mot · G2022142 · 1979-01-25 00:00:00 — av m. fl. är ett land med många minoriteter, och en växande andel av befolkning kommer att vara invandrare eller ättlingar till invandrare. Det var inte som började bli ett invandrarland. Invandringen översteg då utvandringen. I finns ca 430 000 utländska medborgare, varav 200 000 är finska medborgare, ca 40 000 jugoslaviska, 20 000 grekiska, 10 000 turkiska, 7 000 polska och 6 000 italienska. En annan stor grupp är latinamerikanska flyktingar, vilkas antal i beräknas till ca 6 000. Ett stort antal invandrare har under efterkrigsåren blivit svenska medborgare. Deras antal beräknas till ca 300 000. Härtill kommer ca 300 000 barn, där ena föräldern är invandrare, som i större eller mindre utsträckning kan sägas befinna sig i samma situation som invandrare. Sammanlagt kan sålunda ca 1 miljon personer i landet i något avseende sägas vara invandrare. Antalet personer med invandrarbakgrund kommer också framöver att öka kraftigt. De olika minoriteterna har olika bakgrund, språk och kulturtraditioner, något som svenskar ofta glömmer bort. Likaså varierar orsakerna till att de sökt sig till . Den stora invandringen skedde när sökte efter arbetskraft i och i de nordiska länderna. Flyktingar har kommit hit undan förföljelse under olika perioder bl. a. från och . har invandringen ändrat karaktär. De som invandrar är i huvudsak släktingar till tidigare invandrare och flyktingar eller nordbor. Denna förändring kommer troligen också att prägla framtidens invandring. fastställde målen för den svenska invandrar- och minoritetspolitiken. Dessa mål utgår från begreppen jämlikhet, valfrihet och samverkan (prop. - Jämlikhetsmålet innebär att invandrarna skall få samma möjligheter, rättigheter och skyldigheter som befolkningen i övrigt. De skall ges reella förutsättningar att bibehålla det egna språket, att utöva kulturell egenverksamhet och att upprätthålla kontakt med ursprungslandet. - Valfrihetsmålet innebär att invandrare bör ges möjligheter att själva välja i vilken grad de vill behålla sin egen kulturella och språkliga identitet. - Samverkansmålet innebär bl. a. att invandrarna måste bli delaktiga i utformningen av de beslut som berörderas situation. Vidare innebär det att ömsesidig och omfattande samverkan bör komma till stånd mellan invandrare och minoritetsgrupper samt majoritetsbefolkningen. Trots den ambitiösa målsättningen har invandrarna generellt en lägre materiell standard med sämre arbets- och bostadsförhållanden än svenskar. Invandrarungdom och invandrarkvinnor har även högre arbetslöshet. Isolering från det svenska samhället drabbar särskilt hårt de hemarbetande kvinnorna och de äldre. Dessutom utsätts många invandrare för svenskarnas fördomar och oförståelse, som tar sig uttryck i ringaktning och trakasserier. Detta bottnar i bristande kontakt och kunskap om olikheter i levandsförhållanden. Vi måste undanröja orsakerna till utslagning och konflikter mellan olika nationaliteter. Det kräver at vi i planeringen av samhället utgår från som ett land med en rad olika minoriteter. Det föreligger bristande statistik när det gäller invandringens omfattning och fördelning. statistik visar antalet utländska medborgare och deras fördelning i landet. Däremot saknas uppgifter om invandrarminoriteter, dvs. utländska och f. d. utländska medborgare samt deras barn. Det innebär att antalet invandrare är betydligt större än vad statistiken anger. På en rad angelägna områden behövs därför en rad preciserade prognoser för den framtida samhällsplaneringen. Det gäller t. ex. dimensionering av åldrings- och sjukvård, daghemsplatser och skolor. relativt nya roll som ett land med en mångfald minoriteter skapar behov av ökad forskning kring invandrarfrågorna. Särskilt bör man studera vilka effekter invandringen kommer att ha för framtiden, med tanke på ökade krav på samhället från invandrarnas sida och en trolig förändrad karaktär på invandringen. Av intresse är inte minst ökad kunskap om andra och tredje generationen invandrare. Ett tvärvetenskapligt forskningsprogram bör mot bakgrund av detta tas fram för att studera invandringen i ett framtidsperspektiv. Det råder numera stor enighet om betydelsen av att invandrarbarnen får utveckla sitt eget modersmål. Det är först genom ett väl utvecklat modersmål som inlärning av ett andra språk - i detta fall svenska - kan ske framgångsrikt. För barnets identitet och självkänsla har ett väl utvecklat modersmål stor 1* 1978/79. Många av de problem som möter invandrarungdomarna och som vi tar upp senare i motionen skulle kunna undvikas om man satsade mer på barnens utveckling och trygghet. Fr. o. m. har kommunerna skyldighet att ordna hemspråksundervisning för invandrarbarn i och hemspråksträning i förskolan. Den sistnämnda har varit begränsad till sexåringarna. beslöt att uppdra åt regeringen att komma med förslag om hemspråksträning också för mindre barn. I årets budgetproposition föreslås också att statsbidraget för hemspråksträningen skall utvidgas och omfatta också femåringar i förskolan. Detta är positivt. Erfarenheterna visar emellertid att om modersmålet skall kunna utvecklas måste hemspråksträningen sättas in redan från barnens tidigaste år. Särskilt för invandrarbarn som placeras i daghem föreligger en stark risk för språkdränkning, som försvårar en senare utveckling av såväl hemspråket som svenska språket. Med tanke på att man blivit alltmer medveten om denna risk för de små barnen bör enligt vår uppfattning hemspråksträningen i stället byggas upp underifrån. Detta är också vad invandrarverket förordat i sina petita. Den hemspråksträning som statsbidraget är avsett för är inte det enda medlet för att utveckla barnets hemspråk och inte nödvändigtvis det viktigaste medlet. Den dagliga träningen genom att invandrarbarnen så långt detta är möjligt placeras i enspråkiga grupper med personal från den egna språkgruppen eller i blandade grupper med tvåspråkig personal är betydligt mer effektiv. Många kommuner gör också stora ansträngningar för att på detta sätt lösa problemet. Hur man lyckas är beroende av invandrartätheten i kommunen och tillgången på tvåspråkig personal. För ett invandrarbarn som skulle bli ensamt i en svenskspråkig grupp är familjedaghem i den egna språkgruppen en lösning, vilket invandrarverket också påpekar. Det är viktigt att kommunerna informeras om betydelsen av att barnens hemspråk vidmakthålls och utvecklas från tidig ålder och om olika möjligheter till en lösning av detta. För att underlätta för kommunerna att arbeta med olika lösningar anser vi det nu nödvändigt att bestämmelserna för statsbidraget görs mer flexibla, så att det inte helt binds till de fem-sexåringar som faktiskt deltar i hemspråksträning. Statsbidraget bör i stället få disponeras av kommunerna så att bästa möjliga resultat uppnås för barnens del med beaktande av de erfarenheter om den tidiga utvecklingen av hemspråket som vunnits. Mot bakgrund av det anförda föreslår vi att grunderna för statsbidraget ändras på följande sätt. Bidraget till varje kommun för hemspråksträning skall utgå i förhållande till det sammanlagda antalet invandrarbarn som finns inom kommunens barnomsorg. Det sammanlagda belopp som enligt denna regel skall fördelas mellan kommunerna skall fastställas till vad som beräknas komma att utgå enligt förslaget i propositionen, nämligen 22 milj. kr. Anslaget bör således ändras från ett förslagsanslag till ett reservationsanslag. Många invandrarföräldrar har uppfattningen att det är viktigast att deras barn så snabbt som möjligt lär sig svenska, och de är inte medvetna om sambandet mellan ett väl utvecklat modersmål och barnets förutsättningar till inlärning av ett andra språk. Det är nödvändigt att den aviserade föräldrautbildningen verkligen når ut till invand rarföräldrarna och att denna fråga därvid får tillräckligt utrymme. Förskolepersonalen har i sin utbildning inte fått tillräckliga kunskaper för att ha förutsättningar att möta invandrarbarnen och deras speciella behov. Det är därför nödvändigt med fortbildning av förskolepersonalen just i dessa frågor. Fortbildning av personal inom förskolan sker i samverkan mellan , kommunerna och personalorganisationerna. utvecklar metoder och innehåll i utbildningen samt material för densamma, medan det är kommunerna som har ansvar för att den genomförs. Utbildning i invandrarkunskap är ett nytt område i fortbildningen av förskolepersonal. bör, inom det anslag på 2 milj. kr. som utgår för detta ändamål, starkt prioritera utbildning med sikte på att göra personalen införstådd med invandrarbarnens behov. En viktig förutsättning för att som invandrare kunna finna sig till rätta i är, jämte samhällsinformation, goda kunskaper i svenska språket. I avvaktan på utredningen om svenskundervisning för invandrare bör övergångsbestämmelserna t. v. förlängas fr. o. m. . Anpassningsproblem, språkproblem och isolering drabbar alla invandrare, men de är särskilt märkbara när det gäller hemarbetande kvinnor. För att särskilt stimulera och underlätta för hemarbetande invandrarkvinnor att delta i svenskundervisning bör ett särskilt bidrag utgå. Förslag om detta bör föreläggas . Omkring 7 500 utländska medborgare i är . Härtill kommer de som redan är svenska medborgare, och antalet äldre personer beräknas öka snabbt. Den isolering som de drabbas av förvärras av deras bristande svenska språkkunskaper. En uppsökande verksamhet bör därför bedrivas för att ge dem möjlighet att lära sig svenska. För att möjliggöra gymnasieutbildning för invandrare som kommit till och för dem som avser att återvända till sitt hemland har enspråkiga klasser i gymnasiet kommit till stånd. Positiva erfarenheter från de finska gymnasieklasserna i talar för att ytterligare utbyggnad bör komma till stånd för att tillgodose dessa särskilda behov. beslut om hemspråksundervisning för invandrarbarn fastställde riktlinjena för hemspråksträning i förskola och hemspråksundervisning i grundskola och gymnasieskola. Kommunerna har fått skyldighet att anordna hemspråksträning och hemspråksundervisning och aktivt främja tvåspråkighet hos invandrarbarn. I propositionen 1975/76:118, som låg till grund för beslut, hette det att anskaffandet av läromedel inom hemspråksundervisningen, liksom inom skolväsendet i övrigt, är en angelägenhet. har senare godkänt regeringens proposition (1976/77:22) om statsbidrag till hemspråksundervisning för invandrarbarn m. m. I den propositionen knöts statsbidraget till ett visst antal lärotimmar per deltagande elev och läsår. Det har redan nu framkommit att kommunerna ej har kunnat bära de dubbla läromedelskostnaderna som anskaffningen av läromedel på invandrarspråk innebär. Detta gäller speciellt de kommuner som har många invandrarbarn från flera olika språkgrupper och dålig ekonomi. Bristen på läromedel är också påtaglig, och för enskilda kommuner är det svårt att få en överblick över tillgängliga - ofta från resp. hemland införskaffade läromedel. Många av hemspråkslärarna i saknar pedagogisk utbildning. Goda läromedel kan i någon mån kompensera detta. Bristen på läromedel i hemspråksundervisningen och i stödundervisningen på hemspråk vållar stora svårigheter i hemspråkslärarnas arbete. Arbetslösheten bland invandrarungdom är dubbelt så hög som bland svenska ungdomar. En rad svårigheter möter dem när de söker sig ut på arbetsmarknaden. För att underlätta kontakten med arbetslivet kan särskilda insatser behöva göras för invandrareleverna i skolans praktiska yrkesorientering. SSA-råden har här en viktig uppgift. Syo-verksamheten bör mot nämnda bakgrund förstärkas och förbättras. I vissa invandrartäta kommuner föreligger behov av tvåspråkiga syo-konsulenter. Detta bör uppmärksammas vid intagning till sådan utbildning. Fortbildning av syo-konsulenter för tvåspråkighet bör möjliggöras. AMU- och ALU-kurser bör i större utsträckning hållas på invandrarspråken. Ökad kunskap och förståelse Invandringen har stor betydelse för det svenska samhället på många områden. Invandrarna har genom sitt arbete varit med om att skapa det välfärdssamhälle som vi har i . De berikar dessutom vår kultur och vårt samhälle med impulser från olika länder. Det finns dock en oroande okunnighet hos svenskarna om invandrarnas situation och levnadsförhållanden. För att ge kunskap och förståelse bör informationskampanjen till svenskar intensifieras angående invandrargrupper som bor i och om deras hemländer. Det är nödvändigt att här engagera de stora folkrörelserna och invandrarorganisationerna. bör för detta ändamål få ett ökat anslag. Det bör också åläggas invandrarverket att informera om bidragsmöjligheter för sådan verksamhet. I skolorna bör man ta vara på invandrarbarnens erfarenheter. I samband med svenskundervisning för invandrare bör motsvarande information om svenska levnadsförhållanden ges. Tillgång till goda tolkar är en viktig förutsättning för att invandrarna skall kunna klara sina kontakter med samhället, myndigheter, sjukvård etc. Tyvärr är situationen i detta avseende mycket otillfredsställande. Tolkservicens kvalitet varierar kraftigt mellan olika kommuner. Värst är situationen för de många invandrare som tillhör de mindre språkgrupperna. Kontakten med myndigheter upplevs ofta som problemfylld av svenskar. Det är därför inte svårt att föreställa sig hur situationen kan upplevas av den som inte behärskar språket. Trots att vi nu har en adekvat tolkutbildning fungerar inte tolkservicen tillfredsställande. Trots att vi har stor brist på tolkar har inte de tolkar som satsat på kvalificerad utbildning arbete. Vi anser det nödvändigt att det tas ett ordentligt grepp om hela tolkfrågan och vill föreslå att den görs till föremål för en utredning, i vilken bör ingå representanter för och . Utredningen bör arbeta snabbt för att finna en lösning på ett av de för invandrargrupperna allvarligaste problemen. Med hänvisning till vad som anförts hemställs* 1. att beslutar att övergångsbestämmelserna för svenskundervisning för invandrare förlängs fr. o. m. , 2. att till Informationsverksamhet för invandrare anvisar ett i förhållande till regeringens förslag med . () () () () () () *Se även motionerna 1978/79:2143-2144.