mot · G2021548 · 1979-01-24 00:00:00 — av m. fl. Tusentals människor har flyttat från och andra norrlandslän till södra och för att där söka sin utkomst. haren flyttningsström gått från inland till kustbygderna, där forhållandena varit bättre. För många har denna flyttning blivit en etapp på vägen söderut. Erfarenheten visaratt de som efter flyttningen erbjudits arbete i hemorten ofta med glädje flyttat tillbaka. Strömmen söderut har inte varit en ström av frivilliga utan till största delen en av brist på arbete framtvingad avfolkning. Befolkningsomflyttningen har lett fram till en kraftig utglesning frånsett de större tätorterna, av vilka de flesta ligger i kustlandet. Denna utglesning är starkare än vad som framgår av befolkningsstatistiken för län och kommuner, eftersom det sker en koncentration av den kvarvarande befolkningen till tätorterna. Svårigheterna att upprätthålla en rimlig samhällsservice förstärks av att andelen pensionärer hos den kvarboende befolkningen blir allt högre. Uppenbart är att de regionalpolitiska åtgärder, som samhället satt in, inte har varit tillräckliga för att stoppa avfolkningen och åstadkomma balans. Särskilt inom vissa inlandskommuner är situationen närmast desperat. Därför krävs nu mer kraftfulla insatser. Enligt vår mening är det nödvändigt att kommun för kommun, län för län, göra upp realistiska utvecklings- och aktionsprogram för att öka antalet sysselsättningstillfällen. Trepartiregeringen tillsatte den s. k. Norrbottendelegationen bl. a. med uppgift att inventera möjligheterna att öka sysselsättningen och genomföra konkreta projekt. En aktiv regionalpolitik måste i första hand baseras på de resurser som finns inom varje område i form av naturtillgångar, befolkning, institutioner, företag osv. Framförallt i glesbygden måste man vidare utgå ifrån att alla inte kan få full sysselsättning inom ett yrke. I stället bör man ta fasta på att glesbygdsborna av tradition ofta är mångsysslare. Denna princip ligger till grund för det särskilda stöd till lantbruksföretag m. m. i vissa glesbygder, som på förslag av regeringen beslutades av . Regionalpolitiken har i hög grad varit inriktad på att genom stöd till nylokaliseringar åstadkomma fler arbetstillfällen. Det har medfört att de företag som redan finns i stödområdena i viss mån blivit bortglömda. I fortsättningen är det nödvändigt att i första hand ta till vara expansionsmöjligheterna vid redan etablerade företag och ge dem stöd. sänktes allmänna arbetsgivaravgiften i det inre stödområdet. Närden nu slopats i hela landet kvarstår inte denna favör. Det finns skäl att pröva på vad sätt ett liknande generellt stöd lämpligen bör utformas. a. bordet vara möjligt att utvidga tillämpningsområdet för fraktstödet. Genom att ge stöd åt transporter av massaved från inlandet till kusten kan man möjliggöra avverkningar som eljest är olönsamma utan att försvåra råvaruttillförseln till sågverken i inlandet. En sådan åtgärd kan faktiskt öka tillgången på timmer för dessa sågverk. De rika naturtillgångar som finns i norra - inte minst i bör ge underlag för ett avsevärt större antal arbetsplatser än som finns. Här ingår främst mineralfyndigheter, skog, torv, åkerjord, outbyggd vattenkraft och den vackra naturen, som kan utnyttjas för en mer omfattande turism. Ett näringspolitiskt aktionsprogram för bör baseras på en noggrann kartläggning av de möjligheter som finns att utveckla de företag och verksamheter som finns och dessutom stimulera till nyetableringar. Viktigt är att man även då knyter an till bygdens traditioner. Det är inte storslagna program och satsningar som främst behövs utan realistiska projekt, som har chans att bli långsiktiga. Vi vill peka på att detta också gäller de insatser som görs med bidrag från AMS. Erfarenheterna från Norrbottendelegationens arbete visar hur viktigt det är att utnyttja de naturliga förutsättningarna. Den socialdemokratiska jordbrukspolitiken ledde till en omfattande nedläggning av jordbruk och till att stora arealer åker lämnades obrukade i . Norrbottendelegationen har tagit fram ett projekt för iståndsättning av sådan nedlagd samt uppbyggnad av driftfärdiga brukningsenheter i 28 olika byar i länet. Genom projektet skulle 84 brukningsenheter byggas upp, vilka beräknas ge ett varaktigt tillskott på ca 120 årsarbeten. Delegationens projekt, som syftar till att genom bidrag till investeringar inom jordbruk och trädgårdsnäring komplettera nuvarande utkomstmöjligheter, visar att betydande effekter kan uppnås med måttliga insatser av bidragsmedel. har 4 milj. kr. disponerats inom projektet. Tillskottet av varaktig sysselsättning beräknas uppgå till 38 årsarbeten. Såvitt vi kan finna är sysselsättningseffekten i förhållande till den statliga insatsen mycket hög vid Norrbottendelegationens projekt inom jordbruk och trädgårdsnäring. Detsamma är förhållandet inom hantverk, slöjdarbeten och turism. Erfarenheten visar också hur viktigt det är att ta till vara även enstaka tillfallen till deltidsarbete. Det kan t. ex. gälla anskaffning av en båt till en glesbygdsbo som hjälper turister att ta sig över ett vattendrag. I dessa bygder kan ett kontanttillskott på . till årsinkomsten vara avgörande för att familjen skall kunna bo kvar. En intensifierad skogsvård, exempelvis avledning av vatten, ger arbetstillfällen både . Statligt stöd till sådana åtgärder är välmotiverade med hänsyn till att ett stort antal markägare i regel är berörda och till att det tar innan den ökade avkastningen ger ekonomiskt Markförbättringar inom jordbruket förhåller sig på samma sätt. Ett sådant stort markavsättningsprojekt har utarbetats inom den s. k. Fyrkanten i . Inom detta område saknas en fullgod och fungerande dränering på av åkerarealen som ägosplittringen är stor. Brukningen försvåras starkt av öppna diken. Ett statligt engagemang för att lösa avloppsfrågan skulle reducera förrättningskostnaderna och därmed innebära en samhällsekonomisk vinst. De totala kostnaderna för projektet har kalkylerats till 450 milj. kr. fördelade med ca 50 milj. kr. Vi kan inte här ta ställning till om hela projektet bör genomföras, men vi anser att det är mycket angeläget att en första etapp igångsätts och att medel anvisas härför. Omfattningen bör avpassas så att inte överhettning uppstår inom den sektor som berörs. I detta sammanhang vill vi också nämna renskötseln och den samiska befolkningens problem. Vi finnér det naturligt att statsmakterna formulerar en allmän målsättning för rennäringen, som bör anknyta till de målsättningar som redan antagits för jordbruk och fiske och som förbereds beträffande trädgårdsnäringen. En sådan målsättning bör avse såväl produktionens omfattning som näringsutövarnas sociala standard. Med hänsyn till att majoriteten av den samiska befolkningen inte är renägande samer bör den sociala målsättningen vidgas till att gälla även denna grupp. Det är viktigt därför att samekulturen visserligen är starkt knuten till renskötseln men för att kunna leva vidare och utvecklas måste den få en bas som befolkningsmässigt är så bred som möjligt. och skogshögskolan i och tekniska högskolan i utgör mycket viktiga resurser för utvecklandet av näringslivet i norra . Det är viktigt att dessa institutioner får sådana resurser och en sådan inriktning att de kan utvecklas till forskningscentra för de speciella naturtillgångar som finns i regionen. a. börden metallurgiska forskningsstationen utvecklas. Tanken på att till förlägga en form- och designhögskola bör också fullföljas. fjällvärld är största och mest imponerande vildmarksområde. Det är en svår balansgång att skydda området från störande inslag av mänsklig aktivitet och göra det mer tillgängligt och tryggare för de människor som söker sig till denna vildmark för att finna avkoppling. På initiativ av har en utredning genomförts om fjällräddningens organisation, där syftet varit att öka effektiviteten. Ett viktigt inslag i fjällturismens säkerhet är väl markerade vandringsleder med rast- och övernattningsstugor. Dessa leder och stugor måste underhållas och bevakas regelbundet, bl. a. för att hindra nedskräpning. Sådana uppgifter bör anförtros lokalbefolkningen. Här vill vi också påpeka behovet av utvecklingsarbete för att få fram bra modeller för bl. a. raststugor, ledmarkeringar, toaletter och sopstationer, som är lämpliga i fjällterräng. Turismen är av väsentlig betydelse för och bör kunna utvecklas avsevärt. F. n. pågår en samordning av vissa större intressenters verksamhet inom fjällturismen med sikte på internationell turism. Avsikten är att genom en samordning av olika alternativ och möjligheter på internationell basis kunna utbjuda intressanta turistpaket. En förutsättning är att turister från t. ex. kontinenten snabbt och bekvämt skall kunna flygas till t. ex. med charterflyg för att därefter fördelas på olika alternativ och anläggningar. Betydande kostnader har redan nedlagts på detta projekt. Enligt vår mening är det angeläget att det kan fullföljas, i första hand på t. ex. . Intressenterna torde emellertid sakna möjligheter att ställa de garantier som är erforderliga i samband med kontraktering av charterflyg. Sådan kontraktering kan givetvis inte ske per flygtillfalle utan måste avse utan att man i förväg känner till beläggningen. En utveckling av internationell fjällturism i är enligt vår mening av stort intresse. bör det ge underlag för en väsentligt ökad verksamhet. I detta sammanhang bör också nämnas de stora möjligheter till internationell fjällturism som kan komma Arjeplogs- och Arvidsjaursområdena till del så snart flygplatsen inom området är byggd. Vi föreslår därför att hos regeringen begär förslag avseende ovannämnda garanti. Genom det särskilda stödet till lantbruksföretag m. m. i vissa glesbygder finns nu möjlighet att få stöd för uppförandet av bl. a. turiststugor för uthyrning. Det har sagts att fiske och renskötsel i detta sammanhang också räknas som lantbruksföretag. a. sysselsättningsutredningen föreslagit finns det dock skäl att utvidga tillämpningsområdet till att även avse andra företagare, som vill utvidga eller komplettera sin verksamhet. Ärendena bör dock som handläggas av lantbruksnämnden, eftersom det stora flertalet fall även i fortsättningen torde komma att ha anknytning till lantbruksföretag. För dessa skulle en administrativ omläggning medföra stora olägenheter. Den offentliga sektorn bedöms i alla prognoser komma att bli den i särklass mest expansiva . Lokaliseringen av den offentliga verksamhetens expansion kommer därför att få stor regionalpolitisk betydelse. Alla möjligheter att delegera arbetsuppgifter till regionala och lokala organ måste därför utnyttjas. En metod att åstadkomma en sådan decentralisering är att lokalisera en del av den statliga verksamhet som berör glesbygderna till någon ort i den glesbygd, som den skall betjäna. Man skulle då kunna organisera servicecentraler för glesbygden med personal från lantbruksnämnden, , veterinärväsendet, de regionala utvecklingsfonderna, arbetsmarknadsverket och eventuellt ytterligare någon myndighet eller organisation. Vid en sådan servicecentral kunde man ordna gemensam telefonväxel och annan s. k. marktjänst. Arbetet skulle bli effektivare och människorna skulle få en bättre närservice. Vi har här dragit upp vissa riktlinjer för regionalpolitiken och angett exempel på konkreta åtgärder för att öka antalet sysselsättningstillfällen, främst i glesbygden och i de mindre tätorterna. Dessa exempel har i regel berört . Behovet av regionala utvecklingsprogram är dock stort även i övriga norlandslän, särskilt i inlandskommunerna. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som anförts i motionen, för beaktande vid utformningen av propositionen om regionalpolitiken. () ()