mot · G2022065 · 1979-01-25 00:00:00 — av m. fl. om regionalpolitiska åtgärder i Skogslänet ligger inom inland, ett län vars utveckling eller problem sällan utgör förstasidesnyheter i dagspressen: inga stora branschkriser eller nedläggningar som berör tusentals människor, men inte heller nyetableringar eller expansioner av den storleksordningen. genomgår en långsam avveckling. Befolkningen minskar i de flesta kommunerna, ålderssammansättningen försämras, förtidspensioneringen är redan rekordhög, och industrin har ständig lågkonjunktur. Statsmakterna har vidtagit en del generella åtgärder - via bl. a. de regionalpolitiska och arbetsmarknadspolitiska stöden - för att förbättra förhållandena i de nordligaste skogslänen. Dessa åtgärder har förvisso haft viss effekt, men genom deras generella utformning har de inte kunnat fånga upp de specifika problem och utvecklingsmöjligheter som detta inlandslän besitter. För att något belysa förhållandena redovisas vissa statistiska uppgifter nedan. är till ytan större än . Tätortsgraden är däremot den lägsta i landet, . Det bor två invånare per km2. Människorna har långt till varandra, till arbetsplatser och till service. Som exempel kan nämnas avståndet till närmast akutsjukhus, som redovisades i den avgivna kommunalekonomiska utredningen. Antal akutsjukhus i området Andel av befolkningen (%) som bor på ett avstånd från akutsjukhus överstigande 3 mil 6 mil 1 1978/79. Antal akutsjukhus i området Andel av befolkningen (%) som bor på ett avstånd från akutsjukhus överstigande 3 mil 6 mil Tabell 1 (Hämtad ur SOU 1977:78) Andel av befolkningen som bor på ett avstånd överstigande 3 resp. 6 mil från akutsjukhus (region-, läns- eller länsdelssjukhus) Folkmängden i nådde sin höjdpunkt och uppgick då till 154 000 personer. kom den stora flyttvågen, som för innebar en befolkningsminskning med över 22 600 människor till 131 400. Detta blev i många avseenden en katastrof. De som flyttade var människor i produktiva åldrar, medan ett stort antal åldringar blev kvar. Befolkningssammansättningen försämrades avsevärt. uppgår andelen personer till en fjärdedel av befolkningen i vissa kommuner, men det finns också exempel på kommundelar där hälften av alla människor är pensionärer. Invånarantalet var 134 000. Det är dock fortfarande endast som har ett födelseöverskott, medan länet i sin helhet har ett födelsenetto på - 320. Det är således ett blygsamt inflyttningsnetto som balanserar invånarantalet. Det flyttningsöverskott som länet haft tenderar nu att mattas, och det finns uppenbara risker att detta t. o. m. helt försvinner. kalkylerar med ett kraftigt efterfrågeöverskott på arbetskraft i och Sydostsverige redan om , en situation som liknar den . De konsekvenser som detta kan få för länet torde vara uppenbara. Med den sneda åldersfördelning som har kommer en ny utflyttningsvåg att vara förödande. Följande räkneexempel kan illustrera detta. Om man gör det antagandet att flyttningarna till och från länet kommer att bli lika stora, dvs. nettoflyttningen är lika med noll, så kommer länet att fram till är 2000 minska med närmare 12 000 personer detta under förutsättning att åldersstrukturen på flyttarna förblir densamma som , dvs. att det är ungdomar som flyttar härifrån. En kommuns skatteunderlag är av grundläggande betydelse för dess ekonomi. Skatteunderlaget per invånare (skattekraften) anses därför som den mest användbara graderingsnormen vid jämförelser mellan olika kommuners skattetryck och ekonomiska belastning. Med skatteunderlag menas totala antalet skattekronor i en kommun ett visst bestämt år. Med skattekraft menas skatteunderlaget, sådant detta konstaterats vid den årliga taxeringen, dividerat med antalet invånare taxeringsåret. Skattekraft = antalet skattekronor per invånare. hade 1978 den näst lägsta skattekraften av samtliga län i riket; endast uppvisar en klart lägre skattekraft. En följd av detta är att länet har den näst högsta kommunala utdebiteringen i riket; endast län har en högre utdebitering. har bottennotering även när det gäller sysselsättning. Länet har nämligen lägsta sysselsättningsgraden i hela landet. Man har inte ens sysselsättning åt de få människor som bor här, än mindre kan man hoppas på att åstadkomma arbeten som gör att befolkningen ökar . Länet har dessutom den klart största andelen förtidspensionärer i landet, ca 5,25 96. Detta kan jämföras med 4,23 96, 4,13 96 och 4,0 96. Förvärvsfrekvenser (20-w tim/vecka) 1* 1978/79. Eftersläpningen när det gäller yrkesverksamhetsgraden kvarstår. Den utjämning av obalansen mellan olika landsdelar som eftersträvats har inte slagit igenom i . Följande tabell visar att männen i har arbete i betydligt lägre utsträckning än i övriga län. Detsamma gäller även för kvinnorna. För att nå upp till den genomsnittliga yrkesverksamheten i riket skulle det behövas ett tillskott av 7500 arbetstillfällen i (enl. FoB -75). Män och kvinnor i åldern 16-w dr efter sysselsättning 20-w tim Län Män Därav förvärvs- Kvinnor Därav förvärvs 16-w år arbetande 20-w 16-w år arbetande 20-w tim i % tim i % 1978/79:2065 5 Genomsnittligt antal sysselsatta i olika arbetsmarknadspolitiska åtgärder 1978 % av befolkn. % av befolkn. Halvskyddat arbe- 265 te Arbetsmarknads- 1 632 utbildning (inkl. företagsutbildning) Genomsnittligt antal vid månadsskiftena kvarstående utan arbete % av befolkn. % av befolkn. Den andel av befolkningen i åldern som var sysselsatt i olika arbetsmarknadspolitiska åtgärder 1978 var för alla olika åtgärder större i är riksgenomsnittet. Beträffande skyddat arbete var andelen mer än dubbelt sä hög som riksgenomsnittet. Utan dessa arbetsmarknadspolitiska åtgärder skulle således arbetslösheten i länet vara betydligt större. Beträffande antalet arbetssökande utan arbete per ledig plats kan noteras en ökning totalt sett från 1,43 sökande per plats till 2,86 sökande per plats . Antalet arbetssökande utan arbete har ökat något, medan antalet lediga platser nära nog halverats . Siffrorna för de vid månadsskiftena kvarstående utan arbete har ökat något från perioden juli 1977juni 1978, till . För att belysa näringslivsutvecklingen i kan följande nämnas. 1965 sysselsatte jord- och skogsbruket ca 16 000 människor. 1975 var siffran nere vid 7 000. Inom den offentliga sektorn ökade antalet anställda från 9 000 till 14 000 och inom industrin från 7 000 till 10 000 . 1975 upphörde industritillväxten i länet, medan rationaliseringen fortgår alltjämt inom skogs- och jordbruket. För att fånga upp dessa rationaliseringar krävs det att flera jobb tillskapas inom såväl industrin som den offentliga sektorn. Förvärvsarbetande (20-w timmar) befolkning efter näringsgren i , och samt i hela riket 1975 Samfärdsel, post, tele har den näst lägsta industrialiseringsgraden i landet; endast har lägre. De areella näringarna har fortfarande en stor betydelse. Den relativt stora andelen sysselsatta i byggnadsverksamhet förklaras av en omfattande anläggningsverksamhet inom bl. a. vattenkraftsektorn. Dagsläget är däremot annorlunda, vilket byggarbetslöshetsstatistiken visar. toppar nu även arbetslöshetsstatistiken inom byggbranschen. av länets byggnadsarbetare är registrerade som arbetslösa. Därmed har man passerat , som har framhållits som det verkliga krislänet. har en arbetslöshet om . (Totalt i landet ligger arbetslösheten på .) Sysselsättningen inom industrin i 1965-1976 har relativt sett ökat mest i landet () men sysselsätter trots detta bara 7 800 personer, varför länet förutom är det minst industrialiserade i landet. Industrin inom länet karakteriseras dessutom av en stor råvarubaserad industrisektor och en liten konkurrensutsatt förädlingsindustri och får därmed anses ha en ogynnsam industrisammansättning. Inom länet är dessutom många personer sysselsatta inom jord- och skogsbruket. Orsakerna till den låga industrialiseringsgraden är bl. mångsidig men splittrad branschstruktur brist på riskvilligt kapital - ständig lågkonjunktur låg exploatering/utveckling av naturtillgångar de regionalpolitiska stöden gynnade i första hand befintlig industri avsaknaden av nyetablerade industrier i länet gör att effekterna av de regionalpolitiska stöden är begränsade Skogsbruk och träbearbetande industri har haft stor betydelse för länets näringsliv och för sysselsättningen. Skogsbruket har varit en av länets basnäringar. Trots en omfattande rationalisering av det skogliga arbetet utgör skogsbruket en betydelsefull bas för sysselsättningen. sysselsätts ca 3 400 personer i skogsbruksarbete. Skogsindustrin i länet domineras av ett stort antal mindre företag, främst sågverk. fanns i länet ett 40-tal sågverk och ett 10-tal företag som tillverkar trähus eller komponenter därtill. Länet har två spånskiveindustrier, en träfiberfabrik och en massafabrik. Därtill kommer ett 50-tal företag inom snickeribranschen och liknande som driver verksamheter som är baserad på träråvara. Totalt beräknas ca 2 600 personer ha sin sysselsättning i trä- och massaindustrin och utgör därmed av den totala industrisysselsättningen i länet. I många av länets kommuner är denna andel högre, och i många orter utgör denna industrigren en av de få sysselsättningskällor som finns att tillgå. I vissa fall är hela samhällen helt beroende av en enskild fabrik (t. ex. och Hissmofors). Skogsbruket och skogsindustrin är således mycket viktiga för länets fortsatta utveckling. I länet anses det därför vara av yttersta vikt att denna industri vidareutvecklas och förstärks. Ett sådant utvecklingsarbete ställer dock stora krav på en aktiv insats från berörda företag, länsorgan, fackliga organisationer och kommuner. Det är uppenbart att det behövs särskilda ekonomiska insatser från statens sida i form av såväl projektmedel som genomförandemedel för att utveckla företagen i länet. Länet har av tradition i hög grad varit en leverantör av virkesråvara till kustindustrin i dit merparten av den årliga virkesfångsten gått. Någon förändring i det avseendet har inte inträtt trots att de transportekonomiska förutsättningarna förändrats till länets fördel genom att flottningen upphört i alla floddalar utom i . beroendeförhållandena förstärkts genom en alltmer ökande kapitalbindning till stora anläggningar i kustregionen. exporteras av virkesråvaran till . har en ny intressent dykt upp på den jämtländska virkesmarknaden genom att norska virkesforbrukare gått in och skaffat sig råvara, främst i länets västliga delar. exporteras av råvaran till norska industrier, främst då till norska skogsindustriers anläggningar i Skogn. Den volym som gått till norsk skogsindustri har givetvis inneburit att aktiviteten inom främst det enskilda skogsbruket ökat i de områden som legat i den s. k. nollzonen för ekonomiskt försvarbart skogsbruk. Detta har fått positiva effekter för sysselsättningen lokalt i dessa områden. En fortsatt ökning av råvaruexporten kommer emellertid att allvarligt försvaga den begränsade råvarubas som länets skogsindustri arbetar inom. i länet har därför i Länsprogram understrukit det angelägna i att exporten till inte utökas över nuvarande nivå. upplever främst länets skogsindustri problem med råvaruanskaffningen, främst då de s. k. köpsågverken. Den hårdnande konkurrensen om skogsråvaran kan komma att fä negativa konsekvenser för länets industrier som mot bakgrund av storlek och utvecklingsgrad i allmänhet får anses vara mer priskänslig än industrier i andra delar av landet. I det avtal som träffats på regeringsnivå mellan och angående det s. k. om ett vidgat svenskt-norskt industri- och energisamarbete förekom även diskussioner om leveranser av skogsråvaror från till . Det har i pressen nämnts siffror om en nettoexport till på ca . De regioner som främst kommer att drabbas är och . En ökad virkesexport får bedömas vara helt orealistisk med hänsyn till den nu rådande råvarusituationen i länet. Om skulle svara för hälften av ökningen av exporten (1,) skulle man i ett slag slå undan hela den råvarubas som länets industrier baserar sin verksamhet på. Detta skulle få katastrofala följder för länet. Om det i tolkningen av avtalet från norsk sida ställs krav på ett utbyte av timmer mot olja kommer det att bli svårt för länet att hävda sina intressen. I länet har som ett led i uppföljningen av Länsprogram 1974 ett handlingsprogram för jordbruket i länet utarbetats. Programmet visar att det i länet finns goda möjligheter att ge jordbruket en positiv utveckling. Som en uppföljning av detta program har även en trädgårdsutredning utarbetats. Programmet för jordbruket och trädgårdsnäringen visaratt det finns en icke obetydlig sysselsättningspotential i dessa näringar och att en sådan utveckling även skall kunna ske i länets mera glesbefolkade delar. I utredningen har beräknats att sysselsättningen i jordbruket skulle ökas med 1 700 årsverken jämfört med den beräknade spontana utvecklingen fram . Denna utveckling bedöms vara nödvändig för att jordbruket skall kunna bibehållas i länets ytterområden. Därtill skulle detta få positiva effekter inom transport- och servicesektorn och inte minst inom förädlingsindustrin i länet. I den trädgårdsutredning som utarbetats inom ramen för projektorganet Aktion Z:s verksamhet visas att det även inom trädgårdsnäringen finns ett visst marknadsutrymme som bör utnyttjas. Det är svårt att mer exakt uppskatta de sysselsättningsmässiga konsekvenserna. Det torde dock vara möjligt med en utökning av trädgårdsnäringen som skulle kunna ge ett tillskott på ett 60-tal årsarbetstillfällen. Dessa möjligheter måste tillvaratas. Ett genomförande av bl. a. dessa utredningars intentioner kräver väsentligt utökade resurser och ett brett engagemang inom myndigheter och organisationer. Det gäller även att man är överens om målen för utvecklingen. Den remissomgång som följde jordbruksutredningens förslag visade entydigt att man i länet delade utredningens intentioner och programförslag. Goda förutsättningar finns således för ett aktivt genomförandearbete. Men för detta fordras det ett ökat statligt engagemang i form av ekonomiska resurser till länet. Följande diagram visar den sysselsättningseffekt som lokaliseringsstödet beräknats ge upphov till. Som jämförelselän har tagits. Noteras kan att större delen av hör till det yttre stödområdet, medan hela hör till det inre stödområdet. Beräknat sysselsättningstillskott (antal arbetstillfällen) Tillskottet i har beräknats vara betydligt större än i (beräkningarna grundar sig på vad lokaliseringsstödsföretagen uppgivit vid ansökningstillfället). Vidare kan noteras att det årliga tillskottet i sjunkit den senare tidsperioden. Källa: AMS-meddelande 1978:15 Diagrammet ovan beskriver vad varje arbetstillfälle kostat i lokaliseringsstöd. Den uppseendeväckande högre kostnaden i torde bero på att en ökad andel av lokaliseringsstödet utgått till foretag i turistnäringen, där den direkta sysselsättningseffekten är förhållandevis lägre än i industriföretag. Länsaktiviteter i syfte att åstadkomma ökad sysselsättning inom Länsmyndigheterna och har bedrivit näringspolitiska aktiviteter i olika organisatoriska former. Verksamheten har främst varit inriktad på olika kampanjer och informationsåtgärder i syfte att öka sysselsättningen i länet och förbättra kunskapen om länets arbetsmarknad och dess utveckling hos centrala myndigheter och beslutsfattare. startades en särskild aktivitet Aktion Z, som pågått . Aktion Z var en särskild kraftansträngning, en resurskoncentration från länets olika myndigheter, , kommunerna, näringslivet, de fackliga organisationerna med syfte att ta till vara idéer, projekt och den potential i övrigt för ökad sysselsättning som finns i länet. Inom Aktion Z har man gått igenom område för område i länet och inventerat vilka sysselsättningsmöjligheter som ligger i de olika näringarna och vilken utvecklingspotential de befintliga företagen har. Man kunde inom projektet konstatera att på grund av den låga industrialiseringsgraden som länet har, bristen på riskvilligt kapital, avsaknaden av större industrier med utvecklingspotential och slutligen de begränsade personella resurser som finns tillgängliga är det endast marginella ökningar i sysselsättningen man kan åstadkomma. Länets egna resurser räcker helt enkelt inte till för att lösa de stora problem som länet brottas med. Man kan inte ens hejda den alltmer negativa utvecklingen. Utvecklingen med en allmän uttunning av det regionalpolitiska stödet och allt större näringspolitiska och andra insatser i områden och orter utanför stödområdet inger därför anledning till stor oro. Risk föreligger därmed enligt vår mening att länet i allt högre grad hänvisas till egna resurser för att lösa de problem som tidigare berörts. långt ifrån är tillräckliga har man kunnat konstatera av erfarenheter från Aktion Z och liknande aktiviteter. , men även de andra nordliga länen, besitter stora naturtillgångar i form av mineralfyndigheter, skogsråvaror, torvmossar m. m. naturtillgångar som i liten omfattning exploateras och i ännu mindre grad förädlas. Från dessa områden går råvaran till landets mera industrialiserade delar för bearbetning. Virket och flisen går till kusten, torven och mineralfyndigheterna förblir outnyttjade. Man har inte ansett det vara tillräckligt lönsamt att förlägga t. ex. massafabriker och flisanläggningar i inlandet. Att länet med sina i många stycken utvecklingsbara tillgångar som skogsråvara, malm, energiråvaror m. m. skall klara de långsiktiga problemen i länet förefaller enligt vår mening inte möjlig. En uppenbar risk föreligger också att det nödvändiga handlingsutrymmet för framtiden går förlorat i avvaktan på att dessa naturtillgångar skall kunna tas till vara. Akuta branschkriser har i allt överskuggat den allvarliga och långsiktiga försämringen av levnadsvillkoren för människorna i ett län som . Vi menar att med den negativa utveckling som länet har och det redan i många stycken katastrofala läget-beträffande sysselsättningsgraden, förtidspensioneringen, ålderssammansättningen, industrialiseringsgraden, där har sämst ställt - kräver stora och medvetna insatser från statens sida. Problemen i är av djupgående och grundläggande natur, därmed också mer svårbemästrade än de som uppstår vid akuta kriser och för vilka långt större resurser satts in än som någonsin gjorts i detta län. Sådana åtgärder i andra län är t. ex. tillsättandet av en Norrbottensdelegation, som fått betydande resurser. Vidare har särskilda åtgärder vidtagits i och . Vi har självfallet inget att erinra mot detta. Vi finner emellertid att än starkare skäl föreligger för kraftfulla åtgärder från statsmakternas sida i i syfte att komma till rätta med den utomordentligt besvärliga situationen. Vi kan från länsinnevånarnas sida inte längre acceptera att länet, som på praktiskt taget alla områden har den besvärligaste situationen, lämnas utanför de speciella åtgärder som vidtagits i andra delar av landet. Vi kräver ett samlat grepp för att rädda och kraftfulla insatser från statsmakternas sida. Det är inte rimligt att befolkningen i länet på de flesta områden skall tvingas leva i en långt sämre situation än landets medborgare i allmänhet. Ett åtgärdsprogram i syfte att komma till rätta med svårigheterna bör upprättas. Som ett första led i detta föreslår vi att en särskild Jämtlandsdelegation med företrädare från berörda departement, statliga myndigheter och länet tillsätts och att delegationen måste få tillräckliga resurser för att kunna arbeta, att ett särskilt investmentbolag upprättas av typ Dala-invest eller NJAinvest, att Norrlandsfondens aktivitet inom länet utökas, att inom regeringens kansli prövas förutsättningarna att till förlägga statlig eller statsunderstödd verksamhet, att regionalekonomiska enhet, som är kraftigt underdimensionerad förstärks så att utvecklingen inom länet kan följas och beskrivas på ett tillfredsställande sätt. Med hänvisning till vad som anförts hemställer vi att beslutar att hos regeringen anhålla om åtgärder och förslag som kan lösa de ovan beskrivna regionalpolitiska problemen i enligt de riktlinjer som anges i motionen. () ()