan, nämligen att stimulera till en snabb ökning av bostadsbyggandet, bör lånet avse bostäder som igångsätts . Trots de regionala variationerna i byggkostnaderna, som vi berört i det föregående, bör det föreslagna tilläggslånet vara generellt. Enligt vår mening är det angeläget att reglerna är så enkla som möjligt, om lånet skall få den avsedda effekten när det gäller att stimulera bostadsbyggandet. Vi föreslår att de tidsbegränsade tilläggslånen skall utgöra av låneunderlaget, vilket i stort sett mosvarar kostnaderna för mervärdeskatt inom byggnad sproduktionen. Ett ränte- och amorteringsfritt lån av denna omfattning skulle innebära en betydande insats för ett ökat bostadsbyggande. Det bör understrykas att en förutsättning för vårt förslag om särskilt tilläggslån är att också vårt förslag om skärpt kostnadskontroll förverkligas. I annat fall kan följden bli ytterligare prishöjningar, som motverkar den press på hyrorna vi syftar till. Detta bör ges regeringen till känna. Som vi framhållit i det föregående har den minskade produktionen av bostäder i ett stort antal kommuner lett fram till en akut bristsituation. Ett ytterligare problem i detta sammanhang är att planberedskapen i många kommuner är dålig. Det gäller får såväl nybyggnadsområden och sanering som utrymmen för nya barnstugor. Risk föreligger för att bostadsbyggnadsprogram i flera kommuner redan av detta skäl kan komma att äventyras. Det är mot denna bakgrund särskilt viktigt att inte genom statsmakternas agerande planeringssituationen i kommunerna ytterligare förvärras. Efter regeringsskiftet har emellertid hanteringen i regeringens kansli av planärendena fördröjts. Oklara och delvis motsägelsefulla uttalanden från regeringen har förhindrat eller fördröjt förverkligandet av bostadsbyggnadsplanema i många kommuner, bl. a. genom att skapa osä Mot 1978/79:788 kerhet hos såväl kommunala som regionala myndigheter. Inte heller har regringen, trots utfästelser om detta vid ett flertal tillfällen, förmått presentera förslag till ny byggnadslagstiftning, som skulle ge kommunerna ett ökat inflytande över detaljplaneringen och därmed kunna bidra till att förkorta beslutsprocessen. Enligt vår mening är det helt oacceptabelt att oklara eller uteblivna ställningstaganden från regeringens sida tillåts förlama kommunernas handlingskraft när det gäller bostadsbyggandet. Det bör ges regeringen till känna. En ytterligare förklaring till kommunernas dåliga planberedskap när det gäller bostadsbyggandet är problemen med tomma lägenheter . Såväl byggföretagen som kommunerna blev brända av problemen, vilket bidrog till en mycket mera drastisk nedskärning av bostadsproduktionen än vad som var motiverat med hänsyn till efterfrågan. Som framhållits har inte heller de borgerliga regeringarna vidtagit åtgärder, som snabbt skulle kunna få i gång bostadsbyggandet. Med hänsyn till den utomordentligt stora betydelse som byggnadsverksamheten har för hela samhällsekonomin och till nödvändigheten av att komma till rätta med bostadsbristen är det angeläget med ett planerat och jämnt bostadsbyggande på en hög nivå. I syfte att främja en sådan jämn bostadsproduktion borde enligt vår mening övervägas införandet av en hyresgaranti för outhyrda lägenheter - ett s. k. statligt lagerstöd. Staten skulle sålunda lämna visst ekonomiskt stöd för outhyrda lägenheter i flerbostadshus hos allmännyttiga och rikskooperativa bostadsföretag fram till dess att lägenheterna blir uthyrda. Med ett sådant stöd skulle underlättas för såväl kommuner som bostadsföretag att planera för en jämn bostadsproduktion. Detta skulle i sin tur bidra till en jämn sysselsättning bland byggnadsarbetare och en jämn efterfrågan inom industrin på alla sådana produkter som har ett samband med bostadsbyggandet. Med hänvisning till vad vi anfört föreslår vi att den hos regeringen hemställer om förslag angående statligt stöd till outhyrda lägenheter. Sammanfattningsvis innebär våra förslag ett väsentligt ökat stöd till bostadsproduktionen, bl. a. genom ett särskilt tilläggslån kombinerat med skärpt kontroll av byggnadskostnaderna. Förslagen innebär också en avsevärd stimulans för sysselsättningen i landet. Vi beräknar att dessa åtgärder tillsammans med våra förslag om väsentligt förbättrade bostadsbidrag och övriga bostadssociala insatser och åtgärder för förbättrad planberedskap i kommunerna samt för att säkra bostadsbyggandets kreditförsörjning som vi redovisar i det följande - skulle medföra en produktion av ca 15 000 lägenheter utöver vad regeringens förslag kan åstadkomma. Det råder ojämlika ekonomiska förutsättningar vid boende med hyres-, Mot 1978/79:788 bostads- och äganderätt. Detta har medfört att relationerna i boendekostnaderna har förändrats på ett oacceptabelt sätt till hyresrättens nackdel. med denna utveckling har boende med äganderätt, men också i många fall med bostadsrätt, kunnat tillgodogöra sig ansenliga värdestegringsvinster, som i praktiken dessutom ofta varit skattefria.