mot · G202266 · 1979-01-12 00:00:00 — av m. fl. om ändring av läroplanerna för och gymnasieskolan, m. m. Skolan har många problem. En del är en återspegling av problemen i samhället; andra torde kunna lösas inom skolans ram. Det övergripande målet för måste vara att ge en så god grundläggande utbildning som möjligt åt alla. För att uppnå detta mål är det nödvändigt att åstadkomma bättre balans mellan teori och praktik. De yrkesorienterande inslagen bör därför utökas till att omfatta en praktiktid inom olika områden, med tyngdpunkten lagd på årskurs nio. Denna praktik skall ingå som en del av utbildningen. Även inom den egentliga undervisningen bör de praktiska inslagen ökas. Maskinskrivning och teknik bör ingå som obligatoriska ämnen och hemkunskapsundervisningen börja redan på lågstadiet. Genom att låta eleverna delta i praktiska uppgifter i skolans vardag kan man skapa större ansvarskänsla, liksom förståelsen mellan elever och personal inom skolan ökas. I högre grad än nu bör vardagskunskap, t. ex. att fylla i en blankett, laga en punktering på cykeln eller utföra andra mindre underhålls- och reparationsarbeten, ingå i undervisningen. Ämnena musik, teckning och slöjd bör föras samman till ett block. Härigenom skapas bättre förutsättningar för en allsidig utveckling. De naturvetenskapliga ämnenas ställning måste stärkas. Ekologi måste få en berättigad plats i undervisningen. En grundläggande uppgift för skolan är att ge goda baskunskaper och basfärdigheter. Alltför många som lämnat visar upp allvarliga brister i detta avseende. Möjligheten att förvärva och förbättra grundläggande färdigheter och kunskaper får inte försämras genom att t. ex. tiden för sådana grundläggande ämnen som svenska och matematik på schemat inskränks. kan inte acceptera SÖ:s förslag i fråga om de nuvarande alternativkurserna på högstadiet. Den särskilda resurs som är knuten till matematik och språk måste även i fortsättningen vara knuten till ämnena som sådana, även om alternativkurserna med deras fasta nivågruppering försvinner. Endast härigenom skapas förutsättningar för det behov av individualisering som ämnenas karaktär och vikt kräver. avvisar den av SÖ i förslaget till läroplansrevision framlagda modellen för tillval. Varjeelev bör kunna välja mellan antingen fördjupning i 1 1978/79. något eller några av de ämnen som redan finns på schemat eller ett B-språk. På detta sätt kan tillräcklig hänsyn tas till elevens särskilda intressen och förutsättningar. I särskild bilaga redovisas ett underlag till möjlig timplan. I gymnasieskolan bör försöksverksamheten med ett treterminssystem igångsättas för att belysa möjligheterna till varvad utbildning. Att öka trygghetskänslan och samhörigheten både inom skolan och mellan denna och samhället är enligt uppfattning av största vikt. Detta kan bäst ske genom att öka förutsättningarna för små skolenheter. Särskilt viktigt är detta för glesbygden. De små skolenheternas betydelse gäller inte bara lågoch mellanstadiet utan också högstadiet. Det bör vara möjligt att driva tvåparallelliga högstadieskolor. Genom att utnyttja erfarenheterna från de s. k. SSG-skolorna kan också gymnasieorganisationen decentraliseras. Ökad samverkan mellan de för skolan ansvariga - såväl förtroendevalda som anställda-och föräldrar och elever är nödvändig. Det bör vara möjligt för de kommunala organen att organisera denna samverkan utan alltför långtgående detaljregleringar. Samhällsutvecklingen har inneburit mycket stora förändringar för alla medborgare. Den materiella standarden har höjts för stora grupper i vårt land, och ingen behöver längre lida direkt nöd. har dock andra problem tilltagit. Den starka koncentrationen i samhället har orsakat många av dagens problem. Hoten mot vår miljö och de ekologiska sambanden är många och allvarliga. Starkast kommer dessa problem till uttryck i koncentrationsområdena-i våra största tätortsregioner. som miljöproblemen ökar och förvärras ser vi också växande sociala problem. Drogmissbruket och den allmänna våldsutvecklingen är oroväckande. En presenterad undersökning från visar att drogbruket medför problem redan i mellanstadiet för många elever. Koncentrationspolitiken har också fått allvarliga följder för boendemiljöerna. Samhällsplaneringen utgår ofta från ett sektorstänkande, som medför att boendet isoleras från andra samhällsfunktioner, så som arbete, fritid och service. Detta får särskilt allvarliga effekter för barn och ungdomar, vilka därigenom får sämre möjligheter till överblick och till naturliga kontakter med arbetslivet och vuxenvärlden. Ungdomsarbetslösheten är ett av de största samhällsproblemen . Till stor del beror denna på strukturförändringar i samhälle och arbetsliv. Skolan har inte tillräckligt kunnat möta dessa förändringar. När barnen hade nära kontakt med föräldrarnas arbete kunde de lättare föreställa sig sin egen framtida yrkesverksamhet. Den nutida avskiljningen av arbetsplatserna från bostadsområdena har lett till att ungdomarna får sämre möjligheter till naturliga kontakter med arbetslivet. Hos ungdomarna har skapats felaktiga förväntningar på deras framtida situation på arbetsmarknaden. Många ställer för höga krav på sitt forsta arbete, i stället för att utgå ifrån att alla arbeten, som är nödvändiga för att samhället skall fungera, måste utföras och har ett värde. Andra orsaker ligger i utvecklingen inom näringslivet, där inskolningsarbeten, t. ex. som lärling och springgrabb, nästan försvunnit. Även den förändrade familjestrukturen påverkar barnens och ungdomarnas situation. Det centraliserade samhället med ensidiga boendemiljöer innebär en isolering från vuxenkontakter och från kontakter med andra grupper. Praktiska kunskaper och färdigheter, som har stor betydelse för yrkesverksamhet och familjeliv, har för litet utrymme. Skolan har fått ta över alltmer av familjens och närmiljöns tidigare uppgifter utan att fullt ut klara av detta. Den ändrade samhällssituationen har inte lett till tillräcklig anpassning av utbildningen. Teoretisering och isolering från samhället utmärker i många fall situationen i skolan. Därigenom blir många elever dåligt motiverade för studier och får svårt att sätta in skolundervisningen i det större samhällsperspektivet. Många elever upplever skolan endast som en förvaringsplats, i väntan på en chans att gå ut i förvärvslivet. En god grundläggande utbildning åt alla är en förutsättning för demokrati och jämlikhet mellan människor. Alla skall, oavsett bostadsort, social och ekonomisk bakgrund, erbjudas en utbildning, som svarar såväl mot individuella önskemål som mot de krav samhället och arbetslivet ställer. All utbildning måste grundas på principen om alla människors lika värde och rättigheter. Samhällets målsättning att främja demokrati, jämlikhet och solidaritet skall avspeglas i skolans arbete. En människas samlade utbildning består dels av egna upplevelser och erfarenheter, dels av andra människors erfarenheter, vilka systematiserats och vilka vi kallar teoretiska kunskaper. Båda delarna i kunskapsbilden är nödvändiga och måste ses som en helhet. Utbildningssystemet måste ge den enskilde förutsättningar att tillgodogöra sig både de teoretiska kunskaperna och de erfarenhetsmässiga lärdomarna. Återkommande utbildning, där perioder av yrkesverksamhet och perioder av studier - i skolor, olika kurser, studiecirklar m. m. - återkommer växelvis under hela livet, är en förutsättning för att uppnå detta mål. Genom återkommande utbildning ges också möjligheter för människor, vilka gått miste om eller avstått från utbildning , att komplettera denna senare i livet. Skolan måste fungera i samspel med det omgivande samhället. Därigenom blir det lättare för eleverna att sätta in undervisningen i dess naturliga sammanhang. Genom att införa varvad utbildning, där studier varvas med 1* 1978/79. praktik i arbetslivet, ges eleverna en bättre förberedelse för verksamheten i arbetslivet och i samhället i övrigt. En central uppgift förskolan är den kunskapsförmedlande. Särskilt viktigt är att ge alla elever goda baskunskaper och basfärdigheter. Förmågan att kommunicera med andra, dvs. att kunna läsa och uttrycka sig i tal och skrift samt att kunna räkna, är av avgörande betydelse för fortsatta studier, liksom för all annan verksamhet. Men kunskapsmålsättningen måste också omfatta andra viktiga baskunskaper. Här kan nämnas exempelvis kunskaper om den egna hembygden,om samhällets och arbetslivets funktion samt om bygdens, landets och andra länders historia. Samspelet i naturen är förutsättningen för mänsklighetens överlevnad på jorden. Därför måste en ekologisk helhetssyn genomsyra skolans undervisning. Till baskunskaperna bör därför grundläggande ekologiska och naturvetenskapliga insikter räknas. Skolans ansvar för att stimulera barn och ungdomar till kulturell verksamhet är också viktigt. Förmågan att genom skapande verksamhet uttrycka tankar och känslor är av stor betydelse för social samlevnad och för möjligheterna att delta i formandet av samhället. har tidigare aktualiserat många förslag på detta område, och i motion till innevarande läggs ytterligare förslag fram på området barn och kultur. Vidare har skolan en social uppgift att träna eleverna såväl till självständigt tänkande som till samarbete med andra, solidaritet och vilja att ta ansvar. har stått i centrum för skoldebatten . Särskilt intensiv har diskussionen varit i anslutning till remissbehandlingen av förslag till ny läroplan för . redovisar i denna partimotion bl. a. sin syn på problem och hur skall utformas. En grundläggande uppgift för skolan är att ge goda baskunskaper. Detta är en förutsättning för att kunna tillgodogöra sig fortsatta studier, för personlighetsutvecklingen och för möjligheterna att aktivt delta i samhällsarbetet. Särskilt viktiga är baskunskaperna i låg- och mellanstadiet, men också under högstadiet måste de betonas. framhåller i sitt läroplansförslag vikten av goda baskunskaper men föreslår ändå minskad undervisningstid för såväl svenska som matematik. Denna konflikt skall enligt SÖ lösas genom att baskunskaperna tränas också i andra ämnen. Enligt uppfattning måste baskunskaperna ges tillräckligt utrymme i timplanerna särskilt på låg- och mellanstadiet. Detta innebär framför allt att ämnena svenska och matematik inte får inskränkas . Skapande verksamhet i form av bild och form är viktig för kommunikationsförmåga, särskilt för barn med läs- och skrivsvårigheter. För att dessutom få plats med hemkunskap måste undervisningen i engelska i tredje årskursen skjutas upp till mellanstadiet. Många anser att undervisningen bör koncentreras på inlärning av ett språk, dvs. modersmålet, ordentligt innan ytterligare språk börjar studeras. Balans mellan teori och praktik Den mest angelägna förändringen av utbildning är en bättre balans mellan teori och praktik. Den teoretiska slagsidan är särskilt märkbar på högstadiet, men problemen börjar redan tidigare. har fört fram förslag om att skulle få en mera praktisk profil och visat på hur detta skulle kunna förverkligas. Redan när Lgr 69 fastställdes påtalades från vår sida i en partimotion riskerna för teoretisering i . tog då inte intryck av kritiken. Utvecklingen har dock visat att hade rätt. fortsatte att föra fram tanken på en grundskola med mera praktisk inriktning. I en motion till riksdag (1972:502) framhölls bl. a.: Det var olyckligt att man vid Lgr 69:s tillblivelse inte klart insåg att praktisk sysselsättning av en del elever upplevs som den mest meningsfulla inlärningsformen. En ökad praktisk inriktning skulle alltså väl svara mot kravet på en ökad individualisering av undervisningen. I motionen 1974:1035 konkretiserades krav på en mer praktiskt inriktad grundskola. 1 motionen begärdes en brett upplagd försöksverksamhet, syftande till att ge eleverna i högstadium bättre praktiska kunskaper och färdigheter. Motionärerna pekade på en rad områden som skulle kunna omfattas av en sådan försöksverksamhet: o Möjlighet att modifiera timplanen till förmån för studier i mer praktiskt inriktade ämnen. o Kontinuerligt deltagande i arbetslivet, förslagsvis , för elever i årskurs 9. o Förlängd pryo över en hel termin för elever i årskurs 9. I motionen framhölls: De flesta ämnen i bör kunna ge utrymme för praktisk verksamhet i olika avseenden. Kan man inte i den konkreta undervisningssituationen finna inlärningsformer med praktiska inslag, finns i allmänhet möjlighet att anknyta utbildningen till en praktisk verklighetsbild. Det är av stor vikt att alla möjligheter till praktisk anknytning tas till vara. har behandlat båda ovan nämnda motioner positivt. Således beslöts 1972 att inom ramen för läroplansuppföljningen för (LUG) skulle möjligheten att öka de praktiska momenten i skolarbetet särskilt beaktas. anförde i sitt av godkända betänkande 1974:11: Enligt utskottets mening bör värdefulla erfarenheter kunna erhållas om, som ett led i den inom överstyrelsen pågående läroplansuppföljningen för (), nu i ett antal högstadieskolor en ökning av de praktiska inslagen i undervisningen prövas. Ett alternativ bör därvid kunna vara att som nämns i motionen 1974:1035 - modifiera timplanen så att härav intresserade elever får del av en sådan ökning. En annan typ av försöksverksamhet bör kunna avse elever som i annat fall inte skulle fullfölja den sista årskursen eller skulle ha medgivits s. k. jämkad studiegång under denna årskurs. Försöket bör i detta alternativ utformas som ett program med en utökad praktisk yrkesorientering under en än vad som är möjligt. Skolan bör härvid ha skyldighet att kontinuerligt under det sista skolåret men även efter detsamma följa eleverna och därvid se till att de bereds möjlighet att ta igen de delar av studieprogrammet som inte genomgåtts under den sista årskursen. Även andra utformningar av försök, som utgår från den grundläggande förutsättningen att alla elever skall få en likvärdig studiegång, är givetvis tänkbara. Trots två riksdagsuttalanden och ytterligare framstötar från har inget påtagligt hänt. förslag om 6-10 veckors praktik i är positivt, men enligt mening bör vara en minimitid för alla elver. Fördelningen av dessa liksom praktikens utformning och fördelning kan variera. Ett förslag, som bl. a. framfördes av i den ovan refererade motionen , är att eleverna praktiserar under nionde årskursen. Detta motsvarar ca sju veckors praktik. Därutöver kan två veckors sammanhängande praktik i årskurs 8 och i årskurs 7 eller under mellanstadiet läggas in. En annan modell är att fördela de med under mellanstadiet - på en eller flera arbetsplatser- i sjuan och åttan och i nian. Detta skulle ge möjligheter till pryo inom fyra eller fem olika yrkessektorer, vilket skulle betydligt förbättra möjligheterna till yrkesval utan fördomar. Det största problemet med ökad praktik i samt med varvad utbildning i gymnasieskolan, vilket föreslås nedan, är tillgången på praktikplatser. En stor svaghet i förslag är att denna svårighet inte diskuteras. Vår utgångspunkt för förslaget om ökad praktik och varvad utbildning är att detta är värdefullt såväl för den enskilde eleven som för samhället. Både samhället och arbetslivet - liksom den enskilde - kan tillgodogöra sig fördelar av att man redan i får uppleva arbetslivet som en naturlig del av samhället. är det viktigt att betona att praktiken är en del i utbildningen. Därför måste samhället stå för kostnaderna. De företag och myndigheter etc. som ställer upp med praktikplatser måste få ersättning för den handledning och de övriga kostnader som är förknippade med praktiken. Skolan har självfallet ett ansvar också för utformningen av handledningen. Det är viktigt att denna blir allsidig och speglar såväl yrkets innehåll, fördelar och problem som facklig verksamhet, arbetsmiljöfrågor och företagshälsovård m. m. teoretisering måste också angripas genom ändrade arbetsformer i de ämnen som har stort utrymme i timplanerna. Utveckling av praktiska och laborativa metoder i undervisningen är viktig för detta syfte. Projektstudier, där eleverna får arbeta självständigt och i grupp med större ämnesövergripande projekt, kan medföra att arbetet blir mera praktiskt och att det sker med större kontakt med det lokala samhället. Projektstudier gör det också lättare att sätta in olika delar av utbildningen i dess rätta sammanhang. Överblicken och helhetssynen kan därigenom förbättras. SÖ:s förslag att göra maskinskrivning och teknik till obligatoriska ämnen är positivt för strävandena att öka de praktiska inslagen i , under förutsättning att teknikundervisningen ges en praktisk inriktning. Förslaget är också positivt för strävandena till jämställdhet mellan kvinnor och män och kan betyda minskade skillnader mellan pojkar och flickor i vad gäller val av yrken. Ett annat förslag, som vi vill föra fram och som skulle fylla båda dessa syften, är att påbörja undervisningen i hemkunskap redan på lågstadiet. Attityderna till könsroller grundläggs tidigt i barnaåren, och det är viktigt att förskolans verksamhet på detta område fullföljs i . Ökad kontakt mellan skola och samhälle är av stor vikt. Detta kan ske på olika sätt, bl. a. genom att människor från olika samhällsfunktioner ges möjlighet att delta i undervisningen i skolan, inte enbart i de fria aktiviteterna utan också på lektionstid. Genom att direkt få diskutera med exempelvis företrädare för olika yrkes- och samhällsgrupper kan eleverna få en bättre bild av hur samhället fungerar. Också föräldrarnas medverkan i skolarbetet är ytterst värdefull och måste tas till vara. På några skolor i olika delar av landet har intressanta försök gjorts med att låta eleverna delta i det praktiska arbetet i skolan. Eleverna har exempelvis fått arbeta i skolbespisningen, hjälpa till med städning m. m. I andra skolor har eleverna fått odla grönsaker m. m. till skolbespisningen eller fått delta i utformningen av skolmiljön, t. ex. målning och utsmyckning. Dessa försök har i allmänhet uppskattats av eleverna och skolpersonalen. Det är därför nödvändigt att de problem, bl. a. av arbetsmarknadskaraktär, som uppstått vid några skolor som inlett eller försökt inleda denna typ av verksamhet kan lösas och att sådan praktisk verksamhet i skolorna blir mer vanlig. Skolan måste - till följd av samhällets sektorisering och den förändrade familjesituationen - ta ett ökat ansvar för elevernas utveckling. En mycket viktig uppgift är att ge eleverna sådana kunskaper och färdigheter att de kan fungera i samhället. Ett sätt att göra detta och förstärka den praktiskt inriktade delen i skolan är att ta upp "vardagskunskap i skolundervisningen. Vardagliga saker, exempelvis att laga en punktering på cykeln, fylla i blanketter, reparera olika saker för att öka deras livslängd, tas i alltför liten utsträckning upp i skolan . Andra delar i vardagskunskapen är matlagning, tvätt och lagning av kläder m. m., som ingår i ämnet hemkunskap, samt föräldrautbildning och samlevnadsfrågor. Det är också viktigt att det föreslagna teknikämnet får en praktisk inriktning med betoning på vadagsteknik, dvs. sådant som eleverna kommer i kontakt med och kan utnyttja i sin dagliga situation. Genom att föra in och förstärka "vardagskunskaperna i många olika ämnen är det möjligt att både förstärka den praktiska profilen i skolan och lära ut för eleven väsentliga saker. Detta kan också ge eleverna respekt för tingen och för inställningen att "bruka utan att förbruka. En viktig uppgift för skolan är att ge eleverna möjlighet till självförverkligande, frigörelse och ansvarstagande. Skapande verksamhet i olika former är därför viktig. Det bör vara naturligt att bygga på arbetsformerna i förskolan. Musik, rytmik, bild, form och rörelse är viktiga uttrycksmedel, vilka har starkt samband med kommunikationsförmågan men också har självständigt värde. I dagens skola är ämnena teckning, musik, slöjd i stort sett helt avskilda från andra ämnen och från varandra. Ett nytt blockämne - fritt skapande - borde utformas i vilket de ovan nämnda delarna bör ingå. Ett sådant ämne bör också mera ta fasta på varje elevs förmåga och känsla för fritt skapande än vad som är möjligt i dagens sektoriserade undervisning. Alla måste göras delaktiga i kulturella upplevelser, t. ex. musik, dramatik osv., i första hand genom att själva få sjunga, spela, forma, måla, agera, slöjda m. m. Det egna deltagandet är viktigast, men att bli medveten om och uppskatta olika kulturyttringar av professionella utövare är också värdefullt. En följd av koncentrationen i samhället är den omfattande miljöförstöringen och ett oroväckande resursslöseri. För att komma till rätta med dessa stora problem krävs omfattande åtgärder. På utbildningens område är det viktigt att ekologi får utrymme i . Därigenom betonas helhetssynen på samhällsfrågorna. De naturvetenskapligt inriktade utbildningarna inom gymnasieskolan och högskolan har haft problem med rekryteringen. Detta får svåra konsekvenser för samhällets tillgång på bl. a. kvalificerade tekniker och forskare. Därför bör de naturvetenskapliga ämnena stärkas över lag i . Genom att ekologi ges utrymme kan aktuella framtidsfrågor inom det naturvetenskapliga området tas upp, vilket kan leda till ett ökat intresse bland ungdomar. Det är också viktigt att utformningen av undervisningen sker så att elevernas intresse för fortsatt utbildning stimuleras. Ett stort inslag av praktiska, laborativa moment och en god verklighetsanknytning är därför angelägen. En kontroversiell fråga är om skall vara helt sammanhållen eller ej. Debatten gäller dels alternativkurserna i språk och matematik, dels tillvalet i högstadiet. Ett starkt motiv för en sammanhållen grundskola är att det ger möjlighet till mindre skolenheter. Det gör det alltså möjligt att decentralisera högstadieutbildningen i långt större utsträckning än . SÖ föreslår att alternativkurserna slopas och att resurserna går in i förstärkningsresursen. Vi kan inte acceptera detta. De undervisningsproblem som finns i språk och matematik, på grund av elevernas olika förutsättningar, måste lösas. Den särskilda resurs som anvisas för alternativkurserna måste även i fortsättningen vara knuten till resp. ämne. Det bör dock inte vara nödvändigt att bevara den fasta nivågruppering som alternativkurserna innebär. Skolan kan då använda resursen friare än med nuvarande system. När det gäller tillvalsfrågan är ett motiv nu för att ha tillval att det är nödvändigt att ge eleverna möjlighet att läsa ett B-språk i högstadiet, men att alla elever inte kan eller vill göra det. För dem som inte vill läsa B-språk måste därför något alternativ erbjudas. förslag - där B-språk, hemspråk och kommunikation blir alternativen - kan dock inte anses tillfredsställande. I stället bör en annan modell för att ge utrymme åt olika elevers intressen och vilja utvecklas. Om eleverna fick möjlighet att fördjupa sig i ett eller ett par för var och en särskilt intressanta ämnen, vilka redan finns på timplanen, eller i något B-språk, skulle motivationen kunna höjas för alla elever. Elever med specialintressen på den estetiska sidan skulle kunna välja fördjupning i t. ex. slöjd eller bild, elever med samhällsintressen kunde välja samhällsorientering, elever med språkintresse kunde välja ett B-språk eller engelska, elever med annat modersmål än svenska skulle kunna välja hemspråk osv. Denna modell skulle kunna göra arbetsklimatet i skolan bättre och höja studieintresset. Tiden för fördjupningen bör ligga inom den tid som föreslås i SÖ:s läroplansförslag för tillvalsämnena. Att ha läst ett B-språk är en förutsättning för tillträde till många gymnasielinjer. Med det förslag till fördjupningsmöjligheter i stället för tillval som vi föreslår måste det övervägas om detta skall vara nödvändigt. bör därför studera vilka förändringar i gymnasieskolans timplaner som är nödvändiga om B-språket ges en annan ställning i . En av utgångspunkterna för SÖ:s läroplansarbete har varit att den timplanebundna verksamheten i mellanstadiet skulle minskas per årskurs för att få plats med fria aktiviteter i ökad utsträckning.