ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G2021309 · 1979-01-23 00:00:00 — Motion 1978/79:1309 av m. fl. om idrottsanläggningars utformning och standard Flera av specialforbunden inom svensk idrott utfärdar beslut om hur idrottsarenorna skall vara utformade och vilken standard de skall ha för att förbunden skall tillåta föreningar och idrottslag att delta i förbundens tävlingar och seriesystem. Således har fastställt, att endast lag som har tillgång till får spela i ishockeyns division 1. Likaledes har beslutat att fr. o. m. 1980 får endast sådana bandylag som har tillgång till konstfrusen bandybana delta i bandyns division 1. Dispens kan dock i särskilda fall utfärdas. Det innebär att ishockeylag och bandlyg från små resurssvaga kommuner som exempelvis inom , där man endast förfogar över naturisbana, endera får avstå från spel i division 1 eller också nödgas spela sina hemmamatcher på annan ort. Samma situation råder säkerligen för idrottsföreningar inom andra kommuner i landet. Idrottsarenornas utformning har givetvis betydelse om det är fråga om internationella tävlingar och matcher. Men för nationella tävlingar och inhemska seriesystem borde det inte finnas bestämmelser som utestänger idrottsmän och idrottsföreningar från resurssvaga kommuner. Idrottsförbundens beslut skapar också problem inom den kommunala ekonomins långtidsplanering, eftersom det inte tycks finnas något hänsynstagande från idrottsförbunden om kommunernas och statens möjligheter att skapa de arenor som förbunden beslutat om. Staten ger i olika former ekonomiskt stöd till idrottsrörelsen. Syftet med detta stöd bör vara, att ingen som vill eller kan delta i olika idrotter skall kunna utestängas från att delta i tävlingar eller seriesystem. Den nuvarande samhällsekonomiska situationen innebär, att kommunerna måste flytta fram vissa planerade projekt inom ett flertal områden. Så kan även bli fallet med sport och idrottsanläggningar. Regeringen bör ta initiativ till överläggningar med och dess olika specialförbund angående deras beslut om idrottsanläggningarnas utformning och standard och om de villkor som förbundet utfärdat enligt det anförda. Med hänvisning till vad som i motionen anförts hemställs att hos regeringen begär initiativ till överläggningar med och dess specialförbund angående de av dem antagna bestämmelserna om idrottsanläggningars utformning och standard. () () () () ()
mot · G2021313 · 1979-01-25 00:00:00 — om marknadsföringen och distributionen av kvalitetsfilm De diskussioner som förts i vårt land om filmcensurfrågans fortsatta behandling har i hög grad kommit att kretsa kring den ökade våldsunderhållningen i det allmänna filmutbudet. antogs att om samhället genom en aktivare filmpolitik stimulerade produktion och distribution av ett kvalitetsmässigt bättre filmutbud, skulle de ingripanden som sker, antingen i form av förbud eller klipp, förlora all aktualitet. Erfarenheterna har visat något helt annat. Ekonomiskt tunga, spekulativa marknadskrafter låter ständigt sina kortsiktiga vinstintressen gå före alla kulturella ambitioner. Enligt vår mening är den marknadsföring som distributörerna tillämpar ett av de avgörande skälen till att det alltjämt råder allvarliga missförhållanden på detta område och det är en stor brist att filmens marknadsföringsfrågor inte blivit föremål för någon djupare analys. Trots det stora intresse som pressens filmrecensenter visar och trots den utgivning som sker av kvalitativt högtstående filmtidskrifter vilket borde tjäna till vägledning för allmänheten - och främst ungdomen - väger dessa insatser lätt när filmbolagen, ofta med diskutabla metoder, föresatt sig att till nästan varje pris marknadsföra en viss film. Utrymmet för de seriösa bedömningarna blir mindre och allmänheten förlorar en samlad överblick av ett filmutbud som i stor utsträckning också bjuder på en konstnärligt högtstående produktion. Filmens marknadsfrågor blev inte heller behandlade av den senaste offentliga filmutredningen som hade till uppgift att dra upp riktlinjerna för de närmaste årens filmpolitik. Då mycket tyder på att filmens marknadsföringsfrågor riskerar att inte heller forsättningsvis bli behandlade i det nu pågående utredningsarbetet inom det berörda området föreslår vi att beslutar hemställa hos regeringen om att massmedieutredningen får i uppdrag att överväga även frågan om marknadsföring och distribution av kvalitetsfilm.
mot · G2021314 · 1979-01-23 00:00:00 — Motion 1978/79:1314 av m. fl. om inrättande av ett fotografiskt centralmuseum bildades , en förening som började bygga upp fotografiska samlingar. Samlingarna överlämnades senare till staten och ingår som en avdelning inom under namnet . Verksamheten har drivits under knappa ekonomiska omständigheter och med en lokalsituation som varit besvärande. Utifrån sett har endast utställningsverksamheten visat museets existens, trots att museet har ett fint bibliotek och stora samlingar. De fotografiska samlingarna ligger till största delen nedpackade och är därför svåråtkomliga. kunde öppnas för forskning . har en intendent och en bibliotekarie på halvtid samt dessutom en person från Modema museet. Personalbristen och den klena ekonomin har lagt hinder i vägen för en uppbyggnad av ett fotografiskt centralmuseum. De mest akuta kraven på en uppbyggnad av ett fotografiskt centralmuseum kommer förmodligen från länsmuseerna och andra bildsamlingar i landet. Frågan är för övrigt om museerna på bevarandesidan har något större problem att lösa inför 1980-talet än just bildvården, skrev på i tidskriften nr 4/1976. Ett fotografiskt centralmuseum skulle kunna gå i spetsen med expertis och med utarbetande av metoder och rutiner för konservering och arkivering. Det gäller i lika hög grad att göra bildarkiven tillgängliga. I arkiven ligger stadens eller länets hela historia under samlade på bild. Det är en mycket viktig uppgift att göra bildmaterialen tillgängliga både i form av utställningar och böcker som källmaterial för forskningar. Ett fotografiskt centralmuseum som ger vägledning för inventering och katalogisering kan i gengäld inhämta och sprida rika kunskaper om fotografins historia i . Fotografins historia i kan inte skrivas, så länge vi har så stora luckor i kunskap och källmaterial som vi har . På universiteten börjar fotografin få en plats inom den konstvetenskapliga undervisningen. Därmed ökar kravet på ett centralmuseum, som kan hålla sina samlingar och sitt bibliotek öppna och tillgängliga och som kan sända ut studiesamlingar och bildserier. Från landets fotografer finns det självfallet stora önskningar om ett fotografiskt centralmuseum där de kan få historiskt perspektiv på sin verksamhet liksom aktuella impulser. Det ovan anförda visar klart behovet av ett fristående fotografiskt centralmuseum med Jämfört med , förstärkta ekonomiska och personella resurser. Med hänvisning till ovanstående hemställs att anhåller att regeringen framlägger förslag om inrättande av ett fristående fotografiskt centralmuseum. () ()
mot · G2021315 · 1979-01-24 00:00:00 — av om talböcker för lässvaga Ett betydande antal människor, både skolungdom och vuxna, har trots en tillräcklig synskärpa så stora lässvårigheter att de starkt hämmar läsförmågan och läsintresset. Lässvårigheter kan ibland förebyggas eller behandlas med medicinska, psykologiska och pedagogiska metoder. Det föreligger ett stort behov av forskning, utbildning och samordning inom dessa behandlingsområden, vilket tar tid. Något som däremot relativt snabbt skulle kunna underlätta betydligt för de läshandikappade vore att ställa de resurser till förfogande som fordras för att människor med speciella lässvårigheter skall få tillgång till litteratur på talbok. Talboksläsning kan t. ex. vara en späk- och litteraturintresseutvecklande metod för att komplettera stödundervisningen av lässvaga elever. För många vuxna skulle det innebära en reell chans att ta del av litteraturutbudet. Den uppbyggnad av talbokstillgången på våra bibliotek som pågår har stor betydelse för de synskadade. Denna uppbyggnad bör förstärkas, så att talboksservicen tillgodoser även de lässvaga. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen anhåller att i utredningen angående förbättrad talboksservice för synsvaga även de lässvagas problem beaktas.
mot · G2021321 · 1979-01-25 00:00:00 — av m. fl. om statsbidrag till konstmuseum I län är länsmuseifunktionen uppdelad på två museer: och . Genom statsbidragets konstruktion erhåller endast statligt stöd. , som drivs av , uppfyller enligt vår mening redan nu de krav som kan ställas på ett regionalt museum. saknaren avdelning för bildkonst, varför helt svarat för denna verksamhet. Bidrag utgår från både kommun och landsting. kulturutredning har tagit upp frågan om ett samgående genom gemensam stiftelsebildning, men man har t. v. i stället upprättat ett samarbetsavtal mellan museerna. begärde att få räknas som statsbidragsberättigat regionalt museum. har dock inte velat tillstyrka detta med tanke på planerad omorganisation. Frågan om statsbidrag till får inte ytterligare förhalas enbart av formellaskäl. Utgångspunkten måste vara den verksamhet som bedrivs. Den är länsomfattande, bred och utåtriktad. framhåller att samarbetsavtalet på ett smidigt sätt löser problemen med att föra in konsten i bidragssystemet i sådana län där konstverksamheten ligger utanför regionmuseerna. Under förutsättning att erhåller begärda anslagshöjningar avser man att vid fördelningen av bidrag till regionala museer ta hänsyn till frågan om ett ökat stöd till för konstverksamhet i samverkan med . har i budgetpropositionen begärt ytterligare 112 grundbelopp men departementschefen föreslår en ökning med 100. Det kan därför vara tveksamt hur man kommer att behandla frågan om bidrag till konstverksamheten i län. Om statsbidrag inte kan erhållas för verksamhet medför detta att län i förhållande till andra län erhåller ett avsevärt mindre statligt stöd till regional kulturminnesvård och museiverksamhet. Detta trots att verksamheten i län är av minst samma omfattning som i län där konstverksamheten ligger direkt under . Med hänvisning till ovanstående hemställs att uttalar att bör prioriteras vid fördelning av de ökade resurserna för regionala museer, så att statsbidrag utgår för den konstverksamhet som bedrivs . () () () () () ()
mot · G2021322 · 1979-01-25 00:00:00 — av m. fl. om uppsökande verksamhet i bostadsområden 1 propositionen om vidgad vuxenutbildning (propositionen 1975:23) föreslog den socialdemokratiska regeringen en försöksverksamhet med uppsökande verksamhet riktad till korttidsutbildade grupper som inte kan nås på arbetsplatserna, t. ex. hemarbetande, handikappade och invandrare. I denna uppsökande verksamhet i bostadsområdena skulle studieförbunden medverka. 1 budgetpropositionen anmäler föredraganden att överlämnat en rapport över verksamheten. I avvaktan på en samlad värdering av både den uppsökande verksamheten på arbetsplatser och i bostadsområden beräknas för nästa budgetår inga medel för verksamheten i bostadsområden. Regeringens förslag strider enligt vår mening mot uttalandet i föregående budgetproposition. Där anfördes att den angelägna verksamheten med uppsökande verksamhet i bostadsområden inte skall behöva avbrytas i och med att avslutar sitt uppdrag. Sålunda beräknades för innevarande budgetår 2 milj. kr. för detta ändamål. I en moderatmotion yrkades avslag på regeringens förslag. Ett enigt utskott uttalade dock att försöken med uppsökande verksamhet i bostadsområden borde få fortsätta (UbU 1977/78:15). Regeringens förslag i årets budgetproposition innebär att man anslutit sig till den moderata uppfattningen att medel inte bör anvisas för fortsatt försöksverksamhet i bostadsområden. Regeringens förslag är ytterligare exempel på hur man på olika punkter försvårar för studieförbunden att nå korttidsutbildade vuxna. Vi har i vår motion om ökat statsbidrag till studiecirkelverksamhet motsatt oss en ytterligare urholkning av detta bidrag. I stället finns det enligt vår mening avgörande skäl som talar för att stärka studieförbundens arbete med att utjämna utbildningsklyftorna. Socialdemokraterna anser att det saknas skäl för att avveckla bidraget till uppsökande verksamhet i bostadsområden i avvaktan på den samlade utvärdering som tidigare nämnts. Logiken kräver att statsbidraget till uppsökande verksamhet i bostadsområden bibehålls. Också den uppsökande verksamheten på arbetsplatserna skall ingå i den samlade utvärderingen. Denna verksamhet skall dock enligt regeringens förslag få ett fortsatt statsbidrag. Vi vill också stryka under att problem alltid uppstår när man lägger ner en verksamhet som sedan skall återupptas. Förslaget måste därför uppfattas så att regeringen, oaktat vad utvärderingen leder fram till, inte är beredd att stödja en uppsökande verksamhet i bostadsområden. Socialdemokraterna föreslår att verksamheten får fortsätta även . För att detta skall bli möjligt föreslår vi att 2 milj. kr. anvisas för /80. Med hänvisning till vad som anförts hemställs att beslutar att till Bidrag till studieförbund (E 7. ningsdepartementet) anvisa ett i förhållande till regeringens förslag med . förhöjt anslag a v , varvid anslagsposten 6 skall uppgå till . () () () () () () () () ()
mot · G2021323 · 1979-01-25 00:00:00 — av m. fl. om medel för löntagarorganisationernas utbildning av ledamöter i linjenämnder m. fl. organ, m. m. 1 anslagsframställning för /80 har universitets- och högskoleämbetet (UHÄ) begärt ytterligare medel för utbildning av ledamöter i linjenämnder m. fl. organ samt stöd till fackliga organisationers samarbete med universitet och högskolor. I budgetpropositionen kommenteras inte UHÄ:s framställning. Strävandena att närma högskola och arbetsliv till varandra är ett betydelsefullt inslag i den beslutade reformeringen av högskoleutbildningen. Det är väsentligt att de fackliga organisationerna får reella möjligheter att aktivt medverka i denna utveckling. På olika sätt bör samhället stödja insatser som görs av organisationerna inom detta område. Det är omvittnat att de ledamöter som tillförts olika beslutande organ i den nya organisationens första år haft svårigheter att fungera på avsett sätt. Informations- och utbildningsinsatserna för dessa grupper har varit otillräckliga. Det är angeläget att de insatser som de fackliga organisationerna har inlett för sina resp. medlemsgrupper kan fördjupas och vidareutvecklas. Härigenom förbättras högskolans möjligheter att förnya utbildningen och tillgodose skilda gruppers behov. Vi vill särskilt peka på att löntagarorganisationerna tillsammans med UHÄ och vissa region- och högskolestyrelser initierat försöksverksamhet med högskolekurser för bl. a. fackligt förtroendevalda. Dessa kurser har främst gällt arbetsmiljö, arbetsrätt och företagsekonomi. Kurserna avses vara en fördjupning av den fackliga utbildningen som organisationerna själva bedriver. Avsikten är att utvidga detta kursutbud tili ytterligare ämnen, varvid de fackliga organisationerna uträttar ett grundläggande arbete med uppläggning av kursinnehåll och utbildningsmetoder. Med hänsyn till det omfattande arbete som pågår på detta område borde UHÄ:s begäran om ytterligare stöd till de fackliga organisationernas samarbete med universitet och högskolor ha bifallits i regeringens budgetförslag. Mot denna bakgrund föreslår vi att den av UHÄ för nästa budgetår begärda anslagsökningen av . för detta ändamål kommer till stånd. Med hänvisning till vad som anförts hemställs att beslutar att under anslaget Universitets- och högskoleämbetet: Förvaltningskostnader beräkna . för utbildning av ledamöter i linjenämnd m. fl. organ samt stöd till fackliga organisationers samarbete med universitet och högskolor utöver vad som utgår under innevarande budgetår. () () () () () () () () ()
mot · G2021324 · 1979-01-25 00:00:00 — av m. fl. om föreningsmeriter som urvalsgrund vid antagning till högskoleutbildning I budgetpropositionen föreslår regeringen att avskaffa föreningsmeriter som urvalsgrund vid antagning till högskoleutbildning fr. o. m. . Förslaget motiveras med att tillgodoräknandet av föreningsmeriter synes ha missgynnat kvinnliga sökande vid de tre antagningstillfällen som ägt rum sedan de nya urvalsreglerna till högskolan infördes. Förslaget läggs fram trots att föredraganden säger sig dela uppfattningen att föreningsmeriter ger värdefull erfarenhet. Det är enligt vår mening för tidigt att dra några alltför bestämda slutsatser av effekterna av det införda antagningssystemet även om vissa tendenser, däribland att kvinnliga sökande förefaller ha missgynnats, har visat sig. Andelen kvinnor som sökt till högskoleutbildning med åberopande av föreningsmeriter har dock ökat sedan det första antagningstillfället. Dåvarande departementschefen uttalade i propositionen (1975:9) om reformering av högskoleutbildningen att han ansåg det värdefullt om erfarenheter av fackligt och ideellt föreningsarbete, ungdomsledarskap m. m. tillgodoräknades vid antagning till högskoleutbildning inom ramen för meritvärderingen av arbetslivserfarenhet. hade ingen erinran häremot. Starka skäl talar för att just antagningsregler får gälla innan förändringar vidtas. Presumtiva sökande skall för sin planering känna till vad som gäller. Det är vår bedömning att kännedomen om de nya reglerna för antagning till högskolan nu vunnit allmän spridning och att många ungdomar, både flickor och pojkar, i allt högre grad söker skaffa sig meriter genom ett aktivt engagemang i föreningslivet. Vi anser att detta är värdefullt inte bara för ungdomarna själva och föreningslivet utan också för att högskoleutbildningen därigenom kommer att tillföras nya erfarenheter. I sin iver att snabbt ta bort föreningsmeriterna har regeringen dessutom förbisett att de manliga studerande som lämnar gymnasieskolan med utgången av till stor del skall fullgöra värnpliktstjänstgöring under det därpå närmast följande året. I förvissning om att föreningsmeriter fortfarande skall utgöra urvalsgrund vid ansökan till högskoleutbildning har dessa skaffat sig föreningsmeriter, som de enligt regeringens förslag inte kommer att få tillgodoräkna sig. Det måste betraktas som synnerligen orättvist mot dessa ungdomar att utan en tillräcklig övergångstid genomfora den föreslagna förändringen. Med hänsyn till den korta tid som de nya antagningsreglerna gällt och det bristande underlag som regeringen grundat sitt förslag om avskaffande av föreningsmeriterna på, yrkar vi avslag på detta. Med hänvisning till vad som anförts hemställs att beslutar avslå regeringens förslag om att verksamhet i förening inte längre skall vara poänggrundande fr. o. m. antagningen till utbildning med början . () () () () () () () () () 61252 Stockhol m 1979
mot · G2021325 · 1979-01-24 00:00:00 — 1978/79 1325-1331 av m. fl. om undervisning i teckenspråket Teckenspråket är ett synligt och därmed säkert kommunikationsmedel för döva, medan att enbart lita till munavläsning gör kommunikationen osäker. Bristen på ett säkert kommunikationsmedel kan av den döve få betalas med förlust i andlig utveckling. Det måste också vara angeläget att samhället medverkar till att göra teckenspråket mera känt och tillgängligt. I forsta hand bör alla som arbetar på allmänna inrättningar få grundkunskaper i teckenspråket. Det är obestridligt att teckenspråket ger de hörselskadade barnen större språkförståelse och därmed större möjligheter att göra sig förstådda med andra människor. De erhåller bättre möjligheter att göra sig förstådda av sina föräldrar och övriga nära anhöriga. Dessa eftersträvar nämligen att lära sig teckenspråket om deras hörselskadade barn får lära sig detsamma. Därmed ökar barnens möjligheter att få uppleva den gemenskap, värme och känslokontakt som är av utomordentligt stort värde för deras personliga utveckling och för deras anpassning till samhällets olika krav. Det är omvittnat av de döva själva att de inte på samma sätt som andra medborgare kunna komma i åtnjutande av den utveckling som skett på många olika områden i samhället. möjligheter till kommunikation skapar få möjligheter till kontakt med andra människor och olika aktiviteter. Det kan gälla information i allmänhet. Det kan gälla vanlig enkel medmänsklig kontakt. För den döve är det av stort värde att få kontakt med andra människor i sitt arbete och . Vi anser att det är av vikt, att så många människor som möjligt kan teckenspråk, för att över huvud taget de döva skall komma i kontakt med yttervärlden. Barn har lätt att lära, varför vi anser att det skulle vara viktigt för framtida utveckling förde döva att bryta denna isolering med att införa teckenspråket i mellanstadiet för alla elever. Teckenspråket är mycket lätt att lära, varför vi anser lärare och elever på ett demokratiskt sätt tillsammans med annan undervisning kan lära sig teckenspråket, exempelvis på svensktimmarna en gång , tillsammans med svenskundervisningen. Man kan också tänka sig att de elever som på Fritt valt vill välja att lära sig teckenspråket ges möjlighet till detta. 1 1978/79. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär att försöksverksamhet kommer till stånd så att underlag vinnes för senare införande av undervisning i teckenspråket för alla elever på mellanstadiet i syfte att häva isoleringen för de döva. MAJ () ()
mot · G2021326 · 1979-01-25 00:00:00 — av m. fl. om utbildningen av tolkar Regeringen uppdrog åt att utarbeta en plan för utbildning av tolkar för döva, dövblinda, taltolkar och tolkutbildare. lämnade in ett förslag som hade arbetats fram i enlighet med direktiven och i nära samarbete med berörda handikapporganisationer och myndigheter, Plan för utbildning av tolkar för döva och dövblinda, taltolkar samt tolkutbildare. Tolkbristen i landet är mycket svår. Resurserna för utbildning av tolkar har länge varit otillräckliga. I propositionen 1976/77:87 anfördes också att tolkutbildningen bör ges hög prioritet. har i sitt förslag stannat vid att tillgodose ett minimibehov av tolkservice. Förslaget har med hänsyn till det statsfinansiella läget utformats som en successiv uppbyggnadsplan för att verksamheten skulle kunna komma i gång under /80. Förslaget har utformats i nära kontakt med berörda parter genom ett intimt samarbete under arbetets gång. Tyvärr har det dock lämnats utan åtgärd i årets budgetproposition 1978/79:100. Det har i stället skickats ut på remiss. För att förhindra ett uppskov av en mycket angelägen utbildning hemställer vi att det belopp som i budgetpropositionen föreslagits till utbildning av teckenspråkstolkar utökas till det av föreslagna beloppet , så att utbildningen utan tidsförskjutning kan genomföras i enlighet med den föreslagna utbyggnadsplanen. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar att till Bidrag till studieförbund (E 7 ) anvisa ett i förhållande till regeringens förslag med . förhöjt anslag av , varvid anslagsposten 5 skall uppgå till . () (vpk)