ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G202446 · 1979-01-16 00:00:00 — 1978/79 446-452 av m. fl. om utbildningen av terapibiträden m. fl. F. n. råder en besvärande brist på sjukgymnaster och arbetsterapeuter inom hälso- och sjukvården. Landstingen redovisar vakanser på på sjukgymnast- och arbetsterapeuttjänsterna. Därutöver torde det finnas en dold vakans på grund av att landstingen avstår från att inrätta tjänster då ändå sökande saknas. På arbetsterapeuttjänsterna saknar en stor del av dem som innehar tjänsterna fullständig utbildning. Den faktiska utbildningsvolymen för både arbetsterapeuter och sjukgymnaster understiger kraftigt bedömningar av utbildningsbehoven. Utbildningsvolymen för arbetsterapeuter har minskat och täcker av behoven. Sjukgymnastutbildningen kommer vid oförändrad volym endast att täcka av utbildningsbehoven . Bibehålls dagens utbildningsvolym kommer således bristen på arbetsterapeuter och sjukgymnaster att öka. Det finns ingenting som tyder på att det skulle vara möjligt att snabbt och i tillräcklig omfattning öka utbildningsvolymen för de här båda grupperna. Behovet att rehabilitera sjuka och skadade människor har ökat kraftigt . De terapeutiska möjligheterna att rehabilitera patienter har också förbättrats tack vare att ny behandlingsmetodik har utvecklats. Den faktiska möjligheten för patienterna att få del av denna utveckling är dock på grund av personalbristen begränsad. Den kraftiga ökningen av antalet äldre i samhället ställer krav på att vårdbehov uppskjuts så långt som över huvud taget är möjligt och att redan uppkomna begränsningar i patienternas funktioner tränas och kompenseras. En aktiv rehabilitering innebär också att långtidsvårdens resurser kan disponeras av så många patienter som möjligt. Sjukgymnaster och arbetsterapeuter biträds i sin yrkesutövning bl. a. av terapibiträden, fysioterapibiträden och gångassistenter. Uppsplittringen av rehabiliteringsarbetet på flera biträdesgrupper är olycklig. Deras smala kunskaps- och verksamhetsområden kan leda till en delsyn på rehabiliteringsarbetet. Det försvårar även samarbetet med den övriga vårdpersonalen. Det arbete som utförs av dagens biträden inom rehabiliteringsområdet bör samlas till en enhetlig personalgrupp med utbildning i rehabilitering och grundläggande sjukvård. Denna personal bör ges en dubbel funktion. Den bör avlasta arbetsterapeuter och sjukgymnaster men även bidra till att öka rehabiliteringsinsatserna vid den dagliga omvårdnaden. Genom att praktiskt handleda vårdpersonalen, informera och stimulera bör det bidra till att rehabiliteringsarbetet intensifieras. 1 1978/79. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen sagts om behov av en enhetlig utbildning för biträdespersonal inom sjukgymnastik och arbetsterapi. () () () () () ()
mot · G202447 · 1979-01-17 00:00:00 — av m. fl. om ökat antal idrottsgymnasieplatser beslöt 1977 enligt förslag att uppdra åt SÖ att inrätta försöksverksamhet med 5 veckotimmars specialidrott på schemat i högst 13 kommuner med högst 148 intagningsplatser, i första hand på individuella idrotter. Landet är upptagningsområde, och särskilt intyg från idrottens special förbund fordras för behörighet. Lokalisering och dimensionering skall fastställas av SÖ efter samråd med RF. Elitidrott har för många blivit en heltidssyssla . Det är ett led i självförverkligandet och kan jämföras med andra heltidsengagerande sysselsättningar inom kulturområdet för vilka samhället har ett ansvar. Det är därför angeläget att unga människor som har förutsättningar, förmåga och vilja att träna upp sin kropp för att kunna konkurrera internationellt skall kunna ges förutsättningar för det. pågår också som regel ett intensivt studiearbete för dessa idrottsungdomar. Den nu pågående försöksverksamheten med kombination av gymnasieskolestudier och elitidrott bör som SÖ föreslagit utvidgas till att omfatta även lagsporter. Vi delar denna uppfattning och föreslår att verksamheten utvidgas till att omfatta högst 20 orter med högst 250 intagningsplatser för att ge utrymme att pröva verksamheten även inom lagbollsportema. Detta är nödvändigt för att kunna få ett allsidigt underlag för utvärderingen att försöksverksamheten även omfattas av lagsporterna. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att beslutar att försöksverksamheten med gymnasieskolestudier och elitidrott utökas till högst 20 kommuner med högst 250 elever. () ()
mot · G202448 · 1979-01-17 00:00:00 — om lokalisering till av en idrottshögskola fann man att dåvarande GCI () i var för litet för behovet. Ett nytt GCI framstod som oundgängligt. Det var det stora behovet av främst gymnastiklärare som drev på, men man frågade också efter större möjligheter till breddning av utbildningen med tillgång till vinteridrottsanläggningar och aktiviteter inriktade på vinteridrotter. tillsatte regeringen en utredning om ny idrottshögskola som en ny socialhögskola i planerades. I själva utredningen om den nya hade direktiven låst lokaliseringen till (). I förslaget till riksdag blev det så. Den nya , GIH (Gymnastik- och ) i kom till, men inriktningen och anknytningen till vinteridrotterna kan inte anses ha lösts tillfredsställande. Det har blivit allt tydligare att en idrottshögskola med fullständigare inriktning och anknytning till vinteridrotterna är behövlig och att en tredje idrottshögskola i behövs. Denna tredje idrottshögskola bör lokaliseras till . var den ort som flera remissinstanser närmast föreslog , men bl. a. på grund av utredningens direktiv kunde detta ju inte komma i fråga. Turismen och den ökade fritiden samt tillkomsten av vintersportanläggningar av olika slag har kraftigt ökat utbildningsbehovet av idrottsledare, fritidsledare och gymnastik- och idrottslärare. Hela den väldiga nya investeringsvågen på fritidssektorn med anknytning till vinteridrotterna trycker på och ökar behovet av utbildning och utbildade ledare. Ungdomsledarutbildningen i med ettåriga kurser och andra därefter startade liknande kurser över hela landet har på många sätt kunnat tillgodose behovet av idrottsledare, men utbildningen på högskolenivå med anknytning till vinteridrotter är eftersatt. som lokaliseringsort framstår som den överlägset lämpligaste. För detta talar kommunikationsskäl, idrottsanläggningar av skilda slag, terrängnära läge, de många närbelägna fjällanläggningarna och hotellanläggningar i med egna möjligheter till skiftande vinteridrotter. Anknytningen till övriga högskoleutbildningar-socialhögskolan, förvaltningshögskolan och den nya regionaliserade universitetsutbildningen - ger också fördelar. Vidare planeras högre utbildning inom hotell- och turistsektorn. Viss samordning med denna torde också vara möjlig och lämplig. Profilering på utbildning för fritidssektorn med inland och fjäll som grund är naturlig. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar att inrätta ytterligare en idrottshögskola förlagd till .
mot · G202451 · 1979-01-18 00:00:00 — av m. fl. om höjt anslag till invandrarundervisning 1 propositionen 1978/79:100 behandlas under rubriken för invandrare i svenska språket m. m. frågan om utökat antal studietimmar. Propositionen föreslår att antalet studietimmar för invandrare skall vara oförändrat i förhållande till tidigare budgetperiod, detta med motiveringen att man beräknar att invandringen till landet kommer att minska. Detta är naturligtvis helt felaktigt och speglar ett cyniskt betraktelsesätt över de nationella minoriteter som utgör en tiondel av den svenska befolkningen. Frågan om behovet av studier för invandrare i svenska språket har inte med invandringens storlek under nästkommande budgetperiod att göra. Den undervisning som bedrivits i svenska språket sedan lagen om svenskundervisning tillkom 1973 har inte bara varit av låg kvalitet, utan den har också omfattat endast en del av de invandrare som är berättigade till undervisning. Många invandrare som kommer till har saknat läs- och skrivkunnighet och har därmed haft svårt att tillgodogöra sig undervisningen. Den uppsökande verksamheten bland hemarbetande har varit under all kritik. Eftersom inte barnpassning ordnats har det varit omöjligt för hemarbetande att delta i svenskundervisningen. Lägger man därtill att det inte funnits någon grundutbildning för lärare i svenska som främmande språk, begriper man att behovet av svenskundervisning sträcker sig långt utöver vad regeringen medger. kommunisterna anser att svenskundervisningen är väsentlig för invandrarnas möjlighet att fungera tillfredsställande i det svenska samhället. Det är av yttersta vikt att samhället tar på sig sitt ansvar i denna fråga. Arbetsköparna kan aldrig ansvara för invandrarnas sociala behov. Det är också oacceptabelt att invandrarna, som inte kostat det svenska samhället något, skall komma i kläm när de söker arbete, om de inte fått den av lagen bestämda svenskundervisningen. Mot denna bakgrund och med hänvisning till att vpk i annan motion har väckt förslag om utökning av antalet undervisningstimmar enligt lagen om svenskundervisning för invandrare föreslås här en utökning av totala antalet studietimmar till 1 200 000. Med hänvisning till det anförda föreslås att till Undervisning för invandrare i svenska språket m. m. för /80 anvisar ett med . förhöjt förslagsanslag av . (vpk) (vpk) INGA (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)
mot · G202452 · 1979-01-15 00:00:00 — av m. fl. Föregående år skärptes reglerna för de gäststuderande i . Från att man en gång intagit en relativt sett generös attityd till att möjliggöra för studerande från andra länder att läsa vid svenska universitet och högskolor sattes en rad bestämmelser upp som inte bara kom att förhindra studerande från låg- och mellaninkomstskikten att läsa här utan också drabbade dem som redan, , vistats och studerat i . Nuvarande bestämmelser är i praktiken rena klasslagarna, eftersom det endast är barn till mycket rika föräldrar eller i sig rika studerande som har möjlighet att läsa vid svenska högskolor. Vpk anser detta oacceptabelt. Det rimmar dessutom illa med våra strävanden att international isera utbildningen och stärka solidariteten med den s. k. tredje världen. Målsättningen för del bör vara att möjliggöra för studerande från främst - och därvid i första hand låg- och mellaninkomstskikten att skaffa sig en utbildning i vårt land, som kan komma deras eget hemland till godo. Därför bör de ekonomiska krav man nu ställt upp avskaffas. Vidare bör möjligheterna till gäststudier inte begränsas till högskolan. Det kan tvärtom vara en fördel om samtliga som skall studera här först genomgår viss grundutbildning, exempelvis på gymnasienivå. Den av regeringen tillsatta utredningen som skall se över de gäststuderandes situation beräknas inte vara klar - inte heller har den den ovan beskrivna målsättningen inskriven i direktiven. Med hänvisning till det anförda föreslås 1. att hos regeringen begär att direktiven för utredningen om gäststuderande kompletteras i enlighet med i motionen angiven målsättning, nämligen att gäststudiemöjligheter i första hand skall medges studerande med små ekonomiska resurser, 2. att hos regeringen begär att de diskriminerande regler beträffande studietakt, studieplan m. m. som gäller för gäststuderande avskaffas, 3. att beslutar uttala att kravet på ekonomiska garantier från hemlandet avskaffas. (vpk) (vpk) INGA (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)
mot · G202454 · 1979-01-11 00:00:00 — om en broförbindelse över mellan Sundet och Hasselön Över mellan Sundet och Hasselön i kommun i X-län upprätthålls trafiken av en färjeförbindelse. Den trafik som f. n. går via denna färja är t. ex. dagliga turer med skolbussar, livsmedelstransporter och post m. m. För många som har sina arbetsplatser i och och som bor på motsatta sidan älven är färjan närmaste färdmedlet. infördes turlista samt trafikstopp . Det innebär att de boende i närheten som är beroende av färjan får åka omvägen runt (extra) eller nyttja den nya . Vid införandet av den nya turlistan var alla parter överens om att allvarliga olägenheter kunde bli följden. Vid t. ex. brandalarm, olyckshändelser eller hastiga sjukdomsfall innebär en förlängd resväg klara olägenheter. Det bör också nämnas att det ända återkommande diskuterats frågan om broförbindelse över . Ett av skälen mot en bro har varit att en sådan skulle bli dyr med hänsyn till att flottningen måste kunna ske obehindrat. Då nu flottningen upphört anser vi det argumentet inte längre aktuellt. Stigande kostnader för fäijetrafiken borde också göra ett brobygge alltmer fördelaktigt från ekonomisk synpunkt. Man frågar sig varför man inte kan bygga en bro, som blir en lika billig förbindelse som en färja. I ett svar på en enkel fråga framhöll dåvarande kommunikationsministern att frågan om en bro i stället för färjeförbindelse inte närmare utretts, eftersom man anser att det är en relativt liten trafik i förhållande till investeringen. Det är klart att om man inför stopp för nattrafik så minskar också trafikunderlaget. har återigen en stark opinion visat att man vill ha broförbindelsen till stånd över . kommun har också som ett svar på dessa krav uttalat sig positivt till att förbindelsen bibehålls. För att förbättra situationen för stål- och varvssektom har ett antal broar förutsatts kunna byggas i stål på olika platser i landet. Detta alternativ bör också prövas för denna broförbindelse. Det finns nu ytterst starka skäl för att man förutsättningslöst prövar frågan om att bygga en bro och att man väger detta mot de driftkostnader som man nu har . Med stöd av vad som anförts hemställs att hos regeringen anhåller om utredning av frågan om att ersätta färjan över mellan Sundet och Hasselön med en bro.
mot · G202455 · 1979-01-16 00:00:00 — av i m. fl. om årskort för andra klass på SJ Det är viktigt att vi på olika sätt slår vakt om en fortsatt användning av kollektivtrafiken. Genom en vettig prissättning och en bra service bör SJ kunna utvecklas ytterligare. För att stimulera till ökat åkande bör man också försöka rensa fioran med rabatter. Det är stora svårigheter för många att känna till de olika rabatter som gäller. Det måste vara en allmän målsättning att allt flera använder tåg, som är ett energisparande och miljövänligt transportsätt och mer ekonomiskt än långpendlande efter vägarna. Statensjärnvägar har f. n. två olika typer av årskort. Det ena kostar . och det andra . Skillnaden består främst i att det dyrare kortet inkluderar liggplats och sovplats, medan det billigare endast berättigar till 50 procents rabatt på sovplatspriset i enbäddskupé. Båda korten är personliga och gäller för ett obegränsat antal resor i 1 och 2 klass . För resande i första klass finns det alltså årskort, varför det inte finns i andra klass är svårt att förstå. Årskort kan kanske också inplaceras i ett vettigare transportsystem för de värnpliktiga. Även andra grupper såsom föreningsengagerade m. fl. torde ha glädje av ett sådant system. Samordning bör också kunna ske med den regionala planering av kollektivtrafiken som förekommer inom landstingen. Det är också viktigt att ett årskort inte blir så dyrt att det avskräcker från inköp. Med anledning av ovanstående hemställs att hos regeringen anhåller att SJ får i uppdrag att utreda möjligheten att införa årskort på andra klass järnväg. () () () ()
mot · G202458 · 1979-01-18 00:00:00 — av m. fl. om utnyttjande av som sjötransportled Frågan om byggande av en kanal i lopp, vilken skulle förbinda Siljan med , har varit föremål för diskussioner . I en skrivelse till regeringen aktualiserade frågan och hemställde om att medel skulle ställas till förfogande för att undersöka förutsättningarna för ett kanalprojekt. Regeringen avslog framställningen. De huvudproblem som är tänkta att lösas med det eventuella byggandet av en kanal är både långsiktiga och kortsiktiga sysselsättningsfrågor inom länet. Ett sätt att förbättra förutsättningarna för länets industri skulle kunna vara att göra segelbar för lasttonnage mellan Siljan och kusten. Med tillgång till sjötransporter kan förutsättningarna för lokalisering av nya industrier till länet förbättras. Möjligheterna att ta till vara länets naturtillgångar och att t. ex. öka förädlingen av skogsprodukter inom länet skulle bli bättre. Från fackligt håll, t. ex. , har man ansett att frågan om trafikenng bör bli föremål för en skyndsam statlig utredning. Man har då framhållit: Vi har inte råd att avslå något förslag som kan leda till sysselsättningsfrämjande åtgärder under nu rådande förhållanden på arbetsmarknaden. I en kommande utredning av kanal projektet anser vi att följande delmoment bör beaktas: o Anläggningen av kanalen med följdinvesteringar. o Omställningen till kanaltransporter från användning av andra transportsystem. o Driften av kanalen och frågor som sammanhänger därmed, o Effekten på industri m. m. av existensen av en kanal i , o Effekten utanför . o Bedömningen av vilka framtida förändringar som kan bli effekten av kanalprojektet. En utredning om att bygga en kanal i lopp från Siljan till havet måste bedöma alla effekter och ske på bredast möjliga bas. Med hänvisning till vad i motionen anförts hemställs att hos regeringen begär en utredning om möjligheterna att utnyttja som sjötransportled från Siljan till . () () () ()
mot · G202459 · 1979-01-17 00:00:00 — av m. fl. Ett väl utbyggt vägnät är nödvändigt för att samhället skall fungera tillfredsställande. Alla människor, företag och kommuner är direkt beroende av vägtrafiken. Kommuncentra behöver goda vägförbindelser med region- och länscentra. Industri- och affärsföretag behöver bra vägar för godsbefordran/varudistribution. De enskilda människorna är i hög grad beroende av bra vägar för arbets- och serviceresor av olika slag. Såväl trafiksäkerheten som samhälls- och företagsekonomin berörs gynnsamt av väginvesteringar. Det är därför nödvändigt att väganslag och vägutbyggnader fördelas rättvist både inom och mellan olika regioner. I jämförelse med andra län har län kommit att släpa efter med väginvesteringarna och har därför en lägre andel belagda vägar. Inom län har, liksom för landet i övrigt, skett en fördelning av väganslaget till förmån för Europavägnätet, vilket inverkat menligt på utbyggnaden av länsvägarna. Särskilt har på en sträcka av ca en mycket dålig standard. Företagen klagar över att varor och gods skadas i transporten. Länsbussbolaget framhåller att fordonsparken slits onormalt hårt på den berörda vägsträckan. Ambulanstransporter försenas på det knaggliga underlaget. förbinder och tätort med som länscentrum och som regioncentrum. Vägen har således en mycket stor betydelse också av regionalpolitiska skäl. tätort är nu det enda kommuncentrum i länet som man med fog kan hävda saknar vägförbindelser med acceptabel standard. i län, andra myndigheter och organisationer i länet är överens om att måste upprustas. I ett särskilt brev till regeringen har begärt särskilda medel för att kunna starta upprustningen av . Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen anhåller om att vid fördelning av väganslag, AMS-medel för beredskapsarbeten eller fördelning av extra väganslag kraven på en upprustning av tillgodoses. () i Kumla () ()
mot · G202460 · 1979-01-18 00:00:00 — av m. fl. upphörde virkestransporterna på den privatägda smalspåriga - i på sträckan . Ett trettiotal man blev därmed utan arbete, mellan 200 och 250 järnvägsvagnar togs ur drift och får stå och rosta bort och, sist men inte minst, den aktuella kvantiteten virke fraktas numera på lastbil på de hårt belastade och nedslitna vägarna längs . Trafikmiljön och trafiksäkerheten försämras ytterligare. Ingen vet vad som kommer att hända med återstående transporter, bl. a. gasol, legeringsämnen och skrot, som går från till och . Mycket tyder på att även dessa transporter efter hand förs över på landsväg och att banan som går mellan och kommer att definitivt läggas ner och rälsen rivas upp. NKLJ är ett dotterbolag till . Stora statliga pengar har som bekant satsats på detta bolag för att upprätthålla sysselsättningen i . Det är då närmast upprörande att samma bolag, för endast kortsiktig , vidtar åtgärder som är samhällsekonomiskt oförsvarbara, som de går stick i stäv med målsättningarna i svensk trafikpolitik och som dessutom ställer så många människor utan arbete. Åtgärder måste vidtas för att förhindra att nedrustningen av bandelen fortsätter, och eftersom det rör sig om en privatägd bana borde staten här gå i n och överta ansvaret. Med en bättre marknadsföring och ett annat kostnadsansvar mellan landsväg och järnväg - som f. ö. aviserats i den väntade trafikpolitiska propositionen - torde det finnas reella möjligheter att öka transporterna på banan. Förutsättningar borde också finnas att återinföra persontrafiken med tanke på bl. a. det mycket stora antal pendlare - drygt 2 000 arbetspendlare samt ett stort antal gymnasieelever - som trafikerar sträckan / . Eftersom staten har gått in och beviljat 600 milj. kr. i stöd till torde ett statligt övertagande av NKLJ inte behöva innebära någon investeringskostnad. Ett bibehållande av bandelen är synnerligen angeläget inte enbart av trafikpolitiska och samhällsekonomiska skäl. Även beredskapsskäl talar för att bandelen bör behållas i driftdugligt skick, inte bara i händelse av krig utan också vid oljeblockad eller annan anledning till oljebrist som ju när sorn helst kan aktualiseras genom oroligheter i oljeländer som t. ex. . Med hänvisning till det anförda hemställs att måtte hos regeringen anhålla att en utredning tillsätts med uppgift att utreda förutsättningarna för ett statligt övertagande av NKLJ-banan i . () () () ()
mot · G202461 · 1979-01-17 00:00:00 — om förbud mot transport av barn i kombibilars bagageutrymmen Utnyttjandet av bagageutrymmen vid transport av barn med bl. a. kombibilar tycks vara relativt vanligt. Det kan förekomma såväl privat som vid utflykter från skolor och daghem/förskolor. Det finns inget förbud mot att transportera barn på detta sätt. Reglerna i vägtrafikförordningen säger endast att bilen inte får lastas så att förarens sikt eller manövreringsmöjligheter hindras eller att fordoneis maximilast överskrids. Även vid anser man att det är olämpligt att transportera barn i bagageutrymmen men att det med nuvarande lagstiftning inte går att förbjuda. Små barn måste anses oskyddade i dessa utrymmen, de kastas lätt runt i bilen och är svårt utsatta i händelse av en kollision. Vi anser att det borde vara förbjudet att forsla barn i bagageutrymmen. Åberopande det anförda hemställs att hos regeringen anhåller att i vägtrafikförordningen införs förbud mot att transportera barn i bagageutrymmen på kombibilar.