mot · G2021115 · 1979-01-24 00:00:00 — av m. fl. om delägande genom löntagarkooperation Enligt vår mening bör ekonomiska maktkoncentrationer motverkas. En decentralisering av ägandet inom näringslivet bör eftersträvas. En långt bredare krets än f. n. bör få möjlighet till aktivt engagemang, till ägande och därmed följande inflytande i företagen. Det är angeläget att möjligheterna till en utveckling i denna riktning tillvaratas i samband med lösning av frågorna rörande näringslivets kapitalförsörjning. Näringslivets kapitalförsörjning är av väsentlig betydelse för den ekonomiska utvecklingen i vårt land. Det kan f. n. inte sägas råda brist på likvida medel i generell mening. Likviditeten inom ekonomin får anses hög. Däremot är näringslivets försörjning med riskbärande kapital eller s. k. egenkapital otillfredsställande. har soliditeten inom svensk industri gått ned från till vid utgången av 1978. Denna försvagning av industriföretagens styrka har en menlig inverkan, emedan företagens möjligheter till risktagande - t. ex. att genom investeringar, utvecklingsinsatser och nysatsningar öka sysselsättningen - därigenom minskats. Enligt vår mening kan en förbättring av näringslivets försörjning med eget kapital inte ske enbart genom den konventionella aktiemarknaden. Betydande delar av det svenska näringslivet är nämligen i praktiken utestängda från denna marknad. Dit hör t. ex. hela den kooperativa sektorn och den alldeles övervägande delen av mindre och medelstora företag. Den konventionella aktiemarknaden kan också innebära risker för maktkoncentrationer. Det är därför angeläget med nya vägar och möjligheter till egen kapitalförsörjning. Det är också angeläget att detta sker i sådana former att maktkoncentrationen i näringslivet motverkas och en decentralisering av ägandet och därav följande inflytande kommer till stånd. Det är vidare angeläget med sådana former som kan tillämpas inom hela näringslivet och inte enbart inom vissa sektorer. En spridning av ägandet och ett decentraliserat inflytande kan komma till stånd om de anställda medverkar i fråga om kapitalförsörjningen. De anställda är för sin trygghet och inkomst beroende av framtidsförutsättningarna för det företag, i vilket de är anställda. Det är därför angeläget att möjlighet öppnas i lämpliga former för de anställda att bidra till företagets kapitalförsörjning. F. n. finns inte någon sådan lämplig form. En sådan bör därför skapas . Enligt vår mening bör detta kunna ske om kooperationen, dvs. den ekonomiska föreningen, används som form. De anställda vid ett företag bör sålunda kunna bilda ekonomiska föreningar, genom vilka de blir delägare till följd av sparande i kooperationen (löntagarkooperation). De sparade medlen skulle av löntagarkooperationen insättas i företaget som egenkapital. Beträffande aktiebolag finge detta ske genom förvärv av nyemitterade aktier och beträffande ekonomiska föreningar, t. ex. inom konsument- eller producentkooperationen, genom s. k. B-insats med särskild utdelningsrätt. Den kooperativa formen erbjuder goda möjligheter att uppnå betydelsefulla mål i samband med de anställdas medägande. Inom kooperationen gäller lika rösträtt och inbördes sammanhållning och solidaritet. Genom denna form kan också förhindras att t. ex. aktier i sinom tid ånyo samlas på några få händer och ger upphov till maktkoncentration. Olika former för de anställdas engagemang genom ägande i företagen övervägs f. n. inom löntagarfondsutredningen. Dess belysning och överväganden omfattar många aspekter, samhällsekonomiska, regionalpolitiska osv. Denna utredning bör emellertid inte utgöra något hinder för en försöksverksamhet med löntagarkooperationer, varigenom erfarenhet skulle vinnas. Enligt vår uppfattning bör en sådan försöksverksamhet komma till stånd möjligt. Ett delägande genom löntagarkooperationer bör stimuleras av samhället, särskilt i ett försöksskede. Lämpligen kan detta ske genom tillämpning av regler som gäller för andra former av sparande och kapitalförsörjning. Vi åsyftar härvid i första hand det s. k. skattesparandet. Enligt detta erhåller den som sparar på särskilt konto i bank eller i aktiefond ett avdrag på den statliga inkomstskatten som motsvarar 20 96 av det sparade beloppet. Som villkor gäller månatliga insättningar, minst sex och högst tolv , om lägst . Årsbeloppen blir sålunda lägst . Som villkor gäller vidare att medlen skall vara innestående . De för det s. k. skattesparandet gällande reglerna bör anpassas så att sparande i här åsyftade löntagarkooperationer också berättigar till skattereduktion. Det är också angeläget att andra aktuella skatteregler blir tillämpliga. Genom det s. k. Annell-avdraget bör avkastning på kapital som löntagarkooperationen placerat i företag bli skattefri. F. n. gäller att utdelning på nyemitterat aktiekapital är skattefri för företaget för högst 10 96 under eller för högst 5 96 under samt i fråga om alla däremellan möjliga variationer. Dessa regler bör göras tillämpliga beträffande företag som drivs i form av ekonomisk förening. För löntagarkooperation bland anställda hos företag som drivs i form av ekonomisk förening bör vidare finnas möjlighet att placera kapital i annan form än vanlig medlemsinsats i företaget. Detta kan ske genom s. k. B-insats med särskild avkastningsrätt. Detta torde vara nödvändigt, emedan ekonomiska föreningar oftast tillämpar återbäring eller efterlikvid i stället för avkastning på medlemsinsatsen. Löntagarkooperation bör ha möjlighet att skattetritt röra avkastningen på det kapital den placerat i företaget vidare till sina medlemmar. Detta kan ske om samma regler tillämpas som för förvaltningsbolag. löntagarkooperation vilja fondera en del av avkastningen. Detta kan ske om samma regler tillämpas som för investmentbolag. För sådant bolag är den avkastning som det erhåller på aktier och andelar skattefri, om den till lägst förs vidare till delägarna. Förlöntagarkooperationen kan dock en annan avvägning än nämnda behöva övervägas. Den avkastning som medlemmarna i en löntagarkooperation erhåller på sina andelar bör beskattas enligt vanliga regler. I den mån avkastningen inte kan inrymmas inom det allmänna sparavdraget blir den alltså beskattad. Enligt reglerna för skattesparandet gäller dock skattefrihet på avkastningen . Såsom nämnts ovan bör lagen om ekonomiska föreningar i princip gälla för löntagarkooperationer. Emellertid kan vissa särskilda regler vara erforderliga för att syftet med löntagarkooperationerna skall kunna tillgodoses på bästa sätt. Det är angeläget att det hopsparade kapitalet binds i löntagarkooperationen för att därigenom på ett bestående sätt kunna tillkomma de anställda i företaget. För att löntagarkooperationerna skall ha möjlighet att föra erhållen avkastning vidare till sina medlemmar bör inte den för ekonomiska föreningar gällande utdelningsbegränsningen på tillämpas för dessa kooperationer. Det är också angeläget att sådana överlåtelser förhindras som skulle medverka till en maktkoncentration. Av dessa skäl bör vissa regler gälla i fråga om möjligheterna att utträda uren löntagarkooperation vilket kan vara av särskild betydelse under ett inledande skede. Om det inte föreligger särskilda skäl, bör medlemskapet gälla så länge medlemmen är anställd i företaget i fråga. Så länge medlemskapet består, bör medlemmen normalt inte ha rätt att utfå andelar. När medlemskapet upphör bör hembudsskyldighet föreligga gentemot i första hand löntagarkooperationen och i andra hand gentemot andra medlemmar i densamma. Kooperationen bör därvid avgöra om den av fonderade medel skall lösa in andelen i fråga eller om den skall överlåtas eller fördelas på medlemmarna eller eventuellt övertas av nytillträdande. Formerna och villkoren för löntagarkooperationernas placering av kapitalet i företagen bör avgöras genom förhandlingar mellan företaget och de anställda. Vissa allmänna krav bör ställas på placeringen i fråga. Det skall sålunda röra sig om egenkapital eller en sådan form som ur olika synpunkter är likvärdig med eller tar sikte på egenkapital, t. ex. lån mot konvertibla skuldebrev. Om kapitalet placeras i form av aktier bör med ledning av omständigheterna, t. ex. utdelningspraxis, avgöras om särskild aktieform skall tillämpas. Vissa aktiebolag tillämpar inte utdelning, och vissa andra har endast en obetydlig sådan. Det får emellertid anses rimligt att löntagarkooperationen får en utdelning på det placerade kapitalet som är skälig vid jämförelse med annat sparande. Någon form av preferensaktie med garanterad lägsta utdelning bör därför kunna komma i fråga i fall som de ovan åsyftade. Delägande genom löntagarkooperation bör givetvis medföra rätt till representation i företagets ledning. 1 första hand gäller detta styrelsen, men om t. ex. direktion förekommer kan även denna komma i fråga. Överenskommelse härom bör träffas genom förhandling. Detta bör gälla även de tekniska formerna för sparandet i löntagarkooperation. En ofta lämplig form torde vara att företaget t. ex. ombesörjer avsättningar från lönerna i enlighet med vad som överenskommits. Det är angeläget att en försöksverksamhet med delägande genom löntagarkooperationer kommer till stånd så att erfarenheter kan vinnas . Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär skyndsam utredning och förslag rörande anställdas delägande i företag genom löntagarkooperation. () () () () () . () () () () () . ÅSLING (c) ()