ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G2021161 · 1979-01-24 00:00:00 — 1978/79 1161-1172 av m. fl. om skattefrihet för belopp som tillfaller förmånstagare till pensionsförsäkring Förmånstagares förvärv av rätt till pension som utgår på grund av tjänstepensionsförsäkring eller annan pensionsförsäkring som är är enligt 12 § och 37 § andra momentet AGL arvs- och gåvoskattefria. Övriga förvärv av pensionsförsäkringar, dvs. förvärv av pensionsförsäkringar som är , arvs- och gåvobeskattas (i den mån pensionens årsbelopp överstiger ). Huvudsakliga skälet till detta är att hindra att stora försäkringar utnyttjas för att kringgå beskattningen. Departementschefen framhöll i prop. 1958:145 s. 98 att ett frångående av denna princip inte borde ske med mindre det var ställt utom tvivel att viss skatteflyktsspärr inte längre erfordrades. Utfallande pensioner inkomstbeskattas i sin helhet. För att belysa vilka beskattningskonsekvenser som kan inträffa om nuvarande beskattning bibehålls oförändrad vill vi peka på ett fall där den årliga inkomst- och gåvoskatten skulle ha utgått av pensionens belopp om gåvoskatten hade bestämts enligt lag. Skatten nedsattes dock genom särskilt beslut, så att sammanlagda gåvo- och inkomstskatten inte översteg av pensionsbeloppet. Bestämmelserna i kommunalskattelagen om pensionsförsäkring blev föremål för omfattande ändringar 1975. Den nya definitionen på pensionsförsäkring som tecknats efter 1975 innebär i stort sett att endast verkligt pensioneringsbehov kan tillgodoses. Avdragets storlek begränsas med riktpunkt att högst s. k. planpensionsnivå skall kunna uppnås. Härigenom får motivet om skatteflykt anses ha fallit bort. Vidare talar rättviseskäl för ett slopande av den nuvarande arvs- och gåvobeskattningen av pensionsförsäkringar, eftersom den gör åtskillnad mellan tjänstepensionsförsäkring, som enbart kan tecknas för anställda, och en motsvarande försäkring som en egenföretagare behöver teckna. Med stöd av det anförda föreslår vi att beskattningen enligt AGL av förmånstagares förvärv av pensionsförsäkring som är slopas. 1 1978/79. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att hos regeringen anhåller om förslag att beskattningen enligt lagen om arvsskatt och gåvoskatt av förmånstagares förvärv av pensionsförsäkring som är slopas. () ()
mot · G2021162 · 1979-01-25 00:00:00 — av m. fl. om värdesäkrade förmögenhets- och arvsskatteskalor m. m. I regeringens proposition 1977/78:40 om de mindre och medelstora företagen föreslogs lättnader i arvs- och förmögenhetsbeskattningen för familjeföretagare. Den av antagna propositionen innebar att substansvärdet av förmögenhet nedlagd i ett småföretags rörelse, jordbruk eller skogsbruk reduceras till vid såväl förmögenhetsbeskattningen som arvsbeskattningen. Det betyder i princip en halvering av tidigare skattesatser. Utan tvivel har propositionen redan haft en positiv effekt. Men i propositionen fanns också inbyggda svagheter. a. ställdes många av de större familjeföretagen utanför de åtgärder som föreslogs i propositionen 1977/78:40. Vidare medförde förslaget för de mindre familjeföretagen lättnader endast på kort sikt. För med nuvarande inflationsutveckling kommer gällande substansvärderingsregler snabbt att urholkas om förmögenhets- och arvsskatteskaloma inte värdesäkras. Därför måste förmögenhets- och arvsskatteskalorna värdesäkras. Som ovan nämnts omfattas inte de större familjeföretagen av de lättnader i kapitalbeskattningen som antog i anledning av regeringens proposition 1977/78:40. Dock framhölls att de större familjeföretagens situation skulle tas upp i större sammanhang, nämligen i samband med behandlingen av skatteutrednings förslag. Men det är osäkert om skattefrågorna hinner behandlas under vårsession. Emellertid brådskar frågans lösning. Och om de större familjeföretagen skall kunna utvecklas vidare behövs skattelättnader även för dessa. Ty en av de direkta orsakerna till den företagskoncentration vi haft här i landet och som fortfarande pågår är den hårda beskattningen av ägare till större familjeföretag. Därför måste de tidigare utlovade skattelättnaderna för ägare till större familjeföretag komma snart. Med stöd av det anförda hemställs 1. att hos regeringen anhåller om förslag till värdesäkrade förmögenhets- och arvsskatteskalor, 2. att hos regeringen anhåller om förslag till lättnader i beskattningen för ägare till större familjeföretag. () ()
mot · G2021163 · 1979-01-25 00:00:00 — om ändring av mervärdeskattelagen beträffande målningsarbeten på fastighet Mervärdeskatten syftar till att ge en konkurrens- och konsumtionsneutral beskattning. Detta syfte skulle säkrast nås genom att alla förädlingsvärden beskattades, även sådana som tillkommer genom arbete som utförs för egen räkning. Av praktiska skäl har detta tillvägagångssätt inte bedömts vara genomförbart. Inom fastighetsområdet, där konkurrensstörningarna skulle bli störst mellan egenregiverksamhet utan beskattning av förädlingsvärdena och yrkesmässigt tillhandahållande av annan med full beskattning, har man valt att skapa reduceringsregler, vilkas främsta syfte är att nollställa skattens inverkan på egenregiverksamhet resp. upphandling från annan. Målningsarbeten beskattas efter ett till 60 96 reducerat beskattningsvärde. För vissa andra arbeten inom fastighetsområdet gäller ett till 20 96 reducerat beskattningsvärde. De olika procenttalen ger uttryck för den beräknade andelen av materialkostnader som ingår i vederlaget. Dessa schablonregler ger i en del fall upphov till konkurrensstörningar. Vissa mindre sådana torde man få godta. Det finns dock enligt vår mening inga godtagbara skäl att tolerera så påtagliga konkurrensstörningar som nuvarande reduceringsregler innebär för måleribranschen. För måleriarbeten är störningen lika med skatten på ca 40 96 av vederlaget vid jämförelse med egenregiverksamhet under i övrigt likartade förhållanden. Förvissa typer av målningsuppdrag med särskilt låg materialkostnadsandel kan störningen vara ännu högre. Det är således fråga om en allvarlig konkurrensstörning till förmån för den egenregiverksamhet som främst bedrivs av de fastighetsförvaltande företagen. Störningen förvärras självfallet vid stigande skattesats, förutom att den växande andelen reparationsarbeten i fastighetsbeståndet ytterligare accentuerar konkurrenssnedvridningen. Med stöd av det anförda hemställs att beslutar om ändring i mervärdeskattelagen så att målningsarbete på fastighet hänförs till 20-procentsregeln.
mot · G2021164 · 1979-01-25 00:00:00 — av om beskattningen av aktievinst m. m. Åberopande vad som anförts i motionen 1978/79:1524 av hemställs 1. att beslutar att schablonavdraget vid beskattning av aktievinster höjs , 2. att uttalar att dubbelbeskattning av företagens utdelningar bör avskaffas.
mot · G2021165 · 1979-01-24 00:00:00 — av m. fl. om införande av en allmän skatteflyktsklausul Sedan 1953 års skatteflyktskommitté har krav rests på införandet av en allmän skatteflyktsklausul. Frågan har utretts i ett otal sammanhang. Området torde nu utgöra ett av de mest belysta inom skatterätten. Nämnas bör att motsvarande lagstiftning tillämpas i en rad andra länder. För svensk rätts vidkommande har det mångåriga utredningsarbetet endast avsatt en del regler i form av speciallagstiftning. En redogörelse härför lämnas i den senaste utredningsrapporten 1978:6. Det utmärkande för denna form av lagstiftning är att den endast syftar till att lösa ett speciellt problem. Den initieras av att ett flertal likartade förfaranden godkänts av skattedomstolarna. Denna lagstiftningsmetod är irrationell, då den ej berör redan genomförda transaktioner av detta slag. Det bör påpekas att den typ av transaktioner som avses i detta sammanhang knappast kan förutses vid ordinarie lagstiftningsarbete. Här har man i första hand, av naturliga skäl, knappast illojala förfaranden från de skattskyldigas sida för ögonen. Det utmärkande för transaktionerna är emellertid just deras illojala karaktär och att de effekter som uppnås ej varit avsedda av lagstiftaren. Vidare förutsätter deras genomförande medverkan av ekonomer och jurister med särskilda kunskaper på respektive område. Sammantaget visar beteendet från de skattskyldigas sida på synnerlig förslagenhet, riktad mot lagstiftarens anda. Fördelen med en allmän skatteflyktsklausul ligger först i den effektivitet, med vilken skattemyndigheterna kan ingripa mot ovan berörda förfaranden. Mot detta har rests invändningar grundade på rättssäkerhetsaspekter. Enligt vår mening har dessa tillmätts alltför stor betydelse och därigenom medfört försening av en angelägen reform på skatterättens område. I Ds B 1978:6 Lag mot skatteflykt framläggs förslag om införandet av en dylik klausul. Enligt vår mening kan förslaget läggas till grund för lagstiftning. Den förutvarande borgerliga trepartiregeringen förhindrade genomförandet av lagstiftningen. Den nuvarande regeringen tycks inte heller vara benägen att lösa denna fråga. Någon proposition har inte anmälts i propositionsförteckningen, detta trots att skatteutskottet i sitt betänkande 1978/79:12 s. 6 skrivit följande: Enligt vad utskottet erfarit kommer regeringen att ta ställning till frågan i vår. Med hänsyn härtill finns enligt utskottets mening inte anledning att nu vare sig pröva frågan om generalklausulens närmare utformning eller att i särskilda skrivelser begära skyndsamt förslag till lagstiftning mot skatteflykt. Med hänvisning till det anförda föreslås att hos regeringen begär att förslag om en allmän skatteflyktsklausul föreläggs . (vpk) C.-H. (vpk) (vpk)
mot · G2021166 · 1979-01-24 00:00:00 — om höjning av vissa generella avdrag vid inkomsttaxeringen m. m. Vid den årliga inkomsttaxeringen medges den skattskyldige av olika skäl vissa avdrag. Sålunda gäller enligt 39 § 3 mom. kommunalskattelagen att den som haft inkomst av kapital får göra ett extra avdrag på . eller för makar gemensamt på . För avgifter som erlagts för vissa försäkringspremier som t. ex. för kapitalförsäkring och arbetslöshetsförsäkring får avdrag jämlikt 46 § 2 mom. fjärde stycket kommunalskattelagen göras, dock högst med . eller för makar gemensamt med . Vid sammanläggning av makars B-inkomster gäller jämlikt 11 § 1 mom. nionde stycket lagen om statlig inkomstskatt att om det sammanlagda beloppet inte överstiger . skall dessa inkomster anses som Ainkomst. Samtliga här angivna värdegränser har fastställts . De har inte ändrats i förhållande till penningvärdets försämring. Det betyder att avdragens storlek och gränsen för vad som anses som A-inkomst reellt blir mindre . Den skattskyldige gör härvid en förlust och stat och kommun en förtjänst som inte skulle ske om penningvärdet var fast. En justering av dessa värdegränser bör därför ske, som gör att det ursprungliga reella värdet återställs. Åberopande det anförda hemställer jag att hos regeringen begär förslag innebärande att i motionen angivna värdegränser uppjusteras så att de motsvarar samma reella värde som när resp. nominella belopp fastställdes.
mot · G2021168 · 1979-01-24 00:00:00 — av och om annexet Rödjan vid kriminalvårdsanstalten i Regeringen förordnade att annexet Rödjan med 40 platser vid kriminalvårdsanstalten i skulle läggas ned. Undertecknade hemställde i en motion 1978 att hos regeringen skulle begära omprövning av beslutet. avslog emellertid motionen. På grund av att beläggningen vid kriminalvårdsanstalterna stigit har nedläggningen av annexet Rödjan inte kunnat genomföras. Eftersom beslutet inte verkställts finner vi anledning att återkomma. Det förhållandet att , om nedläggningsbeslutet fullföljs, inte kommer att ha någon öppen lokalanstalt strider mot intentionerna i kriminalvårdslagen. Ett sakskäl som framfördes i fjolårets debatt anser vi fått ytterligare tyngd. Genom den förvärrade narkotikasituationen vid våra kriminalvårdsanstalter och därigenom föranledda försök att differentiera de intagna måste Mariestadsanstalten, med huvudanstalt och annex, vara synnerligen ändamålsenlig. Att så är fallet har också visat sig i den praktiska verksamheten. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar hos regeringen begära omprövning beträffande beslutet att lägga ned annexet Rödjan vid kriminalvårdsanstalten i .
mot · G2021169 · 1979-01-25 00:00:00 — av m. fl. om rättstrygghet och kriminalvård 1 motion 1978/79:1108 av m. fl. redovisas moderata samlingspartiets syn på aktuella samhällsfrågor. Med hänvisning till vad som anförts i avsnittet Rättstrygghet och kriminalvård i nämnda motion hemställs 1. som sin mening ger regeringen till känna vad i ovannämnda motion anförts angående skärpt åtalspraxis vid otillåtet innehav av narkotika, 2. uttalar att de s. k. Stockholmsförsöken med särskilda narkotikarotlar utvidgas till flera delar av landet, 3. som sin mening ger regeringen till känna vad i ovannämnda motion anförts angående åtgärer för att komma till rätta med narkotikamissbruket inom kriminalvårdsanstalter, 4. beslutar att till Lokala polisorganisationen: Förvaltningskostnader för /80 anvisa ett förslagsanslag av 2 , varav . att avräknas mot automobilskattemedlen, 5. beslutar att till Lokala polisorganisationen: Utrustning för /80 anvisa ett reservationsanslag av , varav . att avräknas mot automobilskattemedlen, 6. begär att regeringen lägger fram förslag om inrättande av ytterligare en polisskola. H. () L. () i () () () () () ()
mot · G2021170 · 1979-01-25 00:00:00 — om ett nytt polishus i Med skrivelse redovisade att de färdigställda bygghandlingarna för nybyggnad av polishus m. m. i , vilka utförts enligt regeringens projekteringsuppdrag , måste omarbetas dels på grund av tillkomsten av SBN 75, dels på grund av att programförutsättningarna förändrats, bl. a. genom införandet av tjänstemannataxering. Enligt det reviderade byggnadsprogrammet avses nybyggnaden som ingår i projektreserv och som omfattar ca totalarea motsvarande ca rumsarea inom en byggnadsvolym om ca innehålla lokaler för polis-, åklagar- och kronofogdemyndigheterna samt lokala skattemyndigheten. På grundval av det reviderade byggnadsprogrammet har kostnaderna uppskattats till . i prisläget vilket motsvarar ca . avser att redovisa en definitiv kostnadsram efter erhållet projekteringsuppdrag. Planeringen för ett nytt polishus i har således pågått . Behovet av nya och större lokalutrymmen är väl dokumenterat. är delar av polisens kontorsutrymmen t. v. placerade i lokaler som kommunen äger och är i stort behov av att disponera för egen del. Som skäl för att inte polishusbygget tidigare kommit till utförande har bl. a. åberopats att Avestaområdet inte haft tillräckligt många redovisade arbetslösa byggnadsarbetare. Det vore märkligt om detta skall vara helt avgörande för om ett angeläget bygge skall utföras. Just nu drabbas kommun med av en stor nedgång beträffande näringsliv och sysselsättning. Så även ur arbetsmark nadssynpunkt bör polishusbygget komma till stånd . Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna att byggande av polishus i igångsätts. H. ()
mot · G2021171 · 1979-01-24 00:00:00 — om lokalisering till av länsdomstolen i Med hänvisning till vad som anförts i motionen 1978/79:1538 av och hemställs att länsdomstolen i förläggs till .
mot · G2021172 · 1979-01-24 00:00:00 — om en ny förvaltningsbyggnad i Regeringen uppdrog till att projektera nybyggnad av förvaltningsbyggnad i för polis- och kronofogdemyndigheterna. I detta uppdrag ingick arbetet med att färdigställa bygghandlingar. begärde byggnadsuppdrag av regeringen för nybyggnaden. Något sådant uppdrag har ännu icke lämnats av regeringen. Sysselsättningsläget i kommun är sådant att en byggstart möjligt skulle innebära att en del av de som är arbetslösa skulle kunna beredas sysselsättning. Nämnas kan att antalet registrerade arbetslösa uppgick till 329. En tidigareläggning av byggstarten för förvaltningsbyggnaden skulle innebära ett värdefullt tillskott till sysselsättningen inom kommunen. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna att byggande av förvaltningsbyggnad i bör komma till stånd.
mot · G2021173 · 1979-01-24 00:00:00 — 1978/79 1173-1180 av om rättshjälp för näringsidkare Frågan om rättshjälp till näringsidkare har varit uppe till riksdagsbehandling tidigare. har dock avstyrkt motioner i ärendet. Genom tillkomsten av rättshjälpslag enskildes möjligheter att tillvarata sina rättsliga intressen kommit att avsevärt förbättras. Detta gäller dock icke i fråga om näringsidkares ekonomiska möjligheter att tillvarata sina rättsliga intressen i angelägenheter som berör vederbörandes näringsverksamhet. Det enbart mycket begränsade utrymme som rättshjälpslagen och dennas förarbeten medger att lämna allmän rättshjälp i sådana sammanhang tillämpas nämligen strikt av i dess praxis. Härigenom uppkommer en obalans mellan den enskilde fysiske personens möjligheter att tillvarata sina rättsliga intressen å ena sidan och näringsidkarens å den andra. Inte sällan föreligger motpartsförhållande i tvister mellan just fysiska personer och näringsidkare, något som inte minst de senare årens lagstiftning på konsumenträttens område medverkat till. Genom lagarna om anställningsskydd och medbestämmande i arbetslivet har vidare tillkommit nya och juridiskt svårtillgängliga rättsområden, inom vilka särskilt de ej organiserade näringsidkarna har och kommer att få stora svårigheter att tillvarata sin rätt gentemot inte enbart fysiska personer utan även arbetstagarorganisationer. Åberopande det anförda hemställs att hos regeringen begär förslag om sådana ändringar i rättshjälpslagen att näringsidkare ges möjlighet att få rättshjälp också i angelägenheter som berör hans näringsverksamhet. 1 1978/79.
mot · G2021175 · 1979-01-23 00:00:00 — av m. fl. Enligt lag kan ingen vägra att ställa upp som vittne i en rättegång om man blir kallad. Det utgör en medborgerlig plikt att vittna och lämna de uppgifter och de upplysningar man vet och som kan ge grund för att få rättvisa och riktiga domslut till stånd. För att man inställer sig vid rättegång som vittne kan man i vissa fall få ersättning. Enligt gällande vittneskungörelse utgår ett maximibelopp på . för förlorad arbetsinkomst, oavsett hur man måste närvara vid domstolen. Beloppet aviseras i budgetpropositionen bli höjt till . Beloppet är också skattepliktigt. Dessutom kan man få reseersättning enligt kostnaden för 2:a klass tågbiljett. Varar bortovaron från arbetet en hel dag kan man dessutom få dagtraktamente på . Likaså om vittne behöver anlita vårdare eller annan för att kunna inställa sig bestäms ersättningarna för dennes inställelse enligt de grunder som gäller för vittne. Den som är anställd eller för den som lejt någon i sitt ställe och som sålunda går miste om inkomst eller fått göra utlägg för ersättare kan då få ersättning inom den ram som gäller för vittnen. En egen företagare, och den som använder semesterdagar eller utnyttjar fridagar och som inte direkt kan påvisa att han gått miste om inkomst eller gör någon ekonomisk förlust får ingen ersättning för sin inställelse. Det hör till undantagen att man får full kostnadstäckning för det man förlorar när man inställt sig som vittne. Man gör en ekonomisk förlust, dvs. får inte någon eller ringa ersättning för den tid man satt till. Det är många som blir obehagligt överraskade och klagar när de får veta hur liten ersättningen kan bli. Många är det som blir synnerligen upprörda över att ha förlorat pengar på att ställa upp som vittne. Ingen domstol har kunnat undgå detta problem. Man kan befara att man undandrar sig att vittna genom att man inget sett, inget hört eller inget vet. Det är djupt otillfredsställande om man genom en alltför njugg inställning i ersättningsfrågan, grundad på föråldrade principer, försvårar domstolarnas möjligheter att få fram vittnesmål. Såväl bland domare och i juristkretsar som bland nämndemännen är man fullt medveten om att förhållandena inte är bra som det nu är. Det finns också nämndemannaföreningar som starkt engagerat sig för att få till stånd en rimlig och rättvisare ersättning till vittnen. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär översyn av bestämmelserna till vittnen m. fl. med sikte på mer rättvisande grunder än som är fallet. () ()
mot · G2021176 · 1979-01-24 00:00:00 — om ändring i regler om åtal mot ämbetsmän harenskild ej kunnat väcka åtal mot höga ämbetsmän förbrott begångna i tjänsten. Riksåklagaen har f. n. exklusiv behörighet i sådana frågor enligt 20 kap. 10 § och 7 kap. 4 § . Det är viktigt att också de som har höga befattningar i samhället personligen får stå till svars för skada de kan ha vållat enskilda genom brott i tjänsten. Inte minst när det gäler miljöbrott är detta väsentligt, som Miljöcentrums, , klarlägande arbete har visat. I ett rättssamhälle är det och måste det förbli en självklarhet att alla skall behandlas lika inför lagen, oberoende av om de är i statens tjänst eller inte. Likaså är det en fundamental princip att den person sm drabbats av en brottslig handling skall kunna väcka åtal mot gärningsmannen, oberoende av gärningsmannens tjänsteställning, i den händelse åklagaren ej väcker åtal. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar avskaffa den undantagslag som ger höga tjänstemän m. fl. rätt att inte kunna ställas till ansvar av den förfördelade för brott de begått i tjänsten.
mot · G2021177 · 1979-01-25 00:00:00 — av m. fl. Bestämmelse om vittnesersättning återfinns i 3 kap. §§ 24-25 i samt i vittnesersättningskungörelsen (1973:262). Ersättning utgår dels för kostnader i samband med resa och uppehälle, dels för tidspillan. Vem som skall utge vittnesersättningen och storleken av densamma bestäms av rätten i särskilt beslut efter vittnesmålet. Har vittnet inkallats på yrkande av enskild part ankommer kostnaden på denna, vare sig det är fråga om ett tvistemål eller brottmål. Är det däremot åklagaren som yrkat att vittnet skall höras eller har detta kallats av rätten ex officio utgår ersättning av allmänna medel. Reglerna om vittnesersättning avser endast vem som direkt skall ersätta vittnet dess kostnader. Vem som slutgiltigt skall svara härför, är en fråga om rättegångskostnad, varom besked sedermera ges i domen. Ersättning för resa utgår enligt de grunder som gäller för statstjänsteman för resa inom landet. När det gäller traktamente utgår detta med högst . per dag eller, om den som har kallats har utgift för nattlogi eller andra särskilda omständigheter föreligger, till högst . Dessa belopp föreslås nu höjda till 50 resp. . Enligt vår uppfattning är det naturligt att rese- och traktamentsersättning utgår enligt det statliga resereglemente!. För tidspillan är ersättningsbeloppet maximerat till . I årets budgetproposition föreslås att detta belopp skall höjas till . fr. o. m. . Ersättning utgår om det kan antas att vittnet går miste om en inkomst eller på annat sätt lider ekonomisk förlust. Denna bestämmelse tolkas i allmänhet så, att ersättning endast utbetalas om vederbörande får ett bortfall i kontanta inkomster genom att han åsamkas löneavdrag eller motsvarande. Om vittnet däremot har svårighet bevisa ett inkomstbortfall på grund av fritt yrke e. d. (försäljare, konstnärer, egenföretagare m. torde ersättning för tidspillan sällan beviljas. Enligt vår mening är det olyckligt att bestämmelserna om ersättning till vittnen är utformade på detta sätt. Förutom de orättvisor som uppenbarligen kan förekomma mellan olika person kategorier kan risk finnas att bedömningen och tolkningen av bestämmelserna kan växla mellan olika domstolar. Vi anser också att samhället mer bör värdesätta vittnes insats vid domstolarna, då detta medverkar till att stärka rättssäkerheten. Enligt vår mening borde därför vittnes ersättning för tidspillan utgöra ett för alla enhetligt grundbelopp. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär förslag om ändring av bestämmelserna för ersättning till vittnen vid domstol i enlighet med vad som i motionen anförts. () SVEN-E.