mot · G2022623 · 1979-04-23 00:00:00 — av m. fl. med anledning av propositionen 1978/79:163 med förslag till lag om skötsel av jordbruksmark I propositionen 1978/79:163 föreslås att jordhävdslag ersättes av en lag om skötsel av jordbruksmark. Viss skyldighet för staten att lösa in fastigheter som blir föremål för ingripanden föreslås liksom tillståndstvång för nedläggning av jordbruk och för täkt av matjord på sådan mark. Har jordbruket på jordbruksmark lagts ned före ikraftträdandet föreslås att lantbruksnämnden i vissa fall skall kunna förelägga ägaren att åter ta marken i bruk. Frågan om reformering av nu gällande jordhävdslag har varit föremål för prövning inom den s. k. jordförvärvsutredningen. Härvid har utredningen funnit att jordhävdsbegreppet bör ersättas med ett skötselbegrepp för bestående . Vi delar uppfattningen att det är angeläget att nu reformera jordhävdslagen och att lagstiftningen kommer i samklang med den jordbrukspolitik som förs i landet. Vid behandlingen av jordförvärvslagstiftningen i framhöll vi att en ändamålsenlig jordhävdslagstiftning på ett verksamt sätt kan bidra till att aktivt brukande kommer att ske vid flertalet av de fastigheter som ligger obrukade. En sådan utveckling minskar benägenheten förbi. a. vissa dödsbon eller vissa s. k. utbon att fortsätta med ett passivt ägande. Likaså blir ett krav om jordbruksmarkens hävd en positiv faktor när det gäller att få sådana brukare och ägare av jordbruksfastigheter som lagen om förvärvstillståndsprövning syftar till. Emellertid finner vi det angeläget att även nu förestående lagstiftning har som utgångspunkt att markens hävd är det centrala när det är fråga om att utöva uppsikt över jordbruksmarkens tillstånd. Att bibehålla en acceptabel hävd är således ett riktmärke vid skötsel av jordbruksmark. Andra kravnivåer på markens skötsel får däremot konstitueras av brukarens driftinriktning inom det enskilda jordbruksföretaget liksom de incitament som andra medel inom jordbrukspolitiken från tid till annan ger vid handen. En uppenbar begreppsförvirring råder mellan åsyftat mål och de medel som i propositionens förslag kommer till uttryck för att nå målet i fråga. Begrepp som rationellt utnyttjande, tillvaratagande av jordens produktionsförmåga och intensi/t utnyttjande hör enligt vår mening hemma i målformuleringen för och genomförandet av den beslutade jordbrukspolitiken. En hävdlag eller skötsellag bör enligt vår mening avse regler för att markens produktionsförmåga eller allmänna hävd inte tillåts bli försämrad genom underlåtenhet att bruka densamma, genom kraftigt eftersatta markinvesteringar eller eljest genom felaktig brukning som föröder markens produktionsförmåga. Genom att precisera vad som avses med ändamålsenlig brukning, för att upprätthålla markens produktionsförmåga kan man nöjaktigt åstadkomma att den föreslagna lagen kan tillämpas efter dessa förutsättningar. Emellertid är det att föredraga att formulera i förslaget till ny lag så att det framgår att det är markens produktionsalstrande förmåga som skall hållas i hävd. Likaså är det angeläget att klargöra att det inte i något fall kan bli fråga om att ålägga markens ägare viss driftinriktning eller kräva att marken blir utnyttjad så att produktionsförmågan optimalt tillvaratas . Hur marken brukas måste i varje enskilt fall överlåtas till brukarens gottfinnande och omdöme, givetvis inom ramen för regler i allmän lagstiftning. Således skall markägare/brukare vara ålagd att bruka marken och bruka den så att produktionsförmågan inte försämras. Det torde vara ändamålsenligt att lantbruksnämnderna ges möjlighet att utfärda allmänna riktlinjer och föreskrifter och också ges möjlighet att ingripa i enskilda fall. Någon möjlighet att föreskriva viss växtföljd bör däremot inte ges lantbruksnämnden med stöd av denna lag, såvitt inte avses den tid som åtgår från det vanhävdad mark återställts i hävdat skick. Endast särskilda skäl kan motivera sådana åtgärder och bördå regleras med stöd av annan lagstiftning, exempelvis flyghavreförordning, föreskrift om åtgärd för jordflykt, föreskrift om växtskydd etc. För att åstadkomma en precisering av att lagen skall gälla uppsikt över markens produktionsförmåga och hävd och inte föreskriva med vilken produktionsintensitet den skall brukas erfordras en omformulering i §§ 3, 8 och 9 i förslaget till ny lag. Med stöd av vad ovan anförts hemställs 1. att 3 § i förslaget till ny lag erhåller följande lydelse: Jordbruksmark som med hänsyn till läge, beskaffenhet och övriga omständigheter är lämplig för jordbruksproduktion skall ändamålsenligt brukas, så att markens produktionsalstrande förmåga hålles i hävd. 2. att 8 § i förslaget till ny lag erhåller följande lydelse: Föreligger uppenbar vanhävd eller föreligger skälig misstanke om vanhävd är ägare eller brukare av jordbruksmark skyldig att på begäran tillhandahålla lantbruksnämnden de erforderliga upplysningar och handlingar rörande marken som behövs för tillsynen enligt denna lag. Den som inteefterkommer sådan begäran kan av nämnden föreläggas vid vite att fullgöra sin skyldighet. 3. att 9 § i förslaget till ny lag erhåller följande lydelse: Om det uppenbart behövs för att 3 § skall efterlevas får lantbruksnämnden förelägga förehavaren att åter ta mark i jordbruksproduktion, att sätta i stånd mark eller, om det inte är uppenbart obilligt, underhålla markanläggning eller att ge växtodling ändrad inriktning . Innehas marken med nyttjanderätt får föreläggande i stället riktas mot ägaren. När lantbruksnämnden meddelar föreläggande, skall nämnden ange de åtgärder som behövs för ändamålet. Nämnden kan sätta ut vite. Ägare eller brukare är skyldig att tåla att föreskriven åtgärd vidtas även om föreläggandet riktas mot annan. (m) . () L. () ()