ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G202364 · 1979-01-17 00:00:00 — av och om det statliga stödet till familjedaghem Huvudansvaret för barnens vård och fostran bör ligga hos föräldrarna, och det bör vara samhällets ansvar att skapa så goda förutsättningar som möjligt för att de skall kunna fullgöra denna uppgift. Vid utformningen av familjepolitiken måste ett mål vara ökade valmöjligheter. Det gäller bl. a. i fråga om fördelningen av ansvaret för vården mellan föräldrarna och fördelningen av tid mellan arbete i hemmet och förvärvsarbete utanför hemmet. Barnomsorgen bör fungera så att den inte endast blir en tillsynsform utan en positiv upplevelse för barnen. Barnomsorg i glesbygd är ofta svår att ordna. Daghem kan sällan utnyttjas tillfredsställande för barns och föräldrars behov på grund av långa avstånd och obekväma arbetstider. Familjehem är ofta bra, men varför måste vårdaren ha barnen hemma hos sig? Det finns lämpliga och kvalificerade dagbarnvårdare som vill arbeta med barn men saknar för ändamålet lämplig bostad. Det borde dessutom vara lämpligare att en vuxen person förflyttar sig en lång sträcka än att ett litet barn gör det. För att skapa rättvisa mellan barnfamiljer i tätbebyggt område och barnfamiljer i glesbygd borde författningen ändras så, att en person som kommer hem till en barnfamilj och arbetar med dess barn genom anställning skall kunna räknas som dagbarnvårdare. Hemmet bör även kunna upplåtas åt andras barn. Tre till fyra barn skulle på så vis ge avtalsenlig lön åt vårdaren. Den familj som upplåter bostad bör erhålla samma ersättning som utgår för dagbarnvårdarens bostad. Det statliga stödet för familjedaghem bör ses över, så att det inte för kommunerna är fördelaktigare att bygga daghem och därmed försätta glesbygdens föräldrar i ett ekonomiskt underläge för vården av deras barn. Med stöd av det anförda hemställs att beslutar att hos regeringen begära en utredning av de frågor som påtalats i motionen.
mot · G202365 · 1979-01-16 00:00:00 — av och om en ny abortlagstiftning I den abortlag som trädde i kraft sägs att abort före utgången av 12:e havandeskapsveckan avgörs av kvinnan själv. Hon får vägras abort endast om åtgärden skulle medföra allvarlig fara för hennes liv eller hälsa. Detta skall prövas av läkare. För abort mellan 12:e och fordras, utöver vad som gäller vid tidigare abort, att det företas en särskild kuratorsutredning. Efter den 18:e havandeskapsveckan får abort företas bara i undantagsfall. För det första krävs då tillstånd, och för det andra måste det, för att sådant tillstånd skall lämnas, föreligga synnerliga skäl för åtgärden. Kan det antas att fostret är livsdugligt får tillstånd till abort då endast lämnas om havandeskapet på grund av sjukdom eller kroppsfel hos kvinnan medför allvarlig fara för hennes liv eller hälsa. Eftersom så gott som alla som är mer än är livsdugliga, såvida de får fortsätta att växa i moderlivet och inte utsätts för våld utifrån, så innebär det att möjligheten till abort efter skall vara mycket strängt begränsad. I samband med att abortlagen antogs av och även vid andra tillfällen har vi uttalat att rätt till abort i princip skall finnas endast om moderns liv eller hälsa är i fara och att denna begränsning skall gälla ända från det man vet att ett barn är till i moderlivet. Vi vidhåller denna uppfattning, som är försvarbar från både och etisk synpunkt. Den nuvarande abortlagstiftningen kan inte försvaras vare sig som kristet eller etiskt tillfredsställande. Utvecklingen har visat att den nuvarande abortlagstiftningen är ohållbar och måste omprövas. Det största problemet när det gäller att följa lagens veckoindelningar är svårigheten för läkare att exakt avgöra hur länge havandeskapet har pågått. Det finns många exempel på svåra misstag i det avseendet och som lett till aborter som egentligen inte är tillåtna enligt lagen. Det föds också allt färre barn i . Trots detta ökar aborterna! Det innebär att det, i förhållande till antalet födda barn, är en stark ökning av antalet aborter. En allt större del av de liv som tänts i moderlivet dödas alltså innan de fötts! har proklamerats som barnens år. Hur många barn skall dödas i vårt land under barnens ? Aborter är också en fråga om huruvida man skall sätta barnets liv framför moderns hälsa - eller t. o. m. barnets liv mot moderns möjligheter att behålla ett förvärvsarbete. Vi anser att barnets liv måste ha företräde. Det är vår skyldighet att rädda barnens liv, inte minst under barnens år. Vi har som riksdagsledamöter ett särskilt stort ansvar för barnen - födda eller ofödda - därför att de inte har någon möjlighet att försvara sig själva. En utredning måste tillsättas för att snabbt arbeta fram förslag till ny abortlagstiftning, vilken skall ta hänsyn till barnens rätt att leva! Med hänvisning till vad som anförts hemställs att hos regeringen begär att en utredning tillsätts för att snabbt arbeta fram förslag till ny abortlagstiftning som tar hänsyn till barnets rätt till liv.
mot · G202366 · 1979-01-17 00:00:00 — av och om statligt övertagande av Sergelteatern har spelat en utomordentligt stor roll som förnyare av danskonsten i . Den har också vunnit stort internationellt erkännande. liksom andra dansare har under en rad år sökt efter en lämplig lokal i . tvingas man från skilda håll begränsa sitt utbud inom området just till följd av avsaknaden av en bra lokal. Sergelteatern skulle kunna utgöra den scen där främst dansare, men också andra grupper, skulle kunna framträda. Lokalen skulle med mycket små ändringar kunna användas till det den en gång byggdes för, nämligen som teater. Sergelteatern ägs av SF och Folketshusrörelsen och används enbart för filmvisning. De loger som hör till teatern har hyrts ut som lokaler till kontor samt till lager för en närbelägen restaurang men skulle lätt kunna återställas till ursprungligt ändamål. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär att åtgärder vidtas för att inlösa Sergelteatern i syfte att ge främst danskonstnärerna i en scen.
mot · G202367 · 1979-01-16 00:00:00 — om musiklinje vid gymnasieskola i övre Det är tillfredsställande att den förberedande musikutbildningen vid gymnasieskolor ges ökade resurser. 1 budgetpropositionen föreslås en utökning av försöksverksamheten på tvåårig musiklinje med tre klasser och med ytterligare en klass av högre specialkurs i musik. Därmed tillgodoses i väsentliga delar de krav som vid förra framfördes i motionen 1977/ 78:1144. 1 budgetpropositionen sägs att det ankommer på SÖ att bestämma lokaliseringen av försöksverksamheten. Jag har förståelse för denna ansvarsfördelning men finner det dock motiverat att anger vissa riktlinjer beträffande lokaliseringen. Musiklinjer finns f. n. vid gymnasieskolorna i , , , och . Hela området norr om saknar denna form av utbildning. Detta är högst otillfredsställande. Såväl från regional rättvisesynpunkt som med hänsyn till behovet av underlag för rekrytering till högskoleutbildning i musik i finner jag det högst angeläget att musiklinje inrättas vid gymnasieskola i övre . Flera kommuner har anmält intresse, däribland och . Med stöd av det anförda hemställer jag att som sin mening ger regeringen till känna vad som anförts angående lokalisering av musiklinje vid gymnasieskola i övre .
mot · G202368 · 1979-01-17 00:00:00 — om ändrade intagningsbestämmelser för högskolestudier Bestämmelserna för intagning till eftergymnasial utbildning är under diskussion. En omarbetning av intagningsbestämmelserna synas ofrånkomlig, eftersom det nu gällande systemet är svåröverskådligt och av många upplevs som orättvist och godtyckligt. Både för den enskilde och för samhället är det viktigt att intagningssystemet är så utformat att de som antagits till studier har rimliga förutsättningar för studieframgång. Goda förkunskaper och visat intresse för ett visst ämne, redovisat genom ett högt betyg eller genom särskild specifik arbetslivserfarenhet, bör därför premieras vid intagning. Så sker redan inom vissa sektorer av utbildningsväsendet, t. ex. och gymnastikhögskolan, med gott resultat. För att i görligaste mån undvika framtida studiebesvikelser, premiera specialintressen och upprätthålla undervisningens standard vid universiteten och högskolorna bör goda kunskaper och färdigheter i linjespecifika ämnen ges stor betydelse vid antagning till högre studier. Sådana kunskaper kan dels vara teoretiska kunskaper inom vissa ämnen, dels praktiska kunskaper förvärvade genom arbetslivserfarenhet inom ett studierna näraliggande område. Vid antagning till tandläkarhögskola bör t. ex. tandteknikerutbildning och praktisk verksamhet inom tandteknikeryrket ges högre meritvärde än arbetslivserfarenhet som ej har anknytning till den kommande utbildningen. Mot bakgrund av vad ovan anförts hemställs att som sin mening ger regeringen till känna att en revidering av gällande intagningsbestämmelser för högskolestudier bör ske och att härvid kunskaper och färdigheter i linjespecifika ämnen bör ges stort meritvärde vid intagning.
mot · G202369 · 1979-01-17 00:00:00 — av Per om musikutbildningen inom gymnasieskolan Musikutbildningen är en form av konstnärlig mognadsprocess som tar och dessutom svårligen kan forceras. Även för ett amatörmusicerande måste den grundläggande utbildningen vara omfattande. Den tid utbildningen tar gör att den bör starta . På detta stadium sker givetvis ytterst sällan en uppdelning i kategorier med hänsyn till framtida yrkesval. Inom gymnasieskolan finns en musiklinje. Den finns etablerad på ett par platser och är endast ett alternativ för den som definitivt tagit ställning för en framtida yrkesverksamhet inom musiken. Många tvekar inför detta definitiva ställningstagande. Alternativet är att välja en annan linje/gren inom gymnasieskolan och eventuellt fortsätta musikutbildningen parallellt med denna. De som på detta sätt försöker tillgodogöra sig en dubbel utbildning väljer senare oftast bort musiken eller prioriterar den lägre, inte minst för att därmed lindra arbetsbördan. Detta förhållande begränsar ytterligare tillgången på musiker. För att säkerställa tillgången på en god musikerkader inom skilda genrer bör möjligheter skapas för att inom gymnasieskolans ram oavsett linje eller specialkurs kunna erhålla en kvalificerad musikutbildning. Eleven kan t. ex. efter särskilt val få byta ut mot undervisning i musik. Denna bör koncentreras på att höja färdigheten på huvud- och biinstrument. Individanpassningen av studierna inom gymnasieskolan övervägs f. n. av gymnasiesutredningen. Utredningen bör därför även pröva de organisatoriska, ekonomiska och timplanetekniska problemen i anslutning till att förslaget närmare övervägs. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs att hos regeringen anhåller att gymnasieutredningen får i uppdrag att utreda frågan om en vidgad musikutbildning av individuell karaktär inom gymnasieskolan i enlighet med vad som ovan anförts. P. O. ()
mot · G202372 · 1979-01-16 00:00:00 — av m. fl. om samarbetet mellan vissa affärsdrivande verk De statliga verken under är dels de affärsdrivande verken, såsom post- och samt , dels statens vägverk. Samtliga verk står under en generaldirektör och arbetar var för sig för att få sitt verk att gå med största möjliga vinst eller med minsta möjliga förlust. På några orter i landet utgör verken en stor del av den lokala arbetsmarknaden. Något intimare samarbete mellan de olika verken förekommer inte vare sig på central, regional eller lokal nivå. Som exempel på hur organisationsuppbyggnaden fungerar på regional nivå kan nämnas , som är ett relativt stort kommunikationscentrum. Där lyder posten under Sundsvallsdistriktet, SJ-verkstaden under , medan övrig verksamhet sammanfaller med länet. Att få något samarbete till stånd i nämnda exempel synes svårt. Förhållandena torde vara lika eller ännu mer splittrade på många andra orter och län. Distriktsindelningen inom verken borde i större utsträckning sammanfalla med länsgränserna och samarbetsorgan mellan de olika verken inrättas inom varje län. För att få en bättre samordning centralt kunde t. ex. kommunikationsverkens verksamheter styras genom en nämnd under där varje verk bildade en särskild sektion. För att t. ex. göra posttransporterna liksom godstransporterna mer lönsamma lägger man nu ut dessa på långtradare på våra vägar med bl. a. den påföljden att med sannolikhet måste begära högre anslag för vägunderhåll och skattebetalarna bakvägen får täcka en del av kostnaderna för de övriga verken. Likaså påverkas sysselsättningen hårt på vissa orter, vilket i sin tur kräver andra arbetsmarknadspolitiska insatser. borde exempelvis kunna bygga ut sitt samarbete i verkstadsfrågor med och postverket på orter där man har en vägstation och dessa myndigheter behöver service för sina maskiner och bilar. Ett samarbete mellan statensjärnvägar och övriga verk borde också vara möjligt där SJ har serviceverkstäder för liknande fordon. Man kunde även bättre utnyttja de olika serviceverkstäderna, om man hade möjlighet att lägga in periodiskt underhåll av andra verks fordon och utrustning, som ofta sköts av privata serviceverkstäder. Statlig verksamhet bör också få samma möjligheter till stöd och bidrag som andra företag får genom arbetsmarknadspolitiska och regionalpolitiska åtgärder. Ett samarbete mellan de olika verken och olika trafikgrenar när det gäller planering, service, pris- och taxesättning samt verksamhet i övrigt på såväl central som regional och lokal nivå skulle med stor sannolikhet betyda samhällsekonomiska vinster och därtill få stor betydelse både för arbetsmarknaden och från näringspolitisk synpunkt. Med hänvisning till de uttalanden som tidigare gjort när det gäller samarbetet mellan de statliga verken bör regeringen redovisa en plan för detta. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att som sin mening ger regeringen till känna vad som anförts i motionen om samordning mellan statliga verk. () AXEL ()
mot · G202373 · 1979-01-17 00:00:00 — av och om civil flygförarutbildning Chefen för flygvapnet konstaterar i proposition 1978/79:100, bil. 7, Försvarsdepartementet, att förtidsavgången av flygare från flygvapnet blir ett alltmer akut problem. Anledningen är att flygbolagen () och () har mycket stora framtida rekryteringsbehov och att de flesta civila flygförarna rekryteras från flygvapnet. Detta innebär ett slöseri med resurser, eftersom varje färdigutbildad flygförare med krigsplacering på flygplan J 37 beräknas kosta ca 5 milj. kr. pris- och löneläge. Chefen för försvarsdepartementet instämmer i flygvapenchefens oro för den framtida utvecklingen på flygförarsidan. Problemet har observerats av förre kommunikationsministern, som föranstaltat om en utredning i frågan. 1 direktiven till denna utredning står bl. a. att utredaren skall ta upp frågan om lämplig lokalisering av den civila flygförarutbildningen. Med anledning av detta moment i direktiven och med tanke på nödvändigheten av återhållsamhet i ekonomiskt avseende vill vi peka på de förutsättningar som F 5 i har att ta hand om sådan utbildning. vid F 5 täcker in större delar av grundutbildningen även för civila piloter. F 5:s lärarkader har ett kunnande och en erfarenhet som bedöms väl lämpad för denna utbildning och värd att ta till F 5 har dessutom en viss överkapacitet. övre åldersgräns är av chefen för flygvapnet satt till med tanke på de stora påfrestningar den militära skolflygningen ger. Inom den civila flygförarutbildningen skulle lärarna mycket väl kunna kvarstå i tjänst betydligt längre, kanske till . Vid F 5 finns förutom lärartillgången också tillgång till byggnader, startoch landningsbanor och övrig erforderlig utrustning. Det är alltså onödigt att i nuvarande läge bygga upp en särskild civil flygskola. Med hänvisning till ovanstående hemställer vi att hos regeringen begär att den sittande utredningen angående civil flygförarutbildning får tilläggsdirektiv som tar hänsyn till i motionen framförda synpunkter.
mot · G202374 · 1979-01-16 00:00:00 — om en kompletterande utgåva av skriften senaste utgåva av m. m. omfattar 99 sidor plus omslag. Senaste upplagan, tryckt 1976, är den sjunde. Det visar att denna trycksak haft betydelse för att sprida kunskap om sjösäkerhet och trivsel på våra vatten. Den skulle dock kunna ha en än större betydelse om den kompletterades med andra viktiga upplysningar. I harman t. ex. efterlyst utförligare upplysningar om kraven på nykterhet till sjöss, inte minst därför att vår nuvarande lagstiftning på den punkten förefaller vara ganska luddig och på så sätt lämnar alltför mycket åt personligt avgörande från poliser, tullmän och lotsar. Man har också i samma tidskrift påpekat att de delar av vår miljölagstiftning som rör friluftslivet till sjöss borde medtas i skriften. Enligt vår uppfattning borde vid en nyutgåva av m. m. erhålla ett tilläggsanslag för att göra en mer populär version av denna trycksak på så sätt att man ger ytterligare viktig information som inte direkt är av lagstiftnings- eller föreskriftskaraktär men som ändå är ytterst viktig för att upprätthålla en god sjösäkerhet och ett ökat ansvarstagande för eget och andras liv och säkerhet till sjöss. Låt oss peka på några sådana nödvändiga kompletteringar. finns det inte några föreskrifter om nödvändigheten av att segelbåtsägare har kunskaper om hur segelbåtar fungerar. Det är därför naturligtvis inte konstigt att motorbåtsägare inte vet särskilt mycket om hur segelbåtar manövreras, vilket försatt båda parter i besvärliga situationer. Det borde kunna räcka med en kort information om små och stora segelbåtars egenskaper. finns inte någon information om hänsyn till barn och till badande. En förteckning över de vanligaste sjötermerna skulle säkert också behövas. I samband med genomförandet av den nya utprickningen, som kommer att ske i vissa av våra vatten och som beräknas vara avslutad , vore det också önskvärt att de nya sjömärkena trycktes i färg. Det skulle också vara önskvärt med färgbilder visande olika lanternors förande och utseende. Med hänsyn till att en sådan utgåva blir avsevärt dyrare än den nu utgivna, bör erhålla ett tilläggsanslag för nästkommande budgetår för att kunna utge skriften på det sätt vi här föreslagit. vanlig ordning ta upp trycksakskostnaderna i sin petitaframställning för resp. budgetår. Med hänvisning till vad som ovan anförts föreslås att uttalar sig för en kompletterad utgåva av skriften , i enlighet med vad som anförs i motionen, och hemställer hos regeringen om förslag härom.
mot · G202375 · 1979-01-16 00:00:00 — av m. fl. om rabatterad SJ-biljett för handikappads vårdare Handikappade har samma rabatt på som ålderspensionärer. Detta är en förmån som många av de rörelsehindrade tyvärr ej kan utnyttja om de ej har någon de kan få hjälp av som reser tillsammans med dem. Statens järnvägars personal hjälper till. Man kan dock inte beräkna att de har möjlighet att ställa upp i den utsträckning som det kan finnas behov av. Det finns även situationer då det behövs mer än en medhjälpare exempelvis vid förflyttningar. Det finns exempel på att rörelsehindrade avstår från att resa av oro för att ej klara av det. Enligt vår mening bör det på alla sätt underlättas fär dem som har handikapp att använda sitt rabattkort och de allmänna färdmedlen så som var avsikten med rabattkortet. Det är en förmån att få resa, att få del av den glädje, det miljöbyte och de möjligheter till nya upplevelser och kontakter som resor innebär. Att under resan ha tillgång till en reskamrat/medhjälpare är definitivt en trygghet. Därför är det angeläget att den som medföljer får samma rabatt på biljettpriset som den handikappade. Många praktiska svårigheter skulle genom detta kunna lösas och resorna underlättas såväl för den rörelsehindrade som för SJpersonalen. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär förslag som ger handikappad med rabattkort rätt att på resan åtföljas av person som medhjälpare, vilken erhåller biljett på samma villkor som den handikappade. () () i
mot · G202378 · 1979-01-17 00:00:00 — av m. fl. om längre öppethållande av SJ:s väntsalar Det finns en utveckling i samhället mot att järnvägsstationer avbemannas och stationsväntrum stängs allt tidigare . Resenärer som inväntar tåg får stå ute i regn och kall väderlek. Särskilt innebär detta en stor olägenhet. Förseningar i tidtabellen inträffar också då och då och gör väntetiden olidlig. arbetar de flesta för att gynna kollektivtrafiken. Men med indragna serviceinrättningar blir det en omöjlighet. Därför är det angeläget att denna utveckling stoppas och att åtminstone ser till att väntsalar hålls öppna för resenärer. Med stöd av det anförda hemställs att hos regeringen begär att åtgärder vidtas för att i högre utsträckning hålla väntsalar öppna för resenärer. () () () () () ()
mot · G202381 · 1979-01-16 00:00:00 — av m. fl. om slopande av bly i bensin, m. m. Regeringen beslutade att blyhalten i bensin skall sänkas från till . begränsades bensenhalten i bensin till 5 volymprocent. Med hänsyn till omställningsproblemen i raffinaderiindustrin kommer sänkningen för lågoktanig bensin att genomföras från och för högoktanig bensin från . Vissa dispensmöjligheter finns dessutom. Den viktigaste åtgärden för att begränsa de hälsofaror som är förenade med avgasutsläpp från bilar är givetvis att begränsa onödig bilism och bygga ut kollektivtrafiken. Men eftersom bilen inom överskådlig tid kommer att fortsätta att ha en central roll för vår trafikförsörjning är också åtgärder för att minska avgasernas giftighet absolut nödvändiga. Regeringens beslut angående bly- och bensenhalt är därför välkomna steg på vägen. De nu beslutade begränsningarna är dock långt ifrån tillräckliga. I har man redan gått mycket längre. Alla större bensinstationer i är skyldiga att tillhandahålla helt blyfri bensin. års bilproduktion föreskrivs blyfri bensin av bilfabrikanterna nästan utan undantag för de bilmodeller som skall säljas i . Det innebär att den blyfria bensinens andel av marknaden växer med . Totalt sett gäller i successivt sänkta gränsvärden förden blyhalt som får finnas i saluförd bensin. Från gäller värdet , dvs. lägre än vad vi i avser att nå 1980/81. gränsvärden gäller dock genomsnitt per kvartal. Även i övrigt har man i kommit längre än i för att minska bensindriftens skadeverkningar. Sålunda skall alla bilar års modell ha avdunstningsskydd, och detsamma gäller också fyllmunstyckena på större bensinmackar. Det bör alltså finnas stora förutsättningar att ytterligare skärpa bestämmelserna på det här området. En utgångspunkt bör vara att så snabbt som möjligt åtminstone uppnå säkerhetskrav. En intressant metod att hålla uppe oktantalet utan bly är att tillsätta metanol i bensinen. Metanolen har ett stort intresse som framtida inhemsk ersättning för bensinen. Genom att införa metanolinblandning i bensinen skulle man kunna nå det dubbla syftet att dels ersätta blyet och dels skapa en marknad för en svensk metanolproduktion. Några egentliga ekonomiska nackdelar med metanolinblandning finns knappast. Förutsättningen för att snabbt få upp en metanolproduktion i ekonomisk skala torde dock vara att generella regler införs om metanolinblandning i all bensin. Med hänvisning till vad som anförs föreslås 1. att hos regeringen hemställer om ett program för avveckling av bly i bensin som minst uppfyller vad som gäller i samt 2. att hos regeringen hemställer om förslag till obligatorisk metanolinblandning i bensin. () ()