mot · G2021783 · 1979-01-25 00:00:00 — av m. fl. med anledning av propositionen 1978/79:70 om markförvärv för ett nytt övnings- och skjutfält för regemente Propositionen 1978/79:70 om markförvärv för ett nytt övnings- och skjutfält för mottas helt naturligt med blandade känslor. I som värdkommun för de militära förbanden ser man det främst som en garanti för de militära förbandens kvarblivande genom att övningsområden anskaffas. Att man dessutom sluppit lämna någon mark från den egna kommunen gör det ännu mer positivt; övningsområdet ligger vid gränsen till kommunen men har i hela sin utsträckning placerats i grannkommunen . För denna kommun betyder det att glesbygdsdelen av kommunen ytterligare åderlåts på folk och därmed serviceunderlag, och människorna som direkt berörs av skjutfaltsutbyggnaden känner sig mycket illa behandlade. Detta är väl i och för sig inte något särskilt uppseendeväckande. Denna reaktion erhålls då man för militärt ändamål skall annektera nya områden för övningsändamål. För en bygd och dess befolkning är ett militärt övningsfält ingen efterlängtad etablering. Den ger inga nya utkomstmöjligheter utan minskar i stället dem som finns. I denna bygd har man också synnerligen klart för sig vad belastningen innebär, då den tidigare etableringen av det stora övningsfältet för flyget åstadkom en direkt negativ utveckling för denna del av kommunen. I propositionen anser man det vara en fördel att människorna här är vana vid militärt buller och att man kan tänka sig att flertalet av dem som bor inom det område som försvaret skulle förvärva kan bo kvar inom området om de godtar bullret från övningarna. En häpnadsväckande cynism. I propositionen finnér statsrådet det angeläget att allmänheten får tillträde till fältet som frilufts- och strövområde. De möjligheterna torde vara obefintliga, i varje fall om samma regler skall gälla här som för I 16:s övningsområde i Nyårsåsen med en areal om . Här gäller förbud för allmänheten att beträda området. har förbudet förstärkts genom att , på försvarets begäran, fastställt ett vite av . för den som överträder förbudet. Det nu befintliga skjutfältet Tönnersjö omfattar enligt propositionen . Det nya fältet Mästocka II skulle omfatta , alltså ett sammanhängande övningsområde för militärt ändamål om ca . Slättåkraalternativet, som anses helt till fyllest, omfattar , och här finns ju inget befintligt fält att samordna med. Frågan ställer sig onekligen: Går det ej att krympa arealen för nyanskaffning av mark om man samordnar användningen på ett rationellt och effektivt sätt i Tönnersjö-Mästockaområdet? Vi motionärer är klara över att försvarets fastighetsnämnd har rätt då man konstaterar: Tönnersjöfältet kan inte ensamt ge arméförbanden de övningsoch skjutmöjligheter som är nödvändiga. Men att sedan ställa större krav på nya arealer i Mästocka än i ett friliggande Slättåkraalternativ förefaller minst sagt underligt. Att det finns mer mossar i Mästockaområdet räcker ej som förklaring. I regementes egen utredning, daterad , konstaterar man beträffande Mästocka: De relativt stora mossområdena hindrar icke militära övningar i någon större grad. Försvarets fredsorganistionsutredning (FFU) förordade en förläggning till Mästocka just för att på såsätt skulle anspråken på mark kunna begränsas, då där fanns övningsfält förut. Vi citerar ur FFU:s yttrande: Möjligheterna till samordning och samutnyttjande bör dävid tas tillvara i syfte att begränsa arealen och pressa kostnaderna. Vi utgår från att området ställs under gemensam förvaltning. Nödvändigheten att hålla kostnaderna nere nödvändiggör dock att omfattningen av fältet noga prövas i samband med förvärvet. Då vi alltså godtar förläggningen till detta område är det i förvissningen att en verklig samordning sker. Antalet militärförband kommer att minskas, framför allt av kostnadsskäl. Enligt budgetpropositonen kommer antalet flygförband att minskas med en tredjedel . Detta måste betyda att flygets användning av Tönnersjöfältet kommer att minska. I 16 och Inf Kas har ju redan i viss utsträckning använt sig av fältet. Det bör finnas alla förutsättningar, om man betraktar hela TönnersjöMästockafältet som en enhet, att minska arealbehovet med . Om man därtill försköt markanspråken till att omfatta ett område nordost om område 2 (Tönnersjöfältet), varvid alltså fick i viss mån arealmässigt bidra till nyanskaffningen, skulle kommuns framförda förslag om minskning av arealerna inom kommunen kunna tillgodoses. Vi vill också påpeka att ansett att arealen bör kunna begränsas. Om en sådan minskning och en viss förskjutning av området sker, kommer antalet personer som direkt berörs att minska i betydande mån. Inom det område som direkt ingår i försvarets markanspråk bor 23 personer (mantalsskrivna), och till detta kommer 24 fritidsfastigheter. Därtill kommer de som bor strax utanför området, som kommer att störas i den omfattningen att fastigheterna måste inlösas. Man måste ha klart för sig att det gäller för försvaret att inte ställa anspråken på markområden större än vad som verkligen erfordras och att de olika vapenslagen kan samordna användningen i mesta möjliga mån. Då kan kostnaderna begränsas, och man har större möjligheter att nå förståelse både bland kommunala representanter och vid uppgörelser med fastighetsägarna. att beslutar att vid anskaffningen av mark för övningsoch skjutfalt för med infanteriets kadettoch aspirantskola skall beaktas vad som anförts i motionen beträffande samordning av resurserna syftande till en begränsning av nyanskaffning av mark och därmed också en begränsning av kostnaderna. () ()