mot · G2021814 · 1979-01-25 00:00:00 — av m. fl om fastställande av vårdtaxor inom den allmänna försäkringen Det svenska socialförsäkringssystemet har stor betydelse för medborgarnas grundtrygghet. Att säkerställa denna grundtrygghet genom att ett försäkringssystem har visat sig fungera väl. Socialförsäkringssystemet är också en förutsättning för att den privata vården skall kunna utgöra det nödvändiga komplementet till vården i offentlig regi. Inom ramen för den allmänna försäkringen fastställer regeringen de taxor som skall tillämpas av de privatpraktiserande yrkesutövarna inom vårdområdet, vilka är anslutna till försäkringen. Regeringens beslut om sådan taxa innebär ställningstagande till två frågor . Beslutet innebär att regeringen bestämmer dels vilket arvode som får debiteras för viss behandling, dels hur stor del därav patienten skall betala själv, varvid återstoden skall erläggas av försäkringen. Den ovan nämnda utformningen av den allmänna försäkringen ställer särskilt stora krav på den ordning som skall tillämpas för att fastställa en vårdtaxa, eftersom beslutet ger uttryck dels åt en socialpolitisk syn på vad enskilda patienter skall betala för att få vård, dels åt en inkomslpolitisk syn som gäller den personliga inkomst de privatpraktiserande yrkesutövarna inom vårdområdet skall få av sitt arbete. Det kan i och för sig ifrågasättas om inte ersättningsreglerna i lagen om allmän försäkring borde ges en sådan utformning, att förhandlingarna om vårdtaxor endast omfattade den totala kostnaden för viss vård eller viss behandling. Den nu gällande ordningen för den i stort sett årliga översynen av taxorna innebär att vårdtaxorna är föremål för överläggningar innan de fastställs av den ena i överläggningarna deltagande parten. karakteriseras av att något krav på enighet mellan parterna inte föreligger. Inom andra sektorer fastställs yrkesutövarens inkomstvillkor genom förhandlingar. Med förhandlingar menas då partkontakter, som syftar till överenskommelse (ofta kollektivavtal) mellan parterna om de villkor som skall gälla för framtiden. Misslyckas förhandlingarna finns vissa möjligheter att tillgripa stridsåtgärder. I den nuvarande överläggningsordningen företräds staten av . avger förslag till regeringen i frågor om vårdtaxor. Det synes oss finnas fog att hävda att , som är tillsynsmyndighet för socialförsäkringarna och försäkringskassorna och som i denna funktion givits vissa sanktionsmöjligheter, kopplade till bl. a. verkets rätt att enligt eget bestämmande infordra uppgifter av enskild yrkesutövare, inte borde ha hand om denna funktion. I det svenska samhället pågår en utveckling mot en renodling av de offentliga organens uppgifter. Åtskillnad mellan lagstiftning, rättskipning och förvaltning markeras. Så har bl. a. skett inom den allmänna försäkringen genom inrättandet av försäkringsrätter, som övertar handläggningen av besvärsprövningsärenden från . Vid tillsättandet av utredningen om en översyn av tandvårdsförsäkringen m. m. uttalade dåvarande chefen för . , att man, medan den parlamentariska kommittén arbetar, inom avsåg att se över formerna för framtagningen av underlaget för regeringens bedömning av arvodesbeloppen i taxorna. Detta arbete har ännu inte satts i gång. Vi finner det angeläget att påpeka vikten av att detta arbete inleds och att därvid noggrant övervägs, dels huruvida bör företräda staten i dessa frågor, dels i vad mån nuvarande överläggningsformer kan ges en annan utformning och därmed bidra till att berörda företrädare för vårdgivarna ges en med parterna på arbetsmarknaden mera likvärdig ställning. Med stöd av vad som anförts hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om formerna för fastställande av vårdtaxor inom den allmänna försäkringen. () () () HANS NYHAGE (m) G. () () () ()