mot · G2022303 · 1979-03-26 00:00:00 — bör enligt vår mening därför göra ett förnyat uttalande att tvingande bestämmelser med hänsyn till att frivilliglinjen misslyckats måste utfärdas rörande ursprungsbeteckning. Regeringen föreslår i propositionen att försörjningberedskapslån skall kunna utgå till delbranscher med ett kritiskt läge beträffande försörjningsberedskapsläget. De metoder regeringen tillämpat har vi kritiserat i det tidigare. bör enligt vår mening begära ett nytt underlag som grundar sig på de synpunkter vi anlagt beträffande ransoneringssystem, importbehov och möjlig produktion. Regeringens slutsatser kan inte användas i den försörjningsberedskapspolitiska planeringen. I propositionen talar man om att försörj ningsberedskapslånen skall utgå generellt till sådana delbranscher, men de skall också utgå individuellt till företag som ingår i en bransch där dessa försörjningsberedskapsskäl inte finns. Några närmare informationer om vad en delbransch är lämnar inte regeringen, och inte heller har man ansett det vara mödan värt att presentera grunderna för dessa lån för . Regeringen beräknar medelsbehovet till 21,3 milj. kr. för här aktuella lån. Beloppet kan jämföras med de ca 30 milj. kr. som utgår för att medverka till att läderskoproduktionen tryggas och framstår från denna utgångspunkt som otillräckligt. Det finns enligt vår mening skäl att se positivt på förslaget att utnyttja försörjningsberedskapslånet som ett alternativ och på ersättning för det s. k. äldrestödet som med sin nuvarande utformning har betydande nackdelar. Men detta måste givetvis ske enligt planmässiga grunder. Det förutsätter att en ordentlig genomlysning görs av tekoindustrin i syfte att klarlägga för vilka företag/delbranscher behov finns att gå in med försörjningsberedskapslån. ,ÖEF:soch SIND:s utredningar bör här vara grunden, medan propositionen kan läggas åt sidan. För att sådana åtgärder skall få reell effekt måste de kombineras med handelspolitiska och industripolitiska åtgärder. bör begära att ÖEF och tekodelegationen får i uppdrag av regeringen att genomföra denna planering. I sammanhanget bör uppmärksammas möjligheterna till en samordning med det av oss föreslagna saneringsbolaget. Hemtextilindustrins problem har över huvud taget inte med ett enda ord uppmärksammats i regeringens proposition. Utvecklingen inom denna del av industrin var tidigare förhållandevis gynnsam, men har betydande problem uppstått. En stor del av produktionsapparaten inom hemtextilindustrin kan också användas för att producera försörjningsviktiga varor. Delbranschen har därför utomordentligt stor betydelse även från försörjningsberedskapssynpunkt. Mot den bakgrunden anser vi det också rimligt att även den delen av tekoindustrin bör omfattas av de stödåtgärder som sätts in i syfte att hålla försörjningsberedskapen på en tillräckligt hög nivå. Stöd bör därför utgå även till denna delbransch i den utsträckning som produktionen kan utnyttjas i försörjningsberedskapssammanhang. Till de mer besynnerliga inslagen i regeringens proposition höratt man tagit upp ett förslag från ÖEF att utreda förutsättningarna för att bygga upp ett beredskapslager med begagnade kläder. Om en sådan åtgärd över huvud taget skulle behöva utredas är det rimligen först i ett läge då vår egen industri är utslagen. Vi utgår dock ifrån att vidhåller sin inställning till behovet av en svensk tekoindustri och därmed bifaller våra förslag. Då behöver man inte heller låta ÖEF och SIDA slösa utredningsresurser på detta uppslag från regeringen. bör ge detta till känna som sin mening. Staten har alltmer kommit att engagera sig i tekoindustrin av såväl försörjningspolitiska som sysselsättningspolitiska skäl. På den grundtextila sidan gick staten tidigt in i . Av regionalpolitiska skäl engagerade sig staten i Aktiebolaget , och staten har sedermera övertagit ägaransvaret i Aktiebolaget . bildades den sammanhållna statliga tekokoncernen. Den statliga tekokoncernen har en mycket stor betydelse för den svenska tekoindustrin, framför allt på trikå- och konfektionssidan. Det är väsentligt att den statliga tekokoncernen får tillräckliga resurser för att utvecklas på ett produktivt och gynnsamt sätt. Samhället har alltså även som ägare ett betydande ansvar på detta område. Genom olika industripolitiska initiativ har staten på olika sätt medverkat i att främja teknisk utveckling på tekoområdet. Det är väsentligt för den svenska tekoindustrins fortsatta konkurrenskraft att stora insatser görs för att utveckla material, modeller, produktionsmetoder och nya användningsområden för tekovaror. Härför krävs väsentligt ökade resurser. Enligt vår uppfattning är det också särskilt viktigt att det statliga tekoföretaget kan driva ett så framgångsrikt utvecklingsarbete att företaget kan finna det produktionsunderlag som är nödvändigt för att värna sysselsättningen i detta företag. Denna sysselsättning har en utomordentligt stor betydelse för den regionala och kommunala utvecklingen inom delar av landet där sysselsättningsproblemen redan är mycket stora. Därför är det också viktigt att den statliga tekokoncernen får tillräckliga resurser för ett Enligt vår uppfattning bör offertsystemet kunna fl stor betydelse i det sammanhanget. gäller att vissa industripolitiska stödinsatser inte får utgå tili de statliga tekoföretagen. Enligt vår uppfattning bör samtliga stödinsatser också kunna utgå till de statliga företagen inom tekoområdet. Omställningar och nedläggningar inom tekoindustrin måste ske i kontrollerade former för att säkerställa såväl att omställningarna för de anställda sker i socialt acceptabla former och med hänsynstagande till den regionala balansen som att utvecklingen av produktionskapaciteten inte får negativa återverkningar på självförsörjningsgraden. Vi förutsätter att tekodelegationen har ett informationssystem som innebär att man fortlöpande och får information om vidtagna varsel vid tekoföretagen. Det är vidare av största vikt att tekodelegationen får möjlighet att ingripa i syfte att åstadkomma rådrum eller fortsatt drift vid företagen. En rad företag läggs nu ned för att konkursförvaltare snabbast möjligt vill avsluta en konkurs eller t. ex. för att företagsledningen är gammal och inte vill fortsätta driva företaget eller därför att företaget visar otillfredsställande lönsamhet och i åtskilliga fall etableras utomlands. Det är nödvändigt att samhällets intressen bevakas i sådana nedläggningssituationer. I syfte att göra det möjligt att hävda statens intressen torde det vara nödvändigt att tillskapa ett särskilt statligt saneringsbolag, vilket i nära samverkan med tekodelegationen kan ingripa i sådana fall. Syftet med ingripandet bör vara att skapa erforderligt rådrum och att göra det möjligt att vidta nödvändiga förbättringar i företagets skötsel samt erforderliga rekonstruktionsåtgärder. Avsikten bör inte vara att företagen permanent skall ligga kvar i detta saneringsbolag, utan företagen bör sedermera överlåtas till andra privata ägare eller till den statliga tekokoncernen. Saneringsbolaget bör som tidigare nämnts stå i fortlöpande kontakt med tekodelegationen, och nära samarbete bör bedrivas på det handläggande planet. De anställdas intressen bör vara väl företrädda i saneringsbolagets styrelse. Från socialdemokratisk sida har vi i partimotionen 1977/78:1643 framfört tanken på ett saneringsbolag. Den avvisades då emellertid av med hänvisning till att ett utredningsarbete pågick inom beträffande möjligheterna att införa ett ändamålsenligt, väl fungerande avvecklingsstöd. Avsikten angavs i näringsutskottets utlåtande /78:41 vara att utredningen skulle slutföra sitt arbete . Utskottet förutsatte också att regeringen på grundval av utredningen skulle lägga fram förslag till åtgärder som syftade till att i akuta krissituationer skapa rådrum för arbetsmarknadspolitiska eller mer långsiktigt syftande industri- och regionalpolitiska åtgärder. Vi kan nu konstatera att under det år som gått sedan gjorde detta uttalande har varken någon utredning eller något förslag från regeringen framlagts i syfte att lösa denna typ av problem. Med hänsyn härtill anser vi det nödvändigt att fattar ett beslut om inrättandet av ett sådant saneringsbolag. Detta företag bör också tillföras ett eget kapital på 25 milj. kr. samt en statlig garanti för upptagande av lån om 75 milj. kr. 1 syfte att öka möjligheterna för skilda intressenter att överta företag från saneringsbolaget bör därför nu inrättas särskilda tekostrukturlån av samma typ som f. n. finns för skoindustrin i form av s. k. skostrukturlån. Skostrukturlånen kan uppgå till högst av köpeskillingen och avskrivas om vissa villkor är uppfyllda i fråga om produktionsåtaganden och kontroll. Enligt vår uppfattning bör dock stödandelen i detta fall begränsas till . För detta ändamål bör ett särskilt investeringsanslag, benämnt Tekostrukturlån, införas och anvisas 25 milj. kr. Det bör ankomma på tekodelegationen eller saneringsbolaget att med hänsyn till de statliga finansiella åtagandena utöva erforderlig kontroll över företagens förvaltning. Ett stort problem för tekoindustrin är att betalningen i stort sett bara sker två gånger till företagen. Det är i samband med att kollektionerna levereras . Detta innebär att företagen ofta får ligga ute med stort rörelsekapital och att problemen i samband med säsongsvackorna skapat oöverstigliga ekonomiska problem för många företag. Inom skoindustrin, där man har motsvarande problem, har en särskild lånegaranti för säsongkrediter inrättats. Enligt vår uppfattning är det nödvändigt att inrätta en motsvarande stödform för tekoindustrin. bör därför medge att statlig kreditgaranti får ingås för säsongkrediter till konfektionsföretag inom en ram av 30 milj. kr. Självfallet bör man i handläggningen noga se till att garantierna ej utnyttjas vid försäljning av importerade varor. Våra förslag innebär i väsentliga delar ett underkännande av regeringens proposition. Regeringen har inte följt beslut , vilket bör föranleda en korrigering. Genom ett bifall till våra förslag tillgodoses den av tidigare tillkännagivna uppfattningen. Med stöd av det anförda hemställs 1. att - med avslag på propositionen - uttalar att målet för samhällets tekopolitik bör vara att nuvarande produktionsvolym på tekoområdet i allt väsentligt bibehålls, 2. att - med avslag på propositionen i denna del - begär att regeringen genomför de förändringar av handelspolitiken som förordats i motionen, 3. att begär förslag av regeringen till lagstiftning i fråga om prissättningsmetoder inom beklädnadshandeln, 4. att begär hos regeringen tvingande bestämmelser om ursprungsmärkning av kläder, 5. att begär att regeringen ger överstyrelsen för ekonomiskt försvar och tekodelegationen i uppdrag att genom fora en försörjningsberedskapspolitisk planering i enlighet med vad som anförts i motionen, 6. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om försörjningsberedskapslån, 7. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om beredskapslager med begagnade kläder, 8. att beslutar inrätta ett saneringsbolag för tekoindustrin i enlighet med vad som anförts i motionen, 9 a. att till Teckning av aktier i saneringsbolag för tekoindustrin (industridepartementet) för /80 anvisar ett investeringsanslag av , 9 b. att bemyndigar fullmäktige i att medge saneringsbolaget för tekoindustrin en kreditgaranti av högst , 10. att godkänner de grunder för tekostrukturlån som angivits i motionen, 11. att till Tekostrukturlån () för /80 anvisar ett investeringsanslag av , 12. att medger att statlig kreditgaranti får ingås för säsongkrediter till konfektionsföretag inom en ram av , 13. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om den hemtextila industrin, 14. att beslutar att de statliga stödåtgärderna även skall utgå till de statliga tekoföretagen. () () () () () () () HANS () () () () ()