mot · G2022061 · 1979-01-25 00:00:00 — Dessa mindre tätorter fungerar i viss mån som sovstäder till framför allt men även , , och . Den expansiva delen inom området utgörs framför allt av och Eslövs tätort. Här finns ett par exporterande storföretag och ett rationellt storjordbruk med ett visst behov av arbetskraft. F. n. måste dock arbetsmarknaden inom området bedömas som mindre god. Antalet arbetslösa är högre än antalet lediga platser, och det behov av arbetskraft som redovisas avser yrkesutbildade personer. Området är därför beroende av fortsatta arbetsmarknadspolitiska åtgärder, om man skall lyckas klara sysselsättningen för de svaga grupperna på arbetsmarknaden. är det också nödvändigt att initiera företagslokaliseringar i utkanterna av området, detta i all synnerhet om varslade friställningar i går i verkställighet och om bondekooperationens fortsatta rationaliseringer drabbar dess tillverkningsenheter i . I annat fall kommer andelen industrisysselsatta att i huvudsak återfinnas inom , medan övriga delar av området i ännu högre grad än vad som är fallet utvecklas till sovstäder och pensionärsbyar. Fem kommuner ingår i denna del av . Det är kommunerna , , , och . Området är i sin helhet beläget inom län. Näringsmässigt har jordbruket stor utbredning inom , medan hantverk, småindustri och medelstor industri kännetecknar övriga delar av området. Det finns ett fåtal stora exporterande företag i nordöstra , bl. a. Ifökoncernens anläggning i och Papyrus pappersmassefabrik i . Under en följd av år har tillverkningsindustrin lyckats suga upp den arbetskraft som lämnat jordbruket i området. är läget sådant att man kan tala om en kris för vissa delar av tillverkningsindustrin och därmed för sysselsättningen inom nordöstra . Problemen gäller framför allt kommun, men även företag inom de övriga kommunerna har råkat i svårigheter. För de sysselsatta inom skogsbruket beräknar länsarbetsnämnden att många blir utan arbete i samband med Skåneskogs konkurs. dessa skogsarbetare finns just i den nordöstra delen av . I fråga om jordbruket och vidareförädlingen av jordbrukets produkter pågår diskussioner om den fortsatta driften vid sockerbruket i Karpalund, vilket i forsta hand får betydelse för de anställda på sockerbruket men som på kan få vidare effekter för jordbruksanställda. För skogsindustrin i län, varav de flesta och största tillverkningsenheterna är koncentrerade till nordöstra , är läget prekärt. med ca 900 anställda har gått i konkurs, och därmed sviktar underlaget för sysselsättningen i hela området. Även i övrigt är osäkerheten stor beträffande den framtida sysselsättningen inom skogsindustrin i området, bl. a. gäller detta den fortsatta driften vid pappersbruk. Ett mindre arbetskraftsbehov föreligger f. n. endast vid Papyrus anläggning i . De akuta problemen för den bondeägda skogsindustrin i nordöstra talar för ändrade ägandeförhållanden. De anställda måste få ett vidgat inflytande antingen genom en utvidgad medbestämmandelag eller genom löntagarfonder. Problemen för tekoindustrin i nordöstra skiljer sig inte nämnvärt från landet i övrigt. En rad företagsnedläggningar har i det närmaste raserat hela sysselsättningsunderlaget för vissa orter, och om denna utveckling tillåts fortsätta kan t. ex. orterna komma att helt ödeläggas. Om Nya Junesco i avvecklas står bortåt 200 kvinnor helt utan möjligheter att skaffa sig andra arbeten på orten. Även har drabbats genom inskränkningarna och avskedandena vid Hjärsås skofabrik. I har skofabrik och Tricoscandfabriken avvecklats, och företaget har avskedat. Minskningen av antalet anställda inom jord- och stenindustrin beräknas fortsätta. Det är i första hand Ifökoncernens fabrik i som har svårigheter. F. n. är det tjänstemän som riskerar att bli arbetslösa. Minskning av antalet anställda redovisas också för verkstadsindustrin i nordöstra . a. läggs driften vid Gjuteri ned helt . I den nordvästra delen av , som omfattar tio kommuner av vilka fem tillhör län och fem , har flera decenniers oavbruten expansion avstannat . Ovissheten på arbetsmarknaden är f. n. särskilt utbredd i och , de två största tätorterna i regionen. Totalt har regionen omkring 270 000 invånare, varav 101 000 är bosatta i . Den yrkesverksamma delen av befolkningen uppgår till ca 115 000 personer. Av dessa arbetar i genomsnitt inom industrin. Störst andel industrisysselsatta återfinns i Bjuvs kommun av samtliga Lägsta andelen industrisysselsatta finns i . Drivkraften bakom den tidigare utvecklingen i området har varit den osedvanligt starka expansionen inom industrin. Historiskt sett har jord- och stenindustrin haft avgörande betydelse för industriutvecklingen men även varven och verkstadsföretagen i och och tekoindustrin i bl. a. och har betytt mycket. Området tillhör de mest tätbefolkade i landet och ett av de mest urbaniserade. Genom den starkt differentierade arbetsmarknaden har förvärvsfrekvensen bland den yrkesverksamma delen av befolkningen kunnat hållas på hög nivå, framför allt då i tätorterna. finns emellertid klart urskiljbara problem för arbetsmarknaderna i framförallt och . I har gummiindustrin råkat i svårigheter, vilket haft till följd att branschen minskat arbetsstyrkan med 500 personer som 200 sagts upp. Många av de uppsagda är kvinnor som har svårt att finna nya arbeten. I är det tekoindustrin, verkstäder och Öresundsvarvet som råkat i svårigheter. friställdes 321 personer vid ortens största konfektionsföretag i samband med konkurs. Skulle även Öresundsvarvet tvingas reducera sin personalstyrka, skulle effekterna på den lokala arbetsmarknaden bli förödande. I nuvarande konjunkturläge har regionen inga som helst möjligheter att skapa omplaceringsmöjligheter för denna kategori yrkesverksamma. Således redovisar distriktsarbetsnämnden i varsel om ytterligare friställningar av ca 500 anställda , och totala antalet varsel uppgår f. n. till ca 900. Enligt arbetsförmedlingarnas bedömningar tenderar dessutom arbetslösheten att ändra karaktär - arbetslöshetstiderna blir längre. Detta gäller särskilt de konkurrenssvagaste grupperna. Att ungdomsarbetslösheten trots detta är låg i området hänger till stora delar samman med att kommunerna gjort stora insatser för att komma till rätta med ungdomsarbetslösheten. Uppenbart är emellertid att man nu inte kan nå så värst mycket längre genom att anordna beredskapsarbeten och annan temporär sysselsättning i offentlig regi. Vadsom krävs även i nordvästra är åtgärder som inriktas på att stimulera till ökad sysselsättning inom näringslivet. Mål för sysselsättningsutvecklingen i Det övergripande målet för sysselsättningsutvecklingen i är detsamma som för landet i övrigt - arbete åt alla. Förverkligandet av kravet skulle innebära att det i Skapades 60 000 nya arbetstillfällen , detta enligt beräkningar. Och även om län f. n. redovisar en bättre sysselsättningsutveckling än riket som helhet, tyder allt på att länet snabbt kan komma att få en försämrad arbetsmarknad beroende på den lägre förvärvsfrekvensen i län, den fortsatta jordbruksrationaliseringen som kommer att friställa ytterligare arbetskraft i länets jordbruksområden samt den redan nu mycket svåra situationen på arbetsmarknaden i sydöstra delen av länet, en utveckling som tenderar att sprida sig även till den nordöstra delen. är det emellertid inte meningsfullt att uppställa sådana kvantitativa mål som t. ex. 60 000 nya arbetstillfällen i för sysselsättningsutvecklingen inom en region. Den sysselsättningspolitik man vill föra kan inte ha som utgångspunkt så grovt tillyxade tal. Det avgörande blir i stället de medel man är beredd att ställa till sysselsättningspolitikens förfogande, så att målen kan förverkligas. Dessa mål måste, enligt vår åsikt, vara: - Jämställdhet mellan män och kvinnor i arbetslivet - Arbete efter vars och ens förmåga - Trygghet i anställningen - Arbete, praktik och utbildning åt alla ungdomar. 1 det planeringsarbete som bedrivits på såväl riksplanet som regionalt och lokalt har det alltmer kommit att framstå som angeläget att samordna de sysselsättningspolitiska åtgärderna med exempelvis trafik- och bebyggelseplanering. Arbetsresornas betydelse för individen när det gäller att få och behålla ett arbete får inte underskattas. Det är därför nödvändigt att planeringsarbetet på detta område vidgas och fördjupas. För vidkommande är det vidare nödvändigt att överväga förändringar i den nuvarande lagen om huvudmannaskap för viss kollektivtrafik, så att kommuner och landsting i två eller flera län får bilda gemensam huvudman, t. ex. efter prövning av regeringen. Pendlingsresorna i - både kollektiva och individuella - uppgår till minst 240 000, och då är endast medräknat resorna mellan orterna i landskapet. Åtskilliga av dessa pendlingsresor går över läns- och kommungränser, och därför är det angeläget att huvudmannaskapet för kollektivtrafiken i tillåts utformas så att gränsen mellan de båda länen inte hindrar en rationell och väl anpassad trafikapparat. Enligt beslut revideras länsplanerna numera . I det sammanhanget vore det önskvärt att den kommunala planeringen, som har en viss betydelse för länsplaneringens innehåll, gavs ytterligare konkret innehåll. med att uttalade sig för nödvändigheten av rullande länsplanering slogs fast att de långsiktiga målen, bl. a. beträffande ortsstruktur och planeringsnivåer, endast i undantagsfall borde modifieras mellan länsplaneringsomgångarna. Vi vill i detta sammanhang erinra om de uttalanden som borgerliga majoritet anslöt sig till vid behandlingen av frågan och som innebär att för skall planeringsnivån inte utgöra 740 000-770 000 invånare utan inriktas på den nedre Det finns också anledning påminna om det beslut angående fysisk riksplanering som den folkpartistiska regeringen fattade Detta besluj innebär bl. a. att det finns risk för att länsstyrelserna kan komma att överta det planeringsansvar som kommunerna nu har. Vidare har regeringen genom detta beslut satt en tidspress på kommunerna när det gäller att fullfölja arbetet med områdesplanerna. Kommunerna borde ha fått på sig för att upprätta områdesplaner. Lantbruksstyrelsen har tilldelats en stor roll i fråga om planeringsanvisningarna till kommunerna. Därigenom finns risk att jordbruksintressena överdrivs för vidkommande. Dessutom tycks det vara så att lantbruksstyrelsen inte kan ha anvisningar klara förrän tidigast i slutet av Till dess tvingas således kommunerna planera i ovisshet om vad staten kräver. Det kan alltså konstateras att statens hårdnande grepp om på olika sätt verkar förlamande på kommunernas planering. Till detta kommer svårigheten att få regeringen att ge besked i mark- och planfrågor, ett förhållande som ytterligare försvårar och förhalar kommunernas planering. Mot dessa förhållanden protesterar vi socialdemokrater i . Vi kan inte acceptera en målsättning för den regionala och fysiska planeringen som närmast utesluter en fortsatt samhällsutveckling inom jordbruksbygder. En viktig förutsättning i det vidgade planarbetet har, som den tidigare socialdemokratiska regeringen betonat, varit att kommunerna själva i samverkan med länsstyrelserna får ett större inflytande i dessa frågor. Flertalet större tätorter i är omgivna av jordbruksmark. Detta förhållande får emellertid inte utesluta en utbyggnad av dessa tätorter. Alternativen är ofta mycket spridd bebyggelse på långa avstånd från arbetsplatserna. Hushållningen med marken är viktig, vilket kommunerna i detta område tagit stor hänsyn till. Således är tätortsytan per invånare i kommun /invånare medan den för hela riket utgör / invånare. Malmösiffran är en av de absolut lägsta i hela landet. En fortsatt sysselsättningsplanering bör behandla som en enhetlig arbetsmarknad. Det är inte rimligt att arbeta efter länsgrupperna, vilket exemplet visar. Däri ingår kommunerna i samt och i län. Det samarbete som länsstyrelserna i etablerat, bl. a. när det gäller länsplaneringen, bör därför byggas ut. Vi skall här kortfattat lämna förslag till åtgärder för att klara sysselsättningsproblem . Avsikten är att vi i andra sammanhang skall återkomma till de lagda förslagen och då ytterligare precisera dem. borde ha möjligheter att utveckla de unika fördelar som närheten till de stora exportmarknaderna på kontinenten erbjuder, vilket även landets näringsliv i övrigt kan dra fördelar av. Detta kräver emellertid bl. a. samordnade statliga och kommunala insatser för att utveckla kommunikationerna med kontinenten och försök att nyetablera och förmå industrier med lämplig exportinriktning att etablera filialer. Avsikten är dock inte att få redan etablerade företag att flytta till från andra delar av landet. Sjöförbindelserna med och kontinenten från hamnarna i , och över och via de sydliga kontinenthamnarna och är synnerligen viktiga för näringslivets fortsatta utveckling, detta även när de fasta förbindelserna över är klara. Kontinenttrafikens utveckling har också betydelse för turismen i . Branschen är f. n. svagt utvecklad, och har närmast karaktären av genomgångsstation. För att locka turisterna till längre eller kortare uppehåll i krävs helt andra och mer omfattande satsningar på olika former av turistanläggningar, på marknadsföring och information än vad branschen orkar med. Bristerna beträffande statliga riktlinjer för turisttrafiken och statliga stödåtgärder måste därför avhjälpas. För näringslivets utveckling - och då framför allt för småföretagen - krävs en fortsatt satsning och ett utbyggt samarbete mellan de båda . Syftet skall vara att skapa gynnsamma förutsättningar för i första hand befintliga företag genom att stimulera utbyggnader men även att stödja nyetableringar. En av nycklarna till framtida industrisatsningar i finns inom Lunds universitets tekniska fakultet. Samspelet mellan industriell verksamhet och teknisk forskning och utbildning är av utomordentligt stor betydelse för den industriella utvecklingen, för näringslivets konkurrenskraft (möjligheterna att utveckla helt unika produkter) och därmed för sysselsättningen. Resursutvecklingen vid tekniska fakultet har emellertid avsevärt försvårat möjligheterna för att spela den centrala roll för näringslivets utveckling i som det bör göra. Så har t. ex. den andel av driftkostnadsmedel som tekniska fakulteten kunnat avsätta för institutionernas materialbehov minskat från av det totala driftkostnadsanslaget . Denna minskning har inträffat som avsevärda kostnadshöjningar kunnat noteras. Detta har lett till att dagsläget kännetecknas av satsningar på styrd s. k. sektorsforskning. Forskningsanslagen går i första hand till vissa institutioner med tillämpad forskning, medan institutioner med vetenskapligt ansvar för kunskapsunderbyggnad inte kan utvecklas tillfredsställande. Därigenom inriktas en stor del av fakultetens personella och andra resurser på kortsiktiga frågeställningar. I ett längre tidsperspektiv missgynnar detta i hög grad den på kunskapsuppbyggande tillämpade forskningen och därmed också det indu Det vore önskvärt att en del av de resurser som statsmakterna satsar på kortsiktigt industristöd överfördes till satsningar på mera långsiktiga åtgärder för att förbättra den svenska industrins situation. En del av dessa medel borde därvid användas för ökad satsning på teknisk forskning och utbildning inom ramen för högskoleorganisationen. Vi vill här också peka på behovet av ett utvecklat samspel mellan forskningen och den mindre industrin. Länens utvecklingsfonder bör ges möjligheter att gå in och stödja intressanta utvecklingsprojekt redan på forskningsstadiet. Tryggad energiförsörjning är en förutsättning för en utbyggd industrisysselsättning med exportinriktning. Det är därför nödvändigt att regeringen klart tar sitt ansvar för detta. För vidkommande är det särskilt angeläget att få till stånd en utbyggnad av för hetvattenproduktion. Gjorda utredningar visar att utvecklingen av ett hetvattenprojekt är fullt genomförbart och skulle medföra betydande fördelar, exempelvis billigare uppvärmning, minskat oljeberoende, ett stort antal nya arbetstillfällen m. m. För att främja näringslivets utbyggnad krävs en snabb förbättring av kommunikationerna i samt mellan och kontinenten. Dessa frågor och förslag till lösningar kommer att närmare utvecklas i särskilda motioner till . De arbetsmarknadspolitiska medlen måste bättre anpassas till stora behov. Det gäller t. ex. arbetsmarknadsutbildningen, där AMU för tillfället har varenda utbildningsplats besatt, samt åtgärder för att ge ungdomarna utbildning, praktik och arbete. Utbyggnaden av den offentliga sektorn, framför allt på vårdområdet, kräver en delvis ny inriktning av arbetsmarknadsutbildningen och en strävan efter att motivera arbetskraften att söka sig bort från sysselsättningssvaga branscher över till t. ex. den offentliga sektorn. En fortlöpande, långsiktig planering av sysselsättningen bör ske i ett samspel mellan länsarbetsnämnderna och kommunerna smt bygga på kommunernas sysselsättningsplaneringar. De ovan redovisde uppgifterna om sysselsättningsutvecklingen i visar klart att den nuvarande stödområdesindelningen är ett alltför trubbigt instrument, när det gäller att avgöra behovet av regionalpolitiska insatser. Enligt vår uppfattning måste de sysselsättningssvaga regionerna i få tillgång till samma lokaliseringspolitiska stöd som i stödområdet. har föreslagit att den nuvarande stela stödområdesindelningen ersätts av ett system som tar större hänsyn till behoven i sysselsättningssvaga regioner i olika delar av landet och som mer än tidigare tar hänsyn till behovet av insatser. Det är för vidkommande angeläget att ett sådant förslag kan förverkligas. Den statliga industrisektorn härunder stått för en proportionellt sett stor andel av nyinvesteringar och sysselsättningsökning. Den statliga industrisysselsättningen har också viktiga regionalpolitiska uppgifter. Med hänvisning till uppgifterna om sysselsättningsutvecklingen skulle en satsning på statlig industri också i vara befogad. Som tidigare framhållits borde man då i första hand se till möjligheterna att utnyttja de fördelar som närheten till kontinentens exportmarknader kan utgöra vid vissa typer av etableringar. En kartläggning av möjligheterna att utnyttja existerande naturresurser inom landskapet, t. ex. av alunskiffer, under hänsynstagande till påverkan på den yttre miljön bör genomföras. Enligt vår mening bör centrala myndigheter ta positiv ställning till Boliden AB:s ansökan om undersökning för utvinning av m. m. i kommun. 8 Central förvaltning i Skäne I ett långsiktigt perspektiv är det nödvändigt att också liksom i stort sett alla andra delar av landet får del av den växande centrala förvaltningen. Här finns både behov och bättre förutsättningar än på många andra håll för statlig verksamhet, bl. a. med tanke på regionens breda utbildningsmöjligheter som ger god tillgång till välutbildad arbetskraft. All erfarenhet visar att det är storstadsområdena som genererar utvecklingen inom stora, angränsande områden och att, om denna dynamiska utveckling stagnerar eller avbryts, då drabbas hela regionen av stagnation och tillbakagång. Att den totala sysselsättningen i de flesta fall har utvecklats positivt inom landets tre storstadsområden är inget skäl för att negligera sysselsättningsproblemen vare sig . terna bör ägna stor uppmärksamhet åt de av oss i motionen tidigare påtalade tendenser som gör sig gällande inom storstadsområdenas arbetsmarknader och lägga fram förslag till sysselsättningspolitiska progam även för dessa områden. Med hänvisning till vad som anförts hemställer vi att beslutar ge regeringen i uppdrag att medverka till en sysselsättningsplanering som anförts i motionen. () () P.O. () () () () () HANS () i GOTAB 61390 Slockholm 1979