ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G2021975 · 1979-01-25 00:00:00 — av m. fl. om utvidgning av frireservat för kronhjort beslutade att ett område vid Romeleåsen i skulle avsättas som ett frireservat för kronhjort. Till grund för beslutet låg kronhjortsutredningens betänkande. Syftet med reservatet är att söka bevara den svenska kronhjorten. I beslutet ingår även att markägare har rätt till ersättning av statsmedel om de drabbas av hjortarnas skadegörelse. I det ursprungliga förslaget till gränsdragning för reservatet ingick även det s. k. Häckebergaområdet. Detta område utgör de västliga utlöparna av Romeleåsen. Emellertid kom detta område inte med när beslutet om den slutliga gränsdragningen för reservatet blev fastställt. i fann mycket snart att den beslutade gränsdragningen var felaktig av flera skäl. Dels sker en avskjutning av kronhjort utanför området på , medan däremot skjuts innanför. Enligt länets jaktvårdande myndigheter och företrädare för försvårar detta vården av det värdefulla viltet, som har varit den ursprungliga avsikten. Dels är hjortarnas skadegörelse stor inom Häckebergaområdet, och talrika flockar strövar ofta genom fälten med helt förödande konsekvenser för exempelvis en stränglagd rapsgröda. Flera exempel på skadegörelse i trädgårdar och fältförråd förekommer. Dessa odlare utanför reservatet har inte rätt till ersättning för uppkomna skador. Mycket missnöje med nuvarande förhållanden finns därför i de aktuella bygderna. Enligt vad vi inhämtat anser det mycket angeläget att sådan ersättning kan erhållas samt att genom reservatutvidgningen en bättre vård av kronviltet kan ges. Vi väcker återigen denna motion därför att det är mycket angeläget att de missförhållanden som här påtalats av alla berörda parter mycket blir avhjälpta. Reservatområdet bör därför utvidgas i enlighet med förslag, enligt bifogad karta (bilaga). Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär att frireservatet för kronhjort utvidgas till att även omfatta det s. k. Häckebergaområdet. () () () () () *8 v ?
mot · G2021976 · 1979-01-25 00:00:00 — Motion 1978/79:1976 av om åtgärder mot nedskräpning Nedskräpningen av naturen, utefter vägar, vandringsleder, rastplatser, banvallar etc. är ett allvarligt problem. är internationellt känt för att vara ett renligt och snyggt hållet land med god hygienisk standard. Emellertid håller vårt goda rykte härvidlag på att bli skamfilat. Nedskräpning och osnygghet i naturen, utefter vägar, på badplatser etc. blir allt vanligare. 1 naturen slängs ofta saker som kan vara till skada för djurlivet, och lantbrukare med åkrar utmed allmänna vägar får vidkännas såväl otrevlig som farlig nedskräpning. Nedskräpning i naturen är såväl onödig som olaglig. Enligt min mening bör information och upplysning, inte minst genom att ungdomen i skolorna fostras till varsamma medborgare, intensifieras. Vidare är det min bestämda uppfattning att flera fördelar kunde vinnas om renhållningen utefter våra vägar kunde övertas av kommunerna i enlighet med vad dessa nu är ålagda inom ramen för den s. k. soplagen. I vissa kommuner, t. ex. , sker renhållning i glesbygden enligt containersystemet med utmärkt resultat. Container uppställs ofta i anslutning till parkerings- och rastplatser. Med stor sannolikhet är detta en rationell lösning även för andra delar av landet. Om det befinns lämpligt att låta kommunerna överta viss renhållning från , skall givetvis kommunerna uppbära ersättning härför. Andra exempel på angelägna åtgärder är införande av slutna vattentoalettsystem på tåg, liksom att det vöre värdefullt att byta ut skylten som sitter på tågfönstren "Kasta ej ut föremål som kan vålla brand eller annan skada mot en skylt med texten Kasta ej ut föremål. Med stöd av vad som angivits hemställs att beslutar som sin mening ge regeringen till känna vad i motionen anförts om 1. ökad information mot nedskräpning, 2. översyn av renhållningsansvaret för vägar, 3. slutna toalettsystem på tåg.
mot · G2021978 · 1979-01-25 00:00:00 — 1978/79 1978-1985 om bidrag till fiskares riksförbunds studieverksamhet har under jordbrukshuvudtiteln anslagits medel för studieverksamhet bland yrkesfiskare. Senaste budgetåret anslogs för detta ändamål . Medlen har ställts till Svenska fiskarenas studieförbunds förfogande. Som framhålls i propositionen har nämnda studieförbund upplösts. Detta betyder dock inte att den för dessa medel bedrivna studieverksamheten har upphört. Den har i stället överflyttats till en inom den fackliga organisationen inrättad studienämnd, där studieverksamheten intensifieras och blir anpassad efter den fackliga organisationens arbete för medlemmarna. Det måste därför anses som ett misstag att det till yrkesfiskare destinerade anslaget faller bort, därför att en omorganisation sker, vilken beräknas effektivisera arbetet. Beloppet behövs nu minst lika väl som . Med hänvisning till vad som anförts hemställer undertecknad att för /80 anslår . till den inom SFR bedrivna studieverksamheten. 1 1978/79.
mot · G202198 · 1979-01-10 00:00:00 — av om utbetalningen av pensioner Utbetalning av pensioner sker den 15:e . Detta medför en betydande arbetstopp för posten. Det innebär också att lantbrevbärare denna dag reser runt i landet med mycket stora penningbelopp i sina bilar. har vid ett flertal tillfällen lantbrevbärare varit utsatta för övergrepp på pensionsutbetalningsdagen. Uppenbart har det varit människor som sett ett lätt byte när det gällt att på ett brottsligt sätt komma över en större summa pengar. Självfallet måste lantbrevbärarna kunna ge sig ut på sitt för glesbygdsbefolkningen betydelsefulla arbete utan fruktan. Ett sätt att komma till rätta med problemen är självfallet att sprida pensionsutbetalningarna till alla månadens dagar. (De dagar det är postutbärning.) Detta skulle enklast kunna ske genom att pensionen utbetalades den dag som motsvarar födelsedagen. Den som är född , för att ta ett exempel, skulle alltså fä sin pension den tredje i . Med stöd av det anförda hemställs att hos regeringen begär sådana initiativ att utbetalning av pension sker jämnt fördelat i en månad på sätt som angivits i motionen.
mot · G2021980 · 1979-01-25 00:00:00 — av om bevarandet av levande kulturminnen och dess delarbetsgrupper har funnit det angeläget att lägga fram förslag till åtgärder för att tillskapa en forskningsoch avelsurvalsverksamhet för att därigenom rädda den svarthåriga renen i Sareks fjällregion i . och dess delarbetsgrupper har vidare utvecklat objektets form och ansvar genom att syssla med frågor som rör sig kring en ytterst märklig , vilken genom naturbetingelserna lått en särpräglad kroppsbyggnad och svarthårighet genom okända ämnen i renens celler, där bisekreteroch kromosomer är bärare av den svarthårige indi vidéns arvsanlag. Detta har väckt stor uppmärksamhet varför viss forskning pågår. Frågan har vidare aktualiserats eftersom man genom forsknings- och avelsurvalsverksamhet kan fä fram ärftliga egenskaper och grundgener som är en produkt från föregående rensläktled vilket i flera avseenden kan vara ekonomiskt försvarbart för denna . anser därför att det måste göras insatser från samhällets sida till stöd främst för egenartens bevarande och för den renkultur som är knuten till samernas kultur i Sareks fjällregion i . Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär att en ansvarig myndighet utses för de levande kulturminnena, och att största möjliga stöd lämnas särskilt till de frivilliga krafterna för bevarandet av våra levande kulturminnen - husdjur och kulturväxter.
mot · G2021982 · 1979-01-25 00:00:00 — Motion 1978/79:1982 av och om begränsning av djurförsök i undervisningssyfte har antagit regler i syfte att begränsa användningen av djur i forskningsverksamhet. Enligt medicinska forskningsrådets försöksdjurskommitté bör en forskare övertyga sig om följande innan djurförsök startas: 1. att projektet är av klart vetenskapligt intresse, 2. att de föreslagna försöken inte är ett onödigt upprepande av redan tidigare gjorda försök, 3. att försöken inte kan göras utan användande av försöksdjur, 4. att experimenten inte kan göras med en för försöksdjuret skonsammare metod. Den nuvarande regleringen av detta område är inte tillämplig på användningen av djur i undervisningssyfte. Detta är otillfredsställande. Många människor finner det ur etisk synpunkt väl så tvivelaktigt att använda djur i undervisningssyfte som till forskningsverksamhet. Det finns moderna undervisningsmetoder, exempelvis film och video, som gör en begränsning möjlig. Det är angeläget att regler om användningen av djur i undervisningssyfte tillskapas. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen anhåller om förslag i syfte att reglera och begränsa användningen av djurförsök i undervisningssyfte. () ()
mot · G2021984 · 1979-01-25 00:00:00 — Motion 1978/79:1984 om byggande och underhåll av skogsbilvägar Vårt lands skogsbruk och skogsindustri intar en mycket framskjuten plats i vårt lands ekonomi. Situationen för skogsindustrin är dock f. n. mycket allvarlig beroende på en svag konjunktur. Framtidsprognoserna är emellertid gynnsamma. Råvaruförsörjningen är såväl som ett allvarligt problem för näringen. Ett intensifierat skogsbruk torde bli en möjlighet att delvis avhjälpa denna brist. En annan begränsande faktor är svårigheten att transportera råvaror till befintliga förädlingsindustrier. Lokalt är detta ett mycket stort problem på grund av bristen på lämpliga skogsbilvägar. 1 syfte att göra större arealer tillgängliga för ett intensivare skogsbruk ger visserligen statsmakterna bidrag till kommunala och enskilda beredskapsarbeten som avser nybyggnad av skogsvägar, särskilt i det s. k. inre stödområdet. Emellertid är behovet av stödåtgärder även mycket stort utanför detta stödområde. är ett sådant område. Utanför det inre stödomr. Inom det inre stödomr. 1978/79 1 700 000 1 800 000 Trots vissa höjningar 1978/79 är bidraget klart lägre för området utanför inre stödområdet än tidigare budgetår med hänsyn till de allmänna kostnadshöjningarna. Därav den stora bidragsansökningen /79. Bara för exempelvis del skulle detta innebära en uppräkning från . utanför det inre stödområdet. Enligt vägnätsplanläggningen ligger inte mindre än ca 5 miljoner ha skogsmarksareal utanför befintliga vägars verkningsområde i landet. Vid en så låg beräkning som ca 70 m3sk per ha skulle detta i så fall betyda att ca 350 miljoner m3sk inte kommer till utnyttjande inom industrin. Värdemässigt rör det sig om . Till detta bör sedan läggas att lokalt stora svårigheter finns att bedriva rationella virkestransporter på grund av ett undermåligt vägnät, något som i sin tur fördyrar råvaran i ett läge där råvarukostnaderna är höga nog. Både privat- och nationalekonomiskt samt arbetsmarknadsmässigt sett borde det sålunda vara ett primärt intresse att denna virkesreserv så långt möjligt ekonomiskt utnyttjas. Det statliga bidraget till byggande och underhåll av skogsbilvägar bör anses vara så viktigt att det inte får urholkas av inflation och höjda kostnader. Därför börén uppjustering ske i överensstämmelse med gjorda bidragsansökningar. Med stöd av det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts rörande angelägenheten av en fortsatt utbyggnad av skogsvägnätet. . NISSER (m)
mot · G2021985 · 1979-01-25 00:00:00 — av m. fl. om ökade resurser för skogsvägbyggnader Ledningsgruppen för jord- och skogsbruk samt naturvård inom har i en skrivelse via riktad till länsarbetsnämnden och tagit upp behovet av ökad verksamhet med skogsvägbyggande. I skrivelsen framgår bl. Sysselsättningen är låg inom skogsbruket i områden med dåligt utbyggt vägnät. Genom utbyggnad av detta vägnät ökas åtkomligheten inom nya skogsområden och skapas möjligheter till intensivare skogsbruk med på lång sikt ökad skogsproduktion. Detta innebär i sin tur ett tillskott av antalet arbetstillfällen inom såväl skogsbruk som skogsindustri förutom den sysselsättning som tillskapas av vägutbyggnaden i sig själv. Enligt upprättad vägnätsplan för föreligger stort behov av utbyggnad och förbättring av skogsbilvägnätet. Nödvändigheten av en utbyggnad avspeglas även i det stora intresse som markägarna visar i denna fråga. Kostnaden är emellertid betungande då nyttan kommer markägaren till del först . Därför är utbyggnadstakten icke tillfredsställande. Statsbidrag kan utgå men medelstillgången härför har trots kraftigt stegrade kostnader varit oförändrad . Ett stort antal vägföretag finns färdigprojekterade men vilar i avvaktan på tillgång till bidragsmedel. Med åberopande av planeringssituationen för skogsvägar inom anhåller ledningsgruppen att hemställer hos och länsarbetsnämnden om att bidragsmedel ställs till förfogande enligt förteckning varigenom sysselsättningsbefrämjande och för skogsnäringen angelägna åtgärder kan tidigareläggas. har i sin prognos redovisat följande behov: Prognos för /79 milj./kr. milj./kr. milj./kr. För länet 52 Behovsunderskott 3.4 milj. kr. Dessutom tillkommer ett resursbehov av 2,4 milj. kr. för vägar som planeras fram till (8 mil) samt vägar till ett bidragsbehov av 3,6 milj. kr. Frånräknas ofördelade medel, 0,8 milj. kr., återstår ett behov av 5,5 milj. kr. Det innebär att för nästa budgetår erfordras 1,6 milj. kr. mer än bidragstilldelningen till länet. I en särskild framställning till länsarbetsnämnden har begärts 1,6 milj. kr. Denna redogörelse visar medelsbehovet för skogsvägbyggandet i ett län som . Med hänsyn till betydelsen för skogsnäringens lönsamhet och utveckling, behovet av ökad sysselsättning i skogsbruk och skogsindustri samt värdet av ett utbyggt skogsbilvägnät för brandskydd, jakt, fritid och rekreation anser vi att ökade resurser bör ställas till förfogande för skogsvägbyggandet. I den mån ordinarie anslag inte kan ökas anser vi det väl befogat att arbetsmarknadsmedel används för skogsvägbyggande. Det kan anses som meningsfulla och såväl på kort som produktiva arbetsuppgifter. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen anhåller att regeringen överväger och förbereder ökad resurstilldelning till skogsvägbyggandet. () () GOTAB 61375 Slockholm 1979
mot · G2021986 · 1979-01-25 00:00:00 — av om återvinningsavgift på papper Hushållning med naturresurser är och blir i allt högre grad en nödvändighet och något som hela vårt samhälle på olika sätt måste arbeta för. Återanvändning av papper för tillverkning av papperskvalitéer som lämpar sig för detta är därvid en viktig åtgärd. T rots detta kan vi tyvärr konstatera att stora mängder papper eldas upp eller deponeras på soptippar. När konjunkturläget medger fullt utnyttjande av vårt lands skogsindustriella kapacitet är användning av returpapper en nödvändighet för att undvika överavverkningar i våra skogar. Det bör påpekas att det från sysselsättnings- och handelsbalanssynpunkt är av största betydelse att vi kan ha en så omfattande skogsindustri som möjligt. Därför liksom av resurshushållningsskäl bör återanvändning av papper stimuleras. Tekniken att återanvända papper är långt framskriden, men processen anses olönsam i förhållande till att framställa papper ur virkesråvara. Ändringarna i renhållningslagen ger regeringen rätt att föreskriva inom vilka kommuner hushållen skall ha skyldighet att avskilja tidningar och tidskrifter från annat avfall för att möjliggöra återanvändning. Det uppges att det f. n. är svårt att ekonomiskt ordna hopsamling och leverans av returpapper till industrin. Ett sätt att komma till rätta med dessa ekonomiska hinder och stimulera återbruk vore att allt papper som tillverkas av virkesråvara och säljs inom landet belädes med en återvinningsavgift. Influtna medel skulle sedan användas för att stimulera återbruk, exempelvis dels genom bidrag så att hopsamling av papper kan ordnas ekonomiskt och så att alla blir motiverade för att medverka till återvinning, dels genom att -om så erfordras- underlätta för pappersbruken att utnyttja returpapper. Det senare skulle kunna tänkas utgå i form av investeringsstöd eller stöd för utveckling av processer. Frågan om återvinningsavgift på av virkesråvara tillverkat och inom landet försålt papper liksom hur influtna medel skall disponeras för att ha bästa effekt bör utredas i lämpligt sammanhang. Avgifter för att stimulera återanvändning är inget nytt i vårt land. Som exempel kan nämnas att glasflaskor för läskedrycker, öl m. m. har ett visst pantvärde och att bilar belagts med skrotningsavgift. 1 1978/79. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär utredning om att belägga papper, som tillverkas av virkesråvara och försäljs inom landet, med en återvinningsavgift i syfte att stimulera utnyttjande av returpapper.
mot · G2021988 · 1979-01-25 00:00:00 — Motion 1978/79:1988 av m. fl. om linodlingen m. m. Linodling i större skala upphörde i och därmed avvecklades också det statliga stödet. Ett begränsat anslag på ca . beviljades till linförsök. Detta upphörde fr. o. m. /73 under motivering att verksamheten var av alltför ringa betydelse och - eftersom syntetiska ersättningsmaterial för linfibern kommit fram - medlen borde disponeras förandra ändamål. Trots detta i en viss linverksamhet fortsatt, och bl. a. tack vare denna verksamhet har vi kunnat upprätthålla ett visst kunnande om linet, dess odling, förädling och beredning i . Den linverksamhet som uppehålls vid Svalövsinstitutionen har en nyckelfunktion när det gäller att bibehålla linkunnandet och förutsättningarna för linodling i landet. Med begränsade ekonomiska och personella resurser finns här en kärna som är utvecklingsbar för framtiden. Linodlingens och linberedningens betydelse för råvaruförsörjning och som kunskapskälla har påtalats i olika sammanhang. Inte minst förden svenska hemslöjdsrörelsen är linet en värdefull och oersättlig råvara. Intresset för linodling och beredning har också ökat betydligt . Det beror dels på det alltmer ökade intresset för hemslöjd, dels på att vissa garnsortiment t. ex. till knyppling och handvävning genom rationaliseringar inte finns att köpa längre. Det är nödvändigt att vi kan upprätthålla vårt kunnande inom linodling och beredning för att inte bli helt beroende av en osäker import. Även av beredskapsskäl är det nödvändigt att linkunnandet kan utvecklas. Svårigheterna att bevara kunskaperna om lin, dess odling, beredning och användning har ökat på ett oroväckande sätt både inom undervisningen och inom den hemslöjdsfrämjande verksamheten. Den värdefulla forskningsoch informationsverksamhet rörande lin som med stor framgång bedrivits vid i kan nu tvingas att helt upphöra, om man inte vidtar åtgärder som tryggar en fortsatt verksamhet. Det är tack vare att utsädesföreningens linspecialist alltjämt under sin pensionsålder har fortsatt med sin verksamhet som kunskaperna har kunnat hållas levande bland linintresserade. Någon efterträdare i verksamheten den dag lämnar denna kan med nuvarande förhållanden inte utses, eftersom den tjänst för handläggning av frågor rörande linodling, linberedning och rådgivning i linfrågor drogs in i samband med att det statliga stödet helt upphörde. Med stöd av vad sorn anförts hemställs att hos regeringen begär att försöksledartjänsten för handläggning av frågor rörande linodling, linberedning och rådgivning i linfrågor vid i återinrättas. () . ()
mot · G2021989 · 1979-01-25 00:00:00 — Motion 1978/79:1989 av m. fl. om avgifter för tillståndsgivning och kontroll av miljöfarlig verksamhet Samhällets kostnader för den tillståndsgivning för miljöfarlig verksamhet som miljöskyddslagen (1969:387) föreskriver är betydande. Dessa kostnader bör i fortsättningen bäras av dem som söker tillstånd för sådan verksamhet. Miljöskyddslagen föreskriver också att verksamheten skall kontrolleras på i koncessionsbeslutet föreskrivet sätt. Även kostnaderna för denna kontroll bör fullt ut bäras av aktuella företag. Regeringen bör ge berörda myndigheter i uppdrag att utarbeta förslag till de bestämmelser som erfordras för att här förordade avgifter skall kunna tas ut. Bestämmelserna bör utfärdas av regeringen. Avgifterna bör sättas så, att de täcker samtliga till tillståndsgivningen och kontrollverksamheten hörande kostnader. har i sitt slutbetänkande - Miljökostnader (SOU 1978:43)-beräknat att intäkterna från här nämnd verksamhet uppgår till ca 100 milj. kr. Vi föreslår att 100 milj. kr. tillförs statskassan för denna verksamhet. Vi hemställer mot bakgrund av det anförda att hemställer att regeringen ger berörda myndigheter i uppdrag att utforma förslag till bestämmelser för avgiftsfinansiering av kostnaderna för tillståndsgivning och kontroll av sådan miljöfarlig verksamhet som omfattas av miljöskyddslagens bestämmelser. () () () () () () HANS () () () () () () () () () ()
mot · G202199 · 1979-01-09 00:00:00 — Motion 1978/79:199 av m. fl. om ersättning för kostnad för glasögon enligt lagen om allmän försäkring En synskada är ett allvarligt handikapp för alla som drabbas och borde också ur ersättningssynpunkt klassas som ett handikapp där hjälpmedel behövs. Många barn föds med olika synfel, andra drabbas av synskador i sitt arbete eller genom olycksfall. drabbas vi alla av ålderssymtomet synsvaghet. Samtliga blir beroende av glasögon för att fungera. Vetenskapen har kommit väldigt långt när det gäller möjligheten att med glasögon korrigera synfel och människor med glasögon blir allt vanligare. Kostnaden för inköp av glasögon får inte vara ett hinder för anskaffandet av detta hjälpmedel. Tyvärr så visar prishöjningarna att även glasögon ingår i den kommersiella konkurrensen om vinst och profit. Vid synfel som kräver specialglas så blir glasögon en dryg utgift, men även för andra, inte minst pensionärer, medför byte av glasögon en betydande kostnad. Det finns en risk med den kostnad som följer, att man inte provar ut eller byter glasögon efter den synförändring som sker, vilket ytterligare kan försämra synförmågan. Glasögon är också ömtåliga ting som ofta utsätts för skador eller går sönder. kommunisterna har under en följd av år aktualiserat kravet på att kostnaden skall inordnas i sjukvårdssystemet och lagen om allmän försäkring. Vi tycker inte att de avtal som träffats mellan staten och sjukvårdshuvudmännen om fria glasögon till vissa grupper är till fyllest. Glasögon är ett nödvändigt hjälpmedel för synskadade och bör därför infogas i sjukförsäkringssystemet. Det är ett rättvisekrav att den nuvarande kategoribegränsningen slopas. Med stöd av det anförda föreslås att hemställer hos regeringen om att förslag framläggs om att normalkostnaderna för anskaffande av glasögon infogas i sjukförsäkringssystemet och lagen om allmän försäkring. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)
mot · G2021992 · 1979-01-25 00:00:00 — av och om det särskilda pristillägget på kött Enligt nu gällande bestämmelser utgår särskilt pristillägg för kött som produceras i eller i och . Syftet med pristilläggen är att de skall komma vederbörande djurproducenter till godo för utjämnande av produktionsförutsättningarna inom dessa områden i förhållande till övriga delar av landet. Produktionsförutsättningarna för köttproduktion i läns bergslagsområden är jämförbara med dem i och . Vi anser det därför berättigat att samma bidrag utgår. Med hänvisning till ovanstående hemställs att uttalar att regeringen, vid fastställandet av områdena för prisstödet på kött, i dessa områden inräknar läns bergslagsområden.
mot · G2021995 · 1979-01-25 00:00:00 — om ersättning för skada på grund av naturkatastrof Enskilda människor såväl som samhället i stort kan drabbas hårt, när naturkatastrofer inträffar. Ett exempel är Tuvekatastrofen, där enskilda i princip emellertid fått full täckning från staten för uppkomna skador. I Häggnäset, kommun i , inträffade en naturkatastrof, som drabbade en enskild person. Skadorna uppskattades till . En ansökan till regeringen om medel för att täcka kostnaderna för uppkomna skador behandlades dock negativt, beroende på de regler som gäller när en enskild person drabbas av naturkatastrof. Enligt min mening är det ett rättvisekrav att den enskilde skall hållas skadeslös om naturkatastrof inträffar, även om det drabbar endast en person. Ingen kan försäkra sig mot naturkatastrofer. De nu gällande bestämmelserna är således inte tillfredsställande och/eller tidsanpassade och bör förändras. Med hänvisning till det anförda föreslår jag att hos regeringen begär förslag till ändrade regler i enlighet med vad som i motionen anförts.