mot · G202552 · 1979-01-19 00:00:00 — om lokaliseringspolitiska åtgärder för de mellansvenska industrilänen Den fortsatta ökningen av arbetslösheten, industrinedläggningar, aviserade sammanslagningar och förflyttningar av företag och tillverkning har haft och har alltjämt en förlamande inverkan på utvecklingen i de mellansvenska industrilänen. Landstingen och kommunerna i området har tvingats till betydande ekonomiska satsningar på beredskapsarbeten för att i möjligaste mån hålla nere den omfattande arbetslösheten bland ungdomen. Den kapitalistiska krisen har slagit hårt mot både samhälle och enskilda i dessa län, och framställs nu allmänt som landets andra i arbetsmarknadshänseende. Enligt föreliggande beräkningar har omkring 20 000 arbetstillfällen försvunnit i . Enbart i har uppskattningsvis minst 8 000 arbetstillfällen gått förlorade . En utredning visar att den genuina industristaden förlorat mer än 3 000 arbeten . Det allvarliga läget får också sin belysning i den officiella statistiken av antalet vid arbetsförmedlingarna kvarstående arbetssökande. uppgick den totala siffran för arbetssökande med fördelning på de sedvanliga kategorierna till sammanlagt 33 912 omfattande , , och län. Situationen för och Bergslagen liknar den som förelegat i , där också råvaran och basmaterialet finns men jobben försvinner. Enda utvägen ur det nuvarande krisläget är satsning på nyproduktion med sikte på långtgående förädling, där malmen och järnet är basmaterialen. De försök som gjorts av företagen själva för att komma ur svårigheterna tar inga hänsyn till de anställda. De sammanslagningar av företagen som presenterats som alternativ inom stålindustrin har alla gått ut på kraftig nedskärning av antalet anställda. Den snabbutredning som regeringen lät göra om specialstålindustrin omfattade 8 företag med anläggnignar på 24 olika platser i landet. Utredningen som berörde ett stort antal företag och anläggningar i och Bergslagen kunde inte presentera några lösningar som förbättrade situationen. De åtgärder den rekommenderade följde ett tidigare praktiserat mönster, nämligen inpumpning av kapital i företagen genom lån och bidrag utan krav på en förändrad produktanpassning till världsmarknaden. har stor oro för framtiden varit rådande bland de 1 500 anställda vid i . Orsaken till detta är att finna i stålkrisen, och har också de anställda vid dragits in i ett krisiäge genom att företaget aviserat flyttning till utlandet av delar av den tillverkning som ligger i . För att bryta denna trend av sviktande näringsliv i krävs omedelbara insatser från statens sida. Det är ytterst angeläget att ett för hela landet så viktigt område med en lång tradition av järnhantering och en kår av skickliga yrkesarbetare kommer ur den långa omställningskris som år reducerat antalet arbetstillfällen. Många företag har helt enkelt blivit överspelade genom att utvecklingen gått dem förbi med stagnation och nedläggning som följd. Det har handlat om brister i planeringen i kombination med ett fasthållande vid en alltför ensidig produktion. Den omfattande arbetslösheten och undersysselsättningen drabbar hårdast de anställda och deras familjer, men också kommunerna och landstingen ställs inför stora svårigheter. Kommunalskatten har ökat kraftigt, och det blir allt svårare att klara den samhälleliga servicen och befolkningens rättmätiga krav inom den sociala och kulturella sektorn. Därför krävs det av statsmakten att den vid kommande produktionsinitiativ ger högsta möjliga prioritet till de hårt drabbade industrilänen i . För och kommun handlar det om omedelbara åtgärder. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär en skyndsam översyn av situationen i de mellansvenska industrilänen och ett utarbetande av en åtgärdsplan i syfte att få till stånd ökad sysselsättning inom den industriella sektom.