mot · G30285 · 1979-10-16 00:00:00 — av m. fl. med anledning av skrivelsen 1979/80:11 med överlämnande av årsredovisning för Årsredovisningen för Svenska Varv ger anledning till en råd reflexioner. Det förefaller nu som om den företagsekonomiska sidan av varvskrisen börjar förbättras. Förlusterna är i hög grad eftersläpande förluster, som kan väntas minska. Avsättnings- och sysselsättningskrisen består dock. Marknaden är svag, och sysselsättningskrisen döljs med de manipulationer som folkpartiregeringen med socialdemokratiskt stöd drev igenom. Inget har gjorts för att i grund komma till rätta med dessa förhållanden. Tusentals anställda kan vid utgången av 1980 räkna med arbetslöshet, om ingen radikal omläggning av varvspolitiken sker. Den allvarligaste omständigheten Svenska Varv nu ställs inför är: det finns inga som helst linjer i svensk statlig varvspolitik. En ny varvsproposition måste komma . Rykten pekar på att avsikterna är att fortsätta nedläggningar och neddragningar av sysselsättningen, men företaget måste ändå arbeta utan att ha klara begrepp om vad den framtida varvspolitiken skall gå ut på. All långsiktighet saknas, och varje hittillsvarande varvsproposition har getts mycket kortsiktig räckvidd. Detta är ett allt annat än fördelaktigt utgångsläge för en industri som ändå måste söka slå vakt om de resurser som finns på området. Den kortsiktiga och desperata varvspolitik som förts är till skada för en bransch där produkturval, skalproblem och teknisk organisation ligger i stöpsleven och som skulle behöva klarare och mer långsiktiga förutsättningar att arbeta efter. Om en ordentlig analys av strukturproblemen skett och en långsiktig, planmässig förändring inletts för t. ex. , skulle utgångsläget ha varit ett annat och bättre. Med utgångspunkt i dessa förhållanden bör i anledning av årsredovisningen ge anvisningar och kräva en utförligare redovisning av det interna utredningsarbetet i vad gäller varvens framtid. Varvspolitik är inte bara en fråga om varven. Den är en del av industripolitiken i stort. Passiv industripolitik leder till kapitulatorisk varvspolitik. En förnyelse av varven kräver att de delar av ekonomin, vilka har betydelse för varvens marknadsläge, också blir föremål för medvetna åtgärder - och de skall utvecklas inte primärt för att tjäna varven utan för att deras utveckling är något i sig önskvärt för landet. Sådana samband har helt saknats i tidigare varvspropositioner. En sambandslös varvs- och industripolitik försvårar varvens situation och premierar kortsiktiga synsätt. I delar av ekonomin finns stora behov av långsiktiga nyinvesteringar. På många områden har förnyelsen dröjt alltför . Flera av dessa områden skulle erbjuda möjliga avsättningsområden för varven. En vidgad nationell marknad skulle således kunna stödja varvs- och verkstadsindustrin och gynna en förnyelse av varven i former som inte är kombinerade med ytterligare nedskärningar och avskedanden. Tre investeringsområden framstår som särskilt viktiga. Landets transportväsen kräver nyinvesteringar och avsevärda omställningar. Två moment får här betydelse. Det krävs en avsevärd nyproduktion av materiel och utrustning för att öka järnvägsväsendets framtida kapacitet. Det krävs därtill produktion för att öka och utveckla kapaciteten inom den inrikes sjöfarten. Betydande mängder tyngre gods kan med fördel föras över till denna transportsektor. Det trejde investeringsområdet är industrianläggningar. Viktiga delar av industrin måste förnya och byta ut sina anläggningar. Det gäller i första hand delar av tungindustrin - skogsindustrin och metallurgisk industri. På de nya anläggningarna kommer att ställas radikalt annorlunda krav, framkallade av det allmänna kostnadsläget, av miljöproblemen och av energisituationen. Produktion av dylika anläggningar är ett uppenbart intresse för varven. Även inom energisektorn finns objekt av intresse för varven, ehuru detta möjligen gäller mer på en smula sikt. Angeläget är, dels att får diskutera utförligare vad som planeras för utvecklingen , dels att hos regeringen begär en uppläggning av investeringsprogram för de samhällssektorer vilka är av intresse för varvens produktion. " För järnvägssektom, för den inrikes sjöfarten och för delar av tungindustrin bör alltså läggas upp statliga program. Dessa investeringsprogram skall ingå som en del av de förutsättningar från vilka man utgår vid formuleringen av varvspolitiken efter 1980. Mot bjcgrund a^det anförda föreslås att beslutar att hos regeringen begära förslag till investeringsprogram inom sådana delar av den offentliga verksamheten och den statliga industrin vilka är av betydelse för varvsindustrins avsättningsmöjligheter. (vpk) (vpk)