mot · G2022706 · 1979-05-17 00:00:00 — av m. fl. med anledning av propositionen 1978/79: 216 om lokalisering av , forskning och personalutbildning inom den yrkesinriktade rehabiliteringen Vid behandlingen av regeringens proposition 1978/79: 73 beslöt på förslag av arbetsmarknadsutskottet att frågan om lokaliseringen av det centrala forskning närmare skulle utredas. Bakgrunden till beslutet var bl. a. motioner som förordat en lokalisering till . fattade sitt beslut innevarande år. Som framgår av den nu avlämnade propositionen, 1978/79: 216, uppdrog regeringen, genom att utfärda tilläggsdirektiv, åt den nya utredningen om yrkesinriktad rehabilitering m. m. (NYR) att även utreda frågan om lokaliseringen av institutet. Detta tilläggsdirektiv kom emellertid efter det att utredningen verkställt sin utredning. Handläggningen av beslut att frågan om än skyndsamt skulle utredas är minst sagt märklig. Eftersom man inom NYR tidigare förutsatt att institutet skulle förläggas till är det inte förvånande att även denna utredningsomgång resulterat i förslag till en Stockholmslokalisering. Detta utfall är naturligt med hänsyn också till att utredningen gjorts under stark tidspress. Signifikativt är också att utredningsmannen, med stark Stockholmsanknytning, icke ansett det nödvändigt att närmare studera lokaliseringsförutsättningarna på andra orter. En Göteborgslokalisering som arbetsmarknadsutskottet också bedömde som realistisk institutet måste lokaliseras i en ort med universitets- och högskoleinstitutioner borde ju om utredningen skulle svara upp mot intentioner ha lett till att utredningsmannen åtminstone på platsen undersökt förutsättningarna för en lokalisering till . Så har icke skett. har dock i skrivelse till utredningen, som också framgår av bilaga fogad till propositionen, redovisat en mängd skäl som talar för en Göteborgslokalisering. I propositionen framförs tre huvudargument mot en lokalisering av institutet utanför : risken för effektivitetsförluster i samband med uppbyggnaden av de regionala arbetsmarknadsinstituten, kraftigt ökat resande för personalen med därav följande fördyringar av verksamheten samt svårigheter att bereda sysselsättning för personalen vid befintliga enheter i som berörs av omorganisationen. 1978/79: 2706 Eftersom den helt dominerande delen av den centrala statliga förvaltningen liksom flertalet av bl. a. de fackliga organisationernas kanslier och näringslivets organisationer är lokaliserade till kan de båda senare argumenten åberopas mot varje lokalisering av central förvaltning utanför . Varje nytt organ har större eller mindre behov av kontakt med redan etablerad verksamhet som det i regel finns tjänstemän vid befintliga myndigheter som kan komma i fråga för anställning vid nyinrättade myndigheter. NYR:s bedömningar av tidsförlusterna i kontaktarbetet och kostnadsökningarna vid en lokalisering utanför som också accepterats av föredraganden kan starkt ifrågasättas. Det förutsätts att praktiskt taget lika stor del av personalens tid skall ägnas åt fysisk närvaro på AMS som åt personkontakter på arbetsmarknadsinstituten (). Detta rimmar illa med uttalande att det centrala institutets huvuduppgift skall vara att utöva en samordnande och sammanhållande roll för den metodutveckling och forskning som skall bedrivas vid arbetsmarknadsinstituten. Rimligen bör en sådan inriktning av verksamheten innebära att merparten av kontaktarbetet riktas mot . I annat fall har NYR i sitt arbete med organisationen av det centrala institutet gjort olämpliga avgränsningar mellan institutets och AMS arbetsuppgifter. I såväl utredningsrapporten som propositionen har man bortsett från att kontakterna med arbetsmarknadsverket nödvändigtvis inte till måste ske med AMS. En större länsarbetsnämnd, som den i , torde ha resurser och kompetens att fylla delar av det kontaktbehov som finns mellan institutet och arbetsmarknadsverket. I beskrivningen av de problem som skulle drabba kontaktarbetet vid en lokalisering utanför har man helt blundat för de möjligheter som finns att vid en Göteborgslokalisering ersätta mycket av kontakterna med forskningsinstitutioner i med kontakter med organ i . De unika fördelar som finns i , t. ex. i form av Projekt , behandlas inte alls i propositionen. Inte heller diskuterar vare sig NYR eller föredraganden de positiva effekter som ligger i att en Göteborgslokalisering skulle innebära att forsknings- och utvecklingsverksamhet på ytterligare en ort utöver knyts hårdare till det centrala institutet. Inte minst gäller detta de rörliga resurser som förutsätts komplettera basorganisationen. Det centrala institutets uppgifter i fråga om personalutbildningen vid förbigås i stort sett helt i både NYR:s utredning och i propositionen. Erfarenheter av och resurser för personalutbildning som direkt kan tillgodogöras i det centrala institutet finns i hög grad i genom den utbildning inom området som drivits av bl. a. i , psykotekniska institutet i och i . På liknande sätt har både NYR och föredraganden bortsett från att det i finns ett antal personer både sådana som direkt 1978/79: 2706 berörs av omorganisationen och sådana som står utanför denna som kan komma i fråga för befattningar vid det centrala institutet. Sammantaget innebär de ovan påpekade bristerna i utredningsarbetet att propositionen starkt överbetonar de negativa sidorna och undervärderar fördelarna av en lokalisering av det centrala institutet till . Den angivna kostnadsökningen på vid en lokalisering utanför bygger följaktligen också på felaktiga utgångspunkter. På liknande sätt har föredraganden överbetonat de problem som ligger i att ett utlokaliserat centralt institut skulle få svårt att spela en samordnande roll i uppbyggnaden av . Det har inte bevisats att ett skulle behöva nämnvärt längre uppbyggnadstid än ett institut i . Även om detta skulle vara fallet saknar detta i stort sett betydelse i sammanhanget, eftersom det centrala institutets huvuduppgift aldrig angetts vara att svara för uppbyggnaden av . Bedömningarna av institutets verksamhetsförutsättningar och effektivitet måste rimligen avse det skede då såväl som det centrala institutet byggts upp och funnit sina arbetsformer. Sammanfattningsvis anser vi att ett metodutvecklings- och forskningsinstitut lokaliserat till mycket väl kan fullgöra de arbetsuppgifter som enligt beslut skall åvila institutet. En lokalisering till är inte nödvändig för att institutet skall kunna fullgöra sina arbetsuppgifter. Med hänvisning till det anförda hemställer vi 1. att vid behandlingen av propositionen 1978/79: 216 beslutar att , forskning och personalutbildning inom den yrkesinriktade rehabiliteringen lokaliseras till , 2. att därest yrkande 1 avslås i stället beslutar avslå propositionen 1978/79: 216 och hos regeringen begär att en ny utredning i lokaliseringsfrågan verkställs och att frågan därefter på nytt underställs . () () () () () ()