mot · G2022424 · 1979-03-29 00:00:00 — har denna utveckling medfört kraftigt ökade möjligheter att utnyttja elektroniken som hjälpmedel decentralt i produktionen mot att tidigare ha avsett i huvudsak centrala process-, flödes- och systemstyrningar. Elektroniken bör sålunda tillmätas mycket stor betydelse i dessa sammanhang. En hög kunskapsnivå på detta område och en väl utvecklad elektronisk industri i vårt land framstår därför såsom synnerligen angelägen. Utvecklingen i dessa hänseenden får naturligtvis ses som en övergripande fråga om det industriella näringslivets framtida inriktning och förnyelsemöjligheter. Spörsmålen är emellertid inte av sådan natur att s. k. engångslösningar kan komma i fråga. Det rör sig i stället om en fortgående process där forsknings- och utvecklingsarbete måste tilldelas en central roll. Vi föreslår att ett långsiktigt fortlöpande forskningsprogram upprättas med ovan skisserade uppgifter och inriktning. I ett första skede i arbetet med ett sådant program för utveckling av småskalig och decentraliserad produktionsteknik bör problemområden och utvecklingsriktningar som kan anses vitala inventeras. På grundval härav bör därefter ske en planläggning av forsknings- och utvecklingsarbetet, vari också givetvis måste ingå fördelningen av olika uppgifter på forskare, institutioner etc. Forskningsprogrammet kan självfallet inte vara av enbart teknisk eller naturvetenskaplig karaktär. Sociala aspekter och mänskliga relationer måste integreras i programmet. Det är också av vikt att programmet genomförs under insyn och medverkan av olika berörda inom arbetsmarknad och näringsliv. Programmets inriktning och uppläggning bör delges . Vi föreslår att hos regeringen begär beredning och förslag avseende forsknings- och utvecklingsprogram i enlighet med vad vi här anfört. 1978/79: 2424 Samarbete mellan näringsliv och högskolor som det är av vikt med en fri och oberoende forskning är det också av vikt med ett väl utvecklat samarbete mellan näringslivet i vid bemärkelse och forskningen. Härigenom erhålles impulser för den tillämpade och målinriktade forskningen, som t. ex. industrin får ökade möjligheter att snabbt tillgodogöra sig forskningens resultat. Enligt vår mening skulle ett mera utvecklat samarbete mellan t. ex. de tekniska högskolorna och industrin främja den tekniska utvecklingen och innovationsförmågan i vårt land. Det är angeläget att söka finna lämpliga former för ett sådant ökat samspel. F. n. finns möjligheter till s. k. uppdragsforskning vid högskolorna. Bestämmelserna innebär i huvudsak att lärare eller annan befattningshavare får åta sig uppdrag i fråga om forskning som skall bedrivas vid högskolan endast under förutsättning att de medel som anvisas för uppdraget förvaltas av högskolans styrelse. Ett åtagande får inte innebära att någon annan än befattningshavaren tar på sig ansvaret för att uppdraget slutföres. Enligt anvisningarna skall avtal upprättas mellan uppdragsgivare och uppdragstagare. I detta bör verksamhetens inriktning, omfattning, prestationskrav samt arbets- och finansieringsformer regleras .Avtalet skall godkännas av högskolans styrelse. Därjämte finns givetvis möjlighet till konsultuppdrag, dvs. att tjänsteman biträder uppdragsgivare som ämnesexpert med rådgivande funktion inom sitt ämnesområde. Konsultuppdrag avser således inte forskning. Enligt vår mening finns det anledning att pröva även andra former för forskningsarbetet mellan i första hand industrin och de tekniska högskolorna. Möjligheterna till uppdragsforskning blir i stor utsträckning beroende av den enskilde forskarens arbetssituation, inbegripet t. ex. de laboratorieresurser han kan disponera och vilken tid uppdraget i fråga kan ta utan att inkräkta på hans övriga arbetsuppgifter. I många fall torde anknytningen till den enskilde forskaren därför vara en restriktion. Det bör därför prövas att utöver de nuvarande formerna för uppdragsforskning pröva former som är mera flexibla och som också medför att resurser mera regelmässigt kan disponeras för uppdragsforskning. Vi önskar fästa uppmärksamheten på de former som tillämpas vid () i . Till denna högskola finns anknutet Selskapet för industriell och teknisk forskning vid (). SINTEF har som syfte att främja industriell och annan forskning vid NTH och utveckla samarbete på detta område mellan NTH och landets närings- och arbetsliv och andra forskningsorganisationer. Det skall bidra till att forsknings- och utredningsbehov inom den privata och offentliga sektorn kan täckas genom insats från NTH och SINTEF. 1978/79: 2424 Det är visserligen knutet till NTH men är ekonomiskt och administrativt oavhängigt denna institution. Ekonomiskt ansvar kan därför inte göras gällande mot NTH eller staten för verksamhet som SINTEF är ansvarig för. För att kunna uppfylla sina ändamål och förpliktelser har SINTEF rätt att arbeta i högskolans lokaler och använda dess utrustning. Riktlinjer i fråga om omfattningen och betingelserna för denna rätt fastställes i förhandlingar mellan NTH och SINTEF. Dessa riktlinjer skall i första hand baseras på dels hänsyn till NTH:s prioriterade behov avseende verksamhet finansierad av offentliga medel, dels SINTEF: s behov av långsiktig resursdisponering o. d. som är nödvändiga för att SINTEF skall kunna fullgöra sina förpliktelser gentemot uppdragsgivare och anställda. SINTEF, som är en stiftelse, erbjuder goda möjligheter till flexibilitet och anpassning som en klar gräns upprätthålles gentemot NTH:s egen forskningsverksamhet. Flexibiliteten uppges gälla också i personellt hänseende. I vårt land bedrivs en betydande forsknings- och utvecklingsverksamhet genom de s. k. branschforskningsinstituten, vilka finansieras genom tillskott från det allmänna och från berörda branscher. Enligt vår mening fyller dessa en väsentlig funktion i det tekniska utvecklingsarbetet. måste noteras att många målinriktade forskningsobjekt och utvecklingsmöjligheter har en sådan inriktning att de inte sammanfaller med den konventionella indelningen i branschforskningsinstitut. De s. k. tvärvetenskapliga betraktelsesätten och behoven synes bli allt vanligare. Vidare bör givetvis uppmärksammas att branschforskningsinstituten med några få undantag är förlagda till i anslutning till den tekniska högskolan därstädes. Enligt vår mening finns det därför goda skäl att pröva möjligheterna till samarbete mellan industri och teknisk högskola enligt en sådan ordning som tillämpats i . I första hand bör därvid tekniska högskolor som inte är närbelägna branschforskningsinstitut komma i fråga. Det är angeläget att eftersträva en bred inriktning av stiftelsernas verksamhet. De bör självfallet bli till de tekniska högskolorna knutna enheter för produktutveckling. Emellertid är det av särskild vikt att hela innovationsprocessen, dvs. sambanden resurser-teknikbehovmarknad, beaktas och integreras, varför beteckningen innovationscentrum är mest relevant. Personal med härför erforderlig kunskap, erfarenhet och insikt är sålunda av mycket stor betydelse. Frågorna rörande högskolans forskningssamverkan med forskningsråd, myndigheter, företag och organisationer m- m. behandlas f. n. av en särskild utredning (DIR 1978: 21) tillkallad i början av . Vi föreslår att i skrivelse till regeringen begär att denna Utredning ges tilläggsdirektiv att med förtur behandla frågan om forsk 1978/79: 2424 ningssamverkan mellan näringsliv och teknisk högskola bedriven i stiftelse i enlighet med vad ovan anförts. De mindre företagens problem och utvecklingsmöjligheter har haft en framskjuten plats i senare års näringspolitiska diskussion. Företagsservicen till mindre och medelstora företag har byggts ut. En betydande del av insatserna kanaliseras genom de regionala utvecklingsfonderna. Stöd och service riktar sig dock väsentligen till befintliga företag, vilket givetvis är ytterst viktigt för att säkra företagens överlevnad som lönsamma produktionsenheter. Dessutom kan den som mer eller mindre bestämt sig för att bilda ett företag få råd från olika organ. Mot bakgrund av det låga nyföretagandet i landet ter det sig nu angeläget att rikta uppmärksamheten mot etableringsprocessen i vidare bemärkelse och i ett långsiktigt perspektiv. Undersökningsresultat tyder på att ett ganska betydande antal människor i har en vilja att bli egna företagare. Många förklaringar ges i fråga om orsakerna till att en så liten andel låter denna sin vilja övergå i etablerande som företagare. Det är besvärligt och otacksamt att vara företagare , riskerna är för stora, skatter och avgifter är för höga, företagarrollen och företagandets krav och villkor förstås inte av den allmänna opinionen, det är ingen svårighet att skapa en framtid på annat sätt osv. Även om åtskilliga faktorer eller ofta psykologiska hinder av dylika slag har en hämmande inverkan och därför bör elimineras i möjligaste mån måste emellertid övervägas om det är möjligt att på ett systematiskt sätt söka fånga in potentiella företagare. Ansträngningar i den riktningen är befogade också med hänsyn till att det i samband med yrkesvägledning inom skolväsendets ram eller inom ramen för arbetsmarknadsorganens verksamhet knappast är möjligt att allmänt utpeka företagande som yrkesalternativ. Sannolikt skulle dock allmän upplysningsverksamhet angående företagandets krav, villkor och betydelse i vårt samhälle ha en positiv verkan . Enligt vår mening skulle vi behöva något instrument som på ett organiserat och systematiskt sätt förmår fånga in potentiella företagare och kan hjälpa dessa att bedöma, utveckla och realisera sina intentioner och planer. Vi anger nedan ett sådant instrument, ett system för utbildning till företagarskap, och använder t. v. för detta beteckningen företagargymnasium. Ett företagargymnasium är ett instrument för att fånga upp personer med intresse och förutsättningar för egenföretagande men systemet utgör naturligtvis ingen garanti för att var och en som genomgår utbildningen också kommer att bli företagare. Med hänsyn till att ve 1978/79: 2424 derbörande kan eller t. o. m. bör rådas att ändra sina planer är det av vikt att utbildningen är så pass bred att den kan vara grund även för anställning eller fortsatt utbildning. Det bör underlättas genom att utbildningen organiseras inom ramen för reguljär gymnasieutbildning. Den bärande tanken med företagargymnasiet bör vara att den studerande, jämsides med teoretisk och praktisk utbildning skall erhålla individuell handledning/rådgivning och stöd/ service inför och i samband med en företagsstart. Något av en parallell utgör de s. k. idrottsgymnasierna, där de studerande får anslå viss del av schematiden till idrott med olika inriktning. På liknande sätt skulle ett block inom företagargymnasiet anslås till förberedelser inför eget företagande. Utbildning för företagarskap kan lämpligen anordnas som en variant inom ekonomisk linje. Företagarblocket, vars innehåll skall sikta mot start och drift av ett eget företag, bör innehålla såväl teoretiska som praktiska moment (något som vi f. ö. anser bör känneteckna gymnasieutbildning i allmänhet). På kurssidan kan aktualiseras fördjupning i företagsekonomi, ev också branschorienterade specialstudier, psykologi, arbetsledning, rättskunskap (köp- och avtalsrätt, patenträtt, arbetsrätt etc.), arbetsmarknads- och avtalsfrågor, m. m. Härtill kommer specialutbildning på den tekniska sidan, med koncentration på den verksamhet som är aktuell för varje enskild studerande. I fråga om färdighetsträning torde vissa moment kunna förläggas till skolan (skolverkstaden). Vi kan här förvänta oss betydande variationer i utbildningsbehovet hos de studerande med hänsyn till bakgrund och framtidsplaner. Praktik hos befintliga företag(are) kan ge såväl kunskaper och färdigheter inom produktionen som miljökännedom och direktupplevelse av småföretagarens arbetsvillkor. Organisationsidén påkallar ett nära samarbete mellan utbildningsenhet och olika externa enheter. En utomordentligt central roll skulle den regionala utvecklingsfonden (eller ev. flera av dem, beroende på den studerandes lokaliseringsval) få i sammanhanget. Den potentielle företagsetableraren bör ha nära kontakt med fonden och dess specialister. Med bistånd av utvecklingsfonden skall eftersträvas att problem rörande produktval, finansiering etc. är i huvudsak utklarade då utbildningen avslutas. Fonden bör också kunna tjänstgöra som kanal för kontakter med andra stöd/serviceorgan, företag etc. Vad gäller affärsidé och produktval aktualiseras bl. a. kontakter med konsultföretag. Det kan också vara mycket betydelsefullt att nå fram till t. ex. samarbetsavtal med större regionala företag. Såväl för individen som för samhället är det viktigt att urvalet av sökande till en utbildning för företagarskap sker på ett omsorgsfullt sätt. 1978/79: 2424 Vi för här ingen detaljdiskussion vad gäller intagningsprinciper och urvalsmetoder. Låt oss bara understryka att förutom kunskaps/erfarenhetsbakgrund så är motivationsaspekten viktig. Allmänt tror vi att en så mångsidig bedömning som möjligt bör eftersträvas. Det är givetvis på förhand osäkert i vilken omfattning utbildningen kommer att leda till faktiska etableringar såsom företagare. Även om bortfallet i denna mening skulle bli betydande, innebär inte detta att utbildningen är utan mening. De som genomgått utbildningen torde nämligen ha goda förutsättningar att såsom anställda verka som t. ex. företagsledare i mindre företag eller liknande. Vi föreslår att försöksverksamhet med ett företagsgymnasium startas . synes vara lämplig förläggning och bör prövas i första hand. Flera olika skäl talar för en sådan lokalisering. Resultaten i en nyligen publicerad forskningsrapport rörande tillväxtens spridningseffekter m. m. i länet talar för åtgärder i den riktning vi här förordar. Vad gäller befolkningsutvecklingen bör också betonas att f. n. är en region i osäkerhet. års plussiffror baserar sig på att en positiv nettoflyttning förmått (över)kompensera ett negativt födelseunderskott. Det senare sammanhänger med det hack i befolkningsutvecklingen som utgörs av tidigare års utflyttning. Det är tveksamt hur länge denna positiva nettoinflyttning kan fortsätta och vilken naturlig befolkningsökning man kan räkna med inom regionen. Mot denna bakgrund framstår det som naturligt att pröva detta system för att i organiserade former stimulera fram nyföretagande inom länet. Vi finner det emellertid både möjligt och troligt att företagargymnasier i sinom tid skall kunna etableras i flera regioner. Vi går i motionen inte mer detaljerat in på frågor om huvudmannaskap och finansiering. Under ett försöksskede kan kanske ett statligt huvudmannaskap motiveras speciellt om riksrekrytering tillämpas. , och särskilt om vi får motsvarigheter på flera håll, kan det vara naturligt med ett kommunalt huvudmannaskap. Detta skulle också harmoniera med uppfattningen om gymnasieskolan som en lokal kunskapsresurs i samspel med bygdens kulturliv, näringsliv etc. Vi föreslår att hos regeringen begär förslag avseende försöksverksamhet med företagargymnasium exempelvis i enligt här angivna riktlinjer. Med stöd av det anförda hemställs att beslutar 1. a. att målet för näringspolitiken skall vara att skapa en ratio 1978/79: 2424 nell och funktionsduglig produktionsapparat med största möjliga internationella konkurrenskraft, b. att näringslivets verksamhet skall bedrivas i en ramplanerad social marknadsekonomi inriktad för ett decentraliserat samhälle där de sysselsättningspolitiska och regionalpolitiska målen skall tillgodoses och där den tekniska utvecklingen skall främja ekologisk balans och en human livsmiljö, 2. a. att hos regeringen begära skyndsamt förslag om inrättande av ett internationellt struktursekretariat i enlighet med vad som anförts i motionen, b. att begära att regeringen förelägger erforderliga förslag för industriella utvecklingsavtal med andra länder i enlighet med vad som anförts i motionen, c. att som sin mening ge regeringen till känna vad som i motionen anförts beträffande den industriella utvecklingsfonden, d. att hos regeringen begära skyndsam utredning om bättre möjligheter till ökad extern finansiering av medelstora företag med riskbärande kapital enligt i motionen angivna riktlinjer, e. att hos regeringen begära förslag om bildande av ett finansiellt bolag för rekonstruktionsinsatser i enlighet med de riktlinjer som angivits i motionen, f. att staten ikläder sig en 25 procentig garanti för att underlätta utvecklingsfondernas insatser för framtagande av nya produkter och produktvarianter i enlighet med vad som anförts i motionen, g. att hos regeringen begära beredning och förslag avseende forsknings- och utvecklingsprogram för småskalig produktionsteknik i enlighet med vad i motionen anförts, h. att begära att regeringen upptar förhandlingar för tillämpning av ett borgenssystem i utvecklingsfondernas verksamhet på sätt som angivits i motionen och lämna därför erforderligt bemyndigande, i. att hos regeringen begära tilläggsdirektiv till forskningssamverkansutredningen så att denna med förtur behandlar frågan om en i stiftelseform för forskningssamverkan mellan näringsliv och teknisk högskola, s. k. innovationscentrum, i enlighet med som anförts i motionen, j. att hos regeringen begära förslag avseende försöksverksamhet med företagargymnasium i enlighet med i motionen angivna riktlinjer, 3. a. att till Stöd till industriellt utvecklingsarbete (den industriella utvecklingsfonden) anvisa . för /80 samt medge att stiftelsen i fråga under budgetåret får ikläda sig ytterligare förpliktelser av . 1978/79: 2424 b. att till Medelstillskott till regionala utvecklingsfonder för /80 anvisa ett i förhållande till regeringens förslag med . förhöjt reservationsanslag av , 4. beaktar vad i motionen i övrigt anförts. () () . ÅSLING (c) () () () () () () () () () TRYCKERI 1 979 790043