ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G2021923 · 1979-01-25 00:00:00 — om medel för särskilda resurser till stödundervisning i gymnasieskolan En del av de tidigare SÅS-resurserna gick till gymnasieskolan. När det nya statsbidragssystemet infördes försvann också SÅS-resursen, men genom särskilt beslut har gymnasieskolan fått använda några som ännu inte utnyttjats för detta ändamål. I bilaga 12 till budgetpropositionen 1979 föreslår statsrådet fri resursanvändning av anslagen för stödundervisning och samordnad specialundervisning. Det är en riktig åtgärd, men är behovet av förstärkta resurser stort på många gymnasieskolor. Elever som haft stödundervisning på behöver ofta hjälp för att klara studierna på gymnasiet, och SÅS-resursen har troligen nedbringat antalet studieavbrott. Med stöd av ovanstående hemställer jag att hos regeringen begär utredning om möjligheten att anslå särskilda resurser till gymnasieskolor med elever med från dokumenterat stödbehov.
mot · G2021924 · 1979-01-25 00:00:00 — om representationen i för södra högskoleregionen I för södra högskoleregionen, bestående av ordföranden och 20 ledamöter, har län och f. n. till skillnad från övriga berörda län vardera endast en ledamot. Då de båda länens representation måste bedömas som otillräcklig för att skall kunna tillföras fullgod kännedom om förhållandena i dessa delar av regionen och på ett tillfredsställande sätt kunna fullgöra sin viktiga uppgift, bör en ändring komma till stånd. Åberopande det anförda hemställs att begär att regeringen föranstaltar om en ökad representation för såväl län som i för södra högskoleregionen.
mot · G2021926 · 1979-01-24 00:00:00 — 1978/79 1926-1932 Motion 1978/79:1926 Utredningen om skolan, staten och kommunerna (SSK) har i sitt slutbetänkande Skolan. En ändrad ansvarsfördelning (SOU 1978:65) framlagt synpunkter och förslag som berör ansvarsfördelningen mellan centrala, regionala och lokala myndigheter. En genomgående trend i förslagen är att så långt som möjligt omfördela ansvar och beslut från central till regional och lokal nivå. SSK har även behandlat frågan om SÖ:s () framtida organisation och verksamhet. I utredningen föreslås att länsskolnämnderna utvecklas till pedagogiska resursenheter för samarbete med de enskilda kommunerna och för den löpande utvärderingen av skolans verksamhet. Regeringen har tillkallat en kommitté med uppdrag att se över den statliga skoladministrationen. Denna utredning skall arbeta snabbt. har framlagt synpunkter på möjligheterna att ge regionala och lokala organ större befogenheter och resurser. överväganden och förslag syftar bl. a. till att ge riktlinjer för ett offensivt praktiskt decentraliseringsarbete. 1 principbetänkandet Lägg besluten närmare människorna (SOU 1978:52) framhålls (s. 51) att SÖ utgör exempel på ett verk med en omfattande central detaljreglering av lokala förhållanden, ett verk utan tradition i decentraliseringsarbetet. a. på vikten av att lokal och regional administration och service anpassas till de regionalpolitiska målen och att verkställighet av åtgärder i samhällsarbetet som berör lokala och regionala förhållanden inte bör ligga centralt. Det decentraliseringsarbete som återstår inom det allmänna skolväsendet finner utredningen vara: uppgifter på det centrala planet omprövas. Ärendegrupper som inte absolut fordrar central handläggning rensas ut så att SÖ.s initierande, utvecklande och rådgivande roll renodlas. Fördelningen av befogenheter mellan SÖ, länsskolnämnderna och kommunerna ses över. F. n. är SÖ ett av de centrala ämbetsverk som vuxit snabbast och mest gjort sig känt för byråkratiska rutiner som blivit mycket personalkrävande. En bantning till betydligt mindre än hälften av nuvarande storlek synes önskvärd, om decentraliseringen skall få effekt. En utlokalisering av SÖ till ort utanför framstår som lämplig och nödvändig i detta sammanhang och torde bli det verksammaste 1 1978/79. medlet att vinna även övriga påtalade effekter. Bland de orter som kan komma i fråga för sådan utlokalisering utgör en ort som av många skäl bör nämnas. Ett viktigt skäl är belägenheten nästan exakt mitt i . Andra skäl är goda kommunikationer, en god samhällsservice och goda arbetsförhållanden. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär att kommittén som skall se över den statliga skoladministrationen även får i uppdrag att lämna principförslag för utlokalisering.
mot · G2021927 · 1979-01-25 00:00:00 — fanns i landet ca 600 skolkuratorer och 1978 drygt 900. Av dessa var anställda av skolstyrelse och av landsting. Skolkuratorsverksamheten vid vårdskolor, den kommunala vuxenutbildningen och folkhögskolorna är under utbyggnad. Skolkuratorsfunktionen är en verksamhet under utveckling. finns skolkuratorers förening, en idéell yrkesförening, vars uppgifter är att a) tillvarata skolkuratorernas yrkesmässiga intressen, b) följa och stimulera den skolsociala utvecklingen, c) verka för en utbyggd fortbildning för skolkuratorer. Föreningen arbetar regionalt genom s. k. länsombud. Dessa arbetar helt idéellt och har alltså ingen ekonomisk ersättning eller arbetstidsförkortning för sitt arbete. Länsombudens arbetsuppgifter är bl. a. att i samarbete med länsskolnämnd och länspsykolog samordna och framföra önskemål om studiedagar och annan fortbildning för länets skolkuratorer; dessutom skall de introducera nyanställda kuratorer. SÖ har anordnat informationskonferenser för länsombuden och använt denna grupp som kanal till övriga skolkuratorer. Enligt många skolkuratorers uppfattning skulle skolkuratorsverksamheten inte ha kunnat utvecklas som den gjort utan arbetsinsatserna från länsombuden. Eftersom antalet skolkuratorer utökats och arbetsuppgifterna ständigt förändrats har kraven på länsombudens arbetsinsatser ökat. I de flesta fall är skolkuratorn den enda socialarbetaren vid skolan. Skolkuratorerna är en mycket liten yrkesgrupp totalt i landets kommuner, ibland den enda skolkuratorn i sin kommun. skolkuratorers förening har framhållit behovet av att en regional tjänst inrättas vid länsskolnämnderna, som skulle ha ansvaret för de övergripande och samordnande arbetsuppgifterna för skolkuratorerna inom länet. SÖ tillsatte 1974 en arbetsgrupp som skulle utarbeta en rapport med beskrivning och analys av det skolkurativa arbetet. Arbetsgruppen avlämnade sin slutliga version av rapporten . Ett av förslagen i rapporten är att det på regional nivå vid varje länsskolnämnd inrättas 'länsskolkuratorstjänster' för socionomer med skolkurativa funktioner i syfte att bl. a. verka för samordning, handledning, utvärdering, utveckling och fortbildning av länets skolkuratorsresurser. Dessa 'länsskolkuratorer' bör 1* 1978/79. vidare medverka i frågor rörande fortbildning och information för skolans personal samt bevaka och initiera forskning på det skolsociala området till gagn för skolkuratorsverksamheten. För att ytterligare analysera en eventuell länsskolkurators arbetsuppgifter bör försöksverksamhet anordnas. För att få en klar belysning av frågan bör den bedrivas i dels typisk glesbygd, dels i storstadsområde. Med hänvisning till vad som i motionen anförts hemställs att hos regeringen begär förslag till åtgärder så att det vid varje länsskolnämnd inrättas länskuratorstjänster.
mot · G2021930 · 1979-01-25 00:00:00 — av om statsbidraget till har vid bedrivit social utbildning . 1964 anpassades utbildningen på den sociala linjen till och har även varit föremål för utredning. Målet med sociala utbildning är att utbilda socialarbetare för kyrklig, frikyrklig, , statlig och enskild tjänst. sociala utbildning motsvarar i princip socialhögskolornas eller den utbildning som förmedlas vid den sociala linjen vid den nya högskolan. De examinerade från institutet har av och likvärdiga med examinerade från socialhögskolorna. Institutet är medlem i och i work. för institutets sociala linje är universitets- och högskoleämbetet. Utöver de principiella likheterna med socialhögskolornas utbildning föreligger emellertid betydelsefulla avvikelser och tillägg. är en liten utbildningsinstitution med en examination av endast ca 45 elever . Utbildningen är annorlunda men likvärdig med andra sociala utbildningar. Det har länge utgått statsbidrag till sociala utbildning. Stora belopp har emellertid fått tillskjutas av och genom elevavgifter. Underskottet beräknas för till . Det är högst osannolikt om i fortsättningen kan driva verksamheten med så stora ekonomiska underskott. Statsbidraget uppgår enligt tillgängliga beräkningar till . Det har höjts successivt men ändå inte kunnat hålla jämna steg med prishöjningarna. Som jämförelse kan nämnas att statsbidraget vid de statliga socialhögskolorna är ca . Jag finner denna skillnad alltför stor. En lämplig avvägning vore enligt min uppfattning att statsbidraget uppgick till av elevkostnaden vid våra statliga socialhögskolor. Socialutbildningen vid är erkänd. Den fyller en stor uppgift och de utexaminerade eleverna därifrån har alltid mottagits väl ute på den sociala arbetsmarknaden. Samhället har huvudansvaret för socialutbildningen och bör således i stort sett stå för kostnaderna. Om sådan utbildning utförs av en organisation eller folkrörelse bör man emellertid utgå ifrån att viss del av kostnaderna faller på denna. För att åstadkomma ekonomisk trygghet i fortsättningen bör regeringen inleda förhandlingar med om en fast grund för beräkningen av statsbidraget, förslagsvis knutet till genomsnittet av elevkostnaden vid socialhögskolorna. Med hänvisning till det anförda får jag anhålla att hos regeringen begär en översyn av statsbidraget till den sociala utbildningen vid med syfte att uppnå en fast beräkningsgrund enligt de riktlinjer som anförts i motionen.
mot · G2021932 · 1979-01-24 00:00:00 — av m. fl. om lokalisering till av verksamhet med mikrofilmning av dagspress Förvaring av dagstidningmaterial ställer stora krav på utrymmen och är förenad med betydande kostnader och olägenheter från servicesynpunkt. Det finns också risk för att äldre tidningsmaterial går förlorat för eftervärlden genom att papperet förmultnar eller slits ner. Med hänsyn härtill har tidningsfilmningskommittén i två rapporter (Ds U 1975:4 och Ds U 1976:14) lämnat förslag rörande mikrofilmning av dagspressen. Kommittén föreslår att tidningsfilmningen omfattar kontinuerlig filmning och retrospektiv filmning. Med kontinuerlig filmning avses löpande mikrofilmning av varje dagstidning som utkommer i . Retrospektiv filmning består av mikrofilmning av sådana serier av svenska dagstidningar som finns vid de vetenskapliga biblioteken och som inte filmats. Beträffande lokaliseringen av den nämnda mikrofilmningen har kommittén endast övervägt och . Utredningens slutliga förslag innebär att både den kontinuerliga och den retrospektiva Filmningen borde Förläggas till . i och kommun har i skrivelser till regeringen argumenterat för att företaget ! AB i borde finnas med vid en bedömning av lämplig lokaliseringsort för verksamheten. De argument som fördes fram var dels det nämnda företagets kapacitet på området, dels de stora och allmänt kända sysselsättningsproblemen i kommun. Från länets sida framhölls särskilt vikten av att företaget i fick möjlighet att delta i anbudsgivningen, som annars enbart hade förbehållits två företag belägna i och . Regeringen gick också begäran om deltagande i anbudsgivningen till mötes, och kungl, infordrade anbud från och ytterligare ett antal företag. behandlade frågan om mikrofilmning av dagspress och tog då ställning för en förläggning av verksamheten till . Detta skedde utan att man beaktade det faktum att kungl, var i med att genomföra en utvärdering av de anbud som ingivits av övriga aktuella företag. beslutade i enlighet med utskottets förslag. Det står klart att ej haft möjlighet att beakta allt tillgängligt material i denna fråga. De starka argument som i olika sammanhang förts fram för en lokalisering av mikrofilmningen till vägdes ej in vid utbildningsutskottets och behandling av ärendet. Som framgår av tidningsfilmningskommitténs rapporter övervägde man inom kommittén möjligheten att förlägga den kontinuerliga och den retrospektiva filmningen till olika orter. Vi anser att detta alternativ bör tas upp till förnyat övervägande. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen anhåller att möjligheterna utreds att förlägga del av verksamheten med mikrofilmning av dagspress till . BO () () . H. ()
mot · G2021933 · 1979-01-25 00:00:00 — 1978/79 1933-1942 om demokratin i studerandesammanslutningar med obligatoriskt medlemskap Regeringen föreslår att kårobligatoriet skall få behållas tills vidare. Det innebär att studentkårerna även i fortsättningen kommer att kunna bedriva studentfacklig verksamhet och erbjuda studenterna social service. Studenterna väljer demokratiskt sina företrädare samt beslutar om en avgift för att finansiera verksamheten. Alla som drar nytta av den studentfackliga verksamheten betalar avgiften till den. Dock uppvisar somliga studerandeförsamlingar (studentkårer) en organisation och beslutsstruktur, som rimmar illa med den interndemokrati som "obligatoriet förutsätter. På många kårer fattas besluten vid stormöten, där personlig närvaro och stor uthållighet krävs av den enskilde studenten för att kunna påverka besluten. Det leder till att många på grund av t. ex. studier, barnpassning, långa resor eller extraarbete icke kan delta i den demokratiska processen. Kåren styrs av en liten grupp som ej är representativ för kårens medlemmar. Det är klart otillfredsställande att ett antal icke demokratiskt valda personer uttaxerar obligatoriska avgifter från studenterna och uttalar sig i studenternas namn i fackliga frågor. Visserligen kan många kårer, särskilt de minsta, styras bra genom stormöten eller genom grupprepresentation (dvs. att högsta beslutande organet består av en representant från varje undervisningsgrupp), men majoriteten av medlemmarna bör få möjlighet att i allmänna val uttala sig om styrelseformen. Bäst skulle detta kunna ske, om en allmän omröstning angående beslutsformerna arrangerades med lämpliga intervall, t. ex. . Då får nya studerandegenerationer en chans att ändra tidigare beslut. För att på så sätt stärka och värna demokratiska beslutsformer inom alla studerandeförsamlingar, bör statsmakterna förelägga studentkårer, som omfattas av obligatoriet att anordna en regelbundet återkommande allmän omröstning angående kårens beslutsformer. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs att hos regeringen anhåller att sådana åtgärder vidtas att 1 1978/79. 1978/79:1933 2 demokratin inom alla studerandesammanslutningar med obligatoriskt medlemskap garanteras. () ()
mot · G2021935 · 1979-01-25 00:00:00 — om bibehållande av barnavårdslärarlinjen I propositionen 1978/79:100, bilaga 12, föreslås att barnavårdslärarlinjen vid universiteten i , och skall avvecklas fr. o. m. . Mot detta förslag talar bl. a. följande omständigheter. o 1 SOU 1978:86 lägger LUT -74 ett enhälligt förslag om utbildningens bibehållande . Att inte ge berörda remissinstanser tillfälle till ställningstagande måste betecknas som synnerligen odemokratiskt, o Den nuvarande barnavårdslärarutbildningen har inte något fullgott alternativ! Den av barnstugeutredningen föreslagna barnpedagogiska utbildningen i tre steg, vars genomförande godkänt vid 1976/som en väg dels till lärartjänst i barnkunskap och barn- och ungdomskunskap inom grundskola och gymnasieskola, dels till lärartjänst inom förskollärar- och fritidspedagogutbildning, har ännu inte byggts upp från grunden. Flertalet yrkesverksamma förskollärare och fritidspedagoger har inte en 2-årig vårdlinje eller motsvarande (= STEG 1) som grund för sin yrkesutbildning (= STEG 2). Man startar således STEG 3 (= 20 poäng praktisk-pedagogisk utbildning) innan det finns studerande som har de avsedda förkunskaperna. Därtill kommer att den delvis enligt barnstugeutredningens intentioner reviderade grenen för barn- och ungdomsvård, vårdlinjen, inte kunnat utvärderas. Utbildning efter nämnda läroplan är nämligen endast föremål för en begränsad försöksverksamhet i ett antal kommuner fr. o. m. /79. o Den praktisk-pedagogiska utbildning om 20 poäng, som anordnats, har inte följts upp! Inte heller har man undersökt i vad mån dessa lärares utbildning är relevant för de krav som ställs på dem i deras nya lärarfunktion. o I budgetpropositionen framhålls att den behörighet som barnavårdslärarlinjen leder till är snäv (sid. 492). Detta är en sanning med modifikation med hänsyn till att barnavårdslärare har behörighet att undervisa i andra ämnen och inom andra utbildningsområden, o Intresset för utbildning vid barnavårdslärarlinje har ökat markant, speciellt efter högskolereformens genomförande. Att denna utbildningslinje plötsligt upphör kommer att upplevas med stor besvikelse av alla dem som inriktat sig på utbildningen. De studerande som genomgår sin 3-åriga utbildning känner sig naturligtvis arbetsmarknadsmässigt hotade om en snabb expansion av "20-poängsutbildade lärare kommer till stånd. Att tänka sig två utbildningsvägar för samma behörighet är kanske orealistiskt. Beslut om ev. nedläggning av nuvarande barnavårdslärarutbildning bör dock fattas först sedan en fullgod utbildningsgång - såväl ämnesmässigt som praktiskt-pedagogiskt - byggts upp och utvärderats. bör alltså utbildningen bedrivas med oförändrad intagning, dvs. 36 nybörjarplatser, fördelade på 12 i , 12 i och 12 i . Med hänvisning till ovanstående hemställs att uttalar 1. att intagning till barnavårdslärarlinjen sker i oförändrad omfattning , dvs. 2. att beslut om ev. nedläggning fattas först sedan den föreslagna ersättningsutbildningen utvärderats.
mot · G2021936 · 1979-01-25 00:00:00 — om resurser till stressforskningslaboratoriet vid beslöt om inrättande av en professur vid medicinska forskningsrådet i psykosocial miljömedicin, särskilt arbetsmedicin, med placering vid för klinisk stressforskning. Detta laboratorium har spelat en central roll i forskningen om den psykosociala miljön och om miljöfaktorernas inverkan på hälsa och välbefinnande. är detta laboratorium med regeringens medgivande även WHO:s internationella samarbetscentrum för forskning och utbildning i psykosociala faktorer och hälsa. Trots sin ställning och sin omfattande verksamhet saknar laboratoriet, utöver chefstjänsten, fortfarande fasta tjänster och basresurser över statsbudgeten. Frågan om resursförstärkning till stressforskningslaboratoriet och dess anknytning till lär vara fardigutredd av den beredningsgrupp inom som handlägger frågan om framtida verksamhetsinriktning och organisation. Det förefaller dock inte vara möjligt att proposition med anledning av beredningsgruppens förslag och riksdagsbehandling av frågan kan ske i så god tid att stressforskningslaboratoriet kan få de fasta tjänster och basresurser som bedöms som nödvändiga under /80. I avvaktan på beredningsgruppens förslag och slutliga ställningstagande bör regeringen vidta åtgärder så att stressforskningslaboratoriet kan tillhandahållas de basresurser och de tjänster som bedöms som nödvändiga för verksamheten. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär att stressforskningslaboratoriet vid ges sådana resurser att verksamheten kan bedrivas effektivt.
mot · G2021937 · 1979-01-25 00:00:00 — av och om försöksverksamheten med idrottsgymnasier F. n. pågår på 13 orter i landet försöksverksamhet med s. k. idrottsgymnasier. Ordet idrottsgymnasier härleder sig från att elever med håg och fallenhet för idrott har möjlighet att utbyta en del av den reguljära undervisningen mot ämnet specialidrott. Undervisningen och träningen av eleverna på ett idrottsgymnasium handhas av skickliga tränare som utses av det specialförbund till vilket vederbörande idrott hör. Uttagningen av elever till idrottsgymnasierna sker genom () arbetsgrupp för elitidrottsutbildning efter rekommendation av specialidrottsförbunden. Den hittillsvarande försöksverksamheten har lämnat goda resultat och talar för en utbyggnad. har tidigare fattat beslut om försöksverksamhet med idrottsgymnasier på 13 orter i landet, men föreslår för elitidrottsutbildning en utökning till 20 orter, vilket tillstyrks av SÖ och . Utökningen medför att lagbollsporter och tennis också kan omfattas av försöksverksamheten. Denna har tidigare endast omfattat individuella sporter. Med stöd av det anförda hemställs att beslutar att utöka försöksverksamheten med s. k. idrottsgymnasier från nuvarande 13 orter till 20 orter.
mot · G2021938 · 1979-01-25 00:00:00 — av m. fl. Minskningen av antalet anställda vid i innebär ett allvarligt hot mot sysselsättningen inom denna del av . Införandet av en ny teknik inom telekommunikationerna innebär en minskad sysselsättning för den närmaste treårsperioden som beräknas till 12 96. Med tanke på att det redan finns ett stort antal arbetslösa inom området, främst bland ungdomar , anser vi att regeringen aktivt bör medverka till att centrala roll inom denna sektor bibehålls. Det behövs också en aktivare försäljningsorganisation för denna sektors produkter. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförs angående produktionsinriktning med hänsyn till sysselsättningsläget på . () ()
mot · G2021939 · 1979-01-25 00:00:00 — av och om Förstatligande av Järnvägar Järnvägar - NKLJ - ägs av . a. haft till uppgift att klara Uddeholmsbolagets transporter från järnverk och gruvor till avlastningshamnarna vid , liksom de omfattande virkestransporterna till pappersmassefabriken i . Men därutöver har denna järnväg haft betydelse för övriga transporter av varor. svarade NKLJ också för en livlig persontrafik, särskilt på sträckan . I ett årtionde har emellertid persontrafiken varit nedlagd. Vid nedläggningen av persontrafiken fick detta negativa verkningar för bygden. Kritiken mot olägenheterna har ökat och bl. a. har berörda kommuner krävt att persontrafiken återupptas. Vådorna av att järnvägarnas uppgifter i så hög grad överförts till landsvägstrafiken framstår allt klarare. Detta gäller i hög grad godstrafiken, som hårt belastar vägarnas kapacitet och vållar miljöproblem. Konsekvenserna för trafiksäkerheten är välbekanta. Ett återupptagande av persontrafiken vid NKLJ skulle också bidra till att lätta trafiksituationen på de f. ö. bristfälliga vägarna inom det område banan omfattar. Det anses numera som självklart att samhället skall svara för kommunikationerna. De bör inte överlåtas till enskilda företag. Inte minst gäller detta mot bakgrund av kommunikationernas betydelse i regionalpolitiskt hänseende. Ett upprustat skulle kunna betyda en hel del för en regionalpolitisk satsning på norra delen av . Detta talar för att NKLJ bör förstatligas och införlivas med det övriga järnvägsnätet. Ytterligare skäl har aktualiserat ett förstatligande av NKLJ. Uddeholmsbolagets utveckling och framtidsplaner utgör ett hot mot NKLJ. När bolagets behov av banan minskar, kan man befara en nedläggning av densamma. Detta skulle vålla nya problem och motverka strävandena att skapa andra arbetstillfällen i bygden, när avvecklar delar av sin verksamhet. För att främja utvecklingen i denna bygd i fråga om sysselsättningen talar starka skäl för en upprustning och även en breddning av banan. En breddning till normalspårig järnväg skulle öka möjligheten till samordning med det övriga järnvägsnätet. Endast genom att NKLJ överförs i statlig ägo kan en sådan upprustning komma till stånd. I de nödvändiga statliga satsningarna för att säkra sysselsättningen i kan NKLJ bli en betydelsefull del. Med hänvisning till det anförda föreslås att hos regeringen anhåller att åtgärder vidtas för att överföra NKLJ i statlig ägo och inordna företaget i det övriga järnvägsnätet.