mot · G2022679 · 1979-05-07 00:00:00 — med anledning av propositionen 1978/79:196 med förslag till lag om förbud mot investeringar i och torde ha presenterats ett lagförslag som innehåller så många tvivelaktiga juridiska lösningar och så verkningslösa bestämmelser som regeringens förslag (1978/79:196) till förbud mot investeringar i och . Det vällovliga syftet att uttrycka motvilja mot apartheidregimen i har givits en lagstiftningsform som i avgörande hänseenden är bristfällig. Regimen i bör bekämpas med kraft och konsekvens. har i denna fråga, liksom i andra då det gällt att hävda självklara demokratiska rättigheter, initierat och deltagit i internationella aktioner. Just mot bakgrund av den aktiva roll spelat i dylika sammanhang är det med beklagande man nu konstaterar att regeringen framlagt ett förslag vars folkrättsliga status är omtvistad men vars starkt begränsade verkan är oomtvistad. a. av nu anförda skäl har moderata samlingspartiet i en partimotion hemställt att skall avslå regeringens förslag. Därest denna hemställan inte vinner bifall finns dock anledning att på vissa punkter göra korrigeringar i regeringens lagförslag i syfte att erhålla en något rimligare lagstiftning. En fråga av inte oväsentligt intresse är vilka förfaranden sorn kan leda till ansvar. En viss oklarhet vidlåder härvidlag förslaget i vad avser förhållandet inom en koncern där ett svenskt moderbolag har dotterföretag verksamma i . Som flera remissinstanser har framhållit kan det starkt ifrågasättas om sådan medverkan från svenskt moderbolags sida som sker genom underlåtenhet att förhindra ett sydafrikanskt dotterföretag att göra en förbjuden affärstransaktion bör straffbeläggas. Departementschefens uttalanden rörande möjligheterna för svenska moderbolag att i detalj styra sina dotterbolag ter sig delvis verklighetsfrämmande. Även bortsett från möjligheten att den aktiebolagsrättsliga lagstiftning som skall tillämpas lägger hinder i vägen för det svenska moderbolaget att i olika avseenden styra dotterbolaget kan det förutsättas att ett betydande antal mindre investeringar beslutas självständigt av dotterföretaget. Att ålägga moderbolaget ansvar också för sådana investeringsåtgärder torde kunna anses strida mot aktiebolagsrättsliga principer och bör i vart fall, bl. a. med hänsyn till bevissvårigheter, inte leda till straffansvar. Lagstiftningen torde därför få en lämpligare utformning än vad som föreslagits av regeringen genom att rekvisitet underlåtenhet stryks ur 1 § punkterna 3 och 4.1 vissa kvalificerade fall då det kan te sig stötande att lämna underlåtenhet straffri torde, som RÅ framhållit i sitt remissvar, underlåtenheten utan uttryckligt lagstöd kunna likställas med Vad i övrigt gäller ansvaret för investeringsbeslut bör framhållas att det uttalande som departementschefen (s. 37) gör av innebörd att koncernledning inte får delegera ansvaret för investeringsbeslut i till personer som är oåtkomliga för det svenska rättsväsendet rimligen inte kan tolkas så att en koncernledning skall vara skyldig att fatta beslut rörande varje investering. För att undvika oklarhet på denna punkt bör göra ett uttalande av denna senare innebörd. Ett flertal remissinstanser har i likhet med ordförande, regeringsrådet , uttalat att det knappast kan anses rimligt att låta enskilda företag få bära bördan av den nu föreslagna utrikespolitiska aktionen. Också en ledamot av lagrådet, regeringsrådet , har anfört denna uppfattning. Det torde vara rimligt att ett utrikespolitiskt agerande som i så hög grad har karaktären av moralisk demonstration inte leder till ekonomiska förluster för svenska personer. Kostnaden för den föreslagna åtgärden bör bäras av hela samhället. bör därför hos regeringen begära att ett förslag skyndsamt läggs fram som reglerar den rätt till ersättning som skall utgå för förluster förorsakade av lagstiftningens tillämpning. Ett enhälligt lagråd har framhållit att den föreslagna straffskalan möjligen borde kunna mildras något. Det finns fog för denna uppfattning. Med hänsyn bl. a. till att reglerna i lagen närmast får ses som en uppmaning till svenska företag att agera på ett visst sätt ter det sig obilligt att låta fängelse ingå i strafflatituden annat än i uppsåtliga fall. Lämpligen bör i sådana fall fängelse kunna utdömas. Den förverkanderegel som återfinns i lagförslagets 8 § är mycket långtgående och kan visa sig svår att tillämpa. Som framhållits av en ledamot av lagrådet () bör en förverkanderegel i förevarande sammanhang utformas mot bakgrund av en undersökning rörande vilken egendom som bör kunna förverkas i samband med de brott som förövas enligt lagen. bör därför nu avslå lagförslagets 8 § och hos regeringen hemställa om ett nytt förslag härutinnan. När det slutligen gäller lagens ikraftträdande har ett enhälligt lagråd föreslagit , i stället för . Med hänsyn till att beslut med anledning av propositionen inte kommer att kunna fattas förrän ungefär en månad före den av regeringen föreslagna ikraftträdandedagen ter sig lagrådets förslag i hög grad rimligt. Departementschefen anför med anledning av vad lagrådet uttalat att de företag som i praktiken berörs av lagstiftningen varit medvetna om att ett förslag med denna innebörd var att vänta. Regeringens uppfattning härvidlag förtjänar intet beaktande. bör därför besluta att lagen skall träda i kraft . Det bör ankomma på vederbörande utskott att utarbeta erforderlig lagtext. Med anledning av vad som anförts hemställs 1. att avslår propositionen 1978/79:196, 2. att om förslaget under punkt 1 icke vinner bifall, a) beslutar att stryka rekvisitet underlåtenhet ur lagförslagets 1 § punkterna 3 och 4 samt godkänner vad som anförts i motionen rörande straffansvar för svenskt moderbolag, b) hos regeringen begär att förslag skyndsamt framläggs till lagstiftning rörande ersättning för företag som lidit förlust till följd av nu förevarande lagförslag, c) beslutar att fängelse skall kunna följa på uppsåtligt brott mot lagen och att endast böter skall kunna följa på gärning som skett av grov oaktsamhet, d) avslår lagförslagets 8 § och hos regeringen hemställer om förslag till reglering i denna del i enlighet med vad sorn anförts i motionen, e) beslutar att lagen skall träda i kraft . () () GOTAB 62175 Slockholm 1979