ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G2021435 · 1979-01-24 00:00:00 — av i m. fl. om jakt- och viltvården har vid 1938 och riksdagar beslutat att ledningen för jakt- och viltvårdsarbetet i landet skall regleras genom avtal mellan staten och . Således ansågs det då från statsmakternas sida vara av värde att genom detta avtal komma i åtnjutande av organisation och dess frivilligt arbetande medlemmar. Överenskommelsen mellan staten och innebär, utöver en närmare precisering av uppgifterna, att regeringen skall utse ordförande och en revisor i förbundet. Vidare skall budgetförslag granskas av regeringen, varefter skall erhålla kostnadstäckning för den del av sin verksamhet som berörs av avtalet med staten. har i olika sammanhang framförts synpunkter beträffande avtalets för- och nackdelar. Således har det framförts att avtalet medför en ekonomisk favorisering av . I linje härmed har framförts att Jägarnas riksförbund-Landsbygdens jägare borde ges statligt stöd för sin verksamhet. Ett sådant förslag bifölls också av . Andra delar av debatten har tagit sikte på att bryta Svenska jägareförbundets ställning som samhällets fältorganisation på jakt- och viltvårdens område. Förslag om en översyn av organisationsfrågorna har framförts. Att en sådan översyn vore att vänta från den s. k. jakt- och viltvårdsberedningen i har också framförts, senast i jordbruksutskottets betänkande 1978/79:4. Något sådant uppdrag synes emellertid jakt- och viltvårdsberedningen ännu inte ha fått. har debatten om organisationsfrågorna framförts på sådant sätt, att det skapat irritation och oro i jägarleden. Samma oro känner de anställda inom , där debatten i ett längre perspektiv kan gälla deras anställningsvillkor. Debatten gäller inte om de får ha kvar eller kan förlora sina anställningar. Däremot kan en förändrad organisation för många betyda annan tjänstgöringsort och för hela tjänstemannagruppen att huvudmannaskapet kan komma att förändras. Föratt inte det jaktliga arbetet av dessa skäl skall hotas av förlamning och de anställdas oro över sin arbetssituation ytterligare skall försämras bör nu åtgärder vidtagas för att återskänka arbetsron. Enligt vår mening bör tillsättandet av en parlamentarisk utredning som förutsättningslöst granskar dessa frågor vara en bra åtgärd. De främsta uppgifterna för en sådan utredning bör vara att värdera för- och nackdelar med det nuvarande avtalet mellan staten och . Vidare bör möjligheterna till annan framtida organisationsform kartläggas. Möjligheter till organisationsform med regional och lokal organisationstäckning bör givetvis bibehållas. Dessutom är det av synnerlig vikt att även fortsättningsvis tillvarata frivilligt arbetande människors insatser liksom den stora kunskap de besitter i fråga om det jaktliga arbetet. Härvid bör utredningen självfallet analysera de kostnader som åsamkats samhället med nuvarande organisationsform liksom vad en förändring av denna kan komma att innebära. Med stöd av det anförda hemställs att beslutar att hos regeringen anhålla att en parlamentarisk utredning tillsätts med uppgift att förutsättningslöst se över organisationsformerna på jaktens och viltvårdens område. L. () i HANS () . NISSER (m) () () ()
mot · G2021436 · 1979-01-23 00:00:00 — av om luftföroreningar som orsakas av flyget De färska forskarrapporterna från om luftföroreningar fäster uppmärksamheten främst vid bilavgaser. Men många människor - framför allt de som bor kring flygplatser och längs inflygningsstråk - är mycket oroade av luftföroreningar från flyget. Många befarar att flygavgaserna är ett betydligt större problem än vad som hitintills framkommit i debatten. Luftföroreningarna från flyget har enligt uppgift beräknats utgöra av den totala luftföroreningen för boende kring vissa flygplatser - t. ex. Bromma-och längs inflygningsstråken. Enligt luftfartsverkets koncessionsansökan och yttranden från kommuns miljö- och hälsovårdsnämnd hamnar största delen av Brommaflygets avgasutsläpp i (under 900 m) på och omkring . Flygavgaserna består bl. a. av svaveldioxider (liten mängd), bly (främst från allmänflyget), stoftnedfall (sot), vätskedroppar, koloxider, aldehyder, kväveoxider och benspyren (som är ett av de starkast cancerframkallande ämnen man känner). Även kväveoxiderna är i förening med andra ämnen starkt cancerframkallande, men de angriper även lungvävnad och minskar motståndskraften mot olika sjukdomar, t. ex. mot cancer. De kan vidare ge upphov till fotokemisk smog. Kväveoxidutsläpp kan enligt uppgift ej reduceras i jetmotorn med nu känd teknik - utan att äventyra flygsäkerheten (vattentillförsel ger korrosion). Utsläppen av benspyren, kväveoxider, aldehyder (starkt luktande) och stoft kommer tyvärr att öka betydligt , vilket är mycket oroande. Med ökad jettrafik måste man också räkna med att de farliga ämnen som redan nu finns i luftföroreningarna ökar i snabb takt. Många av de människor som bor runt omkring framför allt de stora flygplatserna, som t. ex. , är därför starkt oroade över de tilltagande luftföroreningarna. Krav har därför framförts i olika sammanhang på att få klarlagt vilka ämnen som ingår i de föroreningar som släpps ut i närmiljön runt våra större flygplatser och hur farliga dessa ämnen är. Därför efterlyses forskning inom detta område. Mätningar och beräkningar av avgaskoncentrationen på flygplatserna bör bl. a. göras liksom det har gjorts på vissa flygplatser i . Gränsvärden för flygavgaser bör även fastställas. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs att hos regeringen anhåller om att ökad uppmärksamhet ägnas åt luftföroreningar, orsakade av flygtrafik, och att gränsvärden för flygavgaser fastställs.
mot · G2021437 · 1979-01-24 00:00:00 — 1978/79 1437-1446 Motion 1978/79:1437 om behandlingen av miljöfarliga ämnen De växande problemen med miljöfarliga ämnen blir alltmer uppenbara. Främst är det destruktionsproblematiken som står i centrum för intresset, och katastrofen i tjänar som memento för alla berörda. De sektorer som i ett modernt samhälle måste använda miljöfarliga ämnen är både många och oumbärliga - apoteksindustrin, den petro-kemiska industrin, färgtillverkningen och tillverkningen av växtskyddsmedel. Det stora problemet för kanske framför allt mindre företag utan stora resurser är att efter hanteringen bli av med rester eller avfall i fast eller flytande form. De större tillverkarna har i allmänhet egna eller gemensamma destruktionsanläggningar. Den enskilda människan kan lämna sitt avfall till eller färghandeln. För mindre företag är däremot svårigheterna uppenbara. Hälsovårdsnämndernas inställning och beredvillighet att hjälpa till är mycket skiftande i olika kommuner i landet. Dels är det problem med var maiVskall lämna avfallet, dels innebär det kostnader, som för ett litet företag kan vara nog så betungande. Risken är då överhängande för att man väljer ett billigt och mindre tillförlitligt alternativ att göra sig av med det miljöfarliga avfallet. har i ett delbetänkande lagt fram förslag om skärpning av straffen för miljöskyddsbrotten. Bäst är naturligtvis att vidta sådana åtgärder att man förhindrar brotten över huvud taget. En åtgärd som verksamt bör bidra till att minska miljöbrotten är att tillverkare av miljöfarliga ämnen i priset på varan kalkylerar in kostnaden för destruktionen. förses då med uppgiften att överblivna kvantiteter samt avfall utan kostnad kan återsändas till tillverkaren, som ombesörjer destruktionen. Förutsättningen för ett sådant förfarande är naturligtvis att staten tar sin del av ansvaret genom att svara för att destruktionsansläggningar av tillräcklig kapacitet står till förfogande. Ett gott exempel på vad förebyggande insatser kan åstadkomma är de åtgärder som vidtagits för att få bort bilvraken från naturen. Där har förenklade rutiner och organisering av bilskrotning märkbart förbättrat situationen. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär förslag 1. om på vilket sätt destruktionskostnaden för miljöfarliga ämnen 1 1978/79. kan tas ut i produktionsledet, 2. om förenklade rutiner för hantering av miljöfarligt avfall.
mot · G2021438 · 1979-01-25 00:00:00 — av m. fl. om allemansrättens innebörd, m. m. I motion 1978/79:1108 av m. fl. redovisas moderata samlingspartiets syn på aktuella samhällsfrågor. Med hänvisning till vad som anförts i avsnittet Vårt jordbruk i nämnda motion hemställs 1. som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts rörande angelägenheten av att ett klart uttalat lönsamhetskriterium skall ingå i den framtida skogsvårdslagen, 2. hos regeringen anhåller om bättre information om allemansrättens innebörd. H. () L. () i () () () () () () 1* 1978/79.
mot · G2021439 · 1979-01-25 00:00:00 — Motion 1978/79:1439 av m. fl. om skyddande av naturmiljön I motion 1978/79:1108 av m. fl. redovisas moderata samlingspartiets syn på aktuella samhällsfrågor. Med hänvisning till vad som anförts i avsnittet Miljöpolitiken i nämnda motion hemställs att uttalar att avtal, förenade med rätt till ersättning åt markägare, skall kunna träffas för skyddande av naturmiljöer. H. () L. () i () () () PER () () ()
mot · G2021440 · 1979-01-25 00:00:00 — av m. fl. om miljöforskningen m. m. I motion 1978/79:1108 av m. fl. redovisas moderata samlingspartiets syn på aktuella samhällsfrågor. Med hänvisning till vad som anförts i avsnittet Miljöpolitik i nämnda motion hemställs 1. att hos regeringen begär tilläggsdirektiv till miljö- och naturresursutredningen i enlighet med vad som anförts i motionen, 2. att hos regeringen anhåller om förslag, syftande till en successiv överflyttning av anslagen för miljöforskningsändamål från till universitet och högskolor resp. naturvetenskapliga forskningsrådet. () () H. () L. () i () () () PER ()
mot · G2021441 · 1979-01-24 00:00:00 — av m. fl. om bättre utnyttjande av bär och svamp Det största problemet för glesbygdens människor är bristen på arbetstillfällen. I stort baseras arbetsmarknaden på de naturtillgångar som finns inom en viss bygd. Jord- och skogsbruk har alltid varit den bas som glesbygden fått lita till. På vissa platser ger turismen ett välkommet tillskott av arbetstillfällen. Behovet av kompletteringssysselsättning är stort i dessa områden. En del naturtillgångar utnyttjas dock i mindre omfattning. Så är förhållandet med de rika tillgångarna på bär och svamp. I många andra länder, t. ex. , plockas bär och svamp som kompletteringssysselsättning i betydligt större utsträckning än i vårt land. Orsaken härtill är inte känd. Bär- och svampplockning kan utövas av både ung och gammal. Avsättningssvårigheter föreligger inte. Möjligheten till export är god till t. ex. . En organiserad bär- och svampplockning skulle kunna ge ytterligare arbetstillfällen i mindre frys- och konservindustrier på några platser. Speciellt i är tillgången på bär mycket stor. Man beräknar att vi f. n. tillvaratar endast någon procent av den mängd bär som mognar i våra skogar. Även sedan skogens olika djur tagit sin del av bärskörden återstår enorma mängder som ruttnar bort. Samma är förhållandet med svamp på många platser. Ett bättre tillvaratagande av de här nämnda naturtillgångarna borde ske. Staten bör därför intressera sig för frågan och undersöka vilka åtgärder som skall vidtagas för att en mera rationell och affärsinriktad bär- och svampplockning skall komma till stånd, bl. a. som ett led i en utökning av arbetstillfällena i glesbygden. Med stöd av vad som anförts hemställs att ger regeringen till känna att åtgärder bör vidtas, syftande till att sådana naturtillgångar som bär och svamp bättre tillvaratas. () () ()
mot · G2021443 · 1979-01-25 00:00:00 — Motion 1978/79:1443 av m. fl. om ersättningen vid naturkatastrofer Vid vårflodskatastrofen 1977 i , , och län uppstod på många håll stora skador på fastigheter såväl privatägda som exempelvis kommunala bostadsstiftelser. Enligt gällande bestämmelser utgick ersättning från staten alternativt i särskilt ömmande fall av styrkta kostnader för reparation av privata bostadsfastigheter och i vissa fall även till fritidsbostäder. Däremot likställdes de kommunala bostadsstiftelsemas fastigheter med bolags- och övriga industrifastigheter och ställdes därför utanför den statliga ersättningsnormen. Enligt skrivelse av till jordbruksministern med principiella synpunkter på frågan om statsbidrag till kostnaderna för översvämningsskador som drabbat kommuner framgår att ersättning kan utgå endast i undantagsfall. Enligt RRV bör sålunda i princip kommunerna själva stå för de kostnader som kan uppkomma i t. ex. förevarande sammanhang. Detta betyder i exempelvis kommun att skattebetalarna alternativt hyresgästerna i den kommunala bostadsstiftelsens fastigheter får svara för hela kostnaden av de reparationer som blev följden av de vattenskador som uppstod. Dessa kostnader uppgick för del till ca , vilket i princip tog hela det av stiftelsen budgeterade reparationsanslaget för budgetåret i anspråk. Detta är naturligtvis inte möjligt, utan dessa . betyder en skattehöjning med för Noraborna. I det fall att motsvarande skador hade drabbat en enskild person såsom fastighetsägare hade ersättning av statsmedel beviljats. Enligt vår mening bör samma principer råda för såväl privata fastigheter som exempelvis kommunala bostadsstiftelser vid ersättning av statsmedel vid naturkatastrofer av ovan nämnda slag. Med hänvisning till ovanstående hemställs att hos regeringen begär förslag till ändring av gällande regler beträffande ersättning vid naturkatastrofer. () () ()
mot · G2021445 · 1979-01-25 00:00:00 — av och i om oljeskador på odlad mark m. m. Stora delar av blev genom oljekatastrofen starkt förorenade. Oljeskador och nedsmutsning drabbade bl. a. fisket, klippor, sandstränder och fågellivet - ett stort antal fåglar omkom. De oljesanerande kommunerna bedömer uppkommen skada som mycket allvarlig, med stora skador på naturen, växter och djurliv, vilka kan ta att läka ut. För att minska de ekologiska skadeverkningarna för strandens djurliv grävs där upp och bortforslas oljeskadad sand. Det kan bli aktuellt att tillföra ny sand från rena områden. På grund av den hårda stormen slungades olja i stora och små klumpar och oljeblandad tång i stora sjok även långt in på odlad jord och betesmarker, där såväl tama som vilda djur betar. Kunskapen om olika kemikaliers effekter på den miljön, framför allt långtidseffekterna och därmed sammanhängande ekologiska återverkningar, är begränsad. Där pågår dock forskning. Att forska om vad som händer, , med oljeskadad odlad jord och oljeskadade betesmarker har ej varit aktuellt. Forskning på detta område bör även ske med tanke på att skadorna här kan bli betydande från ekologisk och näringssynpunkt, vilket i sin tur kan förorsaka stora lidanden för både människor och djur. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär utredning om vilka följdverkningar som kan uppstå av att odlad mark och betesmarker förorenas genom oljeutsläpp. () ()
mot · G2021451 · 1979-01-25 00:00:00 — 1978/79 1451-1457 av m. fl. om ett frireservat för kronhjort på Halle- och Hunneberg Älgstammen på Halle- och Hunneberg är välkänd långt utanför vårt lands gränser. Genom de senaste årens älgsafaris' har älgarna blivit en turistattraktion av stort värde. Vad som däremot kanske är mindre känt för allmänheten är att det också finns en fast stam av kronhjortar på bergen. I och Hunneberg och dess närmaste omgivning räknar man med att det finns en kronviltstam på ca 100 djur. Djuren härstammar från några enstaka exemplar som inplanterades i hägn . Hunnebergshjortarna skulle fungera som genbank för den svenska kronhjortsrasen. Stammen är frilevande och skapar icke obetydliga problem i form av skador på skog och gröda. Några möjligheter att ersätta skadorna finns inte även om dessa skulle vara av betydande omfattning. Halle- och Hunneberg har i den fysiska riksplaneringen klassats som ett område av stor betydelse för natur- och kulturminnesvården. Bergen tar emot över 400 000 besökare vilket väl dokumenterar deras stora rekreationsvärde. En arbetsgrupp, tillsatt av länsstyrelserna i och , har utrett frågan om det framtida utnyttjandet av bergen. I arbetsgruppens sammanfattande rapport har frågan om den framtida vården av kronviltet behandlats helt summariskt. Det sägs att målet bör vara att säkerställa en livskraftig kronviltstam från vilken djur kan utvandra samt att minska skador på skog och gröda. Rapporten tar dock inte ställning till hur detta skall ske. riksdag fastställde vissa riktlinjer i fråga om åtgärder för kronhjortens bevarande i vårt land. Beslutet innebar bl. a. att ett s. k. frireservat för kronhjort inrättats i . Verksamheten på Halle- och Hunneberg skulle fortsätta som . Enligt vår mening är nu tiden mogen för att på nytt ta upp frågan om hur man för framtiden skall säkerställa kronviltstammen på Halle- och Hunneberg. Vi förordar ett reservat med ledning av de erfarenheter som man harav det skånska reservatet. Vi anser att kronhjortarna utgör en stor tillgång för bergen och representerar ett värde från såväl vetenskaplig som allmän naturvårdssynpunkt. 1 1978/79. Med hänvisning till vad som anförts hemställs att hos regeringen anhåller att får i uppdrag att utreda frågan om ett s. k. frireservat för kronhjortar på Halle- och Hunneberg med dess närmaste omgivning. () ()
mot · G2021455 · 1979-01-25 00:00:00 — av m. fl. om åtgärder för att förbättra skogsråvaran Svensk skogsindustri går en framtid till mötes där knapphet på vedråvara kommer att utgöra en allt större svårighet. Detta som prisutvecklingen på råvaran måste hållas under kontroll för att inte äventyra industrins och särskilt sågverkens internationella konkurrenskraft. Skall sysselsättningen framför allt när det gäller sågverken kunna upprätthållas krävs satsning på ökad vidareförädling av de sågade trävarorna. måste utbytet ur varje kubikmeter vedråvara öka. Det finns i världen stora outnyttjade reserver av barrskog. Dessa råvarureserver kommer efter hand att bli utnyttjade och kommer då att konkurrera med den svenska skogsråvaran. Den svenska skogsråvaran kan inte kvantitativt konkurrera på världsmarknaden, däremot kan svensk skogsråvara konkurrera kvalitativt. måste ha en internationellt konkurrenskraftig industri som kan få avsättning för sina produkter både på export och inom landet. Vidareförädlingen måste öka för att bättre ta till vara den svenska skogsråvaran och dess värdefulla egenskaper. Nuvarande produkter måste utvecklas och förbättras. Eftersom skogsindustrin har stor betydelse för den regionala balansen är det angeläget att skogsindustrin kan förses med den behövliga vedråvaran. Ett införande av råvarupooler för att garantera råvarubehovet för framför allt inlandssågarna borde övervägas. För att öka kvaliteten på råvaran krävs olika insatser, och en åtgärd skulle kunna vara stamkvistning. Stamkvistning av för timmerproduktionen lämpliga bestånd skulle kunna förbättra kvaliteten på sågtimret och på så sätt även höja kvaliteten på sågverkens produkter och underlätta en vidareförädling. av arbetslöshet är behovet av vettiga beredskapsarbeten angeläget. Stamkvistning kan vara bra som beredskapsarbete på kort sikt, som det kanske kan garantera kvalitativt god vedråvara på lång sikt. För att få ökad klarhet i vilka förbättrande effekter stamkvistningen har för kvaliteten på de sågade trävarorna är det angeläget att ytterligare medel ställs till förfogande för att klarlägga stamkvistningens effekter på . Med hänvisning till vad som anförts i motionen hemställs att hos regeringen begär ökade forskningsinsatser i syfte att utröna stamkvistningens effekter för att förbättra kvaliteten på den svenska skogsråvaran. () () () ()
mot · G2021456 · 1979-01-25 00:00:00 — Motion 1978/79:1456 av m. fl. om statliga subventioner till fiskerinäringen Även om den svenska fiskerinäringen på av riksdag och regering ägnats större och positivt intresse, har denna näring varit styvmoderligt behandlad av höga myndigheter. Den svenska fiskarkårens fackliga organisation har varit svag i jämförelse med jordbrukarnas foreningsrörelse. I viss mån kan detta förklaras med att fiskarna till antalet varit få i förhållande till jordbrukarna. Detta är dock inte hela förklaringen till den starka ekonomiska foreningsrörelse som jordbrukarna byggt upp och det omfattande ekonomiska stöd som kommit jordbrukarna till del. Det svenska fisket och då framför allt väst- och ostkustfisket offrades till förmån för andra näringsgrenar. Ett exempel härpå var uppgörelsen med , där svenska fiskprodukter blev belagda med tullavgifter, medan det var fritt fram för dessa länders export av samma varor till . Detta förhållande slog hårt mot den svenska berednings- och konservindustrin på fiskets område. Enligt en av industriverket gjort utredning var konsumtionen 1976 ca , medan saluvärdet av den svenska fiskkonservproduktionen var något över 500 milj. kr. Ovanstående är endast ett av många exempel, som skulle kunna anföras som bevis på gångna års styvmoderliga behandling av en näringsgren och dess utövare av högre myndigheter. Att det svenska fisket på även av högre myndigheter betraktas mera positivt är glädjande. Att reformer som gagnar svenskt fiske kunnat beslutas och genomföras hälsas med största tillfredsställelse. Dock har den svenska fiskerinäringen och dess utövare inte på långt när nått jordbruksnäringens ställning då det gäller statligt stöd, även om prisregleringens uppgift är att ge fiskarkåren en bättre ersättning för dess arbetsinsatser. För att komma i paritet med jordbrukarna och därmed undvika större prisökningar för konsumenterna bör fisk räknas in bland de baslivsmedel, som är föremål för statliga subventioner liknande dem som tillerkännes produkter från jordbruket, som mjölk, kött etc. Då målsättningen för fiskeripolitiken i numera är att det skapas förutsättningar för att de som är sysselsatta i fiskerinäringen kan få en ekonomisk och social standard som är jämförbar med den som erbjuds inom andra näringar och trygghet i arbetet som konsumenterna erbjuds fisk av god kvalitet till rimliga priser, bör fisk räknas in bland baslivsmedel och bli föremål för statliga subventioner i likhet med vad som förekommer för Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär att fisken räknas in bland de baslivsmedel som blir föremål för statliga subventioner liknande dem som tillerkännes produkter från jordbruket, som mjölk, kött etc. (vpk) (vpk)
mot · G2021458 · 1979-01-25 00:00:00 — 1978/79 1458-1464 om skogsbruket i de fjällnära skogarna Urskogarna i domänreservaten är i fara. De nya skogsskyddsbestämmelserna utgör nämligen ett direkt hot mot dessa. Dessutom skulle de fjällnära skogarna behöva ökat skydd. Genom de nya skogsskyddsbestämmelserna är domänverket skyldigt att upprätthålla skogshygienen i urskogarna, t. ex. genom att ta vara på stormfällda träd. Dessa åtgärder går stick i stäv mot intresset att ha kvar orörda urskogar. Detta har uppmärksammats av domänverket, och länsstyrelserna. Man är helt överens om att nya bestämmelser behövs. En annan lika viktig sak i sammanhanget är de fjällnära skogar som brukas. De behöver också ett ökat skydd. I det fallet är inte domänverket lika förutseende. Det förhåller sig nämligen så att allt fler fjällnära skogar utsätts för alldeles för hård drift. Maskinavverkningar (kalavverkningar) blir allt vanligare på höga höjder. 1 det fallet är inte domänverket bättre än andra skogsbolag. Om sådana avverkningar får fortsätta kommer det att betyda att tundran utbreder sig nedåt i snabb takt. På höga höjder tar det för ett träd att växa upp och där betyder kalavverkning ödeläggande av skogen för överskådlig tid. Det finns inga förutsättningar för plantor att överleva utan skyddande äldre skog. Med hänvisning till ovanstående föreslås att hos regeringen anhåller om åtgärder för utarbetandet av bestämmelserom skogsbruket inom de fjällnära skogarna så att alla ekologiska aspekter beaktas. 1 1978/79.