mot · G2021263 · 1979-01-25 00:00:00 — av och om kortare arbetstid I proposition (1977/78:100 bil. 15) sägs det på s. 9: Delegationen (A 1974:09) för arbetstidsfrågor fortsätter sitt arbete. Med utgångspunkt i remissyttrandet över betänkandet (SOU 1976:34) Kortare arbetstid När? utreder delegationen i vilken takt och under vilka förutsättningar en allmän arbetstidsförkortning kan genomföras. I proposition 1978/79:100 bil. 15 sägs det på s. 8: Delegationen (A 1974:09) för arbetstidsfrågor fortsätter sitt arbete. Med utgångpunkt i remissyttrandena över betänkandet (SOU 1977:34) Kortare arbetstid När? utreder delegationen i vilken takt och under vilka förutsättningar en allmän arbetstidsförkortning kan genomföras. Det förhållandet att detta återigen skrivs in i en borgerlig regerings budgetförslag visar att regeringen - hur gärna den än skulle vilja efterkomma önskemål om att begrava frågan - inte vågar detta. Detta förhållande gör det nödvändigt för kommunisterna att upprepa sin motion , i vilken det står: Det är till ringa tröst för de tusentals människor som inom den fackliga rörelsen och inom den politiska arbetarrörelsen hårt engagerat sig i arbetslivsfrågan, att en utredning fortsätter. Dessa ställer sig naturligtvis frågan: Hur länge skall delegationen fortsätta? När blir det en arbetstidsförkortning? Utredningen tolkar rätt opinionen bland de direkt berörda - arbetare och tjänstemän - när den ovannämnda rapport skriver: Vad som talar för en snabb förkortning av arbetstiden är de motiv som angetts som grund för framtida reformer, nämligen strävan efter jämställdhet mellan män och kvinnor, behovet av ökad tid för kontakt med barn och för delaktighet i samhällsarbetet. Även om arbetstidsförhållandena endast är ett av många områden på vilka det krävs förändringar, kan dessa ändå ses som mycket betydelsefulla. Den 40-timmarsvecka, som gäller för större delen av arbetstagarna, är ett mål som sattes upp på det internationella planet och som fördes fram i fackliga och politiska sammanhang inom landet . har en väsentlig förändring skett på arbetsmarknaden i och med att kvinnorna i allt större utsträckning begär sin rätt till arbete. Detta har i sin tur förändrat det traditionella familjemönstret och gett ökad tyngd åt kraven på en förkortad arbetstid. Möjligheten att ta ut en standardisering i form av kortare arbetstid börjar för allt fler framstå som en riktig väg. En väsentlig anledning till att opinionen för en snabb arbetstidsförkortning har breddats - var det som bekant främst yrkesgrupper med tungt kroppsarbete som på det fackliga och parlmentariska planet drev arbetstidsfrågan - är att arbetstidsbegreppet blivit mer relevant. Begreppet arbetstid var i officiella sammanhang ända liktydigt med den lagstadgade arbetstiden. talar man emellertid om den verkliga arbetstiden. Förtjänsten av denna konkretisering av begreppet tillkommer främst låginkomstutredningen, som i levnadsnivåundersökningen myntade begreppet bruttoarbetstid, i utredningens eget förtydligande den tid som faktiskt åtgår för arbete. Även delegationen för arbetstidsfrågor har studerat restiderna till och från arbetet, och av dess rapport (SOU 1976:34) s. 33, tabell 4:5 framgår att restiderna ökat inom samtliga undersökta områden - mest i storstäderna och primära centra inom det s. k. stödområdet. I den rapport från för arbetstids- och semesterfrågor som avlämnades återges LO:s läkares, , syn på skiftarbete. Människans funktionsförmåga är i många avseenden beroende av de s. k. fysiologiska dygnsrytmerna. 1 skiftarbete kan dessa aldrig anpassas till de förändrade förhållandena, vilket har återverkningar på en rad fysiologiska funktioner. Detta medför omställningsproblem, olika svåra för olika skiftformer och för olika människor. Det dominerande problemet utgörs av kollision mellan den skiftarbetandes rytm och det omgivande samhällets. Ingen - vare sig experter eller lekmän - torde bestrida riktigheten i dessa synpunkter. Men trots detta är det - förutom underjordsarbetare - endast arbetare i tre-skiftgång som haren arbetstid som är kortare än normalarbetstiden. På lägre facklig nivå har kravet på en förkortning av arbetstiden även vid två-skiftgång länge varit aktuellt. har det även aktualiserats på förbundsnivå. a. var det en av parollerna vid 1977. Inom fackföreningsrörelsen har man börjat ta fasta på den problematik som följer med denna form av skiftarbete. I den ovan nämnda sägs nämligen: Det bör dock betonas att 2-skiftsarbete medför att kvällarna i större utsträckning tas i anspråk för arbete än andra skiftarbetsformer. Störningar vid denna form av skiftarbete har i en del fall undervärderats i förhållande till 3-skiftsarbetarnas problem. Kravet på kortare arbetstid och därmed på högre livskvalitet har varit och är ett stående krav inom arbetarrörelsen. I och med att arbetaren säljer sin arbetskraft - och under det nuvarande systemet måste han göra det - överlämnar han åt kapitalisten att använda denna kraft men inom vissa förnuftiga gränser. Han säljer sin arbetskraft för att kunna bibehålla den - frånsett den naturliga kraftförlusten - men inte för att förstöra den. Det är främst för att bibehålla sin arbetskraft som arbetarna har kämpat för en förkortning av arbetstiden. Men det är också ett faktum att arbetarna i den kapitalistiska delen av världen sett en förkortning av arbetstiden som ett medel att nedbringa arbetslösheten. Det är fallet även . Inom fackföreningsrörelsen i har denna aspekt framhållits i flera sammanhang den senste tiden. Således skrev generalsekreteraren i skotska landsorganisationen (TUC), , i nr 10/1977 av tidskriften : får våra fackliga förhandlare inte bara begränsa sig till löneförhöjningarna, de bör också gå in för kortare arbetstider. I vissa branscher kan en sänkning av pensionsåldern vara en lösning. Fyrtiotimmarsveckan är inte okränkbar. Om vi anser oss ha råd att upprätthålla en armé på 1,4 miljoner arbetslösa, föreställer jag mig att vi är i stånd att ta första steget mot en förkortning av arbetsveckan . Om vi kan få till stånd en minskning av övertidsarbetet skulle det vara möjligt att ge jobb åt de arbetslösa. I stort sett är problemen desamma i som i de andra kapitalistiska industriländerna. Skillnaderna är begränsade till de traditionella formerna när det gäller att genomföra reformer genom facklig kamp eller lagstiftningsvägen. Den svenska arbetarrörelsen har när det gäller arbetstidsreformer använt bägge formerna. kommunisterna anser att man av den enligt propositionen fortfarande verksamma delegationen för arbetstidsfrågor har rätt att kräva att den presterar något mera påtagligt än den avlämnade rapporten. Med hänvisning till det anförda föreslås 1. att beslutar hos regeringen hemställa att regeringen under innevarande år framlägger förslag om en sänkning av normalarbetstiden vid dagarbete och vid skiftarbete, 2. att hos regeringen hemställer om en tidsplan för 1978/79:1263 6 ytterligare nedtrappning av arbetstiden med sikte på 30 timmars normalarbetstid . (apk) (apk)