ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G30281 · 1979-10-16 00:00:00 — av och med anledning av propositionen 1979/80:7 om gymnasial utbildning för försvaret Vid införande av den nya befalsordningen inom försvaret kommer flera blivande yrkesofficersaspiranter att behöva genomföra kompletterande utbildning i civila ämnen. Enligt propositionen 1979/80:7 skall de skolor som genomför motsvarande kompletterande utbildning nedläggas och utbildningen överföras till det civila skolväsendet. Därvid skall enligt propositionen vuxenutbildning i första hand utnyttjas. Enligt propositionen skall utbildningen genomföras lokalt för att därmed fä anknytning till resp. elevs hemförband samt undvika de problem av bl. a. social natur som kan uppstå om utbildningen sker centraliserat. Problem som kan uppstå rörande tids- och innehållsmässig samordning mellan den militära utbildningen och kompletteringsutbildningen i civila ämnen samt rörande utbildningens ordnande på mindre förbandsorter skall enligt propositionen lösas genom lämpliga åtgärder från fall till fall. Kompletteringsbehovet för de elever som börjar sin officershögskola är mycket svårt att överblicka. Först torde man kunna bedöma behovet av kompletterande utbildning i civila ämnen. Vid införande av en ny befälsordhing kommer det också att finnas ett behov av att komplettera utbildningen i allmänna ämnen för en stor del av dagens befalskår. Hur stort detta behov är kan heller icke fastställas. Dessutom är utbildningsbehovet i tekniska ämnen i den nya befälsordningenbl. a. inom marinen ännu icke helt klarlagt. För att i så hög grad som möjligt säkerställa det mångskiftande behov av utbildning i allmänna ämnen som kan komma att uppstå i samband med övergången till ny befälsordning anser vi att man bör gå försiktigt fram när det gäller avveckling av nuvarande utbildningskapacitet. Vi kan därför inte ansluta oss till propositionens förslag att all kompletterande utbildning vidbl. a. försvarets gymnasieskola skall upphöra helt med utgången av /82. Vi vill föreslå att denna avveckling närmare prövas och att den sker tidigast den l.juli 1983. Det är vid genomförandet av den nya befalsordningen viktigt bl. a. av rekryteringsskäl att de tider som angivits för yrkesofficersutbildningen kan hållas och att en jämn rekrytering till yrket kan ske. Den kompletterande utbildningen i civila ämnen har därvid beräknats omfatta högst . Vid flera orter är det konkurrens om platserna till den kommunala vuxenutbildningen, och elever kan få vänta ett eller på att kunna Mot denna bakgrund är det nödvändigt att kraftigare än vad som anges i propositionen klarlägga att utbildningsplatser för de militära eleverna säkerställs. Detta kan lösas genom att alternativet specialkurs utnyttjas parallellt med den kommunala vuxenutbildningen. Vi är också övertygade om att alternativet med specialkurser är den utbildningsform som bäst kan anpassas till den militära utbildningsgången. Med stöd av ovanstående hemställs att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna vad i motionen anförts angående gymnasial utbildning vid försvaret. () ()
mot · G30286 · 1979-10-16 00:00:00 — med anledning av propositionen 1979/80:16 om riktlinjer för den statliga exportfrämjande organisationen I propositionen 1979/80:16 presenteras förslag i syfte att utveckla och stärka den statliga exportfrämjande organisationen. Detta sker enligt förslaget främst genom att dels göra fältorganisationen både mera marknadsanpassad och mera enhetlig i fråga om organisation och metodik, dels genom att skapa en mer samlad ledning från för att vinna större slagkraft och bättre utnyttjande av resurser. Förslagen bör väl gagna sitt syfte framför allt bland vä! etablerade målgrupper för exportråd. Utomordentligt angeläget är också att den stora gruppen av mindre företag, som utnyttjar statliga exportfrämjande tjänster i ganska ringa omfattning, stimuleras till detta. I dessa företag finns f. n. en stor outnyttjad exportpotential som det är önskvärt att utveckla betydligt. Den föreslagna modellen att staten tillskjuter extra belopp utöver erhållna abonnemangsavgifter från mindre företg bör vara ett aktivt instrument för att inledningsvis kunna erbjuda exportfrämjande tjänster till mindreföretagen till låga kostnader för dessa. På så sätt stimuleras efterfrågan, och nya företag kan inleda framgångsrika exportsatsningar i mindre skala. Det är angeläget att det belopp som staten går in och finansierar dessa tjänster med blir av den omfattningen att tjänster framstår som prismässigt attraktiva för mindre företag i ett inledningsskede. En snar justering uppåt av abonnemangsavgifterna för exportservice till de mindre företagen skulle allvarligt försvåra exportsatsningar i dessa företag, vilket knappast kan ligga i linje med övriga ansträngningar för att utveckla mindreföretagen och den svenska exporten. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som anförts i motionen angående finansieringen och prissättningen av service till de mindre företagen.
mot · G30287 · 1979-10-16 00:00:00 — med anledning av propositionen 1979/80:16 om riktlinjer för den statliga exportfrämjande organisationen exportråd skall som centralt organ planera, samordna och genomfora åtgärder för att främja svensk export. Detta sker bl. a. genom att stimulerar och stöder företagens och näringslivets exportansträngningar. I propositionen framhålls att som centralt organ på det exportfrämjande området skall ha som en naturlig uppgift att ägna stor uppmärksamhet åt samarbete med handelskammare, regionala utvecklingsfonder och andra organ med exportfrämjande uppgifter på regional nivå, så att de begränsade resurserna utnyttjas på bästa sätt. Enligt vår mening bör i detta sammanhang betonas de stora insatser som de rikstäckande branschorganisationerna gör och framför allt kan göra inom sina områden för att öka exporten. Dessa branschorganisationer tjänar som goda kontaktorgan i exportfrågor och bedriver exempelvis en löpande utbildningsverksamhet där även exportfrågor ingår. Branschorganisationerna har dessutom en nära och kontinuerlig kontakt med sina respektive medlemsföretag och får stor genomslagskraft för den branschinriktade informationen. Detta gäller även på exportsidan. I många fall kan det rent av vara effektivast att i första hand stimulera och underlätta en exportsatsning via en branschorganisation. Enligt vår mening bör således i ökad omfattning ta kontakt med näringslivets branschorganisationer i sitt arbete för att öka svensk export. De större företagen har tidigare dominerat och dominerar fortfarande den svenska exporten. En icke obetydlig del av exporten, , kommer dock från ett mycket stort antal mindre och medelstora företag. Därtill kommer att många av de mindre och medelstora företagen fungerar som underleverantörer till större exportföretag och därigenom indirekt medverkar i den svenska exporten. Enligt vår mening är det ytterst angeläget att exporten kan ökas från denna företagssektor. Mot bakgrund av detta och det förhållandet att särskilt har fått i uppgift att försöka öka småföretagens andel av den svenska exporten, finner vi det rimligt att denna företagskategori finns representerad i . I och med att de flesta branschorganisationer är anslutna till någon rikstäckande näringslivsorganisation, kan det vara lämpligt att en företrädare för branschorganisationerna utses av staten efter samråd med berörda näringslivsorganisationer. Exempelvis har SHIO-FamilJeföretagen bl. branschorganisationer som anslutna delägare. Mot bakgrund av vad ovan anförts hemställs att uttalar 1. att i sin verksamhet i ökad omfattning söker samarbete med näringslivets branschorganisationer, 2. att en styrelseplats samt suppleant i exportråd skall representera de mindre och medelstora företagen och utses efter samråd med de näringslivsorganisationer som företräder småföretagen och exportinriktade branschförbund.
mot · G30288 · 1979-10-16 00:00:00 — av m. fl. med anledning av propositionen 1979/80:16 om riktlinjer för den statliga exportfrämjande organisationen Genom inrättandet av exportråd stärktes ytterligare samverkan mellan statsapparaten och det enskilda kapitalet. Storfinansens inflytande ökade. Statens insatser begränsas , som också föredraganden framhåller, till att med olika medel underlätta, stödja och komplettera företagens egna exportansträngningar. De i propositionen 1979/80:16 föreslagna åtgärderna innebär att företagens inflytande ökar än mer. Sålunda föreslås exportråd (SE) få en funktionell direktivrätt gentemot nuvarande utlandsmyndigheter. SE kommer därvid att bedriva myndighetsutövning. Motiven härför hävdas vara att det medför en mereffektiv ledning av verksamheten på fältet. Bortsett från det tvivelaktiga i att så verkligen skulle bli fallet, då de som arbetar med exportfrämjande åtgärder inom ambassaderna genom förslaget kommer att få två huvudmän, är vpk motståndare till att storfinansens makt ytterligare stärks. Propositionens förslag är därtill alltför begränsat. Någon samlad översyn av den exportfrämjande verksamheten har ej skett, och de målsättningar som gäller för den statliga verksamheten är oklara. En ny utredning bör därför tillsättas, som har till uppgift att se över statens verksamhet inom detta område. Med hänvisning till ovanstående föreslås att beslutar 1. att avslå förslaget i propositionen 1979/80:16 om viss funktionell direktivrätt för exportråd gentemot beskickningar och konsulat, 2. att hos regeringen hemställa om en utredning som skall se över statens exportfrämjande verksamhet i hela dess vidd. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)
mot · G30290 · 1979-10-17 00:00:00 — Motion 1979/80:90 av med anledning av propositionen 1979/80:14 om AB Asea-Atoms verksamhet 1 propositionen 1979/80:14 föreslås att regeringen skall bemyndigas att godkänna ett konsortialavtal mellan staten och ASEA. Avtalet innebär att Asea-Atom, som ägs gemensamt av staten och ASEA, skall kunna bedriva verksamhet även utanför det kärntekniska området. Verksamheten utanför det kärntekniska området skall emellertid enligt avtalet begränsas till att omfatta områden såsom fossileldade kraftverk, avsaltningsanläggningar och speciell processindustri. Avtalet stadgar även att för att beslut om satsningar på projekt utanför kärnenergiområdet skall vara giltiga krävs att styrelsen är enig. Föredraganden framhåller bl. a. att marknadssituationen för Asea-Atom är sådan att en bredare verksamhet är nödvändig om företaget skall kunna ha några framtida överlevnadsmöjligheter. Vidare understryks att den kompetens som byggts upp inom företaget på det kärntekniska området bör kunna vara till nytta i andra sammanhang. Det är enligt min mening positivt att Asea-Atom ges möjligheter att verka utanför det kärntekniska området. Mot bakgrund av detta är det förvånande att det i avtalet ställs krav på att styrelsen skall vara enig i beslut om satsningar på projekt som ligger utanför kärnenergiområdet. Detta måste försvåra den omställningsprocess inom företaget som exempelvis föredraganden bedömer som nödvändig om bolaget skall kunna överleva. Enligt de stadganden som finns i aktiebolagslagen tas beslut i bolagsstyrelser-om inte annat föreskrivs i bolagsordningen-med enkel majoritet. Det finns enligt min mening inga skäl att frångå denna princip i detta sammanhang. Det föreliggande avtalet mellan ASEA och staten förefaller ha en utformning som ger varje ledamot vetorätt mot satsningar på projekt utanför det kärntekniska området. Nya förhandlingar bör därför upptas mellan staten och ASEA om en förändring av avtalet i syfte att få kravet på att styrelsen skall vara helt enig vid beslut om satsningar på verksamhet utanför kärnenergiområdet slopat. Vidare bör man i dessa förhandlingar verka för att Asea-Atoms verksamhetsområde ytterligare vidgas och inte begränsas till de områden som anges i avtalet. I motionen 1978/79:2406 från har exempel på andra tänkbara områden redovisats, där den speciella kompetens och kunskap som finns uppbyggd inom Asea-Atom kan komma till nyttig användning. En sådan omställning av Asea-Atoms verksamhet är enligt min mening positiv och även nödvändig om bolaget skall ha några framtida utvecklingsmöjligheter. 1 1979/80. Med anledning av vad som anförts hemställs att i anledning av propositionen 1979/80:14 som sin mening uttalar att förhandlingar mellan staten och ASEA skall upptas i syfte att konsortialavtal angående Asea-Atom får den utformningen att en förändring av Asea-Atoms verksamhetsinriktning mot projekt utanför det kärntekniska området skall kunna ske enligt de grunder som föreskrivs i aktiebolagslagen och bolagsordningen samt i övrigt beaktar vad som anförts i motionen beträffande Asea-Atoms framtida verksamhetsinriktning.
mot · G30291 · 1979-10-18 00:00:00 — av m. fl. med anledning av propositionen 1979/80:14 om AB Asea-Atoms verksamhet Regeringsförslaget om fortsatt samarbete mellan staten och ASEA inom Asea-Atom bygger på mycket knapphändig information. Det kan inte anses tillfredsställande att skall fatta beslut om ett nytt konsortialavtal på det tunna material som propositionen utgör. Det förutsätts tydligen att riksdagsledamöterna skall bedriva egna källstudier om följderna av det nu utgångna avtalet och därför inte behöver en bredare redovisning. kommunisterna kan inte godta att beslut som innebär viktiga ekonomiska åtaganden för statsmakten inte belyses på ett bättre sätt. Det är tillfredsställande att verksamheten vid Asea-Atom nu skall breddas till att omfatta forskning och annan verksamhet också utanför kärnkraftsområdet. Vpk har tidigare krävt att resurser skall överföras från detta område till annan verksamhet inom energisektorn och ser därför denna del av förslaget som en framgång. Men det behövs en nedtrappning av anslagen till kärnkraftssektorn, inte bara att nya anslag skall få användas också på andra områden. Den svenska kärnkraftsindustrin har ingen framtid, varken inom eller utom landet. De omtvistade reaktorerna i är i stort sett färdigbyggda, och det är endast om en satsning utöver dessa kommer till stånd som Asea-Atom har något att hämta på kärnkraftsområdet inom landet. Detta gäller antingen reaktorerna tas i bruk eller inte. På den internationella marknaden finns ännu mindre att hämta med den nedtrappning av kärnkraftsprogrammen som sker och i den hårdnande konkurrens som blir en följd av detta. harju varit berett att i stort sett skänka en reaktor till utan att lyckas. Vad som behöver bibehållas är en beredskap för service, säkerhet och bränsleförsörjning så länge svenska reaktorer är i drift. Därefter kan också denna verksamhet avvecklas. Detta bör gälla oavsett om resultatet i folkomröstningen blir ja eller nej. En passus i avtalet som redovisas i propositionen bör ändras. Om Asea-Atoms verksamhet utanför kärnenergiområdet sägs det nämligen att styrelsen måste vara enig för att sådana satsningar skall komma till stånd. Det innebär ju en direkt vetorätt för styrelsemedlemmar som inte vill vara med om sådan breddning av verksamheten! Vpk kan inte godkänna en sådan konstruktion i avtalet. Slutsatsen blir att det föreslagna nya avtalet inte bör godkännas i nuvarande form. Det bör omarbetas och få en ny inriktning och ett annat innehåll. bör ge regeringen i uppdrag att utforma ett nytt förslag som mera realistiskt uttrycker formerna och möjligheterna för Asea-Atoms framtida verksamhet. Med hänvisning till ovanstående föreslås 1. att avslår propositionen 1979/80:14 om AB AseaAtoms verksamhet, 2. att beslutar om en successiv avveckling av AseaAtoms verksamhet inom kärnenergiområdet, 3. att uppdrar åt regeringen att utforma ett nytt avtal mellan staten och ASEA enligt i motionen framförda synpunkter. (vpk) C.-H. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) jOTAB 62757 Slockholm 1979
mot · G30292 · 1979-10-24 00:00:00 — 1979/80 92-94 med anledning av propositionen 1979/80:28 om höjning av skatterna på drycker och tobak I propositionen 1979/80:28 föreslås en ändring i lagen om dryckesskatt, 10 och 11 §§, vilken innebär en höjd skatt på alkohol och tobak som är väl motiverad. 111 § föreslås också en höjning av skatten för kolsyrad läskedryck och annan läskedryck med 9 resp. . Denna höjning bör dock icke ske. Den svåra situationen i vårt land i vad gäller alkoholbruket och dess många skadeverkningar är alarmerande. Vi står inför en negativ utveckling när det gäller bruket av sprit och i synnerhet ungdomens alkoholvanor, där vi just nu får räkna med konsekvenser i form av ökat vårdbehov, minskad arbetsprestation och produktion och försämrade sociala förhållanden i hem och samhälle. En av anledningarna till att ungdomen allmänt använder starka drycker och till att missbruket nått ner till barn i skolåldern är att den allmänna seden inger de unga uppfattningen att sprit hör till umgängesliv och t. o. m. vardagsliv. Man ser de äldre dricka, man tror att alkohol är nödvändig för feststämning, och inte minst massmedia förhärligar dessa dryckesseder. De unga tror, att det inte finns andra drycker som passar vid träffar eller fester. Även barn tycks få lära sig att alkoholfria drycker inte finns eller inte är "inne, om det skall vara roligt. Det är viktigt att främja bruket av alkoholfria drycker. Det är viktigt att man till hemmen kan inköpa läskedrycker i stället för svaga rusdrycker, och om man vill vända trenden betyder priset säkert mycket. Läskedryckerna skall vara billiga. De bör inte betungas av en skattehöjning i stil med en som föreslås i propositionen 28. Jag yrkar därför avslag på propositionen i den del den gäller läskedrycker. Det är nödvändigt att hela prisbildningen i vad gäller icke-rusdrycker ses över. Det är tänkbart att skatten på läskedrycker borde sänkas samt att förhållandet mellan fruktdrycker och safter av olika slag och läskedrycker borde utredas. En översyn är angelägen. Varje åtgärd som ändrar dryckesvanorna i positiv riktning bör försökas. Med stöd av vad som anförts hemställs att vid behandlingen av propositionen 1979/80:28 beslutar att skatten för kolsyrad läskedryck och annan läskedryck icke skall höjas. 1 1979/80.
mot · G30294 · 1979-10-25 00:00:00 — av m. fl. med anledning av propositionen 1979/80:28 om höjning av skatterna på drycker och tobak I propositionen föreslås att inte endast skatterna på spritdrycker, vin, öl och tobak höjs utan att detta även görs på läskedrycker. Sålunda föreslås att skatten på koisyrade läskedrycker höjs /lit. och för annan läskedryck /lit. De alkoholpolitiska motiv som anförs i propositionen har icke någon aktualitet i dessa fall. Däremot kan en skattehöjning på dessa drycker skapa ytterligare problem för de delar av den svenska bryggeriindustrin som är särskilt beroende av läskedrycksproduktionen. Detta kan även bli fallet för vissa andra företag som producerar drycker inom det skattebelagda området och som haft att möta olika avsättningsproblem. I den socialdemokratiska partimotionen 1978/79:47 om åtgärder inom bryggeribranschen framhålls att situationen inom denna industri är problematisk och oroande. Branschen står inför betydande strukturproblem, som bl. a. sammanhänger med en förutsedd svag ökning av konsumtionen . En på vissa håll betydande överkapacitet har uppstått. Socialdemokraterna krävde att staten måste ta ett aktivt ansvar för strukturomvandlingen inom bryggeri industrin och vidta alla de åtgärder som är nödvändiga för att säkerställa att en omställning sker i socialt acceptabla former. Dessa krav haren oförändrad aktualitet, inte minst mot bakgrund av den regionalpolitiska betydelse som bryggeri- och dryckesvaruindustrin har på flera håll i landet. Mot bakgrund härav bör regeringens förslag om att höja skatten på koisyrade och andra läskedrycker avslås. bör i stället hemställa att regeringen återkommer med förslag på detta område, som dels tar hänsyn till läget inom bryggeri- och dryckesvaruindustrin, dels beaktar behovet av en konkurrensneutralitet mellan de skattebelagda dryckesvarorna och övriga drycker. Det bör ankomma på vederbörande utskott att utarbeta erforderlig lagtext. Mot bakgrund av vad som ovan anförts hemställs att 1. avslår regeringens förslag om att höja skatten på koisyrade och andra läskedrycker, 2. hemställer om ett nytt förslag om beskattningen på läskedrycksområdet, som tar hänsyn till bryggeri- och dryckesvaruindu strins situation och behovet av konkurrensneutralitet gentemot andra drycker. () () () () () ()
mot · G302102 · 1979-11-21 00:00:00 — 1979/80 102-105 av och med anledning av propositionen 1979/80:29 om åtgärder för att trygga folktandvårdens utbyggnad, m. m. I regeringens proposition 1979/80:29 om åtgärder för att trygga folktandvårdens utbyggnad, m. m. föreslås bl. a. att den till tandvårdsförsäkringen knutna etableringsbegränsningen för privatpraktiserande tandläkare förlängs att gälla t. o. m. . Motivet för detta är riksdagsbeslut att folktandvården skulle svara för all tandvård för barn och ungdomar i åldrarna samt för av vuxentandvården. I propositionen konstateras nu att denna målsättning inte har kunnat uppnås. Etableringsbegränsning för nya privata tandläkarpraktiker har i princip rått , och i propositionen föreslås nu en förlängning av denna begränsning . De enda etableringar som tillåts är s. k. ersättningsetableringar. För alla de tandläkare som examinerats eller kommer att utexamineras fr. o. m. 1975 t. o. m. 1982 ges med andra ord inga andra alternativ än anställning i folktandvården eller köp av redan existerande tandläkarpraktik. Detta i sin tur betyder att även i områden med låg tandläkartäthet försvåras nyetablering av privatpraktiker. Denna form av etableringsbegränsning måste betraktas som en allvarlig fläck på den näringsfrihet som i olika sammanhang uttalat sig för. För att successivt återgå till normala förhållanden där tandläkaren själv får bestämma i vilken form han/hon vill bedriva sitt yrke - som anställd eller egen företagare - bör etableringsreglerna ändras så att nyetablering av privatpraktiserande tandläkarpraktiker tillåts generellt i bristområdena. Enligt de regler som gäller fr. o. m. får privatpraktiserande tandläkare i princip föras upp på förteckning över till tandvårdsförsäkringen anslutna privatpraktiserande tandläkare endast om ersättningsetablering föreligger, dvs. om den nye tandläkaren övertar en verksamhet som tidigare bedrivits av en ansluten tandläkare. Vidare gäller att tandläkare som efter nämnda tidpunkt övertar en privatpraktik utanför storstadsregionerna , och blir ortsbunden, dvs. han/hon får inte flytta praktiken från orten. I propositionen föreslås också att en begränsning av flyttningsmöjligheterna införs även för tandläkare som var etablerade före . En sådan begränsning skulle få retroaktiv verkan och därmed direkt bryta mot andemeningen i grundlagen om förbud mot retroaktiv lagstiftning. 1 1979/80. rättssäkerhetssynpunkt är det ett oavvisligt krav att medborgarna i förväg skall kunna bedöma de rättsliga konsekvenserna av sitt handlande. Därför måste avslå propositionen i vad gäller begränsningen av flyttningsmöjligheter för tandläkare som var etablerade före . Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att beslutar avslå propositionen 1979/80:29 i vad gäller fortsatt etableringsbegränsning av privata tandläkarpraktiker i områden med tandläkarbrist, 2. att beslutar avslå propositionen 1979/80:29 i vad gäller begränsningen av flyttningsmöjligheterna för tandläkare som var etablerade före .