mot · G2021449 · 1979-01-24 00:00:00 — av m. fl. om en fortsatt utveckling av jordbruk och livsmedelsindustri i I vissa avseenden kan de geografiska och demografiska förhållandena i sägas ha mera gemensamt med och kontinenten än med exempelvis mellersta och norra . Särskilt inom jordbruksnäringen har denna landskapets särart varit av betydelse. Genom starka impulser från kontinenten kom under förra århundradet att i rask takt få en helt ny karaktär. Slättlandskapet gav goda betingelser för en fortskridande mekanisering inom odlingen, utdikningsföretag av stor omfattning gav ny odlingsbar mark och framför allt kom de väldiga lövskogsarealerna att drastiskt omvandlas till fruktbar . Under några årtionden kring förra seklets mitt fick ett helt nytt ansikte; enskiftet var genomfört och i en ny organisationsform kom den vegetabiliska och animala produktionen att få en helt ny och för hela landet avgörande inriktning. När spannmålsexporten omöjliggjordes genom en stark konkurrens från det nya landet i väster, svarade de skånska jordbrukarna med att bygga upp en rationell animalieproduktion, föra in nya grödor i odlingen och inte minst att genom stöd åt växtförädlingen, metodisk jordbruksforskning och försöksverksamhet ge näringen ökad kraft i utvecklingen. Mejerirörelsen introducerades i , och härifrån gick kunnandet och tekniken ut i landet i övrigt. Folkhögskolor och i dess spår särskilda lantmannaskolor har också i vårt land sin uppkomst i . Beskrivningen skall ej fortsätta; det vore endast att räkna upp praktiskt taget alla områden inom jordbruksnäringen, om bilden skulle fullständigas. som inkörsport för impulser utifrån och som omgestaltare och utvecklare för deras användning inom vårt land, kan icke tillräckligt värderas. Skånskt jordbruk och livsmedelsindustri i modern tid Det arv som det skånska jordbruket och livsmedelsförädlingen i en ny tid fått ta över har förvaltats med stor skicklighet och utvecklingen har gått vidare. Det är inte en uppblåst dryghet i påståendet att landskapet har ett jordbruk väl i klass med vad något annat land kan uppvisa. Insatserna att utveckla livsmedelsindustrin och i strävan dena till förädling har kommit från skilda håll. Statens insatser inom främst växtförädling, mejerihantering och djuravel samt genom hushållningssällskap och lantbruksnämnder har haft stor betydelse. har med stor uppslagsrikedom tagit sig an att producera, förädla och marknadsföra livsmedel av skilda slag. Kooperativa förbundets insatser har på detta område varit av stor betydelse. Flera av de mest utvecklade och specialiserade fläskoch äggproducenterna är leverantörer till KF. Sist men inte minst bör det erinras om jordbrukskooperationens utomordentligt stora insatser för att samordna de tiotusentals böndernas önskan att vara med och själva bestämma utvecklingen på dessa områden. Motsättningarna mellan bönder och arbetare har måhända i ett tidigt skede varit större i än på andra håll, men i konflikternas spår följde också en ömsesidig respekt och aktning för varandra, ja solidaritet och samverkan. Konsumentkooperationens insatser för att i en svår tid stödja läns bönder lever ännu i minnet hos många äldre jordbrukare. Talesmän för det skånska jordbruket har ofta också haft en vidsynt inställning. Deras inställning till en fortgående rationalisering har varit övervägande positiv, och det primitiva motstånd, som på åtskilliga andra håll rests mot en fortgående omgestaltning av näringen, har inte funnit någon nämnvärd förankring bland skånska jordbrukare. Ett resultat av detta är de välutvecklade förädlingsföretag som representeras av , , m. fl. Ett annat resultat av jordbrukarnas öppna attityd till framtiden har tagit sig uttryck i tillkomsten av ett stort antal specialiserade jordbruksföretag inom provinsen. Till den positiva bilden kan också hänföras de insatser som , i , Weibullsholm i , Trädgårdshallen i och flera andra marknadsföretag utfört. Uppmärksammas bör också den storartade utveckling som främst Findus och svarat för när det gäller förädling av grönsaker, fjäderfä m. m. Bilden vore inte fullständig om man inte i detta sammanhang också observerat vilken betydelse för jordbruket som utvecklingen av förpacknings- och frysindustrin i haft. Det nära samarbetet mellan producenter, förädlare och marknadsförare som möjliggjorts i har varit av stor betydelse för framstegen och kommer förmodligen att bli än mer avgörande för möjligheterna att upprätthålla konkurrenskraften och vinna nya marknader för livsmedel. Avsikten med denna motion är inte att ge en täckande beskrivning av jordbruket i eller av den till denna anknutna vidareförädling och marknadsföring. De områden som behandlas i det följande är endast att se som exempel och syftet är att klargöra betydelsen av samverkan mellan företag inom och utom det egentliga jordbruket, betydelsen av att utvecklingen inte hindras genom snäva föreställningar om vad som är jordbrukets bästa och framför allt att framhäva provinsens förutsättningar att inom landet och internationellt hävda sig inom den livsmedelsproducerande sektorn. Den nedgång i industriell sysselsättning som drabbat och som utförligt beskrivits i en annan av oss väckt motion gör det synnerligen angeläget att arbetstillfällen kan behållas och utökas inom jordbruksproduktionen och livsmedelsindustrin. Vi menar att vissa företeelser inom den av den borgerliga regeringen utformade jordbrukspolitiken - som fått som enda övergripande mål att tillförsäkra jordbrukets utövare en god inkomst - inger oro för framtiden. Beslut som träffats inom regeringsapparaten har förstärkt denna oro till följd av det klara uppsåtet att i första hand tillgodose företagarintresset från en snäv utgångspunkt och ej en fortsatt rationell utveckling, till fromma även för konsumenterna och samhället. riktlinjer för jordbrukspolitiken utgick man från att överskottsproduktion inom jordbruket skulle elimineras. Intill dess att så skett skulle marknadsreglerande åtgärder i statlig regi förekomma. Liksom tidigare skulle kostnader föröverskottsproduktionen bäras av jordbruket och belasta de produktionsgrenar där överskott uppkom. Reglerande åtgärder skulle åvila de sju halvstatliga regleringsföreningar som finns inom jordbruksområdet. Dessa är till formen ekonomiska föreningar, vilkas medlemmar är intressenter från jordbrukskooperationen, konsumentkooperationen samt enskild handel och industri. I styrelserna ingår representanter för de nämnda intressena samt ett par representanter utsedda av regeringen. Verksamheten står under jordbruksnämndens överinseende och skall följa nämndens direktiv, grundade på beslut av regering och riksdag. Föreningarnas verksamhet syftar i första hand till att motverka att utbudet av jordbruksprodukter överstiger efterfrågan inom landet vid den prisnivå som möjliggöres av gränsskyddet för resp. produkt. Verksamheten består främst i finansiering av lagring och export av överskottsproduktion. Regleringsmedel, som i stor utsträckning är att anse som statsmedel, tilldelas föreningarna, som också har viss rätt att uppbära vissa avgifter genom jordbruksnämnden. För föreningen utgöres avgifterna huvudsakligen av slaktavgifter som uppgått till mycket betydande belopp sammantaget. Inom Svensk Ägghandel har verksamheten huvudsakligen baserats på regleringsmedel som erhållits från jordbruksnämnden, men från /77 har uttagits en avgift av högst . per kyckling sorn levererats till äggproducenter. Vi förbigår i detta sammanhang de fem övriga regleringsföreningarna som berör spannmål, oljeväxter, socker, potatis resp. mjölkprodukter och som arbetar med samma syfte som de två övriga.Genom den inriktning som jordbrukspolitiken erhållit sedan de borgerliga partierna fått majoritet i har som redan sagts det främsta målet för denna angivits vara att bereda jordbrukets utövare en god ekonomisk ställning. En ökad stimulans åt jordbruksproduktionen inom familjeföretag har ansetts behövlig. I proposition till 1977/78:154 berörs frågan om ny utformning av systemet för animalieproduktionens utbyggnad genom avgiftsbeläggning. Ett sådant system skulle enligt förslaget särskilt inriktas på avgiftsuttag direkt från producenten. Det förutsattes att jordbruksnämnden skulle ges befogenheter att ta del av lantbruksregistrets uppgifter om de större företagens produktion av slaktsvin resp. innehav av höns. För att nämnden skulle kunna debitera fläsk- och äggproducenternas avgifter måste lagen om prisreglering på jordbrukets produkter (1967:340) ändras. I propositionen åberopade jordbruksministern uttalande i anledning av riktlinjer för styrning av animalieproduktionen som antagits . Inom äggproduktionen skulle liksom i fråga om fläskproduktionen en avgift kunna tas ut vid större besättningar. Jordbruksministern framhöll att differentieringen av avgifterna skulle göras trappstegsformad. Avgifterna kom därigenom, förutom att påverka produktionens ubyggnad, även att medföra en inkomstfördelning från större producenter till familjejordbrukare. Det förutsattes att ett sådant avgiftssystem borde genomföras så att de nya avgifterna kom i tillämpning från . Som vägledning erinrade jordbruksministern om att enligt jordbruksutredningen uppnåddes de ekonomiska stordriftsfördelarna vid besättningar om 10 000 höns. Nämnas bör slutligen att representanterna för det socialdemokratiska partiet och kommunisterna i jordbruksutredningen (SOU 1977:16) i en reservation uttalat att regleringssystemet enligt deras uppfattning borde så långt möjligt vara kon.kurrensneutralt, dvs. att olika företag skulle få tillgång till råvara på så långt möjligt lika villkor i fråga om priser och övriga leveransvillkor. Reservanterna framhöll det som angeläget att staten, såsom bärare av ett allmänt konsumentintresse, fick ökade möjligheter till kontroll och insyn i olika branscher. Reservanterna erinrade om jordbruksregleringens komplicerade uppbyggnad och svårigheterna att lösa informationsbehoven. En effektiv och slagkraftig jordbrukspolitik kräver samverkan mellan olika grupper i samhället och förutsätter en allmän opinion som är informerad i sakförhållandena. Reservanterna förutsatte slutligen att i överensstämmelse med beslut en utökning skedde av det allmännas representation i jordbruksnämnden. Återverkningar för äggproducerande storföretag Inom den svenska animalieproduktionen har specialiserade foretag i betydande utsträckning kommit att svara för framställning av våra livsmedel. Som vi beskrivit inledningsvis har specialproduktion inom denna sektor stor omfattning i . Särskilt inom fjäderfä- och äggproduktionen har stordriftens fördelar kommit till uttryck, vilket medför det ur konsumentsynpunkt värdefulla att produkterna fått en hög och jämn kvalitet. som är så stora att förpackning och marknadsföring kan ske direkt från företaget har också den avgjorda fördelen att varan är absolut färsk när den går ut i handeln. Utvecklingen av specialiserade större företag har självfallet inte kunnat ske helt problemfritt. Genom de stränga krav som ställes ur miljövårdsoch djurskyddssynpunkt har dock de olägenheter, i form av miljöstörningar som inledningsvis gett sig till känna, numera övervunnits. Genom att de större företagen är lättkontrollerade och har bättre resurser att uppfylla de av myndigheter ställda kraven, torde en produktion i denna form ur många synpunkter vara att föredra. Tillvaratagandet och förädlingen av avfallsprodukterna går med ny teknik även lättare att genomföra vid sådana större företag. I har vuxit fram ett antal företag som motsvarar den beskrivning som här getts. De torde utgöra exempel på en rationell och eftersträvansvärd utveckling inom animalieproduktionen med särskilt beaktande av de anspråk som reses ur konsumentsynpunkt. De verkligt stora företagen är dock få. Det finns i landet fem äggproducerande företag med besättningar över 65 000. Ett femtiotal företag har besättningar mellan 13 000-65 000 höns, något över 600 har fler än 1 300 men ej 13 000 och slutligen räknas över 34 000 företag ha högst 1 300 höns. Man beräknar att av hönsplatserna nybesättes perår och deav Svensk ägghandel tillämpade avgifterna bestäms enligt följande; inköp av högst 1 000 unghöns sker utan avgift, för följande 9 000 erlägges . per individ, för därpå följande , för ytterligare . och för inköp . För ett företag som Aniagra i , som har en kapacitet som motsvarar inköp av 135 000 unghöns , beräknas den totala avgiften till . , vilket utgör en belastning med per producerat kilo ägg (13,per hönsplats och år). Företaget belastas alltså med nära per kilo ägg för hela sin produktion, en kostnad som producenten med upp till 1 000 nyinköp är helt befriad ifrån. Jämför man med en typ av företag som har en nyrekrytering av högst 10 000 unghöns, säg ett 15-tal sådana, som tillsammans haren produktion motsvarande Aniagras,blir merbelastningen för de sistnämnda företagen . Det är att märka att företaget fanns i drift när de nya bestämmelserna utfärdades, investeringarna var slutförda och förutsättningarna att anpassa sig, dvs. inskränka driften - som tydligen avsikten med pålägget på . varit - inte kan ske utan stora förluster. Vi kan för vår del inte godtaga en produktionsbegränsning i denna form som bestående. Såvitt vi kan finna är det första gången som bestämmelser utfärdats som alldeles uppenbart syftar till att stoppa utvecklingen och föra produktionen tillbaka till det s. k. familjeföretaget, med blandad produktion. Någon lösning av överskottsproblemet ligger inte i systemet. Den som hävdar att familjeföretaget är en konkurrenskraftig produktionsform kan inte finna stöd förden åsikten där ett så betydande stöd som detta är påkallat. En särskild expertgrupp har för jordbruksutredningens räkning undersökt lönsamhetsförhållandena inom äggproduktionen - en undersökning som även åberopas av dåvarande jordbruksministern - och denna visar, såsom redan framhållits, att vid besättningar om 10 000 höns uppnås de flesta av stordriftens fördelar. En så hård uppräkning av avgiften som sker i det gällande systemet för de största företagen kan således inte försvaras med de lönsamhetsoeräkningar som är kända. En så stor skillnad torde inte ha varit väntad av dem som uttalat sig i princip vara för ett differentierat avgiftssystem. Det är inte vår främsta uppgift att företräda det här angivna företaget och de övriga som drabbas av det införda systemet, ehuru vi inte kan godtaga den tendens till godtycke som beslutet representerar. Vi ser frågan ur konsumentsynpunkt och på lång sikt. Det ligger inte inom ramen för uppgift att i detaljer styra ett system som detta. Men det är angeläget att partdominerade instansers handlande blir föremål för insyn och debatt. Felet är uppenbart att de som har att bevaka konsumentintressena i dessa sammanhang har en alltför ensam och svag ställning gentemot den helt dominerande representationen från producentsidan. Det är därför ytterst angeläget att konsumentintresset får en utökad representation i jordbruksnämnden. har godkänt en lagändring som bemyndigar regleringsföreningarna att enligt närmare föreskrifter från regeringen eller nämnden pröva frågor om bidrag eller annat stöd i marknadsreglerande syfte. Det torde ur allmänrättsliga synpunkter närmast vara självklart att en bättre balans åstadkommes inte endast i jordbruksnämndens sammansättning utan också i de särskilda regleringsföreningarnas styrelser som genom lagändringen fått ett direkt myndighetsansvar. Vi kommer därför att påyrka ett beslut i denna riktning. Fläskproduktion i rationella enheter En mycket stor del av landets fläskproduktion är förlagd till . De mest utvecklade företagen inom branschen finns också de i de båda . Som framgår av material redovisat av jordbruksutredningen har antalet fläskproducenter i landet kraftigt reducerats, medan antalet djur per företag ökat. I gruppen småproducenter, med högst 100 svin i besättning, fanns 1968 nära 68 000 företag. Antalet har gått ned till 35 1975 och torde ha minskats ytterligare . I företag med besättningar på 100-500 svin har skett en ökning från 3 700 till över 5 000, och i gruppen storproducenter, med mer än 500 svin, har antalet företag fördubblats från 376 till 766. Man beräknar att utbyggnaden medfört ytterligare över 250 000 besättningsplatser, varav cirka hälften faller på den större gruppen företag. Utvecklingen i torde ha följt samma mönster. Även i fråga om fläskproduktionen uppkommer nästan regelmässigt överskottsproblem. Exporten främjas genom att slaktdjursavgifter uttages. För varje slaktat djur har en avgift - . För att åstadkomma en produktionsbegränsning vid större företag har på jordbruksutredningens förslag den borgerliga regeringen, med att den föreslog de nämnda åtgärderna i fråga om äggproduktionen, även förelagt förslag om möjlighet att differentiera slaktdjursavgiften. Motiveringen för åtgärderna är att få ett instrument som begränsar överskottet och som medverkar till att befintliga resurser vid utvecklingsbara familjeföretag utnyttjas bättre och att man åstadkommer en bättre regional fördelning av produktionen. har anslutit sig till att slaktdjursavgiften kan få differentieras men gjort frågan beroende av förhandlingar mellan jordbruksnämnden och lantbrukets organisationer. har dock inte någon förändring vidtagits. Frågan kompliceras av att f. n. inga slaktdjursavgifter uttages, utan dessa avräknas mot att regleringsföreningen tillföres en del av de statliga budgetmedlen som utgår för att subventionera kött och fläsk. En differentiering av slaktdjursavgiften efter samma principer som varit vägledande för reglering av äggproduktion skulle i många fall få en för de i verksamma företagen förödande verkan. Enligt vår mening har den utredning som föregått beslut i frågan varit synnerligen bristfällig. 1 det material som den särskilda expertgruppen lagt fram finns inte något hänsynstagande till verkningarna av de helt skilda principer som tillämpas för avräkningspriset vid slakteriföreningarna. Det har nämligen framkommit att stora leverantörer får bättre priser per djur än de mindre. I pressen har förekommit uppgifter om hur det vid föreningsstämmor framförts mot detta system, som anses helt motverka intentionerna bakom en differentiering av slaktdjursavgiften. Vi har ingen anledning att gå in på kritik av det system som tilämpas i föreningarna och som förmodligen väl kan motiveras med billigare transportkostnader, jämnare tillförsel m. m. Vi anser det emellertid nödvändigt att innan någon differentiering sker av slaktdjursavgiften - som vi i och för sig inte finner motiverad - får ta del av en närmare utredning om hur ett sådant system passar ihop med den faktiska prissättning som gäller vid leverans av slaktsvin. Till följd av de geografiska särdragen visar växtodlingen i en rikare variant på grödor än övriga delar av landet. Betodlingen är en av de mer utvecklade specialgrödorna. Där finns emellertid en begränsande faktor i att en del av sockerkonsumtionen i landet bör förbehållas för import från främst rörsockerproducerande utvecklingsländer. har uttalat sig för en sådan begränsning. Genom förbättrade odlingsbetingelser har i verkligheten sockerproduktionen inom landet fått större omfattning än vad som avsetts. En annan gröda som fått ett ökat utrymme i är odlingen av gröna ärter. Vid Findus, som är det ledande företaget, har odlingar av denna gröda lagts ut på omkring 6 500 ha . Även om arealen endast är något av den som gäller sockerbetor, torde detta vara ett område där en utveckling kan vara möjlig. Liksom betodlingen har odlingen av ärter dessutom stor betydelse för ändamålsenlig växtföljd. Företagets produktion av gröna ärter har, genom utvecklingen av frystekniken och den service som AB Frigoscandia, med i flera länder, kan erbjuda, med stor framgång kunnat marknadsföras i många länder. Av totalproduktionen på gick på export, varav huvuddelen gick till . Även denna specialodling åtnjuter visserligen ett visst statligt stöd, men mycket talar för att det likväl skulle vara fördelaktigt att utöka denna gröda. För landet är det därtill av stor betydelse att vi kan exportera en bearbetad vara. Vi är övertygade om att ett närmare samarbete mellan jordbruket, livsmedelsföretagen, förpacknings- och frysindustrin, eventuellt i samverkan med livsmedelsavdelningen vid tekniska högskolan i , skulle kunna ge ökade utvecklingsmöjligheter när det gäller att i producera och marknadsföra livsmedel. En utveckling i denna riktning försvåras, om jordbrukspolitikens främsta uppgift blir att isolera jordbruksproduktionen från att ta intryck av de tekniska framstegen. Vi hävdar att det för utvecklingen i är absolut nödvändigt att perspektivet vidgas och att jordbruket så långt som möjligt skall integreras med svenskt näringsliv i övrigt. Med hänvisning till vad ovan anförts hemställer vi 1. att konsumentrepresentationen i jordbruksnämnden utökas, 2. att konsumentrepresentationen i de sju regleringsföreningarna utökas med två ledamöter i varje förenings styrelse, 3. att hos regeringen anhålla att jordbruksnämnden anmodas lämna en redogörelse för verkningarna vid äggproducerande företag av olika storlek och för marknaden av de differentierade avgifter som tillämpas inom Svensk ägghandel, 4. att begära en utredning beträffande den faktiska prissättning som tillämpas av slakteriföretag vid köp av slaktsvin innan någon form av differentierade slaktavgifter får införas, 5. att anhålla att regeringen genom ett lämpligt organ främjar en ökad samverkan mellan jordbruk, industri, förpacknings- och frysföretag samt handel och forskning i avsikt att främja export och marknadsföring av därför lämpliga jordbruksprodukter. () () V. () i HANS () i P.O. ()