mot · G202788 · 1979-01-22 00:00:00 — Den statsbelånade bostadsproduktionen rymmer ett betydande element av kostnadsoch kvalitetskontroll genom den prövning länsbostadsnämnder och kommunerna underkastar detta byggande. Här finns t. ex. villkor om kommunalt inflytande över tomtmarken och villkor om att upphandlingen av byggandet skall äga rum i konkurrens. Därmed har samhället skaffat ett inflytande över användningen av det kapital som tillförs bostadssektorn Mot 1978/79:788 från den prioriterade sektorn av kreditmarknaden. När det gäller privatfinansierat byggande ställs betydande belopp till förfogande från den prioriterade kreditmarknaden utan någon som helst prövning i ovannämnda avseenden. Erfarenheterna visar att så skett även i tider då det statligt belånade bostadsbyggandet inte kunnat erhålla krediter i tillräcklig omfattning. För att säkra finansieringen av det socialt nödvändiga bostadsbyggandet bör prioriteringsreglerna ändras så, att endast den del av bostadsproduktionen som erhållit statlig belåning prioriteras på kreditmarknaden. De bostäder som byggs utan statliga lån bör jämställas med annat icke prioriterat byggande och därmed finansieras i mån av utrymme på den oreglerade kreditmarknaden. Omfattningen av det privatfinansierade bostadsbyggandet blir därmed avpassat till det aktuella läget på kreditmarknaden. bör ge regeringen till känna vad som anförts i motionen om statlig totalfinansiering samt om finansieringen av bostäder som byggs utan statliga lån. Demokrati innebär respekt för människors vilja och förmåga att fatta avgörande beslut. En naturlig följd av detta är att de boende skall ha rätten att själva välja bostad och boendeform efter sina behov. Denna valfrihet måste tillkomma alla boende. Därför är det en viktig uppgift för samhället att verka för ett tillräckligt stort bostadsbestånd med en sammansättning som kan tillgodose de boendes över tiden varierande behov. De boende skall också ha rätt att välja den förvaltnings- och upplåtelseform som passar dem bäst. En nödvändig förutsättning för denna valfrihet är att boendeformerna jämställs i fråga om ekonomiska villkor och möjligheter till inflytande. De boende skall kunna påverka inriktningen på bostadsbyggandet och därigenom i samverkan skapa goda bostadsmiljöer. Även bestämmanderätten över förvaltning av bostäder och bostadsområden skall ligga hos de boende, oavsett vem som är ägare. Denna grundläggande rätt till inflytande över de egna boendeförhållandena är en nödvändig och självklar förutsättning för ett demokratiskt samhällsliv. De som bor med bostadsrätt har ett mycket väl utvecklat inflytande över sin lägenhet. Tillsammans med övriga medlemmar i föreningen bestämmer de över skötseln av huset och närmiljön. De boende inom de rikskooperativa bostadsrätterna har också, genom de demokratiskt uppbyggda organisationerna HSB och , möjlighet att verka för en utveckling och fördjupning av den sociala bostadspolitiken. Bor man med äganderätt i småhus har man också ett bra inflytande över sitt hus och sin tomt. Detta till den egna fastigheten knutna inflytande har utvidgats. Genom att de boende, i synnerhet inom områ Mot 1978/79:788 den med gruppbyggda småhus, i samverkan med kommuner bildat ekonomiska föreningar eller samfälligheter kring någon gemensam anläggning av typ grönområden, lekplats eller fritidslokal har inflytandet över närmiljön kunnat förbättras. Det föreligger emellertid fortfarande stora brister för de flesta boende i äganderättssmåhus att i organiserad demokratisk form kunna utöva ett solidariskt inflytande över sin boendemiljö. Vid besittningsformen äganderätt är den som äger bostaden och den som bor i den en och samma person. Detsamma gäller i princip bostadsrätt. I hyresrätt är förhållandena annorlunda. Boendet och ägandet sammanfaller inte. Hyresgästernas ställning i förhållande till fastighetsägarna har successivt stärkts. Hyresgästerna påbörjade själva processen genom att organisera sig i hyresgästföreningar. Hyresgäströrelsen blev vapnet i kampen för hyresgästernas rättigheter. Rätten att få förhandla med fastighetsägarna om hyressättningen var ett förstahandskrav från hyresgäströrelsen. Rörelsen krävde också trygghet i boendet genom hyreslagstiftningen. Hyresgäströrelsens krav har i huvudsak tillgodosetts genom socialdemokratiska initiativ. Den tredje huvudlinjen har varit satsningen på samhällsägda hyresbostäder. De allmännyttiga bostadsföretagen har anförtrotts förvaltning av dessa. Satsningen har lett till att numera hälften av hyreslägenheterna i landet ägs av kommunerna. 1 det allmännyttiga bostadsbeståndet har ett förhandingssystem tillämpats, som givit hyresgästernas egen organisation ett direkt inflytande över hyressättningen. Erfarenheterna från det tillämpade förhandlingssystemet visar att den fortlöpande demokratiseringen av boendet i hög grad har främjats genom den förhandlingsform, som parterna på bostadsmarknaden har funnit. På en del håll pågår också försöksverksamhet med fördjupad boendedemokrati inom det allmännyttiga bostadsbeståndet. Även i de allmännyttiga bostadsföretagen saknar hyresgästerna emellertid inflytande över besluten om hur hyresinkomsterna skall fördelas på skilda förvaltningssektorer samt över den dagliga skötseln av fastigheterna och utemiljön. Detta förhållande bör ändras genom det fortsatta arbetet med att utveckla boendedemokratin. Det framtida reformarbetet för att utvidga medbestämmandet för de boende måste baseras på socialdemokratins värdering att det är boendet och inte ägandet som utgör grunden för bestämmandet. En demokratisering utgående från denna värdering bygger på de boendes direkta medverkan i förvaltning och underhåll tillsammans med en stark och väl utbyggd hyresgäströrelse. Hyresgästinflytandet måste även omfatta det privatägda beståndet. Man kan räkna med att hyresgäströrelsen kommer att pröva möjligheterna till att avtalsvägen öka inflytandet även på detta område. Om det visar sig att enskilda fastighetsägare är obenägna att medverka till en sådan utveckling Mot 1978/79:788 kan det bli nödvändigt med lagstiftningsåtgärder. I sådant fall torde det vara naturligt att man i första hand prövar en komplettering av hyresförhandlingslagen. Prövningen bör dock anstå till dess ytterligare erfarenheter av praktisk verksamhet vunnits. Erfarenheter från den inom folkrörelsekooperationen fungerande boendedemokratin visar att meningsfullt medbestämmande måste innefatta beslut som har ekonomiska konsekvenser för den enskilde bostadskonsumenten. Inflytandet måste därför utformas så att de boende genom sina beslut, inom ramen för begränsade förvaltningsenheter, tar det direkta ansvaret för kostnadskonsekvenser resp. drar fördel av besparingar. Därför måste reformeringen av inflytandet inriktas på frågor som berör drift och underhåll. Bostadsförvaltningarna måste naturligtvis alltjämt ha möjligheten att ta sitt ansvar som arbetsgivare gentemot de anställda inom förvaltningen. Vår uppfattning är emellertid att inflytandet för de boende kan stärkas utan att kollidera med lagfästa eller avtalade förpliktelser. Delegering av befogenheter sker redan nu inom förvaltningen. Det ökade boinflytandet blir därför bl. a. en fråga om att avgöra hur beslutanderätten skall delegeras och samordnas. Allt talar för att genomförandet av ett ökat boendeinflytande kommer att ske genom att parterna prövar sig fram till en lämplig beslutsfördelning och samordning. En viktig förutsättning för att kunna vidareutveckla den sociala bostadspolitiken är en ökad satsning på forskning och utveckling. Utgångspunkten skall vara jämlikhet i boendet med avseende på såväl ekonomi som tillgången till social, kommersiell och kulturell service. Det är därför nödvändigt att forskning och utveckling kring boendets kvaliteter intensifieras. Därvid bör särskild hänsyn tas till grupper med speciella behov såsom äldre, barnfamiljer och handikappade. Det gäller också orsaker till och åtgärder mot segregation och social utslagning. Det tekniska kunnandet i vårt land måste även hållas högt. Utvecklingen av byggmetoder, material och ny teknik bör emellertid mer än inriktas på lösningar, som ger god ekonomi och kvalitet under byggnadens hela livslängd som de värnar om de boendes säkerhet och hälsa. Även arbetsmiljön inom bygg-, förvaltnings- och servicesektorn måste därvid särskilt understrykas. Den bostadspolitiskt motiverade forsknings- och utvecklingsverksamheten (FoU) har också breddats till en byggnadsforskning som omfattar hela den byggda miljön och dess tillblivelse, förvaltande, förnyelse och brukande. Denna breddning måste fortsätta. Även FoU-verksamheten måste bygga på en social helhetssyn. Samhällspolitik och teknologi påverkar varandra. Bostadssektorns FoU-verksamhet måste därför vara Mot 1978/79:788 bred och socialt orienterad och syfta till att granska tillståndet i samhället, för att ge kunskap om hur boendeproblem är beskaffade som teknik och produktion hålls på en hög nivå. Anhopningen av bostadspolitiska problem, breddningen av frågeställningarna som följd av den sociala helhetssynen, kostnadsutvecklingen inom byggande och förvaltande samt tvånget att lösa alla problem under sträng resurshushållning - inte minst med energi - ställer starkt ökade krav på FoU-verksamheten. De problem, som FoU skall medverka till att lösa har inte bara blivit fler, utan frågeställningarnas ändrade karaktär medför också behov av uppbyggnad av ny FoU-kompetens och utvecklande av delvis nya arbetssätt. Detta kan bara göras genom långvarig och målmedveten satsning av betydande resurser. Det är mot denna bakgrund djupt oroande att den samlade FoU-verksamheten inom bostads- och byggnadssektorn trots ökningen av de statliga insatserna tycks ha stagnerat eller t. o. m. minskat. för byggnadsforskning (BFR) redovisar en begränsad undersökning som pekar i sådan riktning. ger i sin kartläggning av byggnadsindustri och byggmaterialindustri (S1ND 1977:5) en bild av en bransch med alltför begränsade utvecklingsinsatser. Läget är så mycket allvarligare som den socialdemokratiska regeringen bedömde att FoU-verksamheten inom byggnadsbranschen var låg jämfört med andra industrigrenar. FoU-verksamhet och experiment är en angelägenhet för såväl byggnadsoch byggmaterialindustrin och konsultföretag som staten, kommunerna och allmännyttiga och kooperativa bostadsföretag. Verksamheten är självfallet också av stort intresse för högskolan och särskilda forskningsinstitut. FoU-verksamheten har successivt utvecklats och breddats till att omfatta alltmer av sociala frågor. Samhällsplanering och förvaltning har tagits in i verksamhetsplanerna vid sidan av mer bygginriktade frågor. I det följande behandlar vi därför endast några frågor av särskild vikt som enligt vår mening måste beaktas då utvecklingen av FoU-verksamheten drivs vidare. FoU om samhällsplanering bör vidareutvecklas till att, oförhindrad av gränser mellan fysisk-tekniska och sociala frågor, behandla sådana frågor som aktualiseras av kommunernas planeringsuppgifter. Det är viktigt att detta sker i kontakt också med den tekniska utvecklingen inom området tätortsteknik. Inte minst då byggandet enligt vad vi utvecklat i det föregående nu mer bör inriktas mot kompletteringsbebyggelse och utnyttjande av redan gjorda investeringar i gator, ledningar m.m. blir samspelet mellan rumsiig planering och tätortstekniken betydelsefullt. Fysisk-teknisk, social och ekonomisk planering samt planering för energihushållning måste få stöd av en samordnad FoU. Utvecklingen inom boendet har som vi framhållit varit snabb och oroande. Betydande insatser måste nu göras för att ge en Mot 1978/79:788 tydligare bild av både tilstånd och pågående förändringar. Den faktiska kvaliteten i boendemiljön måste klarläggas. är detta en uppgift för löpande bostadssociala inventeringar och för statistiska sammanställningar ur dessa. FoU-verksamhetens uppgift är att bygga upp metoder och arbetssätt för detta arbete och - i ett övergångsskede ge de kunskaper om tillstånd och förändringar som kan utgöra underlag för bostadspolitiska beslut. Studier av människors vardagsvillkor måste bedrivas med inriktning på hela den byggda miljön i ett socialt helhetsperspektiv och mot bakgrund av jämlikhetsmålen. Boende-, arbets- och fritidsmiljö måste ses mer i ett sammanhang. Inflytandet över den egna boendesituationen måste tillmätas minst samma betydelse som materiell standard. Särskild vikt måste som läggas vid de äldres, barnfamiljernas och de handikappades behov. I ett mönster som delvis skär över de nämnda grupperna framträder allt tydligare problem som också måste uppmärksammas av FoU-verksamheten. Ett sådant problem är de i olika grad ensammas situation. Förändringar i hushållsbildningen har gett en stark ökning av de helt ensamstående liksom av hushåll med en vuxen och barn. Många av dessa har en hårt ansträngd situation på grund av tidsbrist och låg inkomst. En särskild grupp utgör de socialt utslagna. Deras problem kan inte lösas inom bostadspolitikens ram men de kan sannolikt inte heller lösas utan insatser inom denna ram. BFR: s verksamhet finansieras f. n. dels med byggnadsforskningsavgiften, dels med statsanslag över bostads- och industrihuvudtitlarna. Finansieringen över den senare huvudtiteln avser en del av den energiinriktade verksamheten och motiveras av önskvärdheten att under ett uppbyggnadsskede hålla samman energi-FoU inom olika områden i ett enda program. Förutsättningarna för rationell FoU-administration förändras successivt. Behovet av samordning mellan den allmänna byggnadsforskningen och den enerigiinriktade delen blir allt mer påtagligt. Det bör därför övervägas att samla hela BFR-verksamheten under bostadshuvudtiteln. Medel till experimentbyggandet kan då avdelas inom anslagen till energisparstöd resp. bostadslån och avvägas mot samhällsinsatserna som helhet. Samordningen av energiforskningen bör kunna åstadkommas med andra medel. Med hänvisning till vad som anförts hemställer vi 1. att som sin mening ger regeringen till känna att en utredning bör tillsättas för att överväga och lämna förslag till ett utvecklingsprogram för den framtida samhällsutbyggnaden enligt vad som anförts i motionen, 2. att som sin mening ger regeringen till känna a. att förslag innebärande ett lagfäst ansvar för kommunerna när Mot 1978/79:788 det gäller bostadsmiljön i dess helhet bör föreläggas , b. vad i motionen anförts om bostadssociala inventeringar, c. vad i motionen anförts om kommunala bostadsförsöijningsprogram, 3. att som sin mening ger regeringen till känna att bör föreläggas förslag till lag om ändring i byggnadsstadgan som främjar planläggning från social bostadsförsörjningssynpunkt i enlighet med vad i motionen anförts, 4. att som sin mening ger regeringen till känna att bör föreläggas förslag till lagstiftning om anvisningsrätt för bostäder i enlighet med vad i motionen anförts, 5. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om inriktningen av bostadsförmedlingen, 6. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om bostäder för äldre m. 7. att uttalar sig för ett bostadsbyggnadsprogram enligt vilket bostadsbyggandet snabbt ökas till 70000-75 000 lägenheter , i huvudsak i de allmännyttiga och rikskooperativa bostadsföretagens regi, 8. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om prisövervakning och skärpt kontroll av entreprenadpriser på byggnadsområdet m. m., 9. att som sin mening ger regeringen till känna att en utredning bör tillsättas för att göra en fullständig redovisning och analys av orsakerna till prisutvecklingen på byggnadsmarknaden samt att redovisning därav jämte förslag till konkreta aktiva åtgärder bör föreläggas , 10. att - under förutsättning av bifall till hemställan under 8 godkänner i motionen förordade riktlinjer beträffande tillläggslån till flerbostadshus som påbörjas före utgången av , 11. att som sin mening ger regeringen till känna att åtgärder bör vidtas för att förbättra beredskapen när det gäller planering för bostadsbyggande enligt byggandslagstiftningen, 12. att som sin mening ger regeringn till känna att förslag om en statlig hyresgaranti för outhyrda lägenheter i flerbostadshus hos allmännyttiga och rikskooperativa företag enligt vad i motionen anförts bör föreläggas , 13. att som sin mening ger regeringen till känna att en samlad översyn bör göras rörande åtgärder som skapar ökad ekonomisk rättvisa mellan olika former av bostadsupplåtelser, 14. att godkänner de ändringar beträffande hyresgränser för statskommunalt bostadsbidrag till barnfamiljer m.fl. som Mot 1978/79:788 förordats i motionen, 15. att godkänner den ändring beträffande inkomstprövningsreglerna som förordats i motionen, 16. att godkänner den ändring beträffande åldersgränsen för barnfamiljer som förordats i motionen, 17. att inte godkänner vad i regeringsprotokollet förordats om bostadsbidrag för handikappad, 18. att till Bostadsbidrag m. m. för /80 anvisar ett i förhållande till regeringens förslag med . förhöjt förslagsanslag om , 19. att som sin mening ger regeringen till känna att aviserad utredning om administration m. m. av bostadsbidragen bör omfatta även i motionen aktualiserade frågor, 20. att som sin mening ger regeringen till känna a. att lån för enskilt finansierat byggande inte skall prioriteras på lånemarknaden, b. att ytterligare åtgärder bör vidtas för att hävda kreditmarknadsöverenskommelsernas faktiska genomförande så att brister däri inte hindrar planerad igångsättning av bostadsbyggande, 21. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om statlig totalfmansiering av bostäder och bostadskomplement, 22. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts a. om inriktningen m. m. av byggnadsforskningen, b. om ramen för och anslag till experimentbyggande m. m. () () () () HANS () () () () () () () ()