ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G2021380 · 1979-01-24 00:00:00 — av m. fl. om en samlad personalpolitik på skolområdet Skolan är den största arbetsplatsen i landet. Antalet anställda med heltidstjänst överstiger 10 000. Räknar man in deltidsanställda blir antalet kanske det dubbla. Procenten administrativa befattningshavare av totala antalet anställda inom skolan som foretag torde i jämförelse med andra institutioner vara synnerligen låg. Lärargruppens personaladministrativa problem har inte ägnats tillräcklig uppmärksamhet. Den omständigheten att lärarnas tjänstgöringsförhållanden och löner är statligt reglerade, medan lärarna är kommunalt anställda tycks ha kommit dem att hamna i ett ingenmansland i personalpolitiskt hänseende. Eftersom skolstyrelsen och kommunen är närmaste arbetsgivare för lärare, skolledning och övriga som arbetar inom skolan bör personalpolitiken på skolområdet i stort följa den kommunala. Men i kommunernas personaladministration ägnas f. n. begränsad uppmärksamhet åt skolans personal. Lärarnas fackorganisationer hävdar att det inte finns något offentligt område, där personalpolitiken är så dåligt utvecklad som inom skolan. Det torde heller inte finnas någon grupp tjänstemän i allmän förvaltning som utsätts för så stora psykiska påfrestningar som lärarna. riktlinjer för skolans personalpolitik bör utarbetas. En närmare undersökning av hur arbetarskyddslagen och arbetarskydds kungörelsen följs på skolområdet bör också göras. En del kommuner har infört företagshälsovård med regelbundna hälsokontroller av de anställda. I allmänhet blir lärare och skolledning inte delaktiga av denna förmån under hänvisning till gällande löneöverenskommelse, enligt vilken lärare har rätt till fri sjukvård. Frågan gäller emellertid inte huruvida den ena eller andra undersökningen innebär någon kostnad för den enskilde, utan frågan är på vilket sätt arbetsgivaren (skolan/kommunen) genom regelbundna hälsoundersökningar följer de anställdas hälsotillstånd och får möjlighet att med hjälp av t. ex. frånvaroregistrering samt sjuk- och yrkesskadestatistik skapa sig en bild av arbetets psykiska och fysiska Den kommunala företagshälsovården bör också omfatta lärarpersonal. Med stöd av det anförda hemställs att beslutar att hos regeringen hemställa om klargörande av statens och kommunernas ansvar för den samlade personalpolitiken på skolområdet i syfte att få ett åtgärdsprogram. HANS NYHAGE (m) ()
mot · G2021381 · 1979-01-25 00:00:00 — av om arbetsmiljöundervisning i skolan Ungdomar som lämnar skolan för att gå ut i arbetslivet har en alltför dålig insikt i arbetsmiljöfrågor och den lagstiftning som reglerar dessa. Detta gör dem till säkerhetsrisker i arbetet, och de råkar onödigtvis ut för skador och olycksfall till men och kostnader för dem själva och samhället. Ämnena samhällskunskap och arbetslivsorientering behöver kompletteras ytterligare med arbetsmiljökunskap, både teoretisk sådan och praktiska studier av arbetslivet. Eleverna borde få medverka vid arbetsplatsundersökningar på industrier och verkstäder, inom sjukvården och den egna skolmiljön samt på övriga områden inom den offentliga sektorn som kan anses lämpliga. Undervisningen i arbetsmiljökunskap bör meddelas av ämneslärare men behöver kompletteras med hjälp av fo(k med specialkompetens i och yrkeserfarenhet av arbetsmiljöproblem. Skyddsombud, skyddsingenjörer och yrkeshygieniker har det kunnande som skolan bör tillvarata. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen anhåller 1. att arbetsmiljön mer ingående studeras både praktiskt och teoretiskt inom ämnena samhällskunskap och arbetslivsorientering, 2. att människor med specialkompetens och yrkeserfarenhet av arbetsmiljöfrågor skall medverka i undervisningen.
mot · G2021382 · 1979-01-25 00:00:00 — av m. fl. om bidraget till studiecirklar Trots det besvärliga statsfinansiella läget har statens bidrag till bl. a. studiecirkelverksamheten stigit mycket snabbt. Detta gäller även landstingens och kommunernas bidragsgivning. har statsbidraget ökat från . /79, dvs. Denna ökning ligger långt utöver vad många andra angelägna områden har beviljats. har i petitan för /80 dels räknat med en något lägre tillväxttakt jämfört med föregående budgetår, dels föreslagit att bidraget skall vara oförändrat. Föredraganden har däremot föreslagit att bidraget skall höjas med . Kostnaden för detta inkl. kostnader för viss volymökning uppskattas av föredraganden till . Mot bakgrund av nödvändigheten att begränsa statens icke absolut oundgängliga kostnadsökningar föreslår vi att skall acceptera av framlagt förslag och hemställer att beslutar att till Bidrag till studiecirkelverksamhet för /80 anvisa ett i förhållande till regeringens förslag med . L. () ()
mot · G2021383 · 1979-01-25 00:00:00 — om forskning rörnde handstilar och deras inlärning Vid riksdag inlämnade jag en motion (1973:1331) om forskning rörande handstilar och deras inlärning. Jag ansåg att det omfattande och fruktbärande arbete på detta område som nedlagts av två lärarinnor i borde tillvaratas och bevaras och att det insamlade materialet borde bli föremål för en ingående analys av en expertgrupp med företrädare för såväl pedagogisk som medicinsk sakkunskap. Målsättningen för det arbete som nedlagts av de bägge lärarinnorna har varit att anpassa skrivförfarandet efter barnens möjligheter och förutsättningar att tillägna sig skrivfärdighet, dvs. barnet skall vara i centrum. Samma målsättning har även SÖ gett uttryck åt i den gällande läroplanen, vilket ger ökad tyngd åt kravet på att detta arbete borde bli föremål för analys och utvärdering. Tyvärr fick min motion inte den positiva behandling den var värd, varken i utbildningsutskottet eller i . Motionen avslogs och föranledde således ingen åtgärd . Efter regeringsskiftet, då den borgerliga trepartiregeringen tillträtt, synes dock ha ändrat uppfattning och ansett att de bägge lärarinnorna uträttat ett utmärkt pionjärarbete. tilldelades de lilis Quorum i femte storleken vid en ceremoni i , varvid överlämnandet verkställdes av dåvarande skolministern . Med hänsyn härtill anser jag att förståelsen för det livsverk som de bägge lärarinnorna utfört undergått en förändring i en mera positiv riktning, varför jag med hänvisning till motionen 1973:1331 samt till vad ovan anförts hemställer att hos regeringen anhåller om undersökning i vad mån ett tillvaratagande av befintligt material jämte utvärdering av detsamma kan verkställas.
mot · G2021385 · 1979-01-24 00:00:00 — av m. fl. om ändrade regler för bidrag till undervisningsmateriel inom gymnasieskolan, m. m. Som framgår av bil. 12 budgetpropositionen 1979 () p. C 29 finns en anmärkningsvärt stor reservation på över 52 milj. kr. avseende undervisningsmateriel inom gymnasieskolan. Enligt vad som framgår av föredragandens text torde den faktiska reservationen uppgå till ca 20 milj. kr. Från denna anslagspost utgår statsbidrag till anskaffande av forsta uppsättningen stadigvarande undervisningsmateriel vid gymnasieskolan och vid högskoleutbildning. Liknande anslag utgår även till företagsskola. Vid den prövning i samband med beredningen av förslag års kommunalekonomiska utredning, som föredragande statsrådet omnämner, bör enligt vår mening också prövas om anslagen under denna bidragsrubrik inte också bör kunna omfatta äteranskaffning av undervisningsmateriel. gällande ordning, att statsbidrag endast utges för den första uppsättningen av utrustning, innebär en allvarlig konservering av beståndet maskiner och annan materiel. Med hänsyn till den snabba tekniska utvecklingen är det nödvändigt, speciellt i fråga om den yrkestekniska utbildningen, att verkstadsutrustning och annan materiel förnyas och ligger i nivå med de maskiner och verktyg som används ute i näringslivet. gällande regler försvårar en förnyelse av utrustningen. Det är rimligt att staten som huvudman för utbildningen också svarar för nödvändig ersättning av inventarier och annan utrustning. Enligt vår mening bör reglerna beträffande engångsanskaffning eller första uppsättning av materiel ändras så att anslag under denna rubrik även kan medges för ersättning av försliten eller omodern materiel. Motsvarande regler bör givetvis även gälla i fråga om enskilda yrkesskolor. Under hänvisning till vad som anförts föreslås att beslutar uttala att bestämmelserna under p. C 29 Bidrag till undervisningsmateriel inom gymnasieskolan m. m. och motsvarande bestämmelser beträffande enskilda yrkesskolor bör ändras så att anslag skall kunna lämnas till anskaffande av undervisningsmateriel. . () ()
mot · G2021389 · 1979-01-24 00:00:00 — Motion 1978/79:1389 av om försvarsundervisning i Det råder en mycket bred uppslutning kring uppfattningen att vårt försvar är en angelägenhet för alla medborgare. Av detta följer att informationen om försvaret måste vara saklig och vederhäftig. Vi har många kanaler för upplysning och information, bl. a. skolan och våra folkrörelser. Dessa gör värdefulla insatser, vilket inte utesluter att det finns utrymme för förbättringar. I min verksamhet som kontaktman mellan försvarsutskottet och militärförband har jag noterat att det ibland brister i motiveringen hos de värnpliktiga inför grundutbildningen. Många värnpliktiga säger sig ha svårigheter med omställningen från skolans utbildningsmiljö - där enskilda initiativ, kritisk granskning och personlig kreativitet stimuleras - till den militära utbildningens gruppinriktade utbildning och skärpta disciplinkrav. Enligt min uppfattning kan dessa omställningssvårigheter mildras väsentligt om den värnpliktige före inryckningen till sin första tjänstgöring har blivit informerad om den militära utbildningens krav och syften. En värnpliktig, som redan första tjänstgöringsdagen vet vad som väntar och varför, känner sig bättre motiverad att utstå de påfrestningar han kan få uppleva i den ovana miljön. Det bästa torde alltjämt vara att ge upplysning och information i dessa frågor inom ramen för skolans undervisning i samhällskunskap. Det är därför anmärkningsvärt att i sitt förslag till läroplan för inte längre vill behålla totalförsvaret som separat huvudmoment i ämnet samhällskunskap. I ett sådant moment skulle en information om värnpliktsutbildningen ha sin givna plats. Med hänvisning till det anförda föreslår jag att beslutar att som sin mening uttala att läroplanen för inom ämnet samhällskunskap skall ha ett huvudmoment om totalförsvaret, vari ingår information om värnpliktsutbildningens former och syfte.
mot · G2021390 · 1979-01-24 00:00:00 — Motion 1978/79:1390 om inrättande av en tvåårig musiklinje vid gymnasieskolan i har f. n. ingen musiklinje i gymnasieskolan. Eleverna från Norr- och hänvisas f. n. till . Musikintresserade elever i de nordligaste länen är mycket sämre ställda än övriga elever i landet när det gäller musikstudier. På grund av långa reseavstånd, inackorderingskostnader etc. avstår många från att söka till . En musiklinje bör alltså från jämställdhetssynpunkt inrättas i övre . Som lokaliseringsort för en ny linje har ett idealiskt geografiskt läge med goda kommunikationer med övriga gymnasieregioner i området. Inom det tänkta upptagningsområdet är dessutom en befolkningsmässig mittpunkt. Befolkningsunderlaget inom ett område med 3 mils radie från är 66 000 invånare, vilket är fullt jämförbart med övriga tänkbara orters underlag. Inom från finns 85 96 av de presumtiva eleverna. Motsvarande siffror för är 61 96, för 59 96 och för 53 96. Enligt beslut skall satsningar inom utbildningssektorn i första hand göras i primära centra. är det enda primära centrum i landet, där den statliga satsningen varit i stort sett obefintlig. Skall en satsning på en vidgad utbildning ske på en enda ort i övre bör det vara i . Jämlikhetsskäl talar dessutom för att Skellefteåområdet får det stöd för musiklivet som getts tidigare till (och regionmusiken) och till regionen (Rikskonserter i , regionmusiken i , musikfolkhögskola i , SÄMUS-utbildning i ). har dessutom en av de största kommunala musikskolorna i landet. Den breda satsning kommunen gör på de lägre elevkullarna ger också ett ökat eftertryck åt kravet på vidareutbildning för gymnasieåldrarna. Den kommunala satsningen måste därför i fördelas mer och mer på äldre elever till förfång för en bredare satsning på yngre årgångar, vilket kan ske på orter där staten medgett inrättande av musiklinje. Lärarbesättningen i kommunala omfattar ett 40-tal pedagoger. Rekryteringen av nya specialister bedöms som god. Mycket ändamålsenliga lokaler kan ställas till förfogande. Med stöd av det anförda hemställs att uttalar sig för att vid en kommande utökning av den tvååriga musikundervisningen i gymnasieskolan en tvåårig musiklinje lokaliseras till gymnasieskolan i .
mot · G2021394 · 1979-01-25 00:00:00 — av m. fl. om fortsatt bemanning av fyren Enligt planer automatiseras fyren på och meningen är att den därmed skulle avbemannas. Starka krav om en fortsatt bemanning har dock rests från bl. a. , kommun, läns turisttrafikförbund, ÖB, chefen för kustbevakningsområde och . har på uppdrag av regeringen redovisat intresset från andra myndigheter att ekonomiskt bidra till en fortsatt bemanning av flera olika fyrar. När det gäller Långe föreslås en fortsatt bemanning med som huvudman. Skälen för en bemanning är enligt vår uppfattning flera. Långe utgör ett av de främsta turistmålen på , och turismen är en stöttepelare för öländskt näringsliv. Efter hand som turismen expanderat i olika riktningar har fyrpersonalen fått utökade verksamhetsområden inom och . Man har goda möjligheter att rapportera främmande fiskefartygs närvaro, man kan bistå fritidsbåtar som saknar kommunikationsradio eller biträda med inrapportering av oljeutsläpp. Fyrplatsen fyller också en stor uppgift när det gäller väder- och israpportering. För fisket och dess utövare är bemanningen av fyren en betydelsefull angelägenhet. Vetskapen om att erfaren fyrpersonal finns tillgänglig utgör en trygghetsoch säkerhetsfaktor inom hela sjöfartsområdet. En levande fyrplats utgör från kulturhistorisk synpunkt också en värdefull tillgång. Med hänvisning till ovanstående hemställs att hos regeringen begär åtgärder i syfte att säkerställa en fortsatt och oinskränkt bemanning av Långe . () ()
mot · G2021395 · 1979-01-25 00:00:00 — av i om fördelningen av väganslagen har anslag för byggande och drift av statliga vägar varit anslagsmässigt åtskilda. Det torde inte ha saknats skäl för att det har varit på det sättet. Situationen håller i någon mån på att förändras. Således har inte den ekonomiska situationen under en rad år medgivit anslagsökningar i förhållande vare sig till den ökade trafikbelastningen eller till penningvärdets förändring. Enligt min mening är det angeläget att i tider av liten tillgång på medel för vägbyggande medlen disponeras på det sätt som är mest ändamålsenligt. Ett sätt att åstadkomma detta är att låta den slutliga fördelningen av väganslag ske på länsnivå. Härigenom skulle flera fördelar vinnas. En av dessa vore att en bättre paritet till de av länsorganen fastställda vägplanerna kunde ske, liksom att ansvaret för ett effektivt utnyttjande av de anslagna medlen kommer att åvila de beslutsfattare där medlen skall användas. Med stöd av vad som anförts hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts rörande ansvaret för väganslagens fördelning. L. () i
mot · G2021396 · 1979-01-25 00:00:00 — 1978/79 1396-1406 om ökat stöd till spårbunden kollektivtrafik Enligt nu gällande statsbidragsregler för tunnelbanebyggande kan bidrag utgå till anläggning för spårbunden allmän trafik av lokal karaktär som avser personbefordran och framgår i tunnel eller annars på egen banvall fri från korsning i plan med annan trafik. I enlighet härmed har statsbidrag bara beviljats till tunnelbana. Till övrig kollektivtrafik utgår inte bidrag på detta sätt. Inom står ibland valet mellan att bygga ut tunnelbanan eller annan kollektivtrafik. I flera fall är alternativet att. rusta upp och bygga ut redan befintliga banor med korsningar i plan eller att bygga nya sådana banor. Exempel på sådana befintliga banor är , , och Nockebybanan inom landstings kollektivtrafikområde. Dessa banor har ofta standardfördelar som inte kan ges till en ny tunnelbana och dessutom ibland en lägre bruttokostnad. Vill man bevara och rusta upp en sådan bana i stället för att bygga tunnelbana får kommunen själv stå för hela kostnaden. Utbyggnad av tunnelbanenätet sker inom en geografiskt begränsad sektor och att banor av det slag som nämnts skulle vara ett fördelaktigare trafikmedel än tunnelbanetåg, som kräver en kompakt utbyggnad av bostäder och service, kan ifrågasättas. Kostnader för en utbyggnad av en befintlig bana (t. ex. ) skulle ställa sig jämförelsevis blygsamma. har tidigare sökt bidrag till . Denna ansökan har avslagits med hänvisning till bestämmelserna i 1971:956. Det måste emellertid vara en klar samhällsekonomisk fördel om dessa bidrag kan användas för upprustning av äldre järnvägar, även om korsningar i samma plan inte alltid kan helt elimineras i perifera lägen. Bidraget bör inte heller undanta byggande av nytt spår. Olika möjligheter till utbyggnad av norr om även som alternativ till tunnelbana har exempelvis diskuterats. Det måste anses mycket angeläget att satsa på en spårbunden trafik som kan göras flexibel och som kan anpassas till befintlig bebyggelsestruktur. Vidare kan sådan spårbunden trafik fylla en funktion även för perifert liggande delar av en stadsregion. Statsbidrag bör även kunna utgå till plattformar och refuger inom stationseller hållplatsområden för spårtrafik, under förutsättning att anordningarna behövs för kollektiv persontrafik av lokal karaktär. 1 1978/79. Med hänvisning till det anförda hemställer jag att hos regeringen anhåller om förslag angående ändrade statsbidragsbestämmelser, så att om- och nybyggnad av spårtrafikanläggningar för allmän trafik även utan krav på planskilda korsningar och egen banvall blir bidragsberättigade, liksom ombyggnad av tunnelbanor, under förutsättning att de är av väsentlig betydelse för kollektiv persontrafik av lokal karaktär.
mot · G2021397 · 1979-01-25 00:00:00 — av om husvagnsförarnas roll i trafiken Antalet fordon på våra vägar ökar ständigt och därmed trängseln och riskerna för trafikolyckor. En del fordon har begränsad maximihastighet och upplevs därför ofta som ett irritationsmoment, eftersom de inte kan anpassa sig till trafikrytmen. Detta är speciellt fallet med husvagnsekipagen, vilkas maximihastighet är . koncentreras husvagnstrafiken , och köer är vanliga. Många situationer skulle dock kunna undvikas om husvagnsförare i allmänhet vore bättre rustade att köra sina fordon. kan varje innehavare av B-körkort utan särskilda åtgärder köra personbil med husvagn. De flesta människor som köper eller kör husvagn är säkert så ansvarskännande att de försöker träna innan de ger sig ut på starkt trafikerade vägar, men möjligheterna härtill är små även om viljan är god. På vissa orter finns ambitiösa trafikskoleinnehavare som anordnar kurser för husvagnsförare, men detta är snarare undantag än regel. Behovet av information och utbildning är dock uppenbart. I detta sammanhang borde insatser från trafiksäkerhetsverket vara av stor betydelse, både för att sprida information om vad det innebär att köra husvagnsekipage och för att ge impulser till de lokala trafikorganen att på olika sätt underlätta träningskörning genom olika kommunala initiativ. Eftersom målet, en ökad trafiksäkerhet, endast kan uppnås genom insatser på många områden bör också husvagnsförarnas roll i trafikmiljön uppmärksammas. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som anförts i motionen beträffande husvagnsförarnas roll i trafiken.
mot · G2021398 · 1979-01-25 00:00:00 — av m. fl. I motionen 1978/79:1108 av m. fl. redovisas moderata samlingspartiets syn på aktuella samhällsfrågor. Med hänvisning till vad som anförts i avsnittet Trafikpolitik i nämnda motion hemställs 1. uttalar att trafikpolitiken i största möjliga utsträckning skall styras av fri konkurrens och prisbildning under beaktande av regionalpolitiska förutsättningar samt miljö- och trafiksäkerhetskrav, 2. uttalar att primärkommunerna bör ges ett direkt inflytande över väganslagen när det gäller mindre projekt, 3. beslutar att 250 milj. kr. överförs från AMS-medel till ordinarie vägbyggnadsanslag, 4. uttalar att avgiftsfinansiering fortlöpande skall prövas i syfte att tidigarelägga planerade större vägbyggnadsprojekt, 5. anhåller att regeringen uppdrar åt luftfartsverket att utarbeta nya luftfartsavgifter i syfte att stimulera lågprispolitik och passagerartillskott inom inrikesflyget, 6. uttalar att arbetet med att förenkla regler och avby råkratisera det trafikpolitiska området bör fortsätta i enlighet med vad som anförts i motionen, 7. uttalar att väganslagen på ett neutralt sätt skall kunna användas för bidrag till byggande av kollektiva trafikanläggningar. () () H. () () PER () () () () () () L. () i
mot · G2021399 · 1979-01-25 00:00:00 — av m. fl. I motionen 1978/79:1108 av m. fl. redovisas moderata samlingspartiets syn på aktuella samhällsfrågor. Med hänvisning till vad som anförts i avsnittet Regional balans och utveckling i nämnda motion hemställs att uttalar dels att sjötransporter skall inräknas bland stödberättigade transportmedel, dels att pappersprodukter av stapelvarukaraktär skall inräknas bland stödberättigade varukategorier. H. () L. () i () () () () () ()
mot · G2021400 · 1979-01-24 00:00:00 — om fler banor för övning av halkkörning I finns sex trafikövningsplatser med halkbanor för både körkortsaspiranter och körkortsinnehavare som vill träna på eget initiativ. Banorna har finansierats på olika sätt. Företrädesvis har man dock använt sig av - från en eller flera kommuner - borgen för lån med eller utan bidrag för anläggningskostnader samt en avgiftsfinansiering för driften. Inte sällan är det fråga om enskilda initiativ som har möjliggjort projekten i samverkan med kommuner, försäkringsbolag och motororganisationer. Tillräckligt underlag för verksamheten förutsätter att det finns ett obligatorium för körkortsaspiranter i den berörda regionen att genomföra halkövning och att viss samordning genomförs innan nya trafikövningsplatser anläggs. Ett sådant obligatorium finns genom beslut av trafiksäkerhetsverket (TSV). Den viktigaste erfarenheten från den verksamhet som redan bedrivs på halkövningsbanorna är att det borde finnas banor i den utsträckning att hela landets behov täcks. Detta förutsätter att någon central myndighet lämpligast TSV - får i uppdrag att utröna behovet av och förutsättningarna för nya halkövningsbanor. På grund av att statsbidrag knappast kan påräknas inom överskådlig tid för att fylla behoven krävs också att myndigheten tar initiativ till att lokala myndigheter, företag och organisationer studerar möjligheterna att starta ny verksamhet med eget ekonomiskt ansvar. Allt talar för att det finns möjligheter att på flera ställen i landet bedriva en verksamhet med samma finansiering som ovan nämnts. Det är således inte i första hand ekonomiska medel av statsmakterna som behövs utan snarare styrmedel. Regeringen bör uppdraga åt TSV att planera och aktivt verka för en utbyggd halkövningsverksamhet i fler regioner. På detta sätt bör möjligheterna öka att framtida banor blir rätt lokaliserade i förhållande till både behov och befintliga banor. Sådana banor kan också fungera som centra för det frivilliga trafiksäkerhetsarbetet i respektive region. Med flera banor ökar förutsättningarna för ett organiserat samarbete mellan banor, myndigheter, motororganisationer och bilskolor. Därmed bör kvaliteten på undervisningen kunna höjas ytterligare. Det anslag som TSV enligt budgetpropositionens förslag skall erhålla för att testa fram bästa halkunderlag är ett steg i rätt riktning. Med anledning av vad som ovan anförts hemställs att som sin mening ger regeringen till känna att trafiksäkerhetsverket bör ges i uppdrag att planera och aktivt verka för tillkomsten av halkövningsbanor, så att behovet i hela landet tillgodoses.