mot · G2022101 · 1979-01-25 00:00:00 — av m. fl. om bostadsbidragen för barnfamiljer Sammanfattning: I motionen görs en omfattande genomgång av bostadsbidragens utformning och effekter ur social och fördelningspolitisk synpunkt. Genomgången visar på utomordentligt allvarliga brister i bostadsbidragens utformning och effekter, brister som får allt svårare konsekvenser ju mer pengar som tillfors systemet i dess nuvarande utformning. Inkomstprövningen är t. ex. så bristfällig att bostadsbidragen i de större tvåföräldrafamiljerna är helt avtrappade innan ens existensminimum uppnåtts. Marginaleffekterna av avtrappningen drabbar allt bredare inkomstskikt. "Pomperipossaeffekter, dvs. marginaleffekter på över 100 96, brer ut sig. I familjer med vanliga inkomster eller många barn får de ökande bostadsbidragen - i sin nuvarande utformning - samma effekt som om sambeskattningen återinfördes men från fel håll. De som drabbas av dessa allt hårdare sambeskattningseffekter är i forsta hand familjer med i förhållande till försörjningsbördan låg ekonomisk bärkraft. De påvisade bristerna skulle ytterligare förvärras genom förslaget i budgetpropositionen om bostadsbidrag för barnfamiljerna för . I avvaktan på en allsidig utvärdering av det sammantagna ekonomiska stödet till barnfamiljerna yrkar vi att ett nytt och överarbetat förslag till regler om bostadsbidrag för möjligt föreläggs i enlighet med i motionen uppdragna riktlinjer. Syftet med detta "provisoriska förslag måste i första hand vara att inte ytterligare förvärra de negativa effekterna av nuvarande system, som i första hand drabbar flerbarnsfamiljerna. En del av bostadsbidragen för dessa bör därför utformas som en "stående" del som ej avtrappas. Det statliga bostadsbidraget föreslås i budgetpropositionen bli höjt från med . per barn och år - från . I fråga om det statskommunala bostadsbidraget, som utgår med 80 96 av bostadskostnaden mellan vissa gränser, föreslås den för alla hushållstyper gemensamma, undre gränsen bli höjd från samma tidpunkt . De övre hyresgränserna enligt gällande regler och enligt förslaget framgår av denna tabell: Övre hyresgräns, kr./mån. ensamstående utan barn makar utan barn hushåll med 1-2 barn hushåll med 3-4 barn hushåll med 5 el. 1979 650 750 975 1 150 1 350 1980 700 800 1 125 1 375 1 625 Bidragsskikets bredd föreslås för hushåll utan barn förbli oförändrat . (ensamstående) och . (makar) och därmed även de maximala bostadsbidragen 200 resp. . För barnfamiljerna däremot skulle bidragsskiktens bredd och de maximala bostadsbidragen växa. Ökningen av de sammantagna statliga och statskommunala bostadsbidragens maximibelopp visas i denna tabell: Maximalt utgående bostadsbidrag, kr. hushåll med 1 barn hushåll med 2 barn hushåll med 3 barn hushåll med 4 barn hushåll med 5 barn För varje ytterligare barn Bostadsbidragen avtrappas nedåt av inkomsten . för hushåll utan barn och . för hushåll med barn. Avtrappningen ökar till av inkomsten . Den gränsen föreslås höjd till . Vi accepterar de förändringar som föreslås beträffande hushåll utan barn. Däremot kommer vi av skäl som nedan skall redovisas att påyrka, att ett nytt och överarbetat förslag till regler om bostadsbidrag till barnfamiljerna framläggs . En anledning till vårt ställningstagande är, att de fundamentala bristerna i inkomstprövningens utförmning blir allt påtagligare, ju mer pengar som pumpas in i systemet. En annan anledning är att systemet med inkomstprövade bidrag, som reduceras med stigande inkomst, framkallar alltmer växande, alltmer förlamande marginal- och sambeskattningseffekter i allt vidare kretsar, ju större omfattning det får. Följande kommer att närmare belysas: Inkomstprövningsmetodens brister träder alltmer . Även mycket höga (och obeskattade) underhållsbidrag lämnas helt ur räkningen. Att inkomstgränser och avtrappningstakt är till barocka resultat. För de större tvåföräldrafamiljerna är bostadsbidragen helt avtrappade innan ens existensminimum uppnåtts, medan för de mindre liksom för enföräldersfamiljerna den högre avtrappningen inträder först långt efter uppnått existensminimum. Inget som helst försök görs i propositionen att komma till rätta med dessa brister. Detta utvecklas vidare i avsnitt A nedan. Marginaleffekterna av avtrappningen breder för varje höjning ut sig i allt större inkomstskikt bland barnfamiljerna. Detta behandlas i avsnitt B. För flerbarnsfamiljer med endast en inkomst uppstår redan Pomperipossaeffekter, som slukar av en inkomstökning. Även detta griper allt vidare omkring sig för varje ytterligare höjning av bostadsbidragen. Se därom i avsnitt C. Ju högre bidragen blir, desto mer förstärks också marginaleffekterna vid t. ex. hustruns utträde i förvärvslivet. Av hennes inkomst äts en ökande del upp genom bortfall av bostadsbidrag. Detta gäller familjer i vanliga inkomstlägen och/eller med många barn, vilket visas i avsnitt D. Sammantaget tenderar bostadsbidragssystemet, som det nu är konstruerat, att alltmer försvåra för allt fler barnfamiljer att med egen kraft påverka sina inkomster och förbättra sin standard. Sambeskattningseffekterna, när båda makarna förvärvsarbetar, blir alltmer tyngande i familjer med låga och vanliga inkomster eller många barn. Vad vi främst vänder oss mot är inte endast att rådande missförhållanden inte undanröjs utan därutöver att de med obönhörlig automatik förvärras. Reglerna för inkomstprövning har kritiserats i olika sammanhang. framhöll också att det i avvaktan på fullständigare förslag borde kunna göras vissa justeringar i inkomstbegreppet för att få det att bättre återspegla hushållens ekonomiska bärkraft. Förslag om att inräkna underhållsbidrag och bidragsförskott i inkomsten för beräkning av bostadsbidrag borde kunna föreläggas /77. Inget förslag i den riktningen har emellertid framlagts. Ju högre bostadsbidragen blir, desto mer växer orättvisan i systemet, om inte de grundläggande reglerna justeras. Följande tabell visar vilken bruttoinkomst som krävs för att, med nuvarande bostadsbidragsregler, barnfamiljer med endast en förvärvsinkomst skall nå över existensminimum1. Hyran antas uppgå till den övre gräns vid vilken statskommunalt bostadsbidrag erhålls. Ensamföräldrarna antas ha så lågt underhållsbidrag att det endast motsvarar bidragsförskottet (av ett basbelopp), och deras barn tillsynskostnader antas motsvara rekommendationer. 'Till grund för bedömning av existensminimum finns av antagna normalbelopp, för ensamstående , för sammanlevande makar och likställda och för varje barn av basbeloppet föregående år. Till normalbeloppen läggs faktisk bostadskostnad, dvs. hyran efter avdrag av bostadsbidrag. Erforderlig förvärvsinkomst 1979 för att en en-inkomstfamilj under angivna förutsättningar skall nå över existensminimum med nu gällande skatter och bostadsbidrag. Årsinkomst, kr. 1 20 000 42 000 2 < 20 000 52 000 3 < 20 000 73 000 4 < 20000 110 000 5 15 000 150000 Orsaken till att enföräldersfamiljema inte behöver högre förvärsinkomst än . för att nå över existensminimum är främst underhållsbidraget (bidragsförskottet), som varken beskattas eller räknas med vid inkomstprövningen av bostadsbidraget. Hur stort kvarstående bostadsbidrag som i motsvarande fall utgår till familjer som just uppnått existensminimum visar följande tabell: Kvarstående bostadsbidrag 1979 under samma förutsättningar, vid uppnått existensminimum, kr. 1 6 780 6 180 2 8 090 5 940 3 10 980 4 020 4 12 240 0 5 15 420 0 En jämförelse mellan tabellerna visar att alla familjer med ett eller två barn och även enföräldersfamiljer med fler barn når upp till existensminimum redan innan de når den inkomstgräns på . vid vilken avtrappningen av bostadsbidragen ökar från 15 till 24 96. För de större tvåföräldrafamiljerna ligger existensminimum ovanför denna gräns och för de största så högt att bostadsbidragen redan helt bortfallit innan existensminimum uppnåtts. Orsaken till detta häpnadsväckande förhållande är dels att merkostnaderna för varje ytterligare barn skall betalas med redan beskattade inkomster, dels att bostadsbidragen börjar avtrappas både för tidigt och för snabbt i de flerbarnsfamiljer som inte åtnjuter skattefria underhållsbidrag eller bidragsförskott. Detta kommer man ingalunda till rätta med genom att som i budgetpropositionen föreslå en generell - och kostnadskrävande - höjning av den högre avtrappningsgränsen . Vad som fordras är en anpassning av avtrappningsreglerna till hushållens ekonomiska bärkraft, och därvid måste självfallet underhållsbidrag (bidragsförskott) beaktas i enlighet med riksdagsbeslutet . (1 sammanhanget förtjänar påpekas att anvisningar om extra avdrag för väsentligt nedsatt skatteförmåga föreskriver höjning av inkomstgränserna vid avdragsberäkningen med . för varje hemmavarande barn .) En annan metod är att vid inkomstprövningen reducera inkomsten med ett schablonbelopp på t. ex. 5 00é kr. för varje barn som ej erhåller underhållsbidrag (bidragsförskott) eller barnpension. En sådan reducering skulle eventuellt till en början kunna inskränkas till att avse tredje och följande barn i en familj, detta för att underlätta en övergång till ett rättvisare system. Enbart höjda avtrappningsgränser (eller motsvarande) för bostadsbidragen i de större barnfamiljerna är dock ingen framkomlig väg för att lösa problemet. Som det skall visa sig i följande avsnitt (B och C) leder höjda avtrappningsgränser till att avtrappningsintervallen förskjuts uppåt till mycket höga inkomstlägen och att skikten med Pomperipossaefiekter' över 100 96 breddas ytterligare. Utöver en anpassning av avtrappningsreglerna till barnantal och underhållsbidrag o. d. måste ytterligare justeringar i systemet ske. Enda sättet att åstadkomma en för flerbarnsfamiljerna rättvisare utformning av bostadsbidragen utan allt orimligare marginaleffekter torde vara att undanta en det av deras bostadsbidrag från avtrappning. Målsättningen bör av sociala skäl och rättviseskäl vara att marginaleffekterna av ökad skatt och minskade bidrag inte får bli hårdare i de större barnfamiljerna än i de små. B. Vidareutbredning av marginaleffekter Nedanstående tabell visar de inkomstskikt i vilka bostadsbidragen avtrappas enligt de regler som gällde 1977, de som gäller 1979 och de som föreslås gälla 1980. Den undre gränsen för avtrappning med 15 96 var år , är . och föreslås bli oförändrad. Den högre gränsen, över vilken avtrappning sker med 24 96, var 1977 som . och föreslås höjd till . 1 tabellen har hänsyn tagits till att lägsta bidragsbelopp är . Med inkomst avses taxerad inkomst. Inkomstskikt i vilka avtrappning av bostadsbidrag sker. 38 000- 71 250 38 000- 78 000 38 000- 76 500 38 000- 84 000 38 000- 88 750 38 000- 94 000 Avtrappningen av bostadsbidragen har samma effekt som en extra marginalskatt på 15 resp. 24 96 i de inkomstskikt som berörs. Ett närmare studium av tabellen ger vid handen att de inkomstskikt som på detta sätt belastas med en extra marginalskatt utökas mycket snabbt. För en enbarnsfamilj ökar enligt propositionens förslag skiktets bredd från . med mer än en tredjedel . För en trebarnsfamilj ökar skiktets bredd från . till , dvs. med mer än 44 96, och för en fembarnsfamilj från . till , dvs. Även detta visar att bostadsbidragen i sin nuvarande utformning får förödande marginaleffekter i allt bredare inkomstskikt, framför allt för flerbarnsfamiljerna. Vad den extra marginaleffekten genom avtrappningen betyder för de många människorna i de breda inkomstskikt som den berör visas först när den adderas till deras ordinarie marginalskatt. Detta är den fullständiga bilden vid en genomsnittlig kommunalskatt av . (högre kommunalskatt är bara att lägga till) i en barnfamilj med endast en förvärsinkomst och - på grund av hyra och barnantal - rätt till bostadsbidrag, som trappas av: Marginal- Inkomst- Total marginaleffekt skatt skikt, kr. 58 96 54000- 59400 82 96 62 96 59 400- 64 800 86 96 64 96 64 800- 70 200 88 96 69 96 70 200- 75 600 74 96 75 600- 86 400 98 96 78 96 86 400-108 000 102 96 Det är föga meningsfullt att med stora ansträngningar söka dämpa marginalskatterna och göra det lönsammare att arbeta, om detta motverkas av att marginaleffekterna av bostadsbidragens avtrappning drabbar allt fler allt hårdare. C. Pomperipossaeffekternas tillväxt Av den återgivna tabellen framgår att redan i dagens läge marginaleffekter på kan uppkomma för ensamföräldrar och gifta med endast en inkomst och flera barn. Det gäller tre- till fembarnsfamiljer i följande inkomstlägen: Trebarnsfamilj 86 400- . Fyrabarnsfamilj 86 400- . Enligt förslaget i budgetpropositionen breddas de träffade skikten i hög grad. Marginaleffekten uppträder då i följande skikt: För fembamsfamiljen stiger den därefter till i inkomstskiktet . En fembarnsfamilj med . i inkomst skulle härigenom få behålla . mer än den som genom extra inkomster når . Trots de på papperet höga inkomsterna når ändå ingen av dessa familjer upp till en nivå som motsvarar existensminimum. Utgångspunkten för beräkningarna för har varit en indexuppräkning av skatteskalan utifrån finansplanens bedömning av inflationen . Kommunalskatten antas vara oförändrat . Det är minst sagt anmärkningsvärt att föredragande statsrådet, trots påpekanden bl. a. i motionen 1977/78:1459 och i debatten i kammaren, fullständigt förbigår dessa helt orimliga effekter av bostadsbidragets utformning. Slutsatserna även av denna analys blir med nödvändighet att systemet måste bliföremålJÖr en grundlig omprövning och att delar av bidragen - i först a hand för de större familjerna - ovillkorligen måste ersättas med en fast de! som inte avtrappas vid stigande inkomst. Den nu gällande individuella beskattningen av makars förvärvsinkomster infördes genom skattereform. Som grund för reformen anfördes rättvisekrav och arbetsmarknadspolitiska skäl. Även om skatten vid den tidigare sambeskattningen proportionerades mellan makarna i förhållande till deras inkomster, ansågs sambeskattningseffekten i första hand drabba hustruns förvärvsinkomst. Sambeskattningen var dock så till vida rättvis, som makar åtnjöt dubbelt ortsavdrag och beskattades efter en gynnsammare skatteskala. Skatten för en viss inkomst för hustrun blev dessutom lägre, ju lägre mannens inkomst var. Den individuella beskattningen tar inte hänsyn till familjens sammantagna skatteförmåga. Det blev därför snart nödvändigt att komplettera barnbidragen med allt högre, behovsprövade bostadsbidrag. Marginaleffekterna, då en hemarbetande hustru går ut i förvärvslivet, har härigenom - i morsats till vadsom tidigare gällde - blivit hårdare, om mannen har låg inkomst än om han har hög inkomst, hårdare också omfamijen harf er barn än om den har få barn! Till detta kommer ett förhållande som tycks ha uppmärksammats föga. Utvecklingen av bostadsbidragssystemet innebär inte bara att inkomstförbättringar i familjer med endast en inkomst blir allt mindre lönsamma. Också hustrunsförvärvsarbete blir allt mindre lönande i barnfamiljer med genomsnittsinkomster och/eller flera barn, ju mer systemet med bostadsbidrag utvidgas. De förväntade effekterna av den individuella beskattningen - större rättvisa och bättre lönsamhet åt hustruns förvärvsarbete - håller således på att snabbt förbytas till sin motsats på grund av bostadsbidragssystemets utformning. 1 nedanstående tablå illustreras detta. Här antas mannen ha en genomsnittlig industriarbetarinkomst. Den var år . kan den antas bli ca . och , om den stiger med 6 96. Familjen antas också här ha en hyra som ligger på övre hyresgränsen för bostadsbidrag. Tar också hustrun förvärvsarbete, belastas hennes inkomst med skatt i vanlig ordning. Dessutom faller eljest utgående bostadsbidrag successivt bort, och det får som tidigare nämnts samma effekt som en extra marginalskatt på 24 96 i de inkomstskikt där avtrappning sker. Den effekten inträder i detta fall för hustrun, och hur högt den sträcker sig framgår av tablån. Med inkomst avses taxerad inkomst. Inkomst upp till vilken hustrun belastas extra marginalskatt under angivna förutsättningar och vid olika antal barn. (Inom parentes: för industriarbetare.) (54 600) (61 900) (65 600) Tablån visar att, oavsett barnantal, drabbas en snabbt stigande del av hustruns inkomst i familjer med vanliga inkomster av den extra marginalskatt på som bortfallande bostadsbidrag innebär. Utvecklingen av bostadsbidragssystemet innebär således inte bara att inkomstförbättringar lönar sig allt sämre i familjer med endast en inkomst. Tablån visar klart att också hustruns förvärvsarbete blir allt mindre lönsamt år i barnfamiljer med genomsnittliga inkomster och/eller flera barn, ju mer systemet med bostadsbidrag i dess nuvarande utformning byggs på. Behållningen blir dessutom sämre ju fler barn som finns i familjen. Detta framgår klart av nedanstående tabell, som speglar förhållandena innevarande år. Hustrun har antagits ha en inkomst av . Normal hyra Kom. av hustruns inkomst efter skatt och bortfallande bostadsbidrag av hustruns inkomst om hänsyn också tas till existensminimireglerna som hustrun i exemplet förtjänar får de barnlösa makarna behålla , medan fembarnsfamiljen endast får kvar . efter skatt och bortfallande bidrag. Då är inga som helst barntillsynskostnader frånräknade. Men inte nog med detta. Om endast en av föräldrarna hade förvärvsarbetat, hade dessutom tre-, fyra-, och fembarnsfamiljen varit berättigad till extra avdrag för nedsatt skatteförmåga (existensminimum). Om man tar hänsyn till detta, vilket vi gör i den högra kolumnen i tabellen, visar det sig att behållningen av hustruns . alltjämt blir nära . i enbarnsfamiljen, men endast . i trebarnsfamiljen, . i fyrabarnsfamiljen och noll kronor i fembarnsfamiljen. Och har ändå inga barntillsynskostnader frånräknats! Också de sambeskattningseffekter som existensminimireglerna för med sig kan delvis sägas vara en följd av bostadsbidragens utformning. Eftersom bostadsbidragen avtrappas för tidigt och för hastigt i flerbarnsfamiljerna i förhållande till deras hyresbetalningsförmåga, måste de kompletteras med mycket höga extra skatteavdrag i flerbarnsfamiljerna för att existensminimum skall kunna uppnås. När familjeinkomsten stiger - t. ex. genom att hustrun tar förvärvsarbete avtrappas dessa extra avdrag i motsvarande mån, vilket också det får samma effekt som en hög extra marginalskatt. De förväntade effekterna av den individuella beskattningen - störe rättvisa och bättre lönsamhet av hustruns förvärvsarbete - gäller måhända familjer med mycket goda inkomster och få barn. I familjer med vanliga inkomster eller många barn håller effekterna snabbt på att bli de rakt motsatta, främst genom bostadsbidragens utformning. Resultatet blir detsamma som att återinföra sambeskattningen bakvägen och dessutom från fel håll. De som drabbas är ju i första hand familjer med låg ekonomisk bärkraft. Också härvidlag är det utomordentligt angeläget att få upp ögonen för den utveckling i icke avsedd riktning som är på gång och att ansträngningarna inriktas på att komma till rätta med utvecklingens socialt och fördelningspolitiskt negativa effekter. Sammantaget torde den gjorda genomgången visa på utomordentligt allvarliga brister i bostadsbidragens utformning, brister som får allt värre konsekvenser ju mer pengar som tillförs systemet. Vi kan därför inte tillstyrka förslaget i budgetpropositionen, som innebär att ytterligare 325 milj. kr. tillförs systemet utan att grunderna ändras. Vi är väl medvetna om att det tar att rätta till bostadsbidragens utformning och deras negativa konsekvenser samt att det krävs en allsidig utvärdering av det sammantagna stödet till barnfamiljerna. 1 avvaktan på en sådan allsidig utvärdering yrkar vi att ett nytt och överarbetat förslag till regler om bostadsbidrag till barnfamiljerna för läggs fram möjligt. Syftet med detta "provisoriska förslag måste i första hand vara att inte ytterligare förvärra de negativa effekterna för främst flerbarnsfamiljerna av nuvarande system. Följande bör därvid beaktas: Den gjorda analysen visar klart att bostadsbidragen börjar avtrappas för tidigt och för snabbt i de flerbarnsfamiljer som inte åtnjuter skattefria underhållsbidrag, bidragsförskott eller barnpensioner. Den visar också att systemet inte blir rättvisare genom en generell och mycket kostnadskrävande höjning av den övre avtrappningsgränsen från . till , utan att höjningar t. v. bör reserveras för de ovan nämnda större barnfamiljerna. Den visar också att ett alternativ till att vid inkomstprövningen medräkna underhållsbidrag, bidragsförskott och barnpension är att i stället räkna av förslagsvis . för varje barn, för vilket sådan förmån ej utgår. En sådan lösning kan övergångsvis inriktas på de större familjerna. Analysen visar också att marginaleffekterna för flerbarnsfamiljerna redan är så orimliga och "Pomperipossa-betonade - och det vare sig familjen har en eller två förvärvsinkomster - att det är omöjligt att fortsätta att höja bostadsbidragen utan att låta en del därav utgöra en "stående del som inte avtrappas! Dessa synpunkter bör enligt vår mening ganska lätt kunna tillgodoses i det nya förslag till bostadsbidrag för barnfamiljer för som vi begär. Den gjorda analysen visar emellertid också att även de mindre familjerna drabbas av marginaleffekter i allt bredare inkomstskikt, ju mer det nuvarande systemet byggs ut. Den visar också att sambeskattningskonsekvenserna av bostadsbidragen blir alltmer påtagliga i familjer med låg bärkraft (låg inkomst eller många barn). Detta innebär att bostadsbidragshöjningar också för enoch tvåbarnsfamiljerna framgent måste inriktas på ett icke behovsprövat belopp, som således inte heller trappas av. Detta innebär i sin tur att beröringspunkterna med barnbidragssystemet blir alltmer påtagliga. frågan om huruvida utbyggnaden av stödet till barnfamiljerna bör förläggas inom barnbidragssystemet eller bostadsbidragssystemet måste tas upp till allvarligt övervägande. Även skattesystemets utformning och effekter liksom stödet till olika barnomsorgsformer måste givetvis beaktas vid en sådan allsidig översyn av det ekonomiska stödet till barnfamiljerna. Syftet med en sådan allsidig genomgång av de olika stödformerna till barnfamiljerna måste givetvis vara att fä en grund för en från social och fördelningspolitisk synpunkt så rättvis och effektiv utformning av stödet till barnfamiljerna som möjligt. Stödet måste t. ex. göra det möjligt också för familjer i vanliga inkomstlägen att, om de så önskar, ha flera barn utan att standarden blir orimligt nedpressad. Likaså bör det vara en rimlig målsättning att skatte- och bidragssystemen utformas så, att också flerbarnsfamiljerna av egen kraft skall kunna förbättra sin standard och välja mellan hem och förvärvsarbete. Vårt yrkande om en sådan allsidig utredning av det sammantagna stödet till barnfamiljerna återfinns i en annan motion. Med hänvisning till det anförda hemställs att med avslag på förslaget i propositionen 1978/79:100 hos regeringen hemställer om nytt förslag till bostadsbidrag för barnfamiljer för i enlighet med vad i motionen anförs. G. () i HANS NYHAGE (m) () () ()