mot · G202758 · 1979-01-22 00:00:00 — av m. fl. Situationen för konsumenter och löntagare har försämrats påtagligt. Reallönen har minskat med . Den privata konsumtionen har därmed minskat med ca totalt. Det som drabbat konsumenterna som minskad köpkraft har drabbat handeln som minskad försäljning. Den svåra situationen för handeln blir kännbar för konsumenterna, löntagarna och samhället i sin helhet. De långsiktiga effekterna kan bli kännbara och påverka samhällets utveckling i en inte önskvärd riktning. Strukturomvandlingen inom handeln med utslagning av butiker, framför allt i glesbygd och i vissa områden i tätorterna, kan försämra stora gruppers varuförsörjning. Den öppna arbetslösheten inom handeln är redan nu högre än genomsnittet i landet, och den dolda arbetslösheten ökar kraftigt f. n. bl. a. genom att timarbetstiden skärs ned för de deltidsanställda. Handelns problem kan delvis avläsas i antalet konkurser. Ackordscentralen i som samlar statistik för hela landet redovisade för de tre första kvartalen 1978 att 345 detaljhandelsföretag gått i konkurs. Det är en ökning med 13 96 jämfört med . I nr 45/78 redovisas att konkurser inom handeln under de tre första kvartalen i en jämförelse mellanåren 1977 och 1978 inte har haft någon ovanlig ökning med undantag för två branscher-livsmedel och radio/TV. Dessa båda branscher stod för en huvuddel av konkurserna. De åtgärder som genomförts från samhällets sida för att trygga varuförsörjningen för utsatta grupper av konsumenter har inte varit tillräckliga. Från samhällets sida har man också kopplat villkor till de olika stödformerna som i en del fall har varit så restriktiva att man inte har kunnat skapa någon större efterfrågan trots att det funnits klara behov av stöd. Det är angeläget att samhällets insatser inom varudistributionen ökar. Det bör ske på två vägar: dels en förbättrad planering av förutsättningarna för varudistribution, dels en förstärkning av de stödformer som redan tidigare inrättats. En mycket angelägen åtgärd är att kommunerna upprättar varuförsörjningsplaner. En varuförsörjningsplan innebär att man i en kommun som särskilt planeringsunderlag för kommunen redovisar konsumtionsunderlag, antal butiker, lokalisering etc. Hushållens inköpsvanor samt förväntad utveckling i olika kommundelar och hur det kan påverka varuförsörjningen bör också redovisas. Sådana beskrivningar samt värderingar, mål och bedömningar av lämpliga åtgärder sammanfattas i en varuförsörjningsplan. 1 1978/79. F. n. är sådan planering helt frivillig för kommunerna. Mot bakgrund av den ökade svårigheten för handeln har behovet av planering av varuförsörjningen ökat starkt. Av landets kommuner finns varuförsörjningsplaner klara i 40 kommuner. I 65 kommuner har man beslutat om eller påbörjat arbetet med att upprätta en varuförsörjningsplan. De planer som finns, liksom de som kommer enligt beslut, är huvudsakligen begränsade till dagligvaror. En majoritet av kommunerna i inre stödområdet har färdiga planer, och viss tätortsplanering har påbörjats i delar av . Eftersom varuförsörjningsplaner är direkt kopplade till exempelvis driftstödet är det nödvändigt att sådana upprättas för alla kommuner om man skall kunna åstadkomma en för konsumenterna och samhället rationell och rättvis varudistribution. Kommunerna bör därför åläggas i lag att upprätta varuförsörjningsplaner, som även bör omfatta andra varor än livsmedel. De stödåtgärder för varudistributionen som inrättats är otillräckliga. Av de medel som anvisats till investeringsstöd för innevarande budgetår har allt förbrukats. Ansökningar på sammanlagt 1,5 milj. kr. kan inte beviljas på grund av medelsbrist. har äskat ett tilläggsanslag på 2 milj. kr. men fått avslag. Det innebär att ansvariga tjänstemän på sitter makt- och medellösa medan konsumenterna och handeln får lösa sina problem så gott de kan. har inte rönt någon större efterfrågan. Intresset är mycket svalt om man dömer efter antalet ansökningar. Trots att det totala underskottet i butiker som inte bär sina egna kostnader beräknas vara så stort som 80-90 milj. kr. har endast två ansökningar kommit in och beviljats med sammanlagt . Orsaken till den låga efterfrågan är av allt att döma att driftstödet i förhållande till behovet är så lågt och att villkoren för driftstödet är så restriktivt utformade att man med fog kan tala om att bli bjuden med armbågen. Av hemsändningsbidraget som utgår till kommunerna och som f. n. är 2,5 milj. kr. har inte mer än . utbetalats till de kommuner som ansökt om bidrag. Orsaken till detta synes åtminstone delvis bero på kommunernas besvärliga situation när det gäller ekonomin. På samma sätt som med driftsbidraget får man inte dra slutsatsen att det inte finns behov för hemsändningsbidrag genom att använda antalet ansökningar som mått. Med statsbidrag kan kommunerna bedöma att kostnaden för att fullt ut svara för hemsändning till konsumenter i glesbygd har man inte råd med. Därför bör statsbidraget för hemsändning höjas i nivå med statsbidraget till lokal landsbygdstrafik, dvs. av kommunernas kostnader för bidrag inom det inre stödområdet och inom landet i övrigt. Med hänvisning till vad som anförts hemställs 1. att beslutar att ålägga kommunerna att upprätta varuförsörjningsplaner, 2. att för detta ändamål antar det i bilaga till denna motion upptagna lagförslaget, 3. att beslutar anta de riktlinjer för hemsändningsbidrag som anges i motionen, 4. att omprövar driftstödet så att generösare villkor för anslagsgivande tillämpas, 5. att beslutar att höja driftstödet med 1 milj. kr. under /80 och att medel för detta anvisas inom ramen för hemsändningsbidraget. () () () () () () Lag om planering av varuförsörjningen 1 § Denna lag gäller yrkesmässig försäljning av varor till konsumenter, om varorna till väsentlig del är avsedda för enskilt bruk (varuförsörjning). 2 § Kommun skall upprätta varuförsörjningsplan i syfte att främja att konsumenterna för bekväm tillgång till inköpsställen för varor som de regelbundet behöver. Varuförsörjningsplan skall hållas aktuell. Varuförsöijningsplan skall alltid omfatta försäljning av livsmedel. I den mån det behövs skall planen omfatta också försäljning av andra varor. Ingår kommun helt eller till viss del i område som kan anses utgöra en enhet i fråga om försäljning av vissa varor och avser kommunen att upprätta varuförsörjningsplan som omfattar sådana varor, skall kommunen samråda med övriga kommuner inom området. Det åligger kommunen att till lämna redogörelse för varuförsörjningsplanen. 3 § Näringsidkare som avser att påbörja, avsluta eller vidta viktigare förändring i fråga om verksamhet inom viss kommun för försäljning av sådana varor som omfattas av varuförsörjningsplan för kommunen, är skyldig att så snart det kan ske och senast den tilltänkta åtgärden skall vidtas anmäla sina planer till kommunen. Motsvarande anmälningsskyldighet åligger fastighetsägare som avser genomföra sådan åtgärd med lokaler för varuförsörjning för vilken krävs byggnadslov, om det icke senast åtgärden skall vara genomförd är bestämt vem som skall utnyttja lokalen. 4 § Den som uppsåtligen eller av oaktsamhet bryter mot 3 § dömes till böter. 5 § Den som har tagit befattning med anmälan enligt 3 § får icke obehörigen yppa eller nyttja vad han därvid har erfarit om näringsidkares affärs- eller andra förhållanden. Denna lag träder i kraft .