mot · G2021990 · 1979-01-25 00:00:00 — Motion 1978/79:1990 av m. fl. Att trygga alla människors rätt till en god livsmiljö i arbetet, i bostaden, är ett övergripande mål för socialdemokratisk miljöpolitik. För socialdemokratin är varje hot mot människans livsmiljö en uppfordran till målmedvetna och kraftfulla insatser. Den oro många människor känner över risker för sjukdom och skada i det dagliga arbetet är oacceptabel. Ohälsa och vantrivsel i arbetet och hänsynslös förstörelse av den yttre miljön är ett alltför högt pris för ekonomisk tillväxt. Miljöförstörelse måste, var den än förekommer, hejdas och förstörd miljö så långt möjligt återställas. Miljön är vår gemensamma egendom. Därför angår det oss också alla hur miljön förändras och påverkas. Säkerställandet av en god livsmiljö måste bygga på solidaritet och gemensamt ansvar. Enskilt vinstintresse kan inte säkerställa miljövärden. Det är på vår vilja att ge samhället möjligheter till aktivt handlande för att förhindra miljöförstörelse som ambitionen och kraften i miljöpolitiken framträder. Men ett starkt samhälleligt engagemang förutsätter att människor tillförsäkras inflytande och medansvar i alla de avgöranden som berör utformningen av miljön. Miljöpolitik är inte en isolerad företeelse utan en del av den politik som måste föras för att vi alla skall få en bättre och rättvisare tillvaro. Miljöpolitik är i hög grad en politik för ökad jämlikhet och vidgad solidaritet. Våra naturresurser är begränsade. Om en rättvisare fördelning internationellt och nationellt skall kunna uppnås, måste slöseri och förstörelse motverkas. Det kräver ett planmässigt utnyttjande av begränsade tillgångar. Hänsyn och omtanke om miljön måste vara vägledande för hushållningen och för den långsiktiga planeringen. Det kräver att planeringen sker under samhällets ledning. Ansvaret för utvecklingen kan inte överlämnas åt kortsiktiga ekonomiska intressen. Det är genom att ge samhället medel och möjligheter att påverka och leda utvecklingen som dess positiva sidor kan tas till vara och miljövärdena säkerställas. Många misströstade och kände oro när industrisamhällets miljöproblem blev uppenbara. Från socialdemokratins sida vägrade vi acceptera miljöförstörelsen som någonting oundvikligt. Ty de problem som skapats av tekniken måste också lösas med hjälp av vetenskap och teknik under samhällets ledning. Förändring och omdaning är alltid fyllda av konflikter. I själva förändringen finns en inbyggd motsättning mellan kortsiktiga och lång 1 1978/79. 1978/79: 1990 siktiga mål, mellan omsorgen om miljön och ekonomiska intressen. Konflikten finns ständigt. Den kan genom planering och förutseende minskas, men den kan aldrig helt elimineras. Därför krävs en avvägning mellan de motstående intressena. Men utveckling behöver inte stå i motsatsförhållande till miljövärden. Rätt utnyttjad bör utvecklingen vara miljövårdens främsta bundsförvant. Det gäller såväl i arbetet som i fråga om den yttre miljön. Miljöfrågorna känner inga nationella gränser. Deras karaktär och omfattning, allvar och mångsidighet ger det internationella solidaritetsbegreppet en ny dimension. är problem i ett hot mot framtiden, mot kommande generationer. Socialdemokratin kräver att vårt land skall fortsätta sin aktiva medverkan i ett mellanfolkligt samarbete för att förebygga att oförnuft, bristande kunskaper och kortsiktiga ekonomiska vinstintressen föröder omistliga miljövärden. Vi kräver också att det intensiva reformarbete, som socialdemokratin i regeringsställning bedrev i vårt eget land, skall fullföljas. Ty det är endast genom aktiva åtgärder under samhällets ledning som hotet mot miljövärdena kan tillbakavisas och åtgärder genomföras som tillförsäkrar människorna en livsvänlig miljö på arbetsplatsen, i bostaden och . Reformarbetet under den socialdemokratiska regeringsperioden har gett påtagliga resultat. Arbetslivet har reformerats. Arbetsmiljön har förbättrats. Skyddsombuden har getts starkare ställning. För hushållningen med mark och vatten har en landsomfattande fysisk planering påbörjats. Genom naturvårdslagen har 1 800 000 ha mark säkerställts för rekreation och friluftsliv samt för vetenskapliga och kulturella ändamål. Alla stränder som har betydelse för rekreation och friluftsliv skyddas från bebyggelse. Tillståndsplikt har införts för täkt av matjord, torv och grus. Genom särskild lagstiftning har bokskogen skyddats, och möjlighet att av naturvårdsskäl begränsa större skogsavverkningar har införts. Enligt miljöskyddslagen skall all industriell verksamhet prövas innan ny- eller ombyggnad får ske. En omfattande utbyggnad av reningsanordningar för att minska utsläppen till vatten och luft har genomförts. Det har lett till en avsevärd minskning av föroreningsutsläppen. har statsbidrag beviljats till industrins utbyggnad av reningsanordningar. Ca 800 milj. kr. har utgått i sådana bidrag. Också de kommunala avloppsreningsverken har byggts ut kraftigt. 1965 var ca en tredjedel av tätortshushållen inte anslutna till reningsverk över huvud taget. är den siffran . har den långtgående kemiska och biologiska reningen byggts ut så att av tätortshushållen är anslutna till sådan rening. 1978/79: 1990 19681976 investerades i kommunala reningsverk. utgick i form av statsbidrag. Genom utbyggnaden av reningsanordningar i industrier och kommuner har föroreningen av vattendragen minskat påtagligt. starkt nedsmutsade vattendrag kan åter användas för bad och fiske. Statsbidrag utgår också för att återställa de vattendrag som är hårdast drabbade av miljöförstörelsen. En särskild lag om hälso- och miljöfarliga varor har tillkommit. I den läggs ett stort ansvar på den som tillverkar, försäljer och på annat sätt hanterar eller importerar kemiska varor. En grundprincip i lagstiftningen är att redan misstanke om skaderisk ger produktkontrollnämnden möjlighet att förbjuda en vara. I så fall skall producenten kunna bevisa att varan är ofarlig innan den får brukas. Inga bekämpningsmedel får användas utan att de registrerats och därmed tillstånd lämnats för deras användning och hantering. Genom särskild lagstiftning har svavelhalten i eldningsolja begränsats. Högsta tillåtna svavelhalt är 2,5 viktprocent. Fr. o. m. får inte olja som innehåller mer än 1 viktprocent användas i upp till och . Statsbidrag lämnas till kalkning av starkt försurade sjöar. För att minska bilismens luftföroreningar har bestämmelser om obligatorisk avgasrening införts på alla bilar fr. o. m. Dessa bestämmelser har skärpts ytterligare för bilar fr. o. m. Genom dessa åtgärder minskas utsläppen av kolväten, koloxid och kväveoxider. Blyhalten i bensin har begränsats. Förbud att använda DDT och vissa andra s. k. klorerade kolväten har genomförts liksom förbud mot användning av amitrol och vissa kvicksilverföreningar. Användningen av PCB har reglerats. Särskilda bestämmelser har genomförts för omhändertagande av avfall. Kommunerna har fått ansvaret för att hushållsavfall hanteras på ett miljöriktigt sätt. Detsamma beräknas senast gälla också för insamlingen av miljöfarligt industriavfall. För omhändertagande av det miljöfarliga industriavfallet har ett särskilt samhällsdominerat företag byggts upp. Endast den som är auktoriserad för ändamålet får transportera sådant avfall. av pappersavfall från hushållen beräknas vara genomförd i hela landet senast . Ett bättre omhändertagande av skrotbilar har beslutats. Miljöforskningen har byggts ut kraftigt. har ett anslag på ca 30 milj. kr. Totalt satsas drygt 60 milj. kr. har huvudansvaret för administrationen av miljövårdsinsatserna. jöskyddslagen utsläppen från industrier och kommuner. Länsstyrelserna har det regionala ansvaret för miljövårdsåtgärdema. Internationellt har också aktualiserat miljöfrågorna. På svenskt initiativ kom i om den mänskliga miljön till stånd. I , , och har tagit upp olika miljöproblem. Överenskommelser om gemensamma insatser har träffats med de nordiska länderna och med staterna runt . Detta är några exempel på de åtgärder som genomfördes av socialdemokratin i regeringsställning. Tyvärr har reformarbetet på miljövårdens område avstannat under de år haft borgerliga regeringar. I vissa fall har situationen försämrats. Detta är inte bara beklagligt, det är oacceptabelt. Vi kräver att de åtgärder som beslutats fullföljs, att utredningar på skilda områden drivs vidare och att ställning tas till de utredningsförslag som lämnats. Men därutöver krävs fortsatta aktiva insatser. Vi redovisar i denna motion våra förslag till åtgärder för en ytterligare förbättring av livsmiljön. Den kraftigt ökade användningen av kemikalier är ett växande hot mot miljön. Det gäller inte minst i arbetslivet. Många människor känner otrygghet och rädsla för skada och ohälsa i jobbet. Men också den yttre miljön hotas. Vi krävde i vår miljömotion till föregående års att insatserna för att komma till rätta med problemen skulle samordnas, en gift- och kemikommission tillsättas, forskningen intensifieras, lagstiftningen ses över, nya ämnen förhandskontrolleras och administrationen samordnas. Tyvärr avslog den borgerliga riksdagsmajoriteten våra krav. Utvecklingen har visat att det är nödvändigt med kraftfulla och snara åtgärder på detta område. Vi upprepar därför våra krav. I särskilda avsnitt i motionen tar vi upp kemiska föroreningar som kräver speciella åtgärder. I vissa fall upprepas krav som framfördes till föregående men då avslogs av den borgerliga majoriteten. Detta gäller t. ex. våra krav om ett åtgärdsprogram mot luftföroreningarna från bilismen, om minskad användning av handelsgödsel och om åtgärder för att rädda ozonskiktet. Genom den borgerliga majoritetens ovilja att sätta in kraftfulla åtgärder mot miljöförstörelsen på bl. a. dessa områden har viktig tid förlorats. Vi beklagar detta men utgår ifrån att de borgerliga partierna nu inser nödvändigheten av aktiva insatser på dessa områden. Vi upprepar också vårt krav på att det åtgärdsprogram mot svavelföroreningarna från förbränning av olja och kol som antagit 1978/79: 1990 Det är viktigt att utsläppen av svaveldioxid kan nedbringas till i första hand den nivå de hade . Det arbete sorn den socialdemokratiska regeringen påbörjade internationellt för att nå överenskommelser med andra länder om begränsningar av svavelutsläppen måste fullföljas. Tyvärr har de borgerliga regeringarna trots uppmaning från inte heller i denna fråga tagit några initiativ. Problemen med det kemiska avfallet aktualiserades inte minst genom händelserna vid BT Kemi i . Vi upprepar vårt krav till föregående års om att riksdagsbeslutet om omhändertagande av miljöfarligt avfall skall fullföljas liksom våra krav om straffskärpning och förlängd preskriptionstid för miljöbrott, förbättrad kontroll av företagen och uppbyggnaden av en för branschen kollektiv fond för återställande och ersättning av sådana skador som den kemiska industrin vållar samt att principen om att ingen produktion skall få påbörjas, förrän avfallsfrågorna lösts, lagfästs. Vissa av våra krav överlämnades av till miljöskyddsutredningen. Eftersom utredningens nu framlagda förslag Bättre miljöskydd I inte tillgodoser de krav vi ställt upprepar vi våra förslag. Vi krävde vidare i vår miljömotion till föregående års att skyddet av våtmarkerna skulle stärkas samt ett bättre utnyttjande av möjligheterna att förklara mark för naturvårdsområde. Eftersom den borgerliga riksdagsmajoriteten inte biföll våra förslag, tar vi på nytt upp dessa. Den av regeringen förordade satsningen på miljöforskning och kontroll av miljöfarliga varor är otillräcklig. Vi föreslår, som ett led i arbetet på att förbättra miljön, att anslagen till dessa ändamål höjs. Vi övergår så till att närmare precisera våra krav. I det moderna samhället används ett stort antal kemiska produkter, speciellt framställda för en råd olika ändamål inom industrin, jordbruket, skogsbruket, medicinen och för användning i hemmen. Produktsortimentet förändras ständigt, och användningen ökar på många områden. Omkring 4 miljoner kemiska föreningar är kända. Av dem används många tusen kommersiellt. tillkommer tusentals nya kemikalier. Sedan har uppskattningsvis omkring 10 000 baskemikalier utvecklats, vilket lett fram till omkring 100 000 nya kemiska produkter. Endast en mindre del av de nu använda kemikalierna har testats tillräckligt ingående för att man skall kunna göra en tillräckligt säker bedömning av deras hälso- och miljöeffekter. De kemiska riskerna är ett ständigt växande problem i samhället. Många människor kommer i sin dagliga tillvaro såväl på arbetsplatsen som i hemmen i kontakt med kemiska varor av olika slag. När det gäller vissa av dessa löper den som hanterar dem risk för att råka ut för skador, dels därför att osäkerheten är stor om många kemiska ämnens verkningar på såväl kort som lång sikt, dels därför att erforderliga skyddsåtgärder inte vidtas. Också i hemmen förekommer många olycksfall, där inte minst barn utsätts för skada vid användning av olika kemiska produkter. Också den yttre miljön påverkas av kemikalerna. Inom jord- och skogsbruket används såväl bekämpningsmedel av olika slag som konstgödsel. Via industriutsläpp och utsläpp från motorfordon tillförs naturen kemiska föroreningar. Höga halter av vissa tungmetaller har kunnat konstateras. Upplagringen av miljögifter i näringskedjorna är ett annat allvarligt problem. Många av dagens miljöproblem kan härledas till föroreningar som släppts ut i små mängder . Från början förekom föroreningarna i mycket låga koncentrationer för att successivt öka. Många av de diskuterade miljögifterna är exempel på sådan successiv upplagring. Det miljöfarliga kemiska avfallet är ett annat stort miljöproblem. Människan påverkas av de kemiska produkterna på olika sätt. Dels kan produkten påverka de människor som tillverkar den, använder den eller på annat sätt kommer i direkt kontakt med den, dels kan den nå människan via inandningsluft, dricksvatten, födoämnen m. m. I några fall får den sin huvudsakliga verkan på det sistnämnda sättet och då genom att den i de ekologiska näringskedjorna koncentrerats till farliga nivåer. Det finns anledning att se med särskild oro på de skadeverkningar som upptäcks först sedan det hälsofarliga ämnet använts . Ett viktigt exempel är yrkesbetingad och annan miljöbetingad cancer, som i regel uppträder tidigast efter att de drabbade personerna först utsattes för det cancerframkallande ämnet. De kemiskt betingade cancerverkningar vi nu ser är återspeglingar av 1950-talets kemikalieanvändning. Under resten av detta sekel kommer vi att få se effekterna i detta hänseende av den kraftigt ökade kemikalieanvändningen. Den långa fördröjningstiden vid cancerverkningar gör det särskilt angeläget att eventuella cancereffekter upptäcks genom testning innan ett ämne tas i bruk. Av samma anledning måste genetiska skaderisker noggrant undersökas innan nya ämnen får användas. Det kan ta mycket innan kemisk påverkan på arvsmassan visar sig i form av t. ex. genetiska sjukdomar. Genom tester av olika slag har det visat sig att ett stort antal av de redan använda kemikalierna kan misstänkas påverka arvsmassan. I denna situation krävs att de ge 1978/79: 1990 netiska skaderiskerna ägnas en kraftigt ökad uppmärksamhet, både i forskningen kring de redan använda ämnena och i de undersökningar som görs av nya kemiska ämnen innan de tas i bruk. Den kemiska industrin har varit och är alltjämt av stor betydelse för vårt samhälle. Utvecklingen av nya kemiska ämnen och processer har gett oss bättre läkemedel, hjälpt oss att få bukt med skadeinsekter och växtsjukdomar, underlättat arbetet i hemmen, skapat nya material osv. Men har som ovan visats den kemiska industrin skapat nya problem. Osäkerheten är stor om många av de kemiska ämnenas verkan på lång sikt. Framför allt vet man inte hur olika ämnen samverkar med varandra och med andra föroreningar som t. ex. bilavgaser och tobaksrök. Svåmedbrytbara substanser förs in i det ekologiska kretsloppet och når slutligen människan. Tillverkningen och användningen av olika kemikalier får inte medföra att människor och miljö skadas. Tillverkare, importörer och arbetsgivare måste ta ansvar för att deras produkter inte skadar människor och miljö. Samhället har till uppgift att tillse att de uppfyller sitt ansvar. De grundläggande bestämmelserna rörande hanteringen av hälsooch miljöfarliga varor finns i lagen (1973: 329) om hälso- och miljöfarliga varor och den till lagen hörande kungörelsen (1973: 334) om hälso- och miljöfarliga varor. Denna lagstiftning innebär en vidgad kontroll över i princip alla varor som med hänsyn till sina kemiska eller liknande egenskaper kan befaras medföra skada på människor eller i miljön. Huvudprincipen i lagstiftningen är att skada på människor eller i miljön genom kemiska produkter skall förebyggas så långt som möjligt. Detta sker på i huvudsak två olika vägar. Dels åläggs var och en som tillverkar, försäljer eller på annat sätt hanterar eller importerar kemiska varor att vidta de åtgärder och iaktta de försiktighetsmått som behövs för att hindra eller motverka att varorna får skadliga verkningar. Dels kontrollerar myndigheter verksamheten och kan ingripa med tvångsmedel för att förebygga skadeverkningar. En grundprincip är att redan en vetenskapligt grundad misstanke om att en kemisk produkt kan vara skadlig för människan eller miljön medför att producenter m. fl. måste vidta försiktighetsmått och att myndighet kan ingripa mot produkten. På arbetarskyddets område gäller en ny arbetsmiljölag från . Genom förnyelsen av arbetarskyddslagstiftningen har nya instrument skapats för kampen mot de kemiska miljöriskerna. Såväl den utvidgade möjligheten till förhandsbedömning på det kemiska området 1978/79: 1990 som skyddsombudens ökade befogenheter bör kunna få stor betydelse i det förebyggande arbetet. Hanteringen av läkemedel regleras i läkemedelsförordningen (1972: 701). Livsmedelslagen (1971: 511) syftar till att skydda konsumenterna mot skadliga eller på annat sätt från hälsosynpunkt otjänliga livsmedel och reglerar bl. a. tillsatser av främmande ämnen i livsmedel. Miljöskyddslagen (1969: 387) innehåller bestämmelser till skydd mot olika slags miljöstörningar i form av vatten- och luftföroreningar. Hanteringen av miljöfarligt kemiskt avfall regleras i huvudsak enligt förordningen (1975: 346) om miljöfarligt avfall. I förordningen finns bestämmelser om uppgiftsskyldighet, tillstånd till yrkesmässig transport på väg samt omhändertagande och utförsel av miljöfarligt avfall. Transporter av miljöfarliga kemikalier regleras genom lagen om hälso- och miljöfarliga varor. , som administrativt är knuten till , gör de centrala bedömningarna enligt lagen om hälsooch miljöfarliga varor. Arbetarskyddsstyrelsen är central myndighet för arbetarskyddsfrågor. Tillsammans med utövar styrelsen tillsyn rörande lagen om hälso- och miljöfarliga varor. Regionalt har yrkesinspektionen denna tillsynsuppgift. och är andra myndigheter med tillsynsansvar på detta område. Genom de ovan redovisade åtgärderna, som socialdemokratin i regeringsställning initierat, har väsentliga steg tagits mot en förbättrad kontroll av den kemiska miljön. Förhållandena är emellertid fortfarande otillfredsställande. Många människor känner oro för hälsa och miljö. Vi redovisar i det följande vår syn på risker och problem, som den stora användningen av olika kemikalier medför och de ytterligare åtgärder som enligt vår mening krävs för att motverka riskerna och förbättra miljön. lämnades en rapport om kemiska risker i arbetsmiljön, som grundar sig på en enkätundersökning bland ett representativt urval LO-med!emmar. Av rapporten framgår dels att av LO-medlemmarna är utsatta för någon form av luftföroreningar i sitt arbete, dels att de i regel är mycket dåligt informerade om dessa föroreningars egenskaper från hälsosynpunkt. Undersökningen visade också att av LO:s medlemmar använder kemisk-tekniska produkter i arbetet. Av de tillfrågade angav ungefär hälften att produkterna var försedda med någon märkning som upplyste om risken. visste ej, medan angav att produkterna var omärkta. genomförde 1975 en enkät bland sina skyddsombud, där man främst inriktade sig på problemen med organiska lösningsmedel. Undersökningen visade bl. a. att man på hälften av Metalls arbetsplatser har sådana besvär i form av irritationseffekter i ögon, näsa och svalg, som kan sättas i samband med effekterna av lösningsmedel. På av arbetsplatserna har man besvär med huvudvärk, yrsel och illamående. På av arbetsplatserna förekom besvär med stickningar och domningar som man satte i samband med lösningsmedelsprodukterna. Sedan de här refererade undersökningarna genomfördes har förbättringar uppnåtts på många arbetsplatser, bl. a. till följd av de fackliga organisationernas eget arbete och genom ökade myndighetsinsatser. kvarstår emellertid många problem. Kemikalerna i den yttre miljön Användningen av olika kemikalier har ökat kraftigt inom jord- och skogsbruket. Inom jordbruket inkl. trädgårdsnäringen har förbrukningen av enbart kemiska bekämpningsmedel uppgått till aktiv substans . Inom skogsbruket används aktiv substans. Användningen av bekämpningsmedel inom framför allt skogsbruket har vållat oro och väckt stor irritation på olika håll i landet. Till detta kommer en kraftig ökning av användningen av handelsgödselmedel. 1975/76 användes ca kväve, fosfor och kalium för gödning i jordbruket. Den yttre miljön påverkas också av miljögifter via fabriksutsläpp, via bilismen, i samband med bostadsuppvärmning osv. Till detta kommer en omfattande upplagring av miljöfarligt kemiskt avfall i anslutning till företag med kemisk produktion. Vårt förslag till åtgärder Inledning De kemiska föroreningarna är ett av våra största miljöproblem. Det arbete för att komma till rätta med problemen som socialdemokratin i regeringsställning påbörjade måste nu fullföljas. Kraven från samhällets sida måste successivt skärpas. Utgångspunkten måste vara att människor inte skall komma till skada genom användningen av kemiska ämnen. Tillverkare och importörer måste ta ansvar för att deras produkter inte ger upphov till skador. Samhället skall tillse att de uppfyller sitt ansvar. För att fullfölja denna tillsyn måste samhället ta ett ökat 1978/79: 1990 ansvar för vilka kemiska ämnen och produkter som skall få användas samt för att de människor som kommer i kontakt med dessa ämnen har tillräcklig information och kunskap för att kunna hantera dem på ett säkert sätt. Därför måste samhället ha god överblick över de kemiska ämnen och produkter som förekommer både i arbetslivet och i handeln. Forskningsinsatserna måste intensifieras och kontrollfunktionerna byggas ut. Arbetet med att lägga upp ett produktregister måste på allt sätt underlättas. Ett system med förhandskontroll bör införas, så att nya ämnen inte tas i bruk utan att deras egenskaper från hälso- och miljösynpunkt blivit ordentligt undersökta. Vidare bör produktinformationen utvecklas genom förbättrade regler för märkning och skyddsblad, så att den som kommer i kontakt med en produkt på ett enkelt sätt kan inhämta erforderlig information om hälsoriskerna och om hur de kan undvikas. Kraven på produktkontroll och produktinformation skall gälla oavsett om individen kommer i kontakt med de kemiska produkterna på sin arbetsplats eller någon annanstans. Hanteringen av kemiska ämnen och produkter på våra arbetsplatser följer ännu i stora stycken traditioner från den tid då man trodde att de flesta industrikemikalier inte var skadliga för hälsan. Forskningsresultat från senare år har tydligt visat att man måste gå över till nya hanteringsmetoder, där grundprincipen skall vara att ett ämne betraktas som hälsofarligt intill dess att motsatsen är bevisad. Skyddsombuden har redan gjort stora insatser för att skapa denna nya tradition för hantering av kemiska ämnen. De måste få ökat stöd från arbetarskyddsverket i detta arbete. Det är angeläget att en helhetssyn vari inbegrips både arbetsmiljön och den yttre miljön anläggs på de problem som användningen av kemikalier medför.