mot · G2021620 · 1979-01-25 00:00:00 — Men ett stort budgetunderskott isolerat behöver inte innebära negativa samhällsekonomiska följder om det inte permanentas. Det hela beror på hur det används. Används det till arbetsskapande åtgärder och till socialt nödvändiga insatser till folkflertalets fromma höjer det aktivitetsnivån i samhällsekonomin och har därigenom en tendens att övervinna sig självt. Regeringens budgetunderskott har emellertid inte denna karaktär. Visserligen går det inte att visa vilka poster som är underskottet - det är ju inte öronmärkt som det brukar heta - men regeringens budgetunderskott är i mycket en passiv reflex av den samhällsekonomiska krisen. Det är framsprunget ur försöken att stimulera bolagens profiter och skyla över krisens verkningar och inte av aktiva arbetsskapande insatser som i ett längre perspektiv angriper krisens orsaker. Faran för att inflationen, som minskade, men ändå var dubbelt så hög som , på nytt skall ta ökad fart får inte underskattas. Resultaten av kapitalismens kris och de borgerliga regeringarna förskräcker: industrinedläggningar, arbetslöshet, pris- och hyresstegringar, ekonomisk och geografisk koncentration, ökad makt för kapitalet, fortsatt och förvärrad utslagning, större klyftor i samhället. Skall dessa tendenser brytas krävs en ny politik, en radikal arbetarpolitik, som syftar till att bana väg för en socialistisk samhällsomvandling. Storfinansens makt måste brytas, och folkflertalets positioner flyttas fram. Politiken måste utgå från denna grundsats om det skall gå att göra slut på arbetslösheten och säkra ett bättre liv för dem som arbetar. Följande krav är oundgängliga: O 100 000 nya jobb , 300 000 nya jobb . O ungdomar garanteras arbete, praktik eller utbildning. O Samma rätt till utbildning, arbete och lön för kvinnor och män lagfästs. O Wallenbergsimperiet överförs i samhällets ägo under demokratisk kontroll. O Till samhällsfond avsätts av vinster och stora förmögenheter. o Demokratiska fri- och rättigheter för lönarbetarna på arbetsplatserna. O Rösträtt för invandrare även i riksdagsval. O Avveckling av kärnkraften påbörjas, satsning på varaktiga energikällor. O Pris- och hyresstopp. Kamp mot monopolens grepp över priser och hyror. O Bort med moms på maten. Hård beskattning av kapital och profiter. O 300 000 nya och sanerade bostäder. O 225 000 nya daghems- och fritidshemsplatser. O Sju timmars arbetsdag för alla. Alternativ produktion, dvs. produktion styrd av samhällets och människornas behov. Allas rätt till ett meningsfullt arbete säkras. Diskrimineringen av kvinnorna avskaffas på alla områden. Affärsbanker, försäkringsbolag och övriga kreditinstitut överförs i samhällets ägo under demokratisk kontroll. Samhällsfonderna blir ägare av alla stiftelser och investmentbolag. Löntagarmakt på arbetsplatserna och demokratisk kontroll över det ekonomiska livet. Diskrimineringen av invandrarna avskaffas på alla områden. Kärnkraften avvecklas helt till 1990. Varaktiga energikällor spelar huvudrollen i energiförsörjningen. Planering av ekonomin med utökade fackliga rättigheter. Statskommunal progressiv enhetsskatt. Övergång till produktionsbeskattning. En rymlig bostad med god standard och bra boendemiljö till överkomlig kostnad åt alla. En bra och gratis daghems- och fritidshemsplats åt alla barn. Sex timmars arbetsdag för alla. O Neskärning av de militära utgif- Demokratiskt folkförsvar. tema med per internationell nedrustning och förår. bud mot kärnvapen. En sådan politik förutsätter en allmän radikalisering och en förändring av maktförhållandena i samhället. Detta kan bara uppnås om masskampen utvecklas. Radikalismen utvecklas i den konkreta kampen för rätt till arbete, för hyresstopp och prisstopp, för kvinnornas och ungdomens krav, för avveckling av kärnkraften, för fred, avspänning och militär nedrustning. Rörelsen är det som avgör. Blir den tillräckligt stark kommer den till uttryck också i val och regeringsbildning. En rad av de krav som den nya politiken måste innehålla ställer krav på statsbudgeten. Men de merutgifter som de innebär måste självfallet ses i förhållande till nödvändigheten av och ändamålet med utgifterna. Den mest kostnadskrävande delen i den nya politiken är programmet för skapande av 100 000 nya arbetstillfällen under ett år-ett program som vi mera utförligt för fram i en annan motion till detta . Men detta program är inte en kostnad,och skillnaden mellan dess brutto- och nettokostnad är mycket stor. Alternativet är att 100 000 personer är arbetslösa eller sätts i någon form av arbetsmarknadsutbildning, och även detta kostar samhället stora pengar. Dessutom skulle de personer som får arbete genom programmet bidra till ekonomins utveckling genom samhälleligt nyttiga och produktiva insatser som ger upphov till inkomster och bidrar till ett bättre liv för många. De kortsiktiga statsutgifterna för ett sådant program kan beräknas till , vilket skall vägas mot de belopp på som kommer det privata näringslivet till del i statliga bidrag. Men vi förordar inte heller bara utgiftsökningar. I de skattepolitiska motioner vpk lagt till årets riksdag föreslås skärpningar av skatten på stora förmögenheter, arv och gåvor, tak för ränteavdragen, slopad indexreglering av skatteskalan, skärpta åtgärder mot skatteflykt och skattefusk. Därutöver är en 10-procentig höjning av den statliga bolagsvinstbeskattningen befogad. Dessutom börén allmän arbetsgivaravgift återinföras. Denna skall beräknas i förhållande till företagens omsättning och tills vidare utgå med en procent av företagens bruttointäkter av rörelse, vilket ger statskassan en inkomstförstärkning på ca . Undantagna från denna arbetsgivaravgift skall staten, landstingen och kommunerna vara. 1 partimotioner till årets föreslår kommunisterna en politik byggd på konkreta åtgärder för kampen mot arbetslösheten och för allas rätt till arbete, mot inflation och prisstegring och för allas rätt till ett bra liv, för demokrati på arbetsplatserna och i samhället, för jämställdhet mellan kvinnor och män, för ungdomens och barnens rättigheter, för fred och internationell solidaritet. De viktigaste förslagen med återverkan på den ekonomiska politiken och budgetutfallet kan sammanfattas sålunda: Skärpt restriktivitet mot kapitalexport och stopp för industriutflyttning. Kraftfulla åtgärder för att bekämpa arbetslösheten och skapa fler arbeten bl. a. genom ett program för 100 000 nya arbetstillfällen : 75 000 nya och 25 000 sanerade lägenheter, 75 000 barnstugeoch fritidshemsplatser, mera personal i daghemmen, sjukvården och äldreomsorgen , åtgärder för förbättrad kollektivtrafik, sysselsättningsgarantier vid varven, gruv- och stålbranschen och textilbranschen, bidrag till kommuner och landsting för ungdomsarbeten osv. genom ett program för nya statliga industrier med syfte att höja den allmänna förädlingsgraden i industriproduktionen och främja alternativ produktion m. m. Beslutsam kamp mot inflationen genom prisstopp på alla dagligvaror, slopande av moms på maten, hyresstopp och lågräntepolitik. Förbättrad social omsorg, kamp för de eftersatta gruppernas krav: utbyggnad av daghemmen och höjning av barnbidragen till av basbeloppet dvs. , höjning av grundpensionerna med . för ensamstående och . för ett pensionärspar plus standardsäkring och en långsiktig plan för pensionsförbättringar, säkrande av allas rätt till arbete oberoende av handikapp, ett effektivt åtgärdsprogram mot utslagningen. Omedelbar nedskärning av kostnaderna för den militära verksamheten med . Ökad satsning på viktiga avsnitt av kulturverksamheten: ökade anslag till radio och TV, till de fria grupperna och centrumbildningarna, till förbättringar av musik- och filmutbudet m. m. Skärpt kapitalbeskattning - på stora förmögenheter, arv och gåvor, realisationsvinster, ändring i avdragssystemet med bl. a. tak för ränteavdragen, slopande av indexregleringen av skatteskalan, skärpta åtgärder mot skatteflykt och skattefusk, höjning av bolagsskatten med 10 96, återinförande av en allmän arbetsgivaravgift, med undantag för kommuner och landsting, och beräknad i förhållande till företagens omsättning. Med hänvisning till det anförda föreslås1 att beslutar 1. att uttala sig för övergång till lågräntepolitik, 2. att godkänna de allmänna riktlinjer för den ekonomiska politiken som förordas i motionen och avslå regeringens förslag i denna del, 1 Se även motionen 1978/79:1621. 3. att godkänna de allmänna riktlinjer för budgetpolitiken som förordas i motionen och avslå regeringens förslag i denna del. (vpk) C.-H. (vpk) (vpk)