mot · G202437 · 1979-01-18 00:00:00 — 1978/79 437-445 om lokalradions utnyttjande av dagspressen Vid de flesta eiler möjligen samtliga lokalradioområden i landet klagar chefer och personal på bristande resurser. a. har man svårigheter att själv åstadkomma en rimlig nyhetsbevakning, och någon nyhetsjakt av det slag som dagspressen utövar säger man sig inte ha möjlighet till inom lokalradio. Detta är den vanligaste ursäkt och förklaring som ges från lokalradiohåll när man från dagspressens sida i åtminstone några områden i landet anmärker på att lokalradion i så stor utsträckning läser nyheter ur de lokala tidningarna. En de1 lokalradiostationer ägnar praktiskt taget hela sina nyhetssändningar åt högläsning ur den eller de stora provinstidningar som utkommer på lokalradioorten. På många håll inom dagspressen upplever man detta som ett otillbörligt snyltande, för att inte säga stöld, från lokalradions sida. Det anses visserligen att nyheten är fri, men det torde vara diskutabelt att ett nyhetsmedium mer eller mindre helt bär upp sina nyhetssändningar på innehållet i andra och delvis konkurrerande nyhetsmedia. Detta förhållande bör bli föremål för juridisk prövning. finns det anledning att betrakta lokalradions högläsning ur tidningarna även från pressetiska synpunkter. Det vore ju ändå på sin plats att lokalradion - liksom riksradion och televisionen i samma situation - klart och tydligt angav ur vilken tidning man hämtar de nyheter och andra programinslag som dagspressen får stå till tjänst med åt lokalradion. Detta borde vara en självklarhet på varje lokalradiostation, men på en del håll är så inte fallet. Ännu mera anmärkningsvärt blir förhållandet på orter där det utkommer två eller flera tidningar, men där lokalradion föredrar att mestadels endast citera en av tidningarna, även om denna inte är ensam om de nyheter som läses upp. De lyssnare som håller sig med den citerade (angivna) tidningen, och inte har tillgång till annan tidning i området får lätt den uppfattningen att endast den åberopade tidningen har nyheter av värde. Konkurrenttidningar, som förbigås eller blir föremål för högläsning utan att detta uppges av lokalradion, framstår då som mindre attraktiva. Det är inte utan att lokalradiostationer som agerar på detta sätt kommit att bryta mot reklamförbudet i etermedia. Att mer eller mindre ensidigt uppge endast en av konkurrerande tidningar som nyhetskälla är heller inte etiskt och moraliskt försvarbart. Det finns pressetiska regler - hur vore det om radio ville iaktta dessa som ett slags massmediaetik i umgänget och 1 1978/79. förhållandet till pressen? Det finns emellertid en god lösning på samtliga här angivna problem. Det är att lokalradio får dela med sig av sin sändningstid till regelmässiga nyhetssändningar som dagstidningarna själva får svara för. I stället för att lokalradion skall utnyttja tidningarnas nyheter och med egen personal högläsa ur dessa, vore det mer i sin ordning om tidningarna själva finge en viss tillmätt tid för att - med egna uppläsare - ge radiolyssnarna de nyheter som är tidningarnas egna. På det viset skulle den resursfattiga lokalradion kunna ägna sig åt egen nyhetsjakt, reportage och annan programverksamhet som man inte anser sig ha möjlighet till. Några svårigheter för tidningarna att samarbeta om sändningstid etc. torde inte uppstå. Dagspressen i vårt land har ett föredömligt samarbete. Med hänvisning till vad som här anförts hemställs 1. att hos regeringen begär att en granskning sker beträffande lokalradios utnyttjande av dagstidningarnas innehåll samt skyldigheten att uppge varifrån nyheten hämtats, 2. att hos regeringen begär att lokalradio ges uppdrag att, om möjligt inom ramen för gällande radiolag och avtal, låta tidningar på lokalradioorten själva svara för nyhetsuppläsningarna.