mot · G2022681 · 1979-05-07 00:00:00 — av m. fl. med anledning av propositionen 1978/79:205 med förslag till renhållningslag, m. m. Regeringen har i propositionen 1978/79:205 lagt fram förslag till ändringar i renhållningslagstiftningen. Dessa ändringar medför emellertid inte att grundläggande rättssäkerhets- och byråkratiproblem löses. Enligt lagförslaget skall i renhållningsordning föreskrivas under vilka förutsättningar undantag från sophämtning skall kunna medges. Fråga om undantag prövas av hälsovårdsnämnd. Mot sådant beslut skall besvär kunna anföras genom förvaltningsbesvär hos . Beslutet skall kunna omprövas på saklig grund. I specialmotiveringen framförs detta uttryckligen av hänsyn till enskilda intressen. Problem kommer emellertid att uppstå vid en saklig omprövning eftersom beslut om undantag skall grundas på den renhållningsordning som kommunfullmäktige antagit. Denna renhållningsordning kan emellertid inte angripas med förvaltningsbesvär utan endast genom kommunalbesvär. En renhållningsordning kan alltså inte omprövas till sitt sakliga innehåll. Vad som sagts innebär att den kommun som i sin renhållningsordning inför mycket rigida regler om undantag i praktiken betar sina kommuninnevånare rätten och möjligheten att efter besvär få ett rimligt beslut om undantag från sophämtning. Vid besvärsprövning kan nämligen tvingas att konstatera att ett orimligt beslut om att avslå begäran om undantag inte kan ändras därför att det står i samklang med renhållningsordningen. Trepartiregeringens utredningsinitiativ var inriktat just på att ge den enskilde en stärkt ställning och bättre rättssäkerhet i renhållningsfrågor. Den remisskritik som riktades mot utredningsförslaget rörde i och för sig inte strävan att stärka den enskildes ställning. I stället var det den lösning som kommittén valde som föranledde kritik. Ett stort antal remissinstanser ville ersätta kommittéförslagets anmälningsförfarande med ett förprövningssystem. I propositionen nöjer man sig emellertid inte med att göra den modifiering av förslaget som skulle motiveras av remisskritiken. 1 stället lägger regeringen fram ett förslag som i många fall kan medföra att de enskilda medborgarnas ställning över huvud taget inte stärks. Skall trepartiregeringens ambitioner i denna fråga fullföljas måste det klart framgå av själva lagtexten att människor i glesbygd som själva kan ta hand om sitt avfall, utan att sanitär olägenhet uppstår, också skall ha rätt att göra detta. Vidare måste det klart framgå att den fastighetsägare som besvärar sig mot ett nej från kommunen på begäran om undantag från sophämtnings monopolet, måste kunna få sina besvär allsidigt prövade. Besvärsprövningen skall inte kunna begränsas av kommunala beslut om utformning av en renhållningsordning. De avgiftsregler som föreslås införda i den nya renhållningslagen sammanfaller i huvudsak med dem som återfinns i lagen om kommunala renhållningsavgifter. Dessa regler har i ett antal fall givit orimliga konsekvenser. bör i samband med beslut om ny renhållningslag slå fast att avgift ej skall tas ut, då det i praktiken inte skett någon avhämtning av avfall. Självfallet får detta inte innebära att en fastighetsägare skall kunna undgå skyldighet att betala avgift genom att endast tillfälligtvis utnyttja den kommunala sophämtningen eller genom att utnyttja kommunens sophämtning indirekt genom grannars soptunnor eller på motsvarande sätt. De fall där avgift inte skall tas ut är då det varaktigt inte uppstår några sopor för avhämtning på en fastighet. För att inte förbudet mot omhändertagande på fastigheten av avfall, som skall hämtas av kommunen, skall ge orimliga konsekvenser bör förbudsregeln jämkas något. Förbudet bör inte träffa de fall då omhändertagande sker i ringa utsträckning och detta inte medför sanitär olägenhet. Det är inte godtagbart att den som själv vill och kan ta ansvar för omhändertagande av det egna hushållsavfallet skall kunna drabbas av böter. De straffbestämmelser som finns i lagförslaget bör utgå. Detta innebär att den kommun som vill ingripa mot en fastighetsägare får utnyttja vitesföreläggande enligt 23 §. Med hänvisning till vad som anförts hemställs 1. att antar det vid propositionen fogade förslaget till Renhållningslag med den ändring att 1, 4, 7 och 9 §§ erhåller följande lydelse: Med hushållsavfall jämförligt avfall. Med hantering avses i lagen insamling, förvaring, bortforsling och slutligt omhändertagande. Varje kommun enskilda intressen. När kommunen av bebyggelse. I glesbebyggelse bör undantag enligt 9 § från bortforslingsskyldighet medges om inte detta medför sanitär olägenhet. När avfallet skall forslas bort genom kommunens försorg, får avfallet inte grävas ned, komposteras eller på annat sätt slutligt omhändertas av fastighetsinnehavaren såvida inte detta sker i ringa utsträckning och inte medför sanitär olägenhet. Skall avfall med bortforslingen. För varje vara anordnad. Frågor om undantag från renhållningsordningens Föreskrifter prövas av hälsovårdsnämnden med stöd av vad som sägs i 4 8. 24 8 (Utgår) 25 § blir 24 8 26 8 blir 25 8 2. att uttalar att avgift för sophämtning m. m. inte skall tas ut när det varaktigt inte uppstår något avfall för avhämtning på en fastighet. () . () (m) () L. () ()