mot · G202692 · 1979-01-23 00:00:00 — av m. fl. om ökat stöd till freds- och konfliktforskning Mänskligheten har alltid strävat efter att leva i fred under drägliga förhållanden. orsakar konflikter, krig och förtryck fruktansvärda lidanden i skilda delar av världen. Alla våra ansträngningar måste sättas in för att stoppa den militära kapprustningen och vända den i nedrustning. Jordens resurser måste användas för att förbättra människors livsvillkor, inte till att förgöra mänskligheten. kan bara en del av mänskligheten få sina grundläggande behov av mat, rent vatten, kläder, bostäder, utbildning och hälsovård tillgodsedda. Svälten och misären drabbar allt fler. Barnen och ungdomarna drabbas särskilt hårt. Ett förfärande stort och växande antal människor tvingas gå arbetslösa. Det borde vara självklart att man under dessa omständigheter satsar allt som över huvud taget går på att mobilisera mänskliga och materiella resurser för att minska risken för massförstörelse, säkra mänsklig överlevnad och trygghet och på att utjämna klyftorna mellan rika och fattiga. Men verkligheten är en annan. Allt mer av resurser satsas på upprustning och grymma förstörelsevapen. Naturresurser, mänskliga och materiella tillgångar förslösas för att öka förmågan att förstöra och förgöra. De militära rustningarna i världens länder slukar ett årligt värde av nära . satsas bara i utvecklingsbistånd från de västliga industriländerna. Dessa proportioner är orimliga och strider mot allt mänskligt förnuft. Inemot häflten av världens samlade forskning är inriktad på att uppfinna nya grymma metoder att förgöra världen. De växande militära rustningarna i urholkar på ett allvarligt sätt utvecklingen och uppbyggnadsarbetet. Runt om i världen kan vi finna konflikthärdar eller öppna krig. Inte sällan är krigsskådeplatserna belägna i de fattigaste länderna. Ett studium av de militära konflikter och öppna krig som härjat och som i många fall alltjämt är ett tragiskt faktum visar att få områden förskonats. Vapnens makt talar också i många länder när det gäller att hålla den egna befolkningen i schack eller som förtäckt eller öppet hot gentemot grannländerna. Bakom många lokala konflikter kan man se stormakternas agerande och intressen. Insatser för att motarbeta kapprustningen är som tidigare anförts en tvingande nödvändighet. Det handlar emellertid inte bara om ett tekniskt arbete för att begränsa rustningarnas mängd och deras grymhet. För att en nedrustning i reell mening skall kunna inledas krävs politisk vilja från främst 1 1978/79. Det är angeläget att se till de bakomliggande orsakerna till den fortgående upprustningen i världen och söka undanröja dessa. Industriländernas ekonomier bygger på att man i stor utsträckning behärskar naturtillgångar, marknader och handelsvägar även utanför det egna landet och inte minst i som svarar för en stor del av världens råvaruförsörjning. Konkurrensen om världens naturtillgångar och marknader är en av de viktigaste orsakerna bakom motsättningarna mellan stormakterna. Det faktum att tillgångar i så hög grad går åt för att försörja de rika länderna hotar att skapa en växande konflikt mellan fattiga och rika länder. Den orättvisa resursfördelning som präglar dagens värld utgör därför ett av de allvarligaste hoten mot världsfreden och en viktig drivfjäder för rustningar i både i- och . Deklarationer om nedrustning möts ofta med misstro från motpartens sida och kan leda till ökade rustningar, därför att stor hemlighetsfullhet råder kring rustningarna. Maktbegär och misstänksamhet är fortfarande så mycket starkare krafter i världspolitiken än solidaritet och sunt förnuft. Konsekvenserna av detta blir ett globalt slöseri av ofantliga mått. Stormakterna bär självfallet huvudansvaret för den militarisering och upprustning som pågått efter och som alltjämt är en skrämmande realitet. Trots de deklarationer om betydelsen av fred och nedrustning som gjorts i FN och annorstädes har vi fått bevittna en upptrappning av rustningarna, såväl kvantitativt som kvalitativt. hårde båda supermakterna en fruktansvärd överkapacitet när det gäller att förgöra varandra och den övriga delen av mänskligheten. Det mest skrämmande inslaget i rustningarna utgör kärnvapnen och hotet om fortsatt spridning av dessa till nya stater. När det gäller strategiska kärnvapen finns det uppskattningsvis i och 10 000-11 000 kärnvapensprängladdningar. Sprängstyrkan hos dessa strategiska kärnvapen motsvarar sprängstyrkan hos 1,3 miljoner Hiroshimabomber. Starkt intresse har riktats mot de förhandlingar som förts och förs mellan stormakterna om rustningsbegränsningar. Det bör dock noteras att dessa till största delen berör den kvantitativa styrkan i rustningarna. Den kvalitativa upprustningen av nya högteknologiska vapen faller i stort sett utanför ramen för dessa förhandlingar. inser vi att världen här står inför det absolut största hotet mot sin fortsatta existens. En fortgående utveckling av alla typer av kärnvapen måste upphöra, oavsett var denna tekniska utveckling äger rum. Kapprustningen driver ständigt fram nya och utstuderat grymma vapensystem. Ett av flera utomordentligt oroande drag i denna process är utvecklingen av neutronvapnet. Neutronvapnet är ett specialiserat kärnvapen med förfärande verkan. Det kan också sänka kärnvapentröskeln. Detta vapen är uppenbarligen under utveckling i båda supermakterna. Det finns också andra oroväckande exempel på utveckling av nya kärnvapen. Ett sådant är den sovjetiska 20 med stor träffsäkerhet och en fruktansvärd förstörelsekraft. Det är viktigt att fortsätter att med kraft driva en internationell opinionsbildning mot den kvalitativa upprustning som sådana nya vapentyper representerar. Att förhindra spridning av kärnvapen till nya stater är en mycket central fråga i nedrustningssammanhang. Här spelar det naturligtvis en stor roll vilken inställning de nuvarande kärnvapenstaterna intar för att verkligen stoppa rustningsvansinnet. Det vore tragiskt om innehav av kärnvapen skulle förläna någon slags internationell prestige. Risken för kärnvapenspridning hänger intimt samman med spridningen av kärnkrafttekniken. Därför är det så viktigt att slå vakt om och skärpa kontrollen och stärka NPT (icke-spridningsavtalet). Mot bakgrund av risken för spridning av kärnvapen och med hänsyn till de många andra stora problem som kärnkraften är förenad med är det viktigt att skapa reella valmöjligheter för deu-ländersom står inför att bygga upp sina energisystem. I-länderna med sina stora forskningsresurser har ett särskilt ansvar när det gäller att utveckla alternativa energikällor och energilösningar som är byggda på ländernas egna resurser. En nyckelroll i sambandet mellan kärnkraft och kärnvapen spelar upparbetningen. Miljö- och andra skäl talar emot upparbetning. Denna fråga är föremål för ökad internationell uppmärksamhet. Det är nödvändigt att vi noggrant följer denna utveckling. Ett annat mycket centralt problem är hur man skall kunna uppnå ett fullständigt provstoppsavtal för kärnvapen. Ett sådant skulle vara ett viktigt steg på vägen mot kärnvapennedrustning. Därigenom skulle det bli svårare att vidareutveckla olika kärnvapen. Ett provstopp skulle också bidraga till att försvåra spridningen av kärnvapen till nya stater. Kärnvapen är det största hotet mot fred och mänskligt liv på jorden. Men vi får för den skull inte glömma bort den redan enorma och växande förstörelsestyrkan hos de konventionella vapnen. En rad vapen har utvecklats som orsakar stora lidanden och som drabbar militär och civil utan åtskillnad. har arbetat för förbud mot eller begränsning av konventionella vapen som är särskilt grymma eller har urskillningslösa verkningar. Detta har stött på starkt motstånd hos flera av de berörda länderna. Detta måste uppfordra vårt land att fortsätta arbetet för att nå konkreta resultat. Militära förhållanden omges av sträng sekretess. Detta är en betyande orsak till den misstro och misstänksamhet som präglar förhållandet mellan staterna. Ett internationellt rapporteringssystem och en ökad öppenhet i staternas redovisning av sina militärbudgetar är krav som länge drivit. måste fortsätta att driva denria fråga och arbeta för att finna ytterligare vägar att öka informationsutbytet på det militära området. Syftet skall vara att minska risken för upprustning beroende på överskattning av tänkbara motståndares militära kapacitet. 1* 1978/79. Om inte rustningsproblemen angrips på allvar minskas möjligheterna att förverkliga en ny ekonomisk världsordning med en rättvisare och mer solidarisk fördelning av våra resurser. Kapprustningen måste ersättas med en strategi för ekonomisk och social utveckling. Det är inte bara fråga om att minska de risker för massförstörelse som ligger i en fortsatt kapprustning. Det handlar också om att främja ett bättre användande av jordens resurser för att utjämna skillnaderna mellan rika och fattiga länder - mellan rika och fattiga människor. Den extra generalförsamlingens beslut på nordiskt initiativ om en djupgående studie av sambandet mellan nedrustning och utveckling var ett viktigt steg på vägen mot nedrustning. Denna studie bör särskilt behandla hur de resurser som frigörs genom en nedrustning skall överföras till utvecklingsländerna för social och ekonomisk utveckling där. Det är viktigt att arbetet inte stannar vid deklarationer utan leder till praktiska resultat. bör därför redan nu börja planera för hur man skall gå vidare i arbetet för att förverkliga de resultat som kommer ut av studien nedrustning-utveckling. För att öka realismen i arbetet bör erbjuda sig att genomföra en pilotstudie där man analyserar hur en övergång från militär till civil produktion kan ske. mångåriga engagemang i nedrustningsarbetet är väl känt. Ett litet land som kan visserligen inte styra en utveckling som i avgörande grad bestäms av de ledande militärmakterna. Men kan och måste, utifrån sin obundna och alliansfria ställning, bedöma situationens allvar och framföra egna förslag. Vårt tekniska kunnande och våra ekonomiska förutsättningar ger också tyngd liksom det faktum att den utrikespolitik vi för är brett folkligt förankrad. Detta ger oss också ett ansvar som vi är skyldiga att bära. Obundna stater som kan ibland ha lättare att spela en utjämnande roll, verka som brobyggare mellan skilda ståndpunkter. Våra insatser på detta område är en viktig del av vår politik och den kan ge viktiga bidrag till det internationella fredsarbetet. En annan central uppgift för oss är att bidra till insatser för att minska orättvisorna ute i världen. Det kan gälla att avskaffa resterna av kolonialism och rasism, att motverka förtryck och kränkningar av de mänskliga rättigheterna eller att nå en mer rättvis internationell ekonomisk ordning. Som framhållits tidigare ligger grunden för allvarliga framtida konflikterjust i de väldiga klyftorna mellan i-världen och utvecklingsländerna, den orättvisa fördelningen av råvaror och livsmedel, industriländernas konkurrens om uländernas råvaror och i den bristande hushållningen med jordens resurser. Det biståndssamarbete vi bedriver och de insatser för en ny ekonomisk världsordning som vi kan göra, är därför i verklig mening fredsbefrämjande. Vårt agerande här har betydelse för vår trovärdighet utåt i nedrustningssam Stora ansträngningar måste göras för att uppmärksamma de bakomliggande orsakerna till konflikter. Att lösa de tekniska problemen är självklart en förutsättning för en verklig nedrustning. Men det är mycket viktigt att debatten inte låses fast vid och blockeras av de tekniska svårigheter som är förenade med nedrustningsarbetet. Det måste också utvecklas en politisk vilja hos världens stater och då speciellt industriländerna att komma till rätta med bakomliggande ekonomiska och andra orsaker till konflikter och spänningar. Enligt vår mening bör FN genomfora en studie kring just dessa frågor. Vid bedrivs en omfattande fredsforskning. har arbetet till största delen rört de tekniska aspekterna på kapprustningar och nedrustningsproblem. har man planer på att utöka sin forskning till att även inbegripa de politiska, ekonomiska och sociala sammanhang i vilka rustningarna och nedrustningssträvandena ingår. har under de institutet verkat skaffat sig ett gediget renommé och i åtskilliga sammanhang anlitats av och citerats vid internationella konferenser på nedrustningsområdet. Dess oberoende ställning har visat sig vara särskilt värdefull när det gäller att upprätthålla trovärdigheten som obundet forskningsinstitut. Det är angeläget att institutet får möjlighet att vidareutveckla sin verksamhet. I detta sammanhang vill vi också understryka betydelsen av att fler av institutets skrifter och publikationer blir tillgängliga på svenska språket. Detta skulle ha stort värde inte minst för folkrörelserna och skolorna i deras informations- och opinionsbildande arbete. För att möjliggöra de nya inslagen i institutets verksamhet och en utbyggd information föreslår vi att anslaget till ökas med 1 milj. kr. utöver vad som beräknats i budgetpropositionen. Vi ser för övrigt med tillfredsställelse att FOA fått en förstärkning av sin utredningskapacitet på nedrustningsområdet. De insatser som gjort i nedrustnings- och utvecklingssammanhang är djupt förankrade hos det svenska folket. Detta är också en av förutsättningarna för att våra nedrustningssträvanden skall få tyngd i internationella sammanhang. Folkrörelsernas insatser spelaren avgörande roll när det gäller att informera och engagera människor i detta solidaritetsarbete. Det är viktigt att folkrörelserna även framgent stöds på olika sätt. Regeringen bör få i uppdrag att utarbeta förslag om hur folkrörelsernas förutsättningar att delta i studier och debatt kring nedrustningsfrågor skall kunna förbättras. De borges möjligheter att ta del i arbetet kring nedrustning-utveckling och den omställelseprocess som en anpassning till en ny ekonomisk världsordning kräver av oss i . Som tidigare framhållits i motionen finns det ett starkt stöd hos svenska folket för att skall verka för nedrustning och utveckling. Det ökade intresset för fredsforskning har bl. a. kunnat noteras vid de högskolor som särskilt behandlar dessa frågor. Det är viktigt att de lokala organen vid högskolorna i sina prioriteringar beaktar det intresse som visats för freds- och konfliktforskning. Med hänvisning till det anförda hemställer vi 1. att hos regeringen hemställer att, som ett led i ett fortsatt svenskt agerande i arbetet för nedrustning-utveckling, förslag lägges fram till en svensk pilotstudie i anledning av FN:s studie kring nedrustning-utveckling, 2. att till internationella fredsforskningsinstitut för /80 anvisar ett i förhållande till regeringens förslag med 1 milj. kr. förhöjt reservationsanslag om , 3. att hos regeringen hemställer om åtgärder för att möjliggöra översättning av fler av och publikationer till svenska språket att användas bl. a. av skolor och folkrörelser i deras informations- och opinionsbildande arbete, 4. att hos regeringen anhåller om förslag till hur folkrörelserna skall stimuleras att delta i studieroch debatt kring nedrustnings- och utvecklingsfrågor, bl. a. genom tillgång till informationsmaterial, samt 5. att ger regeringen till känna vad som i motionen i övrigt anförts om inriktningen av det svenska arbetet i nedrustningsfrågorna liksom om studier och forskning kring freds- och konfliktfrågor. . () () () () () () () () () () ()