ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G2021818 · 1979-01-23 00:00:00 — om ökat kommunalt ansvar för barnomsorgen 1 propositionen 1978/79:53 framlägger regeringen förslag om minskad statskontroll över kommunerna och landstingskommunerna. Förslaget baserar sig i huvudsak på två delbetänkanden från den av regeringen tillsatta statskontrollkommittén. Denna kommitté utför ett viktigt arbete i fråga om stärkande av den kommunala självstyrelsen. När den statliga detaljkontrollen och styrningen minskas kan i många fall det kommunala inflytandet över samhällsutvecklingen på lokala nivåer stärkas. Flexibilitet och lokal anpassning främjas härigenom. Möjligheterna till direkt politiskt ansvarskrävande på den lokala nivån stärks också, vilket är ägnat att utveckla demokratin i stort i vårt samhälle. Det nu framlagda regeringsförslaget berör endast begränsade delar av det kommunala arbetsfältet. Något mer avgörande steg i riktning mot stärkande av den kommunala sjävstyrelsen kan inte anses ha tagits därigenom. Det är därför angeläget att kommittén arbetar vidare med sina uppgifter och att fler förslag snabbt framläggs. har framlagt förslag på ett kommunalt område av stor betydelse, nämligen barnomsorgen. (Ökat kommunalt ansvar för barnomsorgen, delbetänkande III, Ds Kn 1978:3). Barnomsorgen är en snabbt expanderande sektor. Dess utbyggnad har dimensionerats genom ett avtal mellan staten och . Barnomsorgen skall enligt avtalet byggas ut med 100 000 platser . Av den pågående debatten i samhället kan det klart konstateras att stora förväntningar knyts till denna utbyggnad av barnomsorgen. Diskussionen om dessa frågor är intensiv såväl i enskilda kommuner som i den rikspolitiska debatten. Fullföljandet av programmet för utbyggnaden anses allmänt som en mycket angelägen fråga. Finansieringsfrågorna spelar självfallet en stor roll härvidlag. Det kan emellertid konstateras att utbyggnaden försvåras av en statlig detaljreglering och byråkrati som står i strid med de krav på flexibilitet och möjligheter till lokal anpassning som är nödvändiga för en snabb och framgångsrik expansion. påvisar i sitt betänkande att en rikhaltig flora av statsbidragsbestämmelser, miljöbestämmelser, planeringsbestämmelser, byggnadsbestämmelser, hygienbestämmelser m. m. på ingripande och ibland dessutom motstridigt sätt styr utbyggnaden. För statsmakter som säger sig vilja främja utbyggnaden av barnomsorgen måste det kännas djupt förpliktande att undanröja förekommande hinder i form av onödig byråkrati. I denna fråga kan åtgärderna baseras på ett enhälligt förslag från statskontrollkommittén, där de fyra stora politiska partierna är representerade. Regeringen bör därför gå vidare i arbetet med att minska den statliga detaljregleringen av kommunerna genom att framlägga förslag om barnomsorgen med utgångspunkt i kommitténs förslag. Propositionen bör framläggas i sådan tid att beslut kan fattas under innevarande . Med hänvisning till vad som anförts hemställs att beslutar att hos regeringen hemställa om förslag till innvarande om ökat kommunalt ansvar för barnomsorgen i huvudsak enligt statskontrollkommitténs förslag. H. ()
mot · G2021819 · 1979-01-25 00:00:00 — om bidrag till ökat antal inackorderingshem för alkoholmissbrukare Hos finns en kö av kommuner som söker anordningsbidrag till inackorderingshem för alkoholmissbrukare. Ansökningarna gäller sammanlagt mer än 300 platser, av vilka ungefär en tredjedel betecknas som angelägna och brådskande. Med hittillsvarande takt i bidragsgivningen - som i budgetpropositionen föreslås bli oförändrad 1979/80 - kommer det att dröja innan ens de mest angelägna platserna har kunnat inrättas. Det finns kommuner som väntat på möjlighet att inrätta ett inackorderingshem. De senaste årens försök i några kommuner med tillnyktringskliniker för berusade har genomgående visat på stora svårigheter då det gäller att få in missbrukarna i en fungerande vårdkedja för effektiv rehabilitering. Inackorderingshemmet, gärna kombinerat med alkoholpoliklinik, dagcenter m. m. är i många fall en utmärkt vårdform, antingen direkt efter behandlingen i akutklinik eller som ett senare led i en vårdkedja. Men inackorderingshem finns alltför sällan, och med nuvarande knappa medelstilldelning lär det dröja länge innan vi kan räkna med nämnvärd tillgång till denna vårdform, som borde kunna erbjudas i varje kommun. I budgetpropostionen beräknas medel till anordningsbidrag för 60 nya platser i behandlings- och inackorderingshem för narkotikamissbrukare men endast för 20 platser i inackorderingshem för alkoholmissbrukare. Vi föreslår att statsbidrag beräknas för samma antal nya platser av båda kategorierna, alltså 60 även för alkoholmissbrukare. Då anordningsbidrag ges med högst . per plats, förutsätter detta att anslaget, i jämförelse med förslaget i budgetpropositionen, räknas upp med . Med hänvisning till ovanstående hemställer vi att 1. beslutar att under /80 anordningsbidrag skall lämnas till 60 nya platser i kommunala inackorderingshem för alkoholmissbrukare, 2. till Bidrag till anordnande av vårdanstalter och inackorderingshem m. m. anvisar ett reservationsanslag på . () () GOTAB 61353 Slockholm 1979
mot · G2021821 · 1979-01-25 00:00:00 — om märkning av läkemedel som inte bör brukas i samband med förande av motorfordon Alla människor i vårt land är medvetna om att alkohol och trafik är en förrädisk och farlig kombination. Förutom det olagliga i att framföra motorfordon efter alkoholkonsumtion innebär sådan körning en direkt fara för trafikanterna, eftersom reaktionsförmågan är starkt nedsatt efter intagande av alkohol även i måttliga mängder. Det finns också andra faktorer som kan göra en förare direkt olämplig att köra bil. Vissa läkemedel och mediciner förstärker t. ex. effekten av alkohol och andra kan ha en verkan motsvarande alkoholens. Alla läkemedel som inverkar på nervsystemet och som kan medföra trötthet, nedsatt uppmärksamhet eller vakenhet, sömnighet eller viss upprymdhet kan vara farliga för en bilförare. Nordiska läkemedelsnämndens expertgrupp för märkning av trafikfarliga läkemedel överlämnade resultatet av sitt övervägande till . Resultatet utgörs bl. a. av en lista över potentiella och speciellt trafikfarliga substanser. Med utgångspunkt i expertgruppens lista har Apoteksbolagets informationsavdelning gjort en sammanställning över läkemedel där dessa substanser ingår. Förteckningen har framtagits i syfte att vid kundinformation snabbt ha tillgång till uppgifter om läkemedlets inverkan på reaktionsförmågan vid t. ex. bilkörning. Det åligger den behandlande läkaren att informera patienten om eventuella risker med ett läkemedel. Expertgruppen lade emellertid fram ytterligare förslag. Sålunda föreslår man att handlingar som inges vid anhållan om registrering av läkemedel bör innefatta dokumentation om läkemedlets påverkan på förande av motorfordon. I ställer icke detta krav . Vi anser emellertid att sådana uppgifter bör lämnas med vid anhållan om registrering. Därtill kommer kravet på märkning av läkemedel som kan vara direkt olämpliga att inta vid förande av motorfordon. Gruppen har som märke på förpackningen föreslagit en röd varningstriangel av samma utseende som den som obligatoriskt skall medfölja varje bil. Gruppen har också undersökt vilka läkemedel som skall märkas och därvid stannat för att föreslå ett system som innebär generell läkemedelsanpassad märkning för en begränsad och särskilt trafikfarlig läkemedelskategori, kompletterad med patientanpassad märkning av andra läkemedelskategorier efter läkarens omdöme. Vi anser att expertgruppens förslag bör genomföras i . Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen anhåller om bestämmelser enligt förslag av Nordiska läkemedelsnämndens expertgrupp angående registrering av läkemedel och märkning av läkemedel som är olämpliga i samband med förande av motorfordon.
mot · G2021824 · 1979-01-25 00:00:00 — av och om abortlagstiftningen Den abortlagstiftning som antogs av 1974 medförde genomgripande förändringar på detta område. I princip fastslogs kvinnans rätt att själv bestämma om hon vill genomgå abort eller ej. betonades nödvändigheten av ökade resurser till stödåtgärder i form av rådgivning och direkt ekonomisk hjälp. 1 samband med beslutet uttalades oro för att den nya lagen skulle ha till följd en avsevärd ökning av antalet aborter, att abort i praktiken skulle komma att betraktas som ett preventivmedel osv. Farhågor av detta slag bemöttes med argumentet att de stödåtgärder samhället skulle sätta in var avsedda att motverka sådana befarade konsekvenser av lagstiftningen. Stödåtgärder är emellertid beroende av ekonomiska resurser. I vissa landstingsområden har man gjort större satsningar än i andra, vilket också medfört påtagliga resultat. Så har det t. ex. visat sig att man på genom olika åtgärder märkbart lyckats minska antalet aborter. Liknande ansträngningar har också gjorts i och i . Ett viktigt inslag i stödåtgärderna utgör kuratorernas arbete. Genom den nya abortlagens införande gjordes endast en mindre del av rådgivningen obligatorisk. Tanken var dock att varje abortsökande skulle ha möjlighet till sådan rådgivning. Enligt vissa tidningsuppgifter tycks det vara så att möjligheten till rådgivning inte utnyttjas i den utsträckning som kunde vara av behovet påkallat. Från läkarhåll har man pekat på den möjliga förklaringen att det fortfarande finns ett motstånd mot kuratorsinblandning från den tid den rådgivningen var obligatorisk. I vilket fall som helst torde en intensifierad information om den hjälp från samhällets sida som kuratorn kan förmedla vara angelägen. Det behövs också en ökad insikt hos den abortsökande om vad abortingreppet innebär och de konsekvenser det kan få i psykiskt hänseende. Erfarenheten säger att om inte kvinnan fått hjälp med det sorgearbete som ofta följer med en abort, kan komplikationer tillstöta i samband med nästa graviditet. för hälsoupplysning har i uppdrag att följa och utvärdera det arbete som utförs på abortlagstiftningens område och att sprida kännedom om gjorda erfarenheter till andra landstingsområden. har gått sedan den nya abortlagen började tillämpas. Vi ser det som angeläget att få en samlad bild av de konsekvenser den nya lagen fört med sig. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att hos regeringen begär en utvärdering av den nya abortlagens verkningar, 2. att hos regeringen begär åtgärder för en intensifierad information om de stödåtgärder samhället erbjuder abortsökande.
mot · G2021826 · 1979-01-25 00:00:00 — 1978/79 1826-1835 Motion 1978/79:1826 av om ökad information rörande tobakens skadeverkningar Tobaken är hälsohot och miljörisk. Barnmorskorna har i ett kompendium behandlat frågan om kvinnor, rökning och graviditet. Man har länge känt till att barn till kvinnor som röker under graviditet har genomsnittligt lägre födelsevikt än icke-rökande mödrars barn, lägre födelsevikt. Under senare delen av graviditeten finns klart samband mellan fostertillväxt och cigarettkonsumtion. Två Helsingborgsläkare har gjort undersökningar om sambandet mellan rökning och missfall. De säger: Undersökningsresultatet gör oss benägna att tro på ett direkt samband mellan rökning och missfallsfrekvensen. De har då stött sig på iakttagelser av toxiska effekter av ämnen som ingår i tobaksröken. Undersökningar har också sökt påvisa långsiktiga effekter av rökning under graviditet. I har man följt 16 000 barn . Barn till mödrar som varit storrökare under graviditeten hade i genomsnitt kortare längd och försämrad läsförmåga. De var både fysiskt och psykiskt något mindre utvecklade än jämnåriga födda av icke-rökande mödrar. Dessa skillnader var oberoende av sådant som socialgrupp, moderns ålder eller barnets ordningsnummer i syskonskaran. Barn påverkas av föräldrarnas rökvanor. Hos barn med astmatiska besvär tenderar tobaksröken att förvärra de astmatiska symtomen i hela 67 96. I 10 96 av fallen anses röken vara den astmautlösande orsaken. Om den vuxna människans arbetsmiljö skulle visat sig ge motsvarande hälsorisker skulle skyddsombuden ha slagit larm. Varför skall barnens miljö behöva vara sämre än arbetsplatsmiljön? I vårt land har vi ungefär 100 000 allergiska personer. Det visar sig att 20 96 är tobaksal lergiska. Men rökare anser sig ofta ha en självklar rätt att röka var de vill. Rökningens konto är ett dyrt konto - både för rökaren personligen genom de skador och risker han utsätter sig för men också för samhället i ökade kostnader för sjukdom, förtidspensionering som belastar rökningens konto. Det är viktigt att de som studerar till vårdpersonal av alla slag får utbildning om rökningen och dess skadeverkningar. arbetar med en ökad tobaksinformation inom mödra- och barnavården. Informationen måste ökas till föräldrar vilkas barn har astma eller andra luftvägssjukdomar. Informationen måste ökas i skolorna - Ökningen i 1 1978/79. rökvanor är speciellt påtaglig bland flickor. Bästa sättet att minska rökfrekvensen i tonåren är att förhindra debuten. Med hänvisning till det anförda hemställes att hos regeringen begär åtgärder för en ökad information om tobakens skadeverkningar.
mot · G2021827 · 1979-01-25 00:00:00 — Motion 1978/79:1827 av om statsbidrag till öppna förskolor Det finns f. n. ett 60-tal s. k. öppna förskolor i landet. Den öppna förskolan i ett bostadsområde fyller många viktiga sociala och praktiska funktioner och är ett betydelsefullt bostadskomplement så länge utbyggnaden av den vanliga barnomsorgsverksamheten är så dålig som den är . Verksamheten i den öppna förskolan inbjuder till s. k. grannskapsarbete där människor i ett område lär känna varandra och knyter kontakter. Den öppna förskolan kan hjälpa till att bryta den isolering många människor lever i. Hemarbetande, skiftarbetande, barnvårdare, dagbarnvårdare, invandrare och föräldrar som köar till daghem eller som är graviditetslediga är de som oftast besöker den öppna förskolan. Speciellt stor betydelse har den öppna förskolan för invandrarkvinnor, och ofta är hemspråksträning förlagd till den öppna förskolan. En kommande föräldrautbildning kan med fördel bedrivas här. Verksamheten inom den öppna förskolan är viktig för föräldrarna men kanske ännu viktigare för barnen. Där kan hemmabarn få tillfälle till gruppsamvaro och social träning med andra barn och vuxna. Just samvaron är viktig, eftersom de flesta barn och vuxna lever i isolerade kärnfamiljer i ofta socialt och kulturellt fattiga bostadsområden. Det är i dessa bostadsområden som förskolan fyller sin viktigaste funktion. På en öppen förskola arbetar vanligtvis två förskollärare. Förskolan samarbetar nära med många andra personalgrupper, t. ex. familjeassistenter, fältarbetare, familjeterapeuter, psykologer, kuratorer, personal inom barnhälsovården. Det innebär att den öppna förskolan med sitt breda samarbete mellan socialvård och barnhälsovård kan arbeta uppsökande och förebyggande. Man kan nå de s. k. riskbarnen och de understimulerade barnen. Barn med s. k. särskilda behov av stöd och stimulans kan man nå för placering inom den vanliga barnomsorgen. Den öppna förskolan har möjlighet att ge föräldrar olika sorters information och att medvetandegöra dem om de rättigheter de har. Ofta fungerar den öppna förskolan som ett pedagogiskt centrum för den övriga barnstugeverksamheten i området med bl. a. studiecirklar. Också lekotekverksamhet kan vara knuten till den öppna förskolan. I lekoteket kan man låna hem speciellt träningsmaterial och leksaker. Eftersom den öppna förskolan fyller en viktig social funktion som träffpunkt för människor och dessutom är ett bra bostadskomplement, borde det finnas en öppen förskola i varje bostadsområde. För öppen förskoleverksamhet utgår inga statliga medel. Det gör att många kommuner, i det nuvarande kärva ekonomiska läge som många kommuner befinner sig i, inte anser sig ha råd att satsa på öppen förskoleverksamhet, trots att man är väl medveten om fördelarna med denna verksamhet. Man vet också att denna verksamhet betalar sig i ett längre perspektiv. Med stöd av ovanstående hemställes att hos regeringen hemställer om förslag om statsbidrag för öppen förskoleverksamhet. INGA (vpk)
mot · G2021828 · 1979-01-24 00:00:00 — av och om karantänsläkare vid internationella flyghamnar m. m. För att skydda från att smittsamma sjukdomar infors i landet skall åtgärder vidtas enligt bl. a. karantänsförordningen (SFS 1975:1019). Vid karantänsstation och internationell flygplats skall enligt förordningen finnas karantänsläkare, vilken jämte ställföreträdare skall förordnas av hälsovårdsnämnden inom berörd primärkommun. Eftersom primärkommunerna ej är huvudmän för hälso- och sjukvården har det blivit allt svårare att finna lämpliga läkare för denna verksamhet. Det har emellertid blivit allt vanligare att landstingen svarar för primärkommunernas läkarbehov inom andra verksamheter. Som exempel härpå kan nämnas förskolor, ålderdomshem och skolor. I yttrande över ett betänkande från hälsovårdsstadgeutredningen, Kommunalt hälsoskydd (SOU 1978:44), har diskuterat frågan om medicinsk sakkunskap till stöd för verksamheten i de framtida miljö- och hälsoskyddsnämnderna. Av yttrandet framgår att sådana behov bör kunna tillgodoses genom samverkan mellan nämnderna och sjukvårdshuvudmännen. Det finns därför anledning att ompröva primärkommunernas skyldigheter att förordna karantänsläkare och låta de för hälso- och sjukvården ansvariga myndigheterna - landstingen -ansvara för läkarmedverkan i karantänsverksamheten. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställes att hos regeringen begär en översyn av hur behovet av karantänsläkare vid internationella flyghamnar och hamnar skall tillgodoses.
mot · G2021829 · 1979-01-25 00:00:00 — av och om den totala alkoholkonsumtionen alkoholpolitiska beslut innebar att statsmakterna fastställde ett långsiktigt alkoholpolitiskt mål. Beslutet anknöt till det gjorda uttalandet från skatteutskottet om att ett mål uppsätts för en flerårig insats syftande till att begränsa den totala, alltför höga alkoholkonsumtionen och till att komma till rätta med alkoholmissbruket. konstaterade i beslutet att för att kunna sänka den totala alkoholkonsumtionen torde fordras samordning av flera olika insatser. 1978 var det första efter alkoholpolitiska beslut. Genom riksdagsbeslutet bortföll konsumtionen av mellanöl. Statistiken för de tre första kvartalen 1978 visar att jämfört med 1977 hade konsumtionen av spritdrycker ökat , vinet minskat och starkölet ökat . En sammanvägning av den totala alkoholkonsumtionen visar därmed en viss minskning. Tecken finns dock på en ökning , och resultatet kan visa sig bli att konsumtionen 1978 kommer att ligga något högre än 1977. Skulle utvecklingen tyda på att alkoholkonsumtionen är stigande behövs åtgärder för att i stället minska konsumtionen. Risken är annars att 1979 kommer att ge högre alkoholkonsumtion än 1978. Därmed skulle samhällets alkoholpolitiska målsättning att minska den totala, alltför höga alkoholkonsumtionen äventyras. Riksdagsbeslutet var positivt, men trovärdigheten i detta beslut blir självfallet helt beroende av om det får prägla den praktiska politiken. Bara om statsmakterna beslutsamt ingriper vid tendenser till ökad alkoholkonsumtion visar man att målsättningen är allvarligt menad. Vi utgår från att fastställda målsättning får styra politiken, så att konsumtionen successivt kan minskas. Det får därför betraktas som helt uteslutet att statsmakterna skulle kunna godta att vi i stället får en ökning av totalkonsumtionen från det första till efter alkoholbeslutet. Det är därför viktigt att noga följa utvecklingen , för att kunna sätta in åtgärder - i beskattningen och på annat sätt - om kvartalssiffrorna visar högre konsumtion än . Skulle en ökad alkoholkonsumtion inte mötas med åtgärder som bryter ökningen, framstår målsättningen som övergiven. Något sådant vore allvarligt uralkoholpolitisk synpunkt-ty finns en målsättning förarbetet, kan man säga att statsmakterna förlorat kontrollen över utvecklingen. De långsiktiga sociala skadorna kommer då att öka drastiskt. Med hänvisning till ovanstående hemställes att hos regeringen anhåller att regeringen noga följer alkoholkonsumtionens utveckling mot bakgrund av målsättning om minskad total alkoholkonsumtion.
mot · G2021830 · 1979-01-25 00:00:00 — av m. fl. om servicelägenheter för svårt rörelsehindrade Möjligheterna för svårt rörelsehindrade att bo i egna lägenheter i det vanliga bostadsbeståndet och ändå ha tillgång till nödvändig service är på de flesta håll i landet praktiskt taget obefintliga. Många handikappade ungdomar som lått god utbildning kan inte utnyttja den när skolan slutar på grund av brist på lämplig bostad. Det förekommer att de fortsätter att gå i skola i de skulle ha slutat skolan därför att de inte har någon annanstans att bo. De rörelsehindrade och deras organisationer har länge hos kommuner och landsting krävt möjlighet till s. k. serviceboende, vilket skulle ge de handikappade största möjliga frihet, integrering i samhället och oberoende för sig själva och sina familjer. Det gäller här främst sådana handikappade som är beroende av hjälp . De behöver inte medicinsk vård, utan praktisk hjälp. Det kan röra sig om vändning , hjälp med personlig hygien, på- och avklädning, matlagning, assistens vid måltider etc. Detta kan ordnas genom serviceenheter antingen i hyreshus eller knutna till småhus i gruppbebyggelse. I flerfamiljshus uppnår man högsta grad av integrering genom att placera en eller två servicelägenheter i varje våningsplan, om övriga lägenheter och utrymmen i nybyggda elier sanerade hus är utformade enligt byggnormerna. Vissa kostnadsberäkningar har gjorts av en arbetsgrupp inom DHR. Gruppen kom fram till att ett tiotal lägenheter knutna till en servicecentral ger den mest acceptabla kostnadsnivån. Fler lägenheter kräver större personal, och färre blir inte billigare. Serviceenheten/lägenheten skall utformas så, att hjälpbehovet så långt möjligt reduceras. Den handikappade skall kunna göra så mycket som möjligt själv och endast få hjälp med de praktiska detaljer han/hon inte kan klara. Personalen skall inte vara vårdare, utan endast ge service i den omfattning och på det sätt hyresgästen själv bestämmer. Alternativet för denna grupp människor är i de flesta fall någon form av institutionsvård. Kostnaderna för sådan vård vilar på landstingen och belastar inte primärkommunernas budget, vilket serviceboendet skulle göra. Serviceboende är emellertid billigare än institutionsvård, och en överflyttning skulle - som den innebär en förbättring för de handikappade - minska de totala offentliga utgifterna. För att lösa dessa problem anser vi det nödvändigt med statliga initiativ, bl. a. för att få till stånd samverkan mellan huvudmännen. mittén , som bl. a. har att arbeta med de flerhandikappades problem, torde lämpligen kunna ges uppdraget att finna lämpliga former för statliga insatser. Med hänvisning till vad ovan anförts hemställs att hos regeringen begär att omsorgskommittén, i samband med sitt uppdrag beträffande flerhandikappades problem, även får pröva möjligheten till samverkan mellan kommunerna, landstingen och staten för att främja tillkomsten av servicelägenheter för svårt rörelsehindrade. () () () () HANS NYHAGE (m) () G. () ()