mot · G202656 · 1979-01-19 00:00:00 — Motion 1978/79: 656 av om Studsviks forskningsstation Insikten om att mer än de flesta andra länder skulle bli beroende av importerade fossila bränslen ledde till en nationell ansträngning för att skapa försörjningsalternativ. Satsningen gällde den då nya kärnkraftstekniken. Tekniskt har denna satsning krönts med framgång: utanför stormaktskretsen är det enda land som helt självständigt utvecklat ett kärnkraftssystem, som dessutom i många hänseenden uppvisat topprestanda och tilldrar sig internationellt intresse. Det stod från början helt klart att tekniska framgångar på detta område inte kunde uppnås utan väl samordnade ansträngningar inom forskning och utveckling. Därför skapades landets första stora tvärtekniska centrum för målinriktad forskning, Studsviks forskningsstation, med speciallaboratorier för fysik, metallurgi, värmeteknik, korrosionskemi, regler- och instrumentteknik m. m. Basanläggningarna dimensionerades för en personalstyrka på ca 1 500 man, vilken nästan var uppnådd . (Det bör här påpekas att uppbyggnaden av Studsvik innebar utlokalisering av hundratals anställda från .) Huvudman för forskningsstationen har varit det tidigare halvstatliga och helstatliga AB Atomenergi (numera ). Aktiebolagsformen betingades ursprungligen av företagets engagemang vid utvecklingen och uppförandet av kraftreaktorprototyper (, ) och industriella processanläggningar. Forskningen finansierades genom direkta statsanslag till bolaget. Under 1960- och var Studsvik ett forskningscentrum av internationellt hög klass. Man kunde attrahera kända utländska tekniker och vetenskapsmän som gästforskare och kunde i kraft av de egna forskningsresultaten föra en dialog med ledande laboratorier världen över. Dessa kontakters värde för ett litet land som kan inte överskattas. I samband med att Asea-Atom skapades 1969 drog statsmakterna upp klara skiljelinjer mellan industriell produktion å ena sidan och långsiktigt utvecklingsarbete å den andra. Det senare skulle åvila AB Atomenergi. Det låg vidare i sakens natur att, allteftersom kärnkraftstekniken nådde kommersiell mognad, behovet av kärnteknisk forskning skulle minska. I detta läge hade det varit önskvärt att statsmakterna definierat en ny inriktning för forskningsstationen och dess avsevärda tvärtekniska resurser och sedan med kraft styrt utvecklingen i den önskade riktning 1978/79: 656 en; man kunde skönja nya samhällsangelägna uppgifter som skulle kräva stora forskningsinsatser, t. ex. utveckling av ny energiteknik och kartläggning av miljöproblematiken. I stället för att genomföra en konstruktiv nyorientering minskade man endast successivt de direkta statsanslagen till forskningsstationen. För att överleva har orienterat sig alltmera mot kommersiell verksamhet, som styrs av marknadsläget snarare än av nationella behov. Även om vissa resurser i Studsvik kan och bör utnyttjas kommersiellt, finns det anledning att betvivla att forskningsstationen med sin nuvarande storlek i längden kan drivas på kommersiella villkor, detta inte minst med tanke på att just den industriellt inriktade verksamheten och den därtill knutna personalen skildes från bolaget . En alltför långt driven kommersialisering kan befaras leda till en nedbrytning av forskningsstationens potential för avancerad FoU, vilket i sin tur inverkar menligt även på den kommersiella verksamheten. Detta har påtalats av bl. a. ett stort antal studsviksforskare. Programansvaret för den statliga forskningen inom just de områden där Studsvik har unika förutsättningar energi- och miljöteknik är mycket splittrat. Det torde stå klart att en samordning och rationalisering blir nödvändig då den nuvarande treårsplanen för energiforskningen löpt ut. Vid den grundläggande omprövning av organisation och resursanvändning inom energiforskningsområdet som då kan förutsättas ske måste Studsviks framtida roll ställas i förgrunden. Bör t. ex. huvudmannaskapet för forskningsstationen åvila det kommersiellt arbetande ? Vore det inte rimligt att skapa former som gör det mera attraktivt för universitet, högskolor och myndigheter att utnyttja forskningsstationen och samordna sin verksamhet där? Ligger det inte i landets intresse att bibehålla ett forsknings-, teknik- och utbildningscentrum av internationell rang? Svaren på dessa frågor kan nödvändiggöra genomgripande förändringar. Man bör därför redan nu utreda olika framtida möjligheter att utnyttja Studsviks forskningsstation effektivt och till landets bästa. Den energitekniska forskningen befinner sig i ett starkt expansivt skede. På grund av sin speciella ekonomiska struktur tvingas Studsvik konkurrera med andra statliga organ om nya forskningsprojekt på klart handikappade villkor. Resultatet har i vissa fall blivit, och kan även befaras bli, en dubblering av resurser hos andra organisationer (universitet, myndigheter), som dels är otillfredsställande från nationell synpunkt, dels för överskådlig tid blockerar den nödvändiga omorienteringen i Studsvik. De programansvariga organen inom statlig energioch miljöforskning bör därför åläggas att inför varje utbyggnad av nya experimentella forskningsresurser pröva huruvida ett utnyttjande av Studsviks forskningsstation är möjligt och lämpligt i sammanhanget, oav 1978/79: 656 sett huvudmannaskapet för den aktuella verksamheten. En särskild studsviksnämnd bör tillsättas för detta ändamål. Med stöd av vad som anförts hemställs 1. att hos regeringen begär utredning och förslag beträffande framtida möjligheter att utnyttja Studsviks forskningsstation effektivt och till landets bästa, 2. att hos regeringen begär åtgärder så att programansvariga organ inom statlig energi- och miljöforskning åläggs att inför varje utbyggnad av nya experimentella forskningsresurser pröva huruvida ett utnyttjande av Studsviks forskningsstation är möjligt och lämpligt oavsett huvudmannaskapet för den aktuella verksamheten, 3. att hos regeringen begär inrättande av en särskild studsviksnämnd, 4. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts beträffande Studsviks framtida roll inom energi- och miljöforskningen och behovet av omprövning av organisation och resursanvändning inom energiområdet samt av huvudmannaskapet för forskningsstationen.