ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G2022395 · 1979-03-29 00:00:00 — Motion 1978/79: 2395 av m. fl. med anledning av propositionen 1978/79: 99 om en ny trafikpolitik beslöt 1974 om riktlinjer för transportstöd till persontrafiken med Gotlandsbolagets färjor i enlighet med ett då framlagt regeringsförslag. Beslutet innebar att priset för en enkel resa med färja mellan och fastlandet inte borde vara högre än priset för en enkel andraklassbiljett på tåg för motsvarande färdsträcka. Persontrafiken blev i kostnadshänseende härigenom knuten till SJ:s priser och prisjusteringar. SJ har med anledning av trafikpolitiska utredningens förslag redovisat ett idéförslag som innebär taxesänkningar av betydande omfattning. Alla priser sänks . För dem som köper rabattkort sänks priserna med . SJ:s prissänkningar ska träda i kraft . SJ:s förslag medför för företaget en resultatförsämring som preliminärt beräknats till 150 milj. kr./år. Genom att avlasta SJ:s kapitalkostnader avskrivningar och räntor ges det i propositionen möjlighet för SJ att genomföra nämnda prissänkningar. I den nu lagda propositionen om ny trafikpolitik har priserna i Gotlandstrafiken ej berörts. Men genom det beslut som fattade skall taxesättningen för färjelinjer följa SJ:s taxesättningar och vi finner därför skäl att nu begära att tidigare riksdagsbeslut följs. Priserna för Gotlandsfärjornas persontrafik bör utformas på sådant sätt att den anknytning som tidigare funnits till SJ-taxan bibehålls. Vi föreslår därför besluta att priserna i persontrafiken med Gotlandsfärjorna även fortsättningsvis skall ha sin utgångspunkt i SJ-taxan.
mot · G2022398 · 1979-03-29 00:00:00 — 1978/79 23982402 Motion 1978/79:2398 med anledning av propositionen 1978/79: 99 om en ny trafikpolitik Trafikpolitiken måste syfta till att garantera alla medborgare oavsett bostadsort tillgång till goda kommunikationer. Järnvägsnätet har också en stor regionalpolitisk betydelse för att göra orter attraktiva ur boendesynpunkt och för lokalisering av sysselsättning. De stora sysselsättningsproblemen i är väl kända. Stora delar av länet hotas av avfolkning. Järnvägsnätet har för dessa orter kommit att ha stor betydelse för överlevnadsmöjligheterna. I propositionen föreslås att järnvägslinjen ÖvertorneåKarungi bör föras till de linjer som bör bli föremål för nedläggningsprövning. Som skäl anförs bl. a. att resandefrekvensen är låg och kan beräknas vara det även . Enligt vår mening måste dock större tyngd, än vad som sker i propositionen, läggas vid behovet av att garantera medborgarna efter de nedläggningshotade linjerna en tillfredsställande trafikförsörjning. I propositionen framhålls att trafikförsörjningen skall ske på ett samhällsekonomiskt effektivt sätt. Detta markerar en viktig förändring i synsättet gentemot trafikpolitiska beslut. Erfarenhetsmässigt visar det sig dock att samhällsekonomiska kalkyler är mycket vanskliga att göra beroende på vilken betydelse man tillmäter olika faktorer. Enligt vår mening kan en samhällsekonomisk bedömning av järnvägslinjen ÖvertorneåKarungi mycket väl leda till slutsatsen att den bör bevaras. Det kan heller inte, enligt vår mening, vara en lämplig ordning att som förslag läggs fram i syfte att öka resandefrekvensen föranstalta om omfattande nedläggning av järnvägen och därmed rycka undan grunden för att låta förslaget om prisreduktion få full genomslagskraft. Vi anser det betydelsefullt att det blir ordentligt rådrum i denna fråga. Särskilda hänsyn måste också tas till de regionalpolitiska ambitionerna att bevara sysselsättningsmöjligheterna i . För de boende efter järnvägslinjen skulle en nedläggning innebära en försämrad trafikservice. Järnvägslinjen ÖvertorneåKarungi bör därför enligt vår mening bevaras. Denna mening bör ge regeringen till känna. 1 1978/79. 1978/79: 2398 Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om ett bevarande av persontrafiken på järnvägslinjen ÖvertorneåKarungi.
mot · G2022401 · 1979-03-29 00:00:00 — Motion 1978/79:2401 av m. fl. med anledning av propositionen 1978/79: 99 om en ny trafikpolitik En viktig utgångspunkt för handikappolitiken är att eftersträva normalisering. Därmed avses att de handikappade skall ges lika möjligheter som alla andra medborgare att fungera ute i samhället. Utifrån denna grundsyn anser vi det finns skäl att invända mot den extra abonnemangsavgift som i propositionen 1978/79: 99 avses uttagas av de handikappade som får texttelefon. Enligt propositionen skall de handikappade få betala en extra abonnemangsavgift som kan beräknas till . Denna säravgift för de handikappade strider mot normaliseringssträvandena. Telefonen bör räknas som en rättighet som alla medborgare skall ha möjlighet att få tillgång till på lika villkor. Den extra abonnemangsavgift som föreslås belasta de handikappade bör därför enligt vår mening solidariskt betalas av alla telefonabonnenter över den gängse abonnemangsavgiften. Denna mening bör ge regeringen till känna. Vi vill även framhålla att den särskilda ersättning som staten föreslås utge till för att täcka de särskilda engångsavgifterna för texttelefontillsatser utifrån samma synsätt borde fördelas på hela kollektivet telefonabonnenter. Med hänsyn till den eniga remissopinion som tillstyrkt propositionen i denna del avstår vi dock från ett sådant yrkande. Med hänvisning till vad som anförts hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om att låta gängse telefonabonnemangsavgift utgå för innehavare av texttelefon. () ()
mot · G2022403 · 1979-03-29 00:00:00 — 1978/79 24032405 Motion 1978/79:2403 med anledning av propositionen 1978/79: 95 om den kommunala ekonomin Kostnader för glesbygds- och tätortstrafik är en faktor som enligt propositionen om den kommunala ekonomin ska ligga till grund för inplacering i skattekraftsklass. Trafikkostnaderna för primärkommunerna i har inte tillmätts något värde i förslaget med hänvisning till att det är som är huvudman för den kollektiva trafiken i länet. Kommuner i andra regioner som på samma sätt avlastats kostnader för kollektivtrafiken genom ett landstings-kommunalt engagemang har dock tillgodoräknats medel i sin grundgaranti för dessa kostnader. Särbehandlingen av är inkonsekvent och helt oacceptabel. Samtliga kommuner bör kompenseras på lika grunder där landstingen helt eller delvis tagit över kostnaderna för kollektivtrafiken. Om det är huvudmannaskapsfrågan som är avgörande så borde detta medföra att landstingen får tillgodoräkna sig kostnaderna för kollektivtrafiken. Utvecklingen pekar dessutom mot ett successivt överförande av ansvaret för kollektivtrafiken mot ett landstingskommunalt huvudmannaskap. Propositionen har inte tagit hänsyn till denna tydliga utveckling. Avgörande är emellertid att kommuner och landsting behandlas lika när kostnaderna för glesbygds- och tätortstrafik inräknas vid inplacering av skattekraft. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställer vi att som sin mening ger regeringen till känna vad som anförts i motionen om kommunernas och landstingens tillgodoräknande av kostnader för den kollektiva trafiken vid beräkningen av grundgaranti i den kommunala skatteutjämningen. () () 1 1978/79. Omtryckning: S. 1, rubriken : /79: 99 om en ny trafikpolitik Rättat till: /79: 95 om den kommunala ekonomin
mot · G2022404 · 1979-03-29 00:00:00 — Motion 1978/79:2404 med anledning av propositionen 1978/79: lil om åtgärder mot krångel och onödig byråkrati m. m. I propositionen 1978/79: lil har regeringen föreslagit att de särskilda kommittéerna för lokal- och utrustningsplanering vid de statliga högskolorna avskaffas. Propositionen har uppenbarligen åsyftat en avbyråkratisering av byggnads- och utrustningsverksamheten i samband med att högskoleväsendet nu anses ha nått sin slutliga höjdpunkt, från vilken man endast har att förutse en successiv reduktion framöver. I propositionen 1978/79: lil anmäler socialministern sin avsikt att lägga fram förslag om att avveckla (). Ett ytterligare bidrag till denna avbyråkratiseringsprocess vore att avveckla även (), som utvecklat sig till ett självändamål med huvudsakligen hindrande funktioner, vilket jag framhållit redan i motionen 1976/77: 187. Avskaffande av sagda nämnd skulle tjäna samma syfte som den av regeringen föreslagna avvecklingen av och och i någon mån medföra en begränsning av det statliga budgetunderskottet. Under åberopande av det anförda hemställer jag att hos regeringen anhåller att avvecklas.
mot · G2022405 · 1979-03-29 00:00:00 — Motion 1978/79:2405 med anledning av propositionen 1978/79: 115 om riktlinjer för energipolitiken Ett av de områden i landet som ofta diskuterats som lämpligt att placera ett vindkraftverk på är . Att här ingå på en längre upprepning av de skäl som förut anförts för detta förslag är inte nödvändigt. Vad som är intressant från många synpunkter är att få erfarenhet av hur stark och beständig vindstyrkan är på olika höjder i detta område. Den etablering av vindkraftverk som är planerad och avsedd att utföras på och i borde lämpligen kompletteras med ett vindkraftverk på . Med stöd av vad som ovan anförts hemställs att beslutar att i det fortsatta utvecklingsarbetet för vindkraft ett försöksområde för uppförande av vindkraftverk upprättas på .
mot · G2022407 · 1979-03-29 00:00:00 — av m. fl. med anledning av propositionen 1978/79:115 om riktlinjer för energipolitiken Enligt regeringens proposition 1978/79: 115 föreslås en fortsatt utbyggnad av kärnkraften. En förutsättning för att kärnbränslecykeln skall fungera är tillgången på uran, varför uranbrytning i inte utesluts. Om uranutvinning inleds inom landet, innebär detta en ytterligare bindning till kärnkraften. I partimotion föreslås att kärnkraftsutbyggnaden stoppas och att en avvecklingsplan upprättas. Mot denna bakgrund avvisas också uranbrytning i . Vid pågår enligt beslut ett utvecklingsarbete om utnyttjandet av de svenska skiffrarna. Genom att ånyo satsa på kärnkraftsutbyggnad följer kravet att bryta skiffer i och på Falbygden för utvinning av uran. Mot bakgrund av ovan angivna principer avvisar nu - liksom tidigare - bestämt ett projekt för uranbrytning med de konsekvenser som det skulle föra med sig för miljön. Eftersom vi avvisar kravet på uranbrytning, bör det undersökas om nuvarande anläggning vid kan användas för andra ändamål. En sådan utredning har tidigare inte skett i samband med prövning av alternativ för verkets framtid. Vissa delar av anläggningen är specifika för mineralutvinning, och för dessa bör förutsättningarna för annan användning studeras. Andra delar är däremot konventionella verkstads- och lagerlokaler. Det är också viktigt att en prövning kommer till stånd, för att erbjuda personalen alternativa sysselsättningsmöjligheter när det av beslutade treårsprogrammet är genomfört 1981. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs att beslutar uttala att en utredning om alternativ användning av tillsätts. () () Nr 2407 -2412
mot · G2022410 · 1979-03-28 00:00:00 — Motion 1978/79:2410 med anledning av propositionen 1978/79:115 om riktlinjer för energipolitiken Situationen på den internationella oljemarknaden bedöms allmänt som mycket vansklig för . Man räknar med betydande svårigheter för den svenska oljeförsörjningen under kommande vinterhalvår. När denna motion skrivs föreligger beslut från OPEC om nya oljeprishöjningar. På den internationella s. k. spotmarknaden i har prisnivån stigit mycket kraftigt sedan Irankrisen . Stora fluktuationer från tid till annan kan noteras på spotmarknaden, varifrån en del olja köps till den svenska marknaden. Främst är det mindre företag i den svenska oljebranschen som är beroende av spotmarknaden. Dessa svenska oljeföretag är starkt oroade för den närmaste framtiden. Flera av dem har redan haft betydande svårigheter att köpa olja till överkomliga priser. På sina håll i landet svarar mindre oljeföretag för en betydande del av villaoljeförsäljningen. , måste oljeföretagen börja bygga upp sina lager för kommande vintersäsong. Men frågan är hur dessa företag skall ha råd att köpa olja till de höga priser som f. n. råder, när det föreligger ett snävt tilltaget prisstopp på den svenska marknaden. är situationen den att prisnivån på spotmarknaden ligger avsevärt högre än högsta tillåtna pris på svenska marknaden i vad gäller den s. k. villaoljan. Sådana förlustbringande affärer har i varje fall inte de mindre oljeföretagen möjlighet att bedriva. Kan de då räkna med att regeringen genom priskontrollmyndigheterna längre fram kommer att lätta på prisstopppet, så att villaoljan kan importeras nu och kunna säljas till rimligt pris och vintersäsongen? Eller överväger regeringen andra åtgärder? Den svenska oljeförsörjningen är i högsta grad beroende av den oljelagring som oljeföretagen - däribland även de mindre - svarar för. Men allt tyder f. n. på att den upplagring som förutsätts ske kommer att bli synnerligen begränsad och i många företag helt utebli. Detta kommer då att kunna leda till en besvärlig bristsituation under kommande vintersäsong. I regeringens proposition 1978/79: 115 beträffande Riktlinjer för energipolitiken framgår det inte hur denna kortsiktiga problematik skall kunna bemästras. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär åtgärder i syfte att säkerställa den svenska oljeförsörjningen för kommande vintersäsong.
mot · G2022411 · 1979-03-29 00:00:00 — Motion 1978/79:2411 av m. fl. med anledning av propositionen 1978/79:115 om riktlinjer för energipolitiken I propositionen 1978/79:115 behandlas i avsnittet Storstadsområdenas värmeförsörjning bl. a. möjligheterna att överföra hetvatten från kärnkraftverken till storstadsområdena. Statsrådet uttalar att han ser positivt på denna möjlighet. I propositionen förutsätts därvid att det skulle vara lämpligt att överföra hetvatten från Forsmark till . Regeringen har givit statens industriverk i uppdrag att studera frågan om värmeförsörjning med särskild tyngdpunkt på den södra delen av regionen. 1 utredningsuppdraget skulle hänsyn tas till möjligheterna att förse Stockholms- och Uppsalaområdena med fjärrvärme från Forsmark. Eftersom inte kan anses höra till och framför allt inte till dess södra del, är innefattandet av i utredningsuppdraget något överraskande. Det är särskilt överraskande, eftersom regeringen över huvud taget inte har varit i kontakt med de ansvariga i kommun innan propositionen eller utredningsdirektiven skrevs. Även här har man alltså valt att agera utan att låta de berörda komma till tals. har ett modernt, synnerligen väl fungerande kraftvärmeverk, i vilket även regionens sopor förbränns. 1 detta har kommunen investerat omkring 190 milj. kr. Sådana verk skulle enligt propositionen vara kvar och svara för toppbelastningar och fungera som ersättning vid driftavbrott i kärnkraftverket. Eftersom överföring av fjärrvärme från Forsmark endast skulle knytas till Forsmark lil och erfarenheten säger att kärnkraftverken ofta måste tas ur bruk, måste vid en överföring från Forsmark värmeverk ändå vara i ständigt snabb beredskap. Av detta skäl och av det skälet att sannolikheten torde vara stor för att Forsmark III inte kommer att kunna sättas i gång eller i varje fall måste läggas ner innan de gått som det teoretiskt skulle kunna fungera, måste alltså behålla sin nuvarande kapacitet i hög beredskap. Vinsten skulle vara en något minskad åtgång på olja och en något minskad arbetsstyrka. Å andra sidan finge då ytterligare problem med sin brist på industriarbetsplatser. Man skulle också få problem med förbränningen av sina sopor, som knappast kunde ligga i något slags beredskapslager. Den vinst samhället skulle kunna göra på oljebesparing, skulle till stor del ätas upp av den enorma investeringen i själva hetvattenledningen. Arbetet med den skulle kräva mycken energi . Oljebesparingen skulle t. o. m. kunna bytas i sin motsats, om investeringen visar sig komma till ingen eller begränsad användning. Mot denna bakgrund kan en satsning på ledningar för överförande av hetvatten från Forsmark till inte motiveras från vare sig ekonomieller miljösynpunkt. Om man ändå vill projektera och bygga, kan det endast ses som ytterligare ett tecken på att man vill skapa en sitution, där det inte finns någon möjlighet att hejda marschen allt djupare in i kärnkraftssamhället med den svårkontrollerade bridreaktorn i vägens förlängning. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs att som sin åsikt uttalar att ledningar för överföring av hetvatten från Forsmark till inte bör byggas eller projekteras. (c) ()
mot · G2022412 · 1979-03-29 00:00:00 — av m. fl. med anledning av propositionen 1978/79:115 om riktlinjer för energipolitiken 1 regeringens proposition 1978/79: 115, riktlinjer för energipolitiken, uttalar föredragande statsrådet angående uranbrytning att inte minst försörjnings- och betalningsbalansskäl talar för att brytvärda uranförekomster används för att bidra till att täcka det inhemska behovet av uran". I motsats till föredragande statsrådet anser vi att redan nu bör uttala sig emot uranbrytning. Uranbrytning bör inte förekomma i vårt land vare sig för att tillgodose inhemskt behov eller för export, enligt vår uppfattning. Anledningen är dels de omfattande miljörisker en brytning skulle innebära, dels att vi anser att kärnkraften som energikälla successivt bör avvecklas i vårt land och att vi därför ej bör starta uranbrytning som ytterligare bidrar till att binda vårt land vid kärnkraften. Ett av de områden där uranprospektering utförts är i västra . kommun, i vilken Haverö ingår, är känd för sysselsättningssvårigheter. Vissa har därför velat förespråka uranbrytning för att lösa dessa problem. En stor folklig opinion mot brytning har dock uppstått, och enligt vår uppfattning vore det närmast en utmaning mot befolkningen i området att lösa sysselsättningsproblemen genom uranbrytning. Som vi framhöll i vår under allmänna motionstiden väckta motion 1978/79: 2057 om sysselsättningsfrågor i kommun måste nya arbetstillfällen i stället skapas genom andra - och kraftfulla åtgärder från samhällets sida. Särskilda skäl talar emot uranbrytning i Haverö på grund av där rådande förhållanden. Uranhalten i Haverömalmen är låg, vilket innebär att stora ingrepp måste göras i naturen eftersom stora kvantiteter malm måste brytas för att få fram erforderliga mängder uran. Enligt SGU ligger malmkroppen i en lutning på ca från markytan. För att nå malmkroppen torde ett mycket stort dagbrott fordras. Radongas är ett känt miljöproblem vid uranbrytning. Avståndet till närmaste bebyggelse är tre å , vilket oroar befolkningen. Ett annat förhållande som skapat oro är det avloppsvatten som kommer att lämna processverket efter utfällning av uranet. Visserligen skall avloppsvattnet renas i dammar, men kommer det ändå att hamna i vattendrag som efter hand för det till sjösystem och där befaras skada både vattnet och fisken. Stora naturområden i Haverö har i den fysiska riksplaneringen klassificerats som värda att bevara. Ett sådant bevarande kan naturligtvis inte förenas med den planerade uranbrytningen. Med hänvisning till de redovisade förhållandena hemställs att som sin mening ger regeringen till känna att uranbrytning ej skall företas i Haverö i västra . () SVEN-E.
mot · G2022414 · 1979-03-29 00:00:00 — 1978/79 24142419 Motion 1978/79: 2414 av m. fl. med anledning av propositionen 1978/79:115 om riktlinjer för energipolitiken I regeringens förslag (prop. 1978/79: 115) om den framtida energipolitiken uttalas att ett bidrag på från vattenkraft är ett eftersträvansvärt utbyggnadsmål. För att denna utbyggnad skall komma till stånd , framhåller regeringen vidare i propositionen, fordras att åtskilliga projekt som aktualiseras kommer till utförande. Ett av de projekt som kommer att övervägas för vattenkraftsutbyggnad är uppenbarligen i övre . Mycket starka skäl talar mot en utbyggnad av denna kontroversiella älvsträcka. Stora konflikter kan väntas med motstående intressen, om regeringen skulle lämna tillstånd och medverka till nämnda utbyggnad. Mot den bakgrunden anser vi det anmärkningsvärt att regeringen förbisett möjligheterna att i samma vattensystem på andra sätt, utan egentliga konflikter med natur- och fiskeintressen, öka vattenkraftsproduktionen. Det finns enligt föreliggande utredningar möjligheter att modernisera och effektivisera en rad befintliga vattenkraftsanläggningar utan att behöva bygga ut kontroversiella älvsträckor. Vattenkraftverken i är i stor utsträckning relativt gamla, vilket dokumenteras i följande tabell: I tabellen är också den s. k. utbyggnadskvoten angiven. Den definieras som förhållandet mellan utbyggnadsvattenföring och medelvattenföring. I moderna vattenkraftverk ligger utbyggnadskvoten ofta mellan 2 och 3. Om både utbyggnadskvoten och älvens regleringsgrad är låg, som t. ex. i vattensystem, rinner mycket vatten förbi kraftverken. Detta gäller speciellt vid vår- och höstflöden. Regleringsgraden vid exempelvis är endast enligt den s. k. Sehlstedtska utredningen (SOU 1974: 22). I är älvens regleringsgrad enligt samma utredning. 1 1978/79. 1978/79: 2414 Den förhållandevis höga åldern på befintliga kraftverk i vattensystem medför att vattenvägar och turbiner ofta är ineffektiva. Resultatet blir höga energiförluster. Sammanfattningsvis kan konstateras att förutsättningarna för effektiviseringsvinster i befintliga vattenkraftsanläggningar är ovanligt gynnsamma. En uppskattning som gjorts visar att ytterligare omkring skulle kunna produceras i redan befintliga anläggningar i vattensystem. Detta är ungefär dubbelt så mycket som den kontroversiella utbyggnaden av skulle ge. Mot bakgrund av vad i motionen anförts yrkar vi att begär att regeringen tillsätter en utredning för att närmare klargöra de tekniska och ekonomiska förutsättningarna för om- och tillbyggnader av befintliga vattenkraftsanläggningar i vattensystem.
mot · G2022417 · 1979-03-29 00:00:00 — med anledning av propositionen 1978/79:115 om riktlinjer för energipolitiken 3 i ovannämnda proposition om riktlinjer för energipolitiken inom verksamhetsområde avsnitt 2.2.1 behandlas frågan om ikraftträdandet av de nya reglerna för lån och bidrag till energisparande arbeten och därmed sammanhängande övergångsproblem. De nya bestämmelserna skall i princip tillämpas fr. o. m. . Endast i de fall då sökanden före denna dag fått tillstånd av länsbostadsnämnd att påbörja arbetena innan bidrags- eller låneansökan prövas eller då synnerliga skäl för påbörjandet föreligger bör äldre bestämmelser alltjämt tillämpas. slutsats är riktig när det gäller utvärderingen av energisparplanens målsättning, nämligen att de minst lönsamma åtgärderna bland de nu stödberättigade i fortsättningen bör undantas från stöd. Förslaget innebär att föreskrifterna beträffande stöd till ytterväggsisolering skärps och att stödet till fasadskikt i vissa fall inte beviljas. Det måste dock observeras att fastighetsägare i vissa fall har vidtagit åtgärder enligt de gamla reglerna. Det kan vara projektering, ansökan om byggnadslov eller förberedande upphandling som kan vara bindande. Detta kan innebära ekonomiska åtaganden som den enskilde kan bära endast om nu gällande regler för finansiering tillämpas. Av denna anledning föreslås att de gamla reglerna för långivning tillämpas under en övergångstid enligt samma princip som gällde vid tillämpningen av de nya föreskrifterna i SBN 1976. Förslagsvis bör lån i här aktualiserade fall övergångsvis kunna beviljas, där ansökan inkommit till lånemyndigheten och byggnadslån sökts före . Med hänvisning till det anförda hemställs att vid behandlingen av propositionen 1978/79: 115 beträffande ikraftträdandetiden för de nya reglerna för lån och bidrag till energisparande arbeten beslutar om sådana övergångsbestämmelser att de äldre reglerna får tillämpas fram till respektive i de fall som anges i motionen.