mot · G202333 · 1979-01-16 00:00:00 — av m. fl. om åtgärder för att säkra malmfältskommunernas framtid har utgjort en generös mjölkko för det svenska samhället. De stora vinsterna har utgjort ett betydelsefullt tillskott till landets ekonomi. Det har ansetts mest lönsamt att i hög takt bryta järnmalmen och transportera den oförädlad över hamnarna i och . Gruvsamhällenas väl och ve harav den anledningen kommit att nära nog helt hänga på vad som hänt inom gruvhanteringen. Orternas näringsliv utanför har i hög grad varit beroende av relationerna till det stora gruvföretaget. Ytterst litet har från samhällets sida gjorts för att bredda basen för näringslivet. När av och till ställts till ansvar också för samhällenas sociala utveckling har det cyniska svaret blivit: Vi är här för att bryta malm. Så länge man hade avsättning för sina produkter kunde man också suveränt sätta sig över alla krav på socialt ansvar. Det kapitalistiska systemets pågående kris har starkt påverkat järn- och stålbranschen. Så utpräglade gruvorter som och drabbas givetvis särskilt hårt. Det behövs inga larmrapporter för att få människor att inse att försyndelser i det förgångna bäddat för dagens krissituation. framträder vådorna av ensidigheten i näringslivet särskilt kraftigt. är cynismen i statsmakternas behandling av malmfälten helt uppenbar. talar t. o. m. Statsföretags ledning om statens ansvar. Men slutsatserna av det alla konstaterar är olika. Per vill ha för att ordna upp finanser och åter få företaget konkurrenskraftigt i kapitalistisk mening. En allt starkare opinion - facklig och politisk - kräver också en ringa återbetalning av tidigare insatser från malmfälten men vill använda de statliga medlen på ett mycket mer offensivt sätt än Statsföretags ledning. Med Per Skölds metod kan säkert bli konkurrenskraftigt igen. Man får statliga pengar som man skär ned arbetsstyrkan. Återigen kan vinster börja levereras till Statsföretag och statskassan. I och står man då med medaljens baksida - tomrummet efter jobben som försvann, en försämrad service, minskade skatteinkomster för kommunerna, svikna förhoppningar. Med ett bestående kapitalistiskt system är Per Skölds medicin endast korttidsverkande. Med en ny nedgång i konjunkturerna kommer också en ny kris för gruvorterna. anser sig återigen ha för många anställda, man gör nya nedskärningar och åstadkommer nya svårläkta sår i samhällenas liv. Denna onda cirkel måste brytas . Opinionen i gruvsamhällena framhåller allt starkare att järnmalmen är en resurs som inte får förslösas genom försäljning exempelvis till tyska järnbruk till underpris och senare dyra inköp 1 1978/79. av färdiga industriprodukter. Insatser för vidareförädling är därför det som en medveten opinion vill använda nödvändiga statliga medel till. Vidareförädling i form av t. ex. sintring, men också förädling till färdiga industriprodukter. Eventuellt nödvändiga rekonstruktioner inom som medför minskning av antalet anställda får inte tillåtas innan andra arbetstillfällen skapats. I sammanhanget finns också anledning att upprepa det gamla kravet om flyttning av koncernledning till . Aktuellt är också att nu placera ledningen för Prospecting i malmfälten. Därigenom skulle kvalificerad teknologi i ökad utsträckning tillföras detta område. Statliga insatser i malmfälten behövs också till annan verksamhet än den som drivs inom . Vpk:s linje har länge varit att verka för nya statliga industrier i malmfälten. Teknologiskt underlag finns redan för elektronisk, teleteknisk och avancerad verkstadsmekanisk produktion. Där, och på andra områden, kan de åtgärder vidtas som äntligen ger jobb även för kvinnor och ungdom. Förutsättningar bör finnas att utnyttja grafitfyndigheterna i och torvförekomsterna inom kommun för uppförande av värmeverk. Vidare finns möjlighet att utveckla den mekaniska industrin genom att tillverkning igångsätts av den skogsmaskin, som ett företag i tagit fram. I det fallet bör det ligga i statsmakternas intresse att allvarligt uppmärksamma exempelvis domänverket på frågan så att en bas kan byggas upp för en framtida exportindustri. Det finns också alla skäl att stödja annan redan etablerad industri genom olika selektiva åtgärder. Redan denna summariska genomgång av förutsättningarna för gruvsamhällenas framtid ger en helt annan bild än den man i den rådande krissituationen vill frammana. När statsminister i en tidningsintervju talar om regeringens vilja att satsa på men i nästa mening säger att det trots en sådan satsning blir nödvändigt för människor att flytta, så gör han sig till tolk för en oberättigad pessimism. Malmfälten har en framtid! De människor som bor där och vill fortsätta att bo där skall ges möjlighet att göra det. Den möjligheten säkras inte med halvhjärtade krisutryckningar. Det krävs målmedvetna satsningar. Med hänvisning till det anförda föreslås 1. att inga nedskärningar av arbetsstyrkan inom får ske innan nya arbetstillfällen skapats, 2. att sådana arbetstillfällen skapas på basis av gruvdriften i form av utbyggd sintring och ny industri för färdiga industriprodukter, 3. att näringslivet i malmfälten breddas dels genom ökat stöd till redan etablerade industrier, dels genom etablering av nya industrier, fristående från malmbrytningen, 4. att LKAB.s koncernkontor tillsammans med ledningen för Prospecting flyttas till malmfälten. (vpk) C.-H. (vpk) (vpk) 1* 1978/79.