mot · G202629 · 1979-01-22 00:00:00 — 1978/79 629-630 av m. fl. om arbetsmiljön i skolan Socialdemokraterna föreslår att 100 milj. kr. utöver regeringens förslag tillförs skolan nästa läsår för att öka personaltätheten i skolor med stora problem. 95 milj. kr. avser och 5 milj. kr. gymnasieskolan,därde ökade resurserna kompenserar bortfallet av s. k. SÅS-medel (särskilda åtgärder på skolområdet). Fördelningen av de nya medlen skall ske på samma sätt som gäller för den s. k. länsskolnämndsresursen, dvs. Genom koncentrerade insatser i form av ett ökat antal vuxna i det dagliga arbetet bör ett bättre resultat kunna nås i undervisningen, som arbetsmiljön både för elever och personal förbättras. Därmed vill socialdemokraterna också stryka under behovet att satsa på ett genomförande av SIA-reformen. I en särskild motion föreslår socialdemokraterna att statsbidraget till allmän fritidsverksamhet återinförs. Den borgerliga trepartiregeringens avveckling av detta bidrag, som ingick i det ursprungliga SI A-beslutet, är ett exempel på regeringens otillräckliga stöd för SIA-reformens genomförande. I motionen föreslås också att en plan utformas för ett snabbare genomförande av fortbildningen av personallag från varje rektorsområde med anledning av SIA-reformen. 1960-talets reformskede resulterade i en enhetlig grundskola. Målsättningen med reformerna var att bereda alla ungdomar utbildning utan hinder av ekonomiska, sociala eller geografiska förhållanden. Reformerna innebar också starka krav på en förändring av skolans inre arbete för att anpassa skolarbetet, dess innehåll och arbetssätt, till elevernas olika förutsättningar. Enligt vår mening har ett särskilt ansvar för elever som, oftast av yttre omständigheter, inte kan tillgodogöra sig skolarbetet på samma villkor som flertalet. Skoltiden är ett kanske aldrig återkommande tillfälle för samhället att ge dessa barn och ungdomar möjligheter till personlig och social utveckling och en god kunskapsgrund. För att vidareutveckla skolan i dessa avseenden tillsatte socialdemokraterna utredningen om skolans inre arbete. Utredningens förslag, som presenterades 1974, fullföljde den dåvarande 1 1978/79. socialdemokratiska regeringen i propositionen om skolans inre arbete 1976, som i allt väsentligt accepterades av . Detta beslut utgör grunden för ett konkret utvecklingsprogram för skolan. Den socialdemokratiska regeringen hade genom beslut om särskilda åtgärder på skolområdet anslagit medel för att stödja en utvecklingsprocess i den riktning som senare resulterade i reformen om skolans inre arbete. För att vidareutveckla gymnasieskolan och anpassa innehåll, arbetssätt och linje- och kursutbud till dagens och morgondagens krav tillkallade den socialdemokratiska regeringen en särskild utredning. Utredningens syfte är att utforma en skola som kan möta såväl elevernas behov av utbildning efter som en skola som är anpassad till en framtida och flexibel arbetsmarknad. Inte minst dagens höga ungdomsarbetslöshet pekar på behovet av en annan och bättre gymnasieskola. Vi anser att utredningsarbetet bör påskyndas. Såväl de förändringar inom som är möjliga att vidta med stöd av reformen om skolans inre arbete som den målsättning med en framtida gymnasieskola som skisseras i direktiven till gymnasieutredningen är starkt kopplade till socialdemokraternas mål att förbättra och fördjupa skolan. Flera av inslagen i SIA-reformen syftade till att stimulera den demokratiska utvecklingsprocessen i skolan, bl. a. genom att decentralisera beslutsbefogenheter till lokala skolstyrelser och enskilda skolor. Osäkerheten inför reformen har dock varit stor ute på fältet. Orsakerna till detta är flera. Enligt vår mening har riksdagsbeslut om inte fått det stöd av regeringen som det borde ha haft för att en så angelägen reform skall kunna genomföras. Under det borgerliga regeringsinnehavet har man i stället ifrågasatt beslutet. o. m. avvecklat en viktig del av reformen genom att dra in bidraget till den allmänna fritidsverksamheten för barn och ungdomar. I flera avseenden har man också fördröjt genomförandet, t. ex. i fråga om bestyrelsen, föreningsmedverkan och personallagsutbildningen. Införandet av det nya statsbidragssystemet har lett till osäkerhet inför reformen ute i kommunerna och i vissa fall till minskade resurser. Allt detta har inneburit att den utvecklingsprocess som socialdemokraterna avsåg skulle bli ytterligare ett steg på vägen mot en bättre skola för alla elever startat mycket trevande. Den återhållande effekt på skolutbildningen som det borgerliga maktinnehavet inneburit blir så mycket mer beklaglig som rapporterna ökat om brister i arbetsmiljön för såväl elever som personal. I många klasser är oron stor. Elever har ett allt större behov av vuxenkontakt. Elevernas aktivitetslust kommer ofta i konflikt med skolans traditionella arbetssätt. När skolan inte förmår utveckla elevernas aktivitet till något konstruktivt omvandlas den till destruktiv verksamhet eller passivitet. Skolarbetet upplevs som meningslöst. De mest utsatta eleverna lämnar utan grundläggande kunskaper och färdigheter. För socialdemokratin är det självklart att dessa förhållanden måste mötas med olika åtgärder. Det gäller främst att förändra skolans inre arbete så att det bättre anpassas till dagens elever och aktuella samhällskrav. Arbetssätt och innehåll i skolarbetet måste förändras så att det ger mer utlopp för de ungas aktivitet och ställer större krav på ansvar på eleverna för arbetet och arbetsmiljön. Stora insatser måste göras för att arbetsron skall återställas där den saknas och för att arbetet skall kunna upplevas meningsfullt av eleverna. SIA-reformen lade en grund för ett förnyelsearbete i denna riktning. En viktig utgångspunkt för SIA-reformen var att förbättra skolgången för barn och ungdomar med svårigheter och med behov av extra stöd och stimulans. Genom att dessa barn- och ungdomsbehov tillgodoses ökas förutsättningarna för att alla skolans elever skall arbeta sig fram till goda kunskaper. Det är ett oavvisligt krav från arbetarrörelsen att skolan aktivt motverkar tendenserna till att alla barn och ungdomar inte får den grundläggande utbildning som de har rätt till och riskerna för en framtida utslagning. Rapporterna om bristande arbetsmiljö i skolan och andra förhållanden som motverkar skolans mål kräver att åtgärder vidtas, något som den borgerliga regeringen har försummat. SIA-reformens möjligheter prövas under innevarande läsår. 1 många skolor har man lokalt påbörjat intressanta och lovvärda försök i reformens anda. På många håll har elever och personal tillsammans lyckats åstadkomma en god gemenskap och bättre arbetsmiljö och till följd härav en minskad skadegörelse. Vi vill särskilt visa på den demokratiska utveckling med ökat medinflytande och verkligt medansvar för eleverna både på den egna arbetsmiljön och på arbetets uppläggning och innehåll som äger rum i många skolor. Vi konstaterar också att undervisningen genom initiativ av lärare och fackliga organisationer i ökad utsträckning sker i kontakt med arbetslivet och knyts samman med verkligheten utanför skolan. I många kommuner byggs fritidsutbudet för barn och ungdomar successivt ut i och i anslutning till skolan. Detta lokala utvecklingsarbete hälsar vi med stor tillfredsställelse. Det vittnar om att man på fältet, trots ett otillräckligt regeringsstöd för SIA-reformens genomförande, är beredd att konkret tillämpa och vidareutveckla de grundläggande principer som den socialdemokratiska regeringen utvecklade i SIA-propositionen. Möjligheterna till lokala initiativ bör enligt vår mening ökas. Enligt vår mening är det nödvändigt att nu gå vidare och ytterligare stimulera reformarbetet för en bättre skola, som med en lugn och trygg arbetsmiljö kan grundlägga goda kunskaper och färdigheter samt åstadkomma en social utveckling hos alla elever. Vi kommer därför i det följande att föreslå en betydande personalförstärkning. Våra förslag på skolans område skall även ses som en delåtgärd tillsammans med andra åtgärder som socialdemokraterna för fram i syfte att motverka riskerna för en tidig utslagning ur samhället. En sådan åtgärd är vårt förslag att återinföra statsbidraget till allmän fritidsverksamhet för barn och ungdomar, vilket den borgerliga trepartiregeringen avvecklade. Både skolpersonal och föräldrar framför ofta önskemålet om en ökad vuxentäthet i undervisningen för att därigenom ge fler elever större möjligheter till individuell handledning. Många skolor har fått en personalförstärkning genom att beredskapsarbeten blivit allt vanligare. Därigenom haren bättre vardagskontakt och till följd härav en lugnare arbetsmiljö vuxit fram. För att alla barn skall ges verkliga förutsättningar för att bygga upp kunskap och förståelse för människor, saker och händelser i närmiljön och i allt vidare sammanhang samt tillägna sig grundläggande läs-, skriv- och räknefärdigheter krävs täta och varaktiga vuxenkontakter. En öppen och demokratisk skola kan fungera bättre genom att dess personal förstärks med vuxenresurser ur elevernas närmiljö, t. ex. lärare, föräldrar, ledare från föreningslivet, yrkesverksamma och pensionärer. Ett grundläggande drag i överväganden och socialdemokraternas regeringsförslag till var att resurser skall fördelas efter behov. Möjligheterna för detta finns dels inom varje kommun genom förstärkningsresursen, dels mellan kommunerna genom fördelning av den s. k. länsskolnämndsresursen. Den senare resursen är uppdelad i insatser för undervisning resp. andra insatser. I propositionen om nytt statsbidrag till (prop. 1977/ 78:85) betonades att denna inte borde låsas i en permanent organisation utan främst användas för tillfälliga och särskilda behov. i erhåller per elev, länsskolnämnderna i resp. vardera per elev och övriga länsskolnämnder per elev. Detta motsvarar en kostnad på ca 95 milj. kr. inkl. sociala avgifter. Den behovsinriktade resursanvändningen medför lokalt att allt fler dras in i diskussionen om skolans svårigheter och om vilka åtgärder som behöver sättas in. Därmed kan beslut om åtgärder bli mer genomtänkta och den totala arbetssituationen för elever och personal bättre bedömas. Vi anser det angeläget att den redan inledda behovsstyrningen av resurserna förstärks. Genom tillförande av nya resurser bör dessa möjligheter ytterligare byggas ut. Skolproblemen varierar från region till region, mellan olika kommuner i samma region och även mellan skilda kommundelar och skolor. Vi anser att en resursökning till skall fördelas utifrån samma principer som gäller för länsskolnämndsresursen. I syfte att engagera fler vuxna i det direkta skolarbetet föreslår vi därför att den nuvarande länsskolnämndsresursen fördubblas med den fördelning mellan olika regioner som fastslog (UbU 1977/78:21). Detta innebär att länsskolnämnden i för nästa läsår kan erhålla per elev, länsskolnämnderna i resp. vardera per elev och övriga länsskolnämnder per elev. Detta motsvarar ett ytterligare statsbidrag på ca 95 milj. kr. Det ökade statsbidraget möjliggör att mellan 1 000 och 1 500 personer kan tillföras skolan. Det kan vara lärare, men också andra vuxna med erfarenheter från skolan eller från barn- och ungdomsverksamhet. Insatserna bör gälla all verksamhet under skoldagen. Det är en fordel om de vuxna deltar såväl under lektioner som i rast- och håltimmesverksamhet. Av anvisningar till länsskolnämnderna om användningen av de ökade bidragen bör klart framgå att tidigare uttalande om nödvändigheten av ett flexibelt utnyttjande av länsskolnämndsresurserna fortfarande skall tillämpas. Vi vill i detta sammanhang stryka under att den nuvarande länsskolnämndsresursen skall användas efter behov. Det strider mot alla gjorda uttalanden att fördela denna resurs enligt någon schabloniserad metod. Skulle så vara fallet ankommer det i första hand på att korrigera forhållandet. Vi vill härutöver peka på några faktorer som vi anser bör vara vägledande för fördelningen. De nya resurserna skall inriktas på att ge ytterligare hjälp och stimulans åt svagare elever, utöver vad som kan åstadkommas genom de resurser kommunerna erhåller direkt. Speciellt i områden med höga klassmedeltal och hög personalomsättning riskerar dessa barn och ungdomar att få en särskilt svår skolsituation. Detta kommer ofta till starkt uttryck på högstadiet, vilket bör beaktas vid fördelningen av resurserna liksom en hög andel invandrarbarn och en hög andel ungdomar som tenderar att avsluta sin skolgång utan fullständig grundskoleutbildning. Olika försök i syfte att åstadkomma en totalt sett bättre arbetsmiljö bör särskilt uppmärksammas och stimuleras vid fördelningen. Ju yngre eleverna är desto viktigare roll spelar skolan i förebyggande och fostrande syfte. Låg-och mellanstadieåren är avgörande för att eleverna skall vilja utveckla en vana till skapande arbete och självständigt tänkande. Detta är grunden för allt socialt samarbete, omsorg om andra och ansvar. Det är därför angeläget att även de lägre stadiernas behov av ökad vuxenkontakt beaktas liksom möjligheterna att stärka kontakterna mellan förskolan och lågstadiet. Ett ökat antal vuxna kan tillsammans med skolans fasta personal totalt ge större möjligheter för en god omsorg under skoldagen. Det kan betyda att någon vuxen alltid kan finnas till hands, någon som bryr sig om, lyssnar, tröstar, förklarar och svarar. I skolarbetet känner sig läraren ofta otillräcklig: svaga elever behöver extra stöd, oroliga elever behöver ökad vuxenkontakt och de elever som arbetar snabbt behöver uppmärksamhet. Genom att eleverna har ytterligare någon vuxen i sin närhet kan ett bättre arbetsresultat uppnås. Genom en ökad pesonaltäthet kan nya arbetsformer ytterligare stimuleras. Frågan om vilka läromedel som skall användas i undervisningen kan t. ex. uppmärksammas på ett annat sätt, där begreppet läromedel får en vidare innebörd än det har . Det bör således vara möjligt att i linje med vad som anfördes om läromedlen i SlA-propositionen i ökad utsträckning frigöra undervisningen från den styrning som läromedlen utgör. En friare syn på vilka läromedel som bör användas kan medföra att elevernas sociala verklighet tillsammans med arbetslivet och samhället i stort får bilda utgångspunkten för undervisningen och inlärningen. Vi vill i sammanhanget också peka på behovet att ordna en tillfredsställande omsorg om eleverna under lovdagar. Det bör eftersträvas att i ökad utsträckning anställa personal som arbetar både under skol- och lovdagar. Detta är en fråga för kommunerna. Vi vill stryka under att vårt förslag syftar till att koncentrera de nya resurserna till skolor med särskilda problem. Klasser där oron är stor och barn och ungdomar med svårigheter är många bör kunna få en bättre arbetsmiljö genom att ytterligare personal tillförs. Detta är enligt vår mening ett konkret sätt att angripa skolans problem. Även om skolans svårigheter till stor del är koncentrerade till finns det enligt vår mening skäl att också uppmärksamma gymnasieskolans behov av ytterligare resurser. Genom att anslaget Särskilda åtgärder på skolområdet (SÅS) införlivades i statsbidraget till gick gymnasieskolan miste om en väsentlig möjlighet att förstärka undervisningen. Innevarande budgetår bekostas sådana insatser genom föregående års reservation. har i anslagsframställning för /80 begärt en motsvarande resurs. I budgetpropositionen har regeringen emellertid inte föreslagit några sådana medel för kommande budgetår. Föredraganden anför i prop. 1978/79:100 att det är angeläget att resurser utgår för de ändamål som täckts av medel för särskilda åtgärder. Regeringens förslag för att tillgodose detta behov innebär endast att man sammanför nuvarande statsbidrag som utgår för stödundervisning och samordnad specialundervisning. Den samlade resursen skall enligt föredraganden disponeras av skolstyrelsen för att sättas in där den bäst behövs. Effekterna av regeringens förslag torde bli mycket begränsade, om ens några. Förslaget bygger på föreställningen att nuvarande möjligheter till stödundervisning och samordnad specialundervisning i gymnasieskolan inte utnyttjas fullt ut i de kommuner som erhållit s. k. SÅS-medel. Om så är fallet framgår emellertid inte av propositionen. Inte heller redovisas storleken på den samlade resursen. Enligt vår mening kommer den outnyttjade delen inte att kunna kompensera bortfallet av de bidrag som kunnat lämnas till åtgärder i gymnasieskolan. Där stöd- och specialundervisningen inte utnyttjas beror detta bl. a. på att den är för liten. I många kommuner uppgår den till högst fern lärarveckotimmar. Det är dock inte i dessa kommuner man erhållit SÅS-medel. Vi anser inte att regeringens förslag löser det problem som har aktualiserat i sin anslagsframställning. I de gymnasieskolor där man lyckats förbättra undervisningen och arbetsmiljön med hjälp av SÅSanslaget måste regeringens förslag uppfattas som ett slag i luften. I de flesta större kommuner och skolor torde nuvarande resurser för stödundervisning och samordnad specialundervisning redan vara utnyttjade. Det motsatta förhållandet styrks inte av föredraganden. Någon möjlighet att kompensera bortfallet av de extra resurserna finns enligt vår mening knappast. Vi beklagar regeringens bristande förståelse för behovet av detta extra stöd. Den drabbar i första hand de ungdomar som har störst behov av särskild hjälp. Så t. ex. har man med stöd av dessa extra medel i många fall kunnat dela klasser på yrkesinriktade linjer i två undervisningsgrupper i ämnet svenska, vilket haft en klart positiv effekt på undervisningen och dess resultat. Att just dessa ungdomar skall missgynnas av omläggningen av statsbidraget till är ett allvarligt missgrepp som vi inte kan acceptera. 1 den socialdemokratiska partimotionen i anslutning till regeringens proposition om åtgärder mot ungdomsarbetslösheten m. m. föreslog socialdemokraterna att en särskild resurs skulle ställas till förfogande att användas till personalförstärkning utöver gällande bestämmelser då kommuner anordnar särskilda kurser för socialt handikappade ungdomar. Våra förslag avslogs av den borgerliga majoriteten med hänvisning till möjligheterna att utnyttja den reservation som beräknades uppkomma under anslaget Särskilda åtgärder på skolområdet. Så har inte blivit fallet. Några statsbidrag för den av oss då föreslagna verksamheten har inte utgått, vilket vi befarade vid riksdagsbehandlingen av vår motion. Det är enligt vår uppfattning nödvändigt att samhället även i fortsättningen satsar på denna verksamhet för de ungdomar som har det svårast. bör därför fa möjlighet att initiera sådana kurser och stödja de kommuner som redan har påbörjat sådan verksamhet. En förutsättning bör vara att kommunerna i viss utsträckning själva bidrar med medel förbi. a. lokaler, utrustning och kurativa insatser. För insatser på gymnasieskolan av den karaktär som nämnts i det föregående föreslår vi att en resurs på 5 milj. kr. ställs till förfogande. Dessa medel bör fördelas i huvudsak på de grunder som här har angivits. Eftersom vi i en särskild motion behandlar olika åtgärder på gymnasieskolan framför vi vårt direkta yrkande i den motionen. Den omläggning av statsbidraget som ägde rum den ljuli 1978 har ökat det lokala ansvaret förskolan. har man ute i skolorna och i kommunerna endast i mindre omfattning behövt inventera problemen i skolarbetet och medvetet arbetat med att styra resursfördelningen. Det ökade lokala ansvarstagandet och en behovsinriktad resursanvändning gör en fortlöpande utvärdering helt nödvändig. Utvärderingsfrågor måste därför behandlas i fortbildningsverksamheten, så att personalen görs medveten om att se behoven, kan föreslå både tillfälliga och förebyggande åtgärder och kan utvärdera förstärkningsåtgärdernas inverkan på skolarbetet. En lokal debatt om målet för den behovsinriktade resursfördelningen bör också stimuleras inom och utanför skolan. Detta gäller den fria resursanvändningen som kommunerna fattar beslut om och de resurser som kan utgå via länsskolnämnden liksom den ytterligare resurs vi föreslagit i denna motion. Det är också angeläget att följa i vilken utsträckning länsskolnämndernas arbete ändras från en kontrollerande funktion till en mer initierande och utvecklingsbefrämjande genom att ökade resurser som skall fördelas efter behov nu tilldelas nämnderna. Ett viktigt inslag i SI A-reformen arden utbildning av personallag från varje rektorsområde som har påbörjats. Enligt vad vi har erfarit har fortbildningen medfört att ett konstruktivt förnyelsearbete har inletts på många skolor. Intresset hos den berörda personalen för att genomgå fortbildningen är också stort. har i anslagsframställning för /80 framhållit vikten av att personallagsutbildningen genomförs än som nuvarande planering bygger på. Anslaget Fortbildning m. m. (C 8. ) har emellertid enligt vår uppfattning förbisetts i regeringens budgetförslag. Den uppräkning som ägt rum täcker inte ens de automatiskt ökande kostnader som är förknippade med nuvarande verksamhet. Dessutom anger föredraganden att fortbildning inom det naturvetenskapliga området skall prioriteras, vilket vi instämmer i. I själva verket kommer fortbildningen av skolans personal att minska nästa budgetår. Vilken annan fortbildning som då måste beskäras framgår dock inte av budgetpropositionen. Socialdemokraterna fäster stor vikt vid personalens fortbildning som ett medel att stimulera förnyelsearbetet i skolan. Lärarnas kunskaper och färdigheter är av stor betydelse också för arbetsmiljön i skolan. Vi föreslår att som sin mening ger regeringen till känna att ges i uppdrag att inkomma med förslag till regeringen om en plan för att snabbare genomföra personallagsutbildningen än som ursprungligen var avsikten. Planen bör grundas på hittillsvarande erfarenheter av hur denna fortbildning genomförts. I sammanhanget bör också övervägas om den kan göras mindre kostnadskrävande. Vi anser också att skolinspektörerna vid länsskolnämnderna bör fa möjlighet att delta i personallagsutbildningen. Enligt vår mening är det också viktigt att behovet av fortbildning i naturorienterande ämnen och i barns och ungdomars begreppsbildning på detta område uppmärksammas och resulterar i konkreta åtgärder. På samma sätt som vi har föreslagit en plan för att snabbare genomföra personallagsutbildningen anser vi att en motsvarande plan bör upprättas för att successivt öka fortbildningsutbudet på detta område. bör som sin mening ge regeringen detta till känna. Vi avser att återkomma till arbetssättet i skolan och innehållet i undervisningen i anslutning till den aviserade propositionen om ny läroplan för . Med hänvisning till vad som anförts hemställs 1. att beslutar att till Bidrag till driften av grundskolor m. m. (C 11. ) för /80 anvisa ett i förhållande till regeringens förslag med 95 milj. kr. förhöjt förslagsanslag av 9 638 milj. kr. att fördelas i enlighet med vad som anförts i motionen, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om upprättandet av en plan dels för att snabbare genomföra personallagsutbildningen med anledning av SIA-reformen än vad som gäller, dels för att successivt öka fortbildningen i naturorienterande ämnen. () () () () () HANS () () () () () () () () () ()