mot · G2022253 · 1979-03-23 00:00:00 — av m. fl. med anledning av propositionen 1978/79:138 om vissa anslagsfrågor m. m. rörande försvaret I propositionen 1978/79:138 lägger folkpartiregeringen fram förslag om avveckling av det utvecklingsarbete på ett nytt lätt attackflygplan (B3LA, SK 38/A 38) som man i regeringsställning själv varit med om att anslå till. Vi häri med skärpa kritiserat det långhalande som kännetecknat den borgerliga politiken på detta område. Det är tillfredsställande att man nu äntligen kan fatta ett beslut i flygplansfrågan som sätter stopp för fortsatt slöseri med tid och pengar. Med tillfredsställelse noterar vi att regeringens förslag i flygplansfrågan nära ansluter sig till den linje som vi drivit . Det föreligger därmed förutsättningar att med full kraft kunna ta itu med det allvarliga problemet att skaffa nya jobb åt de anställda och därmed även trygga sysselsättningen i berörda kommuner. Vi kan också konstatera att regeringen anslutit sig till vår uppfattning i flygplansfrågan. I det följande kommer vi därför att tillstyrka förslagen om avveckling av utvecklingsarbetena på B3LA och SK 38/A38. Något utrymme för nya kostsamma utvecklingsprojekt på flygplanssidan kommer inte att finnas. De fortsatta studierna bör utgå från att i Viggensystemet nedlagda kostnader utnyttjas som att ansträngningar görs för att anskaffa ett inhemskt tillverkat skolflygplan som kan förses med lämplig beväpning. Det finns vidare skäl att lägga ökad vikt vid olika inhemska robotprojekt. Propositionens innehåll när det gäller att skaffa sysselsättning till de anställda i flygplansindustrin är torftigt. Här krävs betydligt mer insatser än vad som redovisats av regeringen. Förslag läggs fram om bl. a. ökade satsningar på den tekniska forskningen och utvecklingen. Propositionen belyser på ett klarläggande sätt det långhalande och resursslöseri som skett i flygplansfrågan. försvarsutredning hade som en av sina viktigaste uppgifter att behandla frågan om ett nytt attackflygsystem. Utredningen rekommenderade en vidareutveckling av JA 37 till ett nytt medeltungt attackflygplan (A 20), vilket också beslöt 1977 efter förslag i detta års försvarsproposition. De borgerliga ledamöterna i utredningen kunde emellertid inte ena sig i fråga om anskaffande av ett nytt skolflygplan/lätt attackplan efter nuvarande skolflygplan (SK 60). De rekommenderade fortsatta studier kring projektet , medan de socialdemokratiska ledamöterna i utredningen motsatte sig detta, bl. a. på grund av de höjda försvarsanslag projektet skulle kräva. Av den socialdemokratiska regeringens programplanedirektiv framgick också denna ståndpunkt. 1 1978/79. Den borgerliga regeringen kunde inte ena sig i flygplansfrågan. Man förordade en vidareutveckling av men höll frågan om skolflygplan m. m. öppen. Den hänsköts till den s. k. B3LA-beredningen som också fick i uppdrag att göra en bedömning av A 20-projektet. Trots att det således i realiteten blev fråga om att göra om försvarsutredningens arbete i denna viktiga fråga, ställdes socialdemokraterna utanför utredningsarbetet. Detta handlande visade att de borgerliga partierna inte var inställda på att nå samförstånd. B3LA-beredningen klargjorde ånyo att det inte var möjligt att inom den beslutade försvarsramen genomföra . Befintligt utredningsunderlag och kalkyler får anses vara helt entydiga på denna punkt. Beredningens redovisning av uppgifterna avseende övriga flygplan var förvånande. Man belastade t. ex. flygplanet A 20 med kostnadsposter som B3LA befriades från. Därmed kom B3LA att framstå i mer gynnsam dager. Och likväl skulle som sagts ett betydande medelstillskott över försvarsramen krävas för ett genomförande av B3LA. Trots att ett omfattande material rörande flygplansfrågan då fanns kunde trepartiregeringen fortfarande inte enas. Man sköt ånyo frågan ifrån sig, den här gången till en utredning som även innefattade företrädare för det socialdemokratiska partiet, kallad flygindustrikommittén. I propositionen 1977/78:95 föreslog trepartiregeringen att ytterligare 350-375 milj. kr. i löpande priser skulle läggas ut på A 20 och B3LA intill . Detta belopp var i stort sett det tredubbla mot vad som dittills lagts ned. Av de angivna medlen satsades också praktiskt taget allt på utvecklingsarbetet för B3LA. En betydande forcering skedde alltså av utvecklingsarbetena på detta flygplan, trots att något politiskt beslut inte förelåg om att det skulle komma till stånd. som regeringen sade sig vilja eftersträva handlingsfrihet band man alltså alltmer pengar i . Vad man i detta läge gjorde var att successivt beskära handlingsfriheten och därmed söka tvinga igenom detta kontroversiella och dyra projekt. I efterhand kan man nu konstatera att mycket stora belopp slösats bort på ett projekt som aldrig hade förutsättningar att förverkligas. Slöseriet har också fått allvarliga konsekvenser på försvarets planeringssituation. Det har i efterhand också visat sig att den moderate försvarsministern lämnat missvisande uppgifter i den aktuella propositionen beträffande avtal med industrin om prissättningen på utvecklingsarbeten för B3LA samt på serieproduktionen av . Även förre statsministern har i lämnat missvisande uppgifter i denna fråga. Att den nuvarande regeringen nu ansluter sig till vår kritiska inställning till handläggningen av dessa avtalsfrågor - trots att självt haft sin del i ansvaret - framgår bl. a. av redovisningen av de aktuella avtalen i förevarande proposition. framkom även att den borgerliga trepartiregeringen tagit initiativ till överläggningar med om ett militärt utvecklingssamarbete i fråga om flygplan. Detta land tillämpar principer för sin vapenexport som är helt främmande för motsvarande svenska lagstiftning och som bl. a. resulterat i omfattande vapenexport från till . Trots detta kunde således de borgerliga partierna tänka sig ett samarbete med . Ensamt i regeringsställning ångrade dock sina äventyrligheter. I efterhand har också flygindustrikommittén uttalat sig mot ett omfattande samarbete av detta slag. Försvarsministern i den nuvarande regeringen har anslutit sig till kommitténs synpunkt. betänkande visade att det var möjligt att genomföra tillverkning och drift av A 20-systemet. De socialdemokratiska ledamöterna i kommittén hävdade därför att planeringen borde inriktas mot en anskaffning av detta system. Kommande förhandlingar skulle fä avgöra vilket antal A 20-divisioner som skulle kunna anskaffas och vilka modifieringar i JA 37-systemet som behövde göras. Om kostnaderna inte kunde hållas inom försvarsekonomiska gränser kunde det bli nödvändigt att i den fortsatta planeringen pröva också en livstidsförlängning av AJ 37-divisioner och/eller utökning av JA-serien. I ett särskilt yttrande pekade de socialdemokratiska ledamöterna dessutom på att den borgerliga uppskovspolitiken inte innehållit några försök att finna alternativ sysselsättning vid berörda foretag. Kommitténs arbete innebar i denna del flera framsteg genom att man pekade på en rad olika projektområden där insatser borde kunna göras; dessa förslag har sedan tagits upp av regeringen genom tillkallande av en särskild delegation. Kommittén uttalade sig också för en samordning av erforderliga resurser för den flygindustriella verksamheten. Praktiskt taget som flygindustrikommitténs betänkande överlämnades till regeringen gick företrädare för flygindustrin och huvudavdelningen för flygmateriel vid ut med uppgifter om att det skulle finnas ett alternativ till B3LA, som skulle hålla sig inom beslutade försvarsramar. Detta nya alternativ - kallat SK 38/A 38 - har hos materielverket inte kommit till genom beslut av statsmakterna utan efter muntligt uppdrag av den tidigare försvarsministern. Det hade inte heller redovisats för flygindustrikommittén, trots att denna i ett uppdrag till överbefälhavaren begärt ett underlag som bl. a. skulle belysa möjligheterna att utveckla och tillverka ett svenskt skol- och lätt attackflygsystem inom flygvapnets planeringsram. I årets budgetproposition tog inte folkpartiregeringen ställning till flygindustrikommitténs material. Ett ytterligare utredningsarbete skulle äga rum, nu genom överbefälhavaren. De studier som gjorts av överbefälhavaren och regeringen klargör ånyo med stor tydlighet att ett genomförande av B3LA-SK 38/A 38-projektet skulle medföra antingen behov av mycket stora anslagshöjningar till det militära försvaret vid varje försvarsbeslut som återstår fram eller en omavvägning gentemot dagens försvarsutformning som skulle sätta 1* 1978/79. det allmänna värnpliktssystemet i fara och innebära betydande ingrepp i fredsorganisationen. Vi har tidigare föreslagit - mot bakgrund även av vår uppslutning kring ett folkförsvar - att utvecklingsarbetena på B3LA-SK 38/A 38 avbryts. Vi kan konstatera att regeringen nu ansluter sig till vår uppfattning. Det har inte heller redovisats något material som klargör att andra projekt skulle kunna leda till några andra slutsatser beträffande möjligheterna att inom en rimlig försvarsekonomi inrymma ett nyutvecklat plan för både skol- och attackuppgifter. Ett sådant utredande skulle bara leda till ytterligare uppskov, ökade kostnader och sämre tid för den nödvändiga omställningen. De fortsatta studierna bör därför utgå från att i Viggensystemet nedlagda resurser utnyttjas,antingen genom en vidareutveckling av eller en förlängning av jaktviggenserien. Vi konstaterar också att regeringen i propositionen uttryckligen slår fast att verksamheten under nästa budgetår skall ha denna inriktning och utgår därvid ifrån att det bör vara fråga om ett begränsat studie- och utvecklingsarbete. Syftet bör därvid bl. a. vara att klarlägga vilken utvecklingsgrad och vilket antal flygplan som är möjligt och lämpligt inom givna ekonomiska ramar. Genom att alla de borgerliga partierna i regeringsställning, intill den nu aktuella propositionen, har lagt ned hela intresset på att fl fram ett i nyutvecklat lätt attackplan har den ursprungliga aktuella frågan, nämligen att ersätta SK 60 med ett skolflygplan när detta plan går ur organisationen (tidigast andra hälft) skjutits i bakgrunden. Det har inte funnits något intresse härför hos vare sig regeringen eller berörda militära myndigheter. aktualiseras problemet igen, och regeringen framhåller att överbefälhavaren i sin planering även skall väga in olika alternativ till anskaffning av beväpnade och obeväpnade skolflygplan i det avdelade ekonomiska utrymmet. Huvuduppgiften för skolflygplanet är utbildningsuppgiften. Självklart bör det dock förses med lämplig beväpning, vilken dock inte får vara styrande för planets utformning. Vi har i tidigare sammanhang förklarat att siktet bör vara inställt på att en anskaffning av det behövliga antalet skolflygplan bör ske inom landet. Vi har fortfarande samma uppfattning. En möjlighet som därvid ter sig naturlig är att på nytt ta upp arbetet med att modernisera flygplan 105 för denna uppgift. Studier av nyutvecklade flygplan kan däremot inte komma i fråga. Flygplansbeslutet har även betydelse för de mer långsiktiga frågorna om luftförsvarets framtida utformning. Denna fråga har kortfattat behandlats av överbefälhavaren i dennes perspektivplan I, men också studerats av den s. k. B3LA-beredningen. I folkpartiregeringens uppdrag () till överbefälhavaren omnämndes också frågan. Som framhålls i propositionen blir det aktuellt försvarskommitté att behandla detta problem. Det har varit en styrka i vår försvarspolitik att anskaffningen av för det militära försvaret viktig materiel har kunnat ske på så sätt att vi inte riskerat att bli beroende av andra makter på ett sätt som kan utnyttjas. Detta är fortfarande ett viktigt mål att ha i sikte. Våra förslag är utformade med hänsyn härtill. Vi vill vidare med skärpa framhålla att det nu inte kan bli fråga om att endast ställa krav på statsmakterna. Också berörda företag måste känna sitt ansvar att medverka i den nödvändiga omställningsprocessen och visa en vilja att ställa upp i ett fortsatt flygindustriellt arbete på rimliga villkor och inom de försvarsekonomiska ramar som gäller. Det underlag som skall tas fram måste ha som utgångspunkt vad som anförts i denna motion om flygplansanskaffningen. För att lägga en klar grund för arbetet härmed bör ställa sig bakom de riktlinjer vi redovisat. I propositionen berörs i korthet frågan om möjligheterna att bevara en kvalificerad robottillverkning inom landet. har prövat denna fråga. Det finns mycket som talar för att vapnen kommer att spela en större roll i förhållande till vapenbäraren än vad fallet är . Robotar av olika slag kommer därför sannolikt att vara av stor betydelse för ett defensivt utformat folkförsvar med den inriktning vi tagit ställning för (bl. a. redovisat i motionen 1978/79:594). Inom robotområdet torde man kunna grovt sett urskilja tre olika kvalitetsnivåer. Den första representeras av typ pansarvärns- och enkla luftvärnsrobotar, den andra av typ sjömålsrobotar, den tredje av jakt- och avancerade luftvärnsrobotar. Det bör vara en strävan att inom tillgängliga ramar behålla en kontinuitet i både utveckling och produktion. Én inhemsk anskaffning har också den fördelen att vapnen kan utformas med hänsyn till vårt eget försvars krav. Möjligheterna härtill kan bedömas vara speciellt goda för robotar. Det är väsentligt att den framtida robotanskaffningen bedöms samlat för hela försvaret. En samordnad anskaffning, där hänsyn också tas till försvarets långsiktiga behov av robotar, kan möjliggöra kostnadsbesparingar. En robotindustriell verksamhet bör också kunna kombineras med de resurser som fordras för den framtida verksamheten inom flygplansområdet. Vi utgår från att regeringen nu inte kommer att fatta beslut i aktuella robotprojekt som skulle kunna innebära att en framtida robotindustriell verksamhet omöjliggörs. Enligt vår mening bör man slutföra förhandlingarna med industrin om anskaffning för såväl flygvapnets som marinens del av en sjömålsrobot i syfte att denna anskaffning skall komma till stånd. Vidare bör frågan om ett återupptagande av arbetena med jaktroboten (72/12) prövas. Det är rimligt att föreläggs förslag om den robotindustriella kompetensen sedan flygindustrikommitténs betänkande redovisats. Detta bör ges regeringen till känna. En omställning av flygindustrin kommer att förutsätta en samordning av resurserna inom industrin, förvaltningen och de militära verkstäderna. Detta har flygindustrikommittén föreslagit, och regeringen tar först nu upp frågan och meddelar sin avsikt att tillsätta en utredning härom. värdefull tid gått till spillo. Dröjsmålet med beslutet i flygplansfrågan leder till att det nu hastar med den behövliga omstruktureringen. underströk vikten av att detta arbete bedrivs snabbt, vilket vi starkt understryker. Det förefaller också rimligt att, som kommittén förespråkat, denna samordning måste ske genom ett samordningsorgan med erforderliga befogenheter. Det är således inte fråga om att utreda om en samordning skall äga rum utan hur denna skall genomföras En sådan omstrukturering avser på industrisidan i första hand och flygmotor och på den statliga främst , , flygtekniska försöksanstalten och förenade fabriksverken, men indirekt också verkstäderna vid flygvapnets flottiljer. Det är således fråga om ett brett arbete med vidsträckta konsekvenser, både vad avser de anställda och berörda regioner. Detta kräver att arbetet sker under medverkan av företrädare för såväl företag och de anställdas organisationer som allmänna intressen. Vi utgår från att utredningen - som skedde i flygindustrikommittén - också kommer att innefatta en parlamentarisk medverkan. Som framhållits ovan måste arbetet nu bedrivas snabbt. Det bör också betyda att bör föreläggas riktlinjer för den närmare samordningen under nästa . Vad vi här anfört om utredningsarbetets bedrivande m. m. bör ges regeringen till känna. Det kommer således att även finnas kvar en inhemsk flygindustri, ehuru med annan struktur än . Färre personer kommer att sysselsättas i utveckling och tillverkning av militära flygplan, vilket gör frågan att finna ny sysselsättning påträngande. Även om omställningen kommer att ske över har den borgerliga beslutsvåndan skjutit upp problemen. Det har lett till en oacceptabel otrygghet för de anställda. Det är i första hand en uppgift för berörda företag-vilka under en rad av år haft en gynnsam utveckling genom omfattande försvarsbeställningar - att utarbeta alternativ till nuvarande produktion. Viljan härtill har inte varit alltför påfallande i alla berörda företag. Det ter sig naturligt att företagen själva gör satsningar för att t. ex. bevara civila resurser för utveckling och tillverkning inom flygindustrin. Men statsmakterna har givetvis ett övergripande ansvar. Det är mot denna bakgrund uppseendeväckande att regeringen i propositionen som enda initiativ tar upp delegationen för att bereda frågor om civilt utnyttjande av flygindustriella resurser. Propositionen är väsentligt mindre innehållsrik i detta avseende än regeringens pressmeddelande. Detta kan inte tolkas på annat sätt än att regeringen har svårt att samordna sitt agerande i flygplansfrågans följdproblem. Till grund för delegationens arbete ligger främst flygindustrikommitténs betänkande, som i sin tur har fört fram flera uppslag som återfunnits i våra partimotioner. Det hade varit naturligt och av värde för om regeringen i propositionen hade ytterligare utvecklat sitt pressmeddelandes uppgifter om t. ex. satsningar på civila flygplan och motorer. Vi utgår från att trots att regeringen nu inte gett någon ytterligare vägledning för delegationen, utöver direktiven, denna skall ha möjlighet att arbeta snabbt för att undersöka lämpliga utvecklingsobjekt. Socialdemokratin ser med stor oro på situationen. Vi har i flera partimotioner lagt fram förslag till näringspolitiska insatser som skulle vara av betydelse för de nu främst berörda orterna. Det gäller allmänt om vårt förslag om en strukturfond, en stimulans av företagens forsknings- och utvecklingsarbete och av enskilda uppfinnare. Av särskild betydelse för skulle t. ex. våra förslag om samhälleliga utvecklingsbolag inom transportområdet och området för medicinsk teknik vara. Vi har närmare utvecklat vår syn i dessa frågor i motionen 1978/79:2020. En robotindustriell verksamhet av det slag vi redovisat i det föregående skulle få betydelse för vidmakthållandet av både kompetens och sysselsättning. Den proposition som framlagts om svensk rymdverksamhet bör även kunna få en viss effekt. I har det under den socialdemokratiska regeringsperioden byggts upp och lokaliserats en omfattande samhällelig, kvalificerad verksamhet. Det gäller t. ex. tekniska högskolan, regionsjukhus med läkarutbildning och medicinsk forskning, och statens väg- och trafikinstitut. Det finns således betydande resurser i samhällelig regi som tillsammans med befintlig kompetens inom industrin skulle kunna bilda utgångspunkten för aktiva insatser. Av särskild betydelse skulle den tekniska högskolan här kunna vara. Det borde ha varit naturligt att regeringen i detta sammanhang redovisat på vilka sätt denna skulle kunna engageras i ett utvecklingsarbete. Som vi kommer att utveckla i vår forskningspolitiska motion finns det starka skäl för en profilering av de olika tekniska högskolornas inriktning. För del faller det sig då naturligt att vidareutveckla forsknings- och utvecklingsarbetet inom de områden där man redan etablerat sig, som t. ex. datorer, transportsystem och medicinsk teknik. Det finns i detta sammanhang också skäl att ta vara på den specifika kompetens som flygindustrin byggt upp. Den systemsammanhållande kompetensen liksom kompetens på teknikområden som elektronik, optronik m. m. bör kunna tas till vara på ett fruktbart sätt inom andra produktområden än militära flygplan. För att snabbt initiera ett forsknings- och utvecklingsarbete inom den tekniska forskningen vid inom bl. a. de områden som anges ovan behövs en resursförstärkning vid högskolan. Dennas resurser, från anslaget till de tekniska fakulteterna, uppgår t. ex. till ca 18,5 milj. kr. mot 43 milj. kr. i och omkring 70 milj. kr. Det är f. n. inte möjligt att precisera omfattningen för ett mer långsiktigt program. Vissa medel bör emellertid ställas till förfogande redan under nästa budgetår för att dels förstärka forskningsorganisationen, dels snabbt sätta i gång nya projekt. För /81 och därefter bör regeringen presentera en utvecklingsplan för den tekniska forskningen i . Vi föreslår att 4 milj. kr. anvisas nästa budgetår för här angivet ändamål under anslaget Tekniska fakulteterna (D 21, ). En ytterligare möjlighet som bör kunna prövas av delegationen är att bilda utvecklingsbolag för satsningar på projektsom inte kommer till utförande via nu verksamma företag. I princip rör det sig här om samma typ av satsningar som vi förordat i motionen 1978/79:2020 men som skulle kunna finga upp mer begränsade projekt. Anknytningen till de ovan nämnda samhälleliga verksamheterna skulle då kunna vara av särskild betydelse. Genom en sådan lösning skulle man kunna tillgodose det av socialdemokraterna i tidigare framförda kravet om ett produktutvecklingscentrum. Vi anser det nödvändigt att regeringen skyndsamt utarbetare» program, på grundval bl. a. av vad vi anfört, för omställning till ökad civil produktion inom fiygindustrin. Detta program bör syfta till att klara sysselsättningen för de anställda i flygindustrin. bör begära en sådan plan av regeringen. Propositionen behandlar även frågan om handlande i flygplansfrågan och verkets framtida uppgifter. Det finns anledning att rikta kritik mot verket. Men det måste understrykas att den borgerliga trepartiregeringen - dess försvarsminister i första hand men också regeringen i sin helhet - har ett tungt ansvar. Och i denna regering ingick även ledamöter i den nuvarande folkpartiregeringen. Det är således att göra det alldeles för enkelt för sig att helt skjuta skulden i t. ex. avtalsfrågorna på verket. I propositionen behandlas verkets roll dels i sammanhang med den tänkta strukturutredningen, dels i sammanhang med frågan om rollfördelningen mer allmänt mellan verket och industrin, dels ock vad gäller de kommande förhandlingarna om flygplan m. m. I propositionen konstateras att jaktviggenavtalet mellan materielverket och berörda företag innebär vissa komplikationer. Vi utgår från att regeringen inser nödvändigheten av att förhandlingsvägen rätta till att hundratals miljoner skulle komma att läggas ut i onödan om avtalet består oförändrat. Det finns en självklar koppling mellan dessa förhandlingar och dem som avser ev. kommande beställningsarbeten. Endast genom ett aktivt deltagande från regeringens sida bör man ha förutsättningar att lösa dessa frågor i ett sammanhang. Med hänsyn till den vikt som kommande beställningsarbeten har och mot bakgrund av de erfarenheter som redovisas i propositionen bedömer vi det därför som nödvändigt att regeringen inte bara fortlöpande följer förhandlingarna utan att man också tar ett mer aktivt grepp över dem. Regeringen tillkännager som nämnts sin avsikt att mer allmänt ta upp FMV:s roll . Vi delar uppfattningen att detta kan behövas och vill i anslutning härtill framföra att detta bör syfta till att den statliga kompetens som naturligtvis behövs hålls samman bättre än vad som sker. En prövning av det slag regeringen förordat bör därför avse hur man skall kunna organisera en samordnande funktion för att beställa och upphandla försvarsmateriel. Vid en resursknapphet är det alltmer angeläget att frågor om materielanskaffning m. m. ses från försvarets samlade behov och ej från försvarsgrenarnas. 1 arbetet bör vidare ingå att skapa förutsättningar för att verkets lekmannastyrelse får spela en aktiv roll i de centrala materielupphandlingsfrågorna. Så har inte skett. Arbetet med materielverkets framtida uppgifter måste bedrivas skyndsamt och naturligtvis samordnas med den utredning om flygindustrins m. m. omstrukturering som skall tillsättas. Regeringen redovisar inte något om formen för arbetet med FMV:s framtida roll.