ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G202518 · 1979-01-18 00:00:00 — Motion 1978/79:518 av om ökat inflytande för länsskolnämnderna Länsskolnämndema saknar f. n. reellt inflytande på de utbildningar som anordnas inom vuxenutbildning (komvux) och arbetsmarknadsutbildningen (AMU). 1 tättbefolkade områden och där kommunerna ytmässigt är så små att resavstånden dem emellan är korta händer det ej sällan att grannkommuner anordnar komvuxkurser av samma slag, trots att deltagarantalet redan vid starten på de båda kursorterna är det lägsta som komvuxförordningen medger. Här inskränker sig länsskolnämndens inflytande till rätten att medge att en sådan kurs kan få fortsätta även om elevantalet understiger det i förordningen angivna lägsta talet. Nämnden borde komma in vid planläggning av kurserna och lämna sitt godkännande av dem. En samordning kommunerna emellan skulle på detta sätt kunna nås och därigenom ett bättre resursutnyttjande liksom ett rikare kursutbud. Samhällets satsningar för arbetslösa ungdomar har medfört samordningsproblem mellan den reguljära gymnasieskolans insatser och de insatser som kan ske genom AMU och komvux. Det finns ett uttalat behov av en samordnande instans på länsnivå. Samtliga länskolnämnder kommer att få särskilda råd för samverkan mellan skola och arbetsliv. Dessa råds främsta uppgift är att stimulera de lokala SSA-råden till insatser, och det är därför naturligt att länsskolnämnderna blir den samordnande instansen på länsnivå. Det nu sagda tillsammantaget med en ökad satsning på lärlingsutbildningen bör också göra det naturligt att till länsskolnämnderna överlämna beslutsrätten om bidrag till sådana hantverkare som handhar lärlingsutbildning. Länsskolnämndernas roll beträffande fördelning av gymnasieplatser bör likaså öka. Inom nämnderna finns nära kunskap om önskemål, behov av och tillgång till utbildningsplatser liksom om de förutsättningar för att göra fördelningen som är nödvändiga för en riktig avvägning. En decentralisering av uppgifter från SÖ till länsskolnämnderna inom detta område är därför motiverad. Mot bakgrund av vad som anförts hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen framförts om länsskolnämndernas roll i skolplaneringen, 2. att hos regeringen hemställer att motionen överlämnas till kommittén för utredning av den statliga skoladministrationen.
mot · G202519 · 1979-01-18 00:00:00 — Motion 1978/79:519 av om inrättande av institutionsföreståndartjänster inom gymnasieskolan, m. m. Enligt 16 kap. 49 § skolförordningen finns vid skolenhet med gymnasieskola en föreståndare för varje ämnesinstitution. Lärare är enligt 14 kap. 12 § skolförordningen skyldig att förestå institution. För ämnesinstitution i vilken ingår naturvetenskapliga eller tekniska ämnen på tvåårig social linje, tvåårig teknisk linje samt treårig eller fyraårig linje finns arvodestjänst som institutionsföreståndare enligt bestämmelser som meddelar. Vid ett stort antal institutioner inom gymnasieskolans tvååriga yrkestekniska linjer och specialkurser av varierande längd finns mycket dyrbar och komplicerad utrustning. Denna utrustning kräver kontinuerlig tillsyn för att inte stora ekonomiska värden skall gå till spillo eller allvarliga personskador skall uppstå på grund av brister hos materiel eller brist i övervakning av säkerhetsutrustning och säkerhetsbestämmelser. Någon arvodestjänst som institutionsföreståndare eller bidragsberättigad institutionstekniker finns inte inom dessa områden av gymnasieskolan. Vid många utbildningar, exempelvis verkstadsteknisk, fordonsteknisk, elteleteknisk och vårdlinje finns utrustningar och undervisningsmateriel, vars värde uppgår till mycket stora belopp. 1 många fall överstiger kostnaderna betydligt motsvarande kostnader för kemi- och fysikinstitutioner samt för vissa tekniska institutioner vid skolenheter med två- och fyraåriga linjer. Av de föreskrifter och anvisningar som SÖ utfärdat i anslutning till skolförordningens bestämmelser om institutionsföreståndare framgår att instititutionsföreståndaren, i samråd med huvudlärare, bl. a. åligger: att ansvara för att institutionen kan utnyttjas för avsett ändamål, att följa den tekniska utvecklingen på läromedelsområdet och informera om sådan materiel som står i överensstämmelse med läroplanens krav, att verka för att möjligheterna till gemensamt utnyttjande av material tillvaratas, att närmast under rektor planera och leda institutionsteknikers arbete och därvid tillse att materielen vårdas, underhålls och repareras samt förvaras i god ordning, att tillse att brister i utrustning och inventarier som kan vålla skada på person eller egendom skyndsamt avhjälps samt att ombesörja att av myndigheter utfärdade säkerhetsföreskrifter delges elever, lärare och annan personal och att föreskriven säkerhetsutrustning finns på plats och är funktionsduglig. Även om det enligt 14 kap. 10 § skolförordningen åligger lärare att under och i anslutning till undervisningen vårda skolanläggningens utbildningsmateriel och inventarier kan detta inte innefatta det arbete som åligger institutionstekniker och arvoderade institutionsföreståndare. Med hänvisning till ovanstående hemställs att hos regeringen begär utredning angående inrättande av arvodestjänster som institutionsföreståndare samt bidrag till avlöningskostnader till institutionstekniker inom linjer och specialkurser av gymnasieskolan, där arvodestjänst eller lönekostnadsbidrag nu inte finns, i enlighet med vad som anföres i motionen.
mot · G202520 · 1979-01-18 00:00:00 — av m. fl. I propositionen 1978/79:100, bilaga 12, föreslås att barnavårdslärarlinjen som finns i , och successivt avvecklas fr. o. m. . I stället föreslås att pedagogik/metodiklärarlinjen i , och utökas med 36 nybörjarplatser, dvs. lika många nybörjarplatser som barnavårdslärarlinjen f. n. har. lärarutbildningsutredning (LUT 74) i vars uppdrag även barnavårdslärarutbildningen ingått har i sitt betänkande Lärare för skola i utveckling, SOU 1978:86, s. 175 ff. mot bakgrund av bl. a. inrättandet av pedagogik/metodiklärarlinjen övervägt frågan om en avveckling av barnavårdslärarlinjen. LUT 74, som är helt enig i denna fråga, anser emellertid inte att utbildningen bör avvecklas. Barnavårdslärarutbildningen har enligt LUT 74:s uppfattning en delvis annorlunda inriktning än pedagogik/metodiklärarutbildningen. Barnavårdslärarutbildningen förbereder t. ex. också för verksamhet inom utbildningen av barnskötare och annan personal för barnsjukvården, för vård av handikappade barn och för arbete på förlossningsavdelning. Till detta kan tillfogas de uppgifter barnavårdslärarna har och alltmer kommer att få inom föräldrautbildningen. LUT 74 framhåller också det stora behovet av lärare inom barnskötarutbildningen vilket är en följd av utbyggnaden av barnomsorgen. LUT 74:s slutsats blir att det finns ett klart behov av barnavårdslärare. LUT 74 konstaterar att översynen av gymnasieskolans vårdlinje ännu inte resulterat i en sådan revision av dess läroplan att behörigheten för tjänst i gymnasieskolan efter genomgången pedagogik/metodiklärarlinje är garanterad. Regeringen har i andra frågor som rör lärarutbildningen och lärarfortbildningen avstått från ställningstagande till olika reformförslag med hänvisning till att ställning bör tas i anslutning till behandlingen av LUT 74:s kommande förslag till utformning av den framtida lärarutbildningen. Vi finnér detta naturligt. Endast när det gäller barnavårdslärarutbildningen går det tydligen inte att avvakta behandlingen av LUT 74:s nu presenterade förslag. Vi kan inte se att det finns några sakliga skäl att på detta sätt föregripa remissbehandlingen av och statsmakternas ställningstagande till LUT 74:s förslag. Detta framfördes f. ö. även av TCO-S och vid förhandlingarna enligt MBL i anslutning till budgetpropositionen. Vi anser dessutom att regeringens förslag är felaktigt. De skäl som anförs är inte sakligt hållbara. Man bör därför enligt vår uppfattning inte nu vidta några förändringar av intagningen till barnavårdslärarlinjen. I stället bör man på sedvanligt sätt avvakta remissbehandlingen av LUT 74:s förslag och först därefter, grundat på denna, överväga barnavårdslärarutbildningens framtida omfattning. Med hänvisning till vad som framförts hemställs att beslutar att antagningskapaciteten på barnavårdslärarlinjen och pedagogik/metodiklärarlinjen skall vara oförändrad /80. () () HANS () () () ()
mot · G202522 · 1979-01-18 00:00:00 — av och om hälso- och friskvård inom skolväsendet Med hänvisning till vad som anförts i motionen 1978/79:430 hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts beträffande en planlagd ökad information och undervisning i hälso- och friskvårdsfrågor inom skolväsendet.
mot · G202523 · 1979-01-18 00:00:00 — av m. fl. I vår partimotion 1978/79:509 om åtgärder inom barn- och familjepolitiken har vi lagt fram förslag om ökad förskollärarutbildning. Hemställan härom görs i förevarande motion. Med stöd av det ovan anförda hemställs 1. att till Utbildning för undervisningsyrken () för /80 anvisar ett i förhållande till regeringens förslag med . förhöjt förslagsanslag av , 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om antagning till förskollärarutbildning. () () () HANS () () () () () () () () () ()
mot · G202524 · 1979-01-19 00:00:00 — av m. fl. om tillgodoräknande av föreningsmeriter vid intagning till högskola, m. m. En viktig uppgift är att ge barn och ungdomar en bra uppväxtmiljö. Alla skall garanteras en god och stimulerande utbildning. För att underlätta övergången till arbetslivet skall utbildningen varvas mellan skola och arbetsliv, teori och praktik. Skolan, arbetslivet och föreningslivet har tillsammans med föräldrarna ett gemensamt ansvar för att skapa en rik fritid med studier, friluftsupplevelser, idrott, kamratkontakter och föreningsarbete. Det är en viktig del i människans liv för självförverkligande och utveckling och för att undvika passivitet och okritisk konsumtion. Skolan skall stimulera till föreningsarbete. Föreningslivet skall ges möjlighet att informera om sin verksamhet. För sådan information skall föreningsledare ges rätt till ledighet. Föreningsarbete skall vara meriterande för utbildning och arbetsliv. I budgetpropositionen föreslår föredragande statsrådet att verksamhet i förening ej skall vara poänggrundande vid intagning till högskoleutbildning. Vi anser inte att de utvärderingar som gjorts av UHÄ ger belägg för en sådan förändring. Föreningsmerit böräven fortsättningsvis räknas. Föratt följa utvecklingen på detta område bör UHÄ samråda med gymnasieutredningen i enlighet med vad som anfört i sitt remissyttrande. Skolan skall ge alla elever tillräcklig tid till fysisk träning anpassad efter vars och ens förutsättningar. Verksamheten skall inriktas på motionsidrott och lagsport som inte är beroende av exklusiva anläggningar och institutioner. Grundläggande kunskaper skall ges i fysiologi, kost och motion. Strävan skall vara att ge alla regelbundna motionsvanor som lever kvar också efter avslutad skolgång. Idrottsföreningar och friluftsorganisationer bör delta i uppläggning och utformning av skolans idrottsverksamhet. Skolidrottsföreningarna måste få bättre möjligheter att verka. Ett genomförande av SIA-reformen underlättar en sådan samverkan. SÖ föreslår i sitt förslag till ny läroplan en utökning av ämnet gymnastik med för lågstadiet. Det är värdefullt och ett steg i rätt riktning, men som vi föreslagit i tidigare motioner till är det nödvändigt att utöka tiden ytterligare för fysisk träning i skolan. Det är ett absolut krav att eleverna måste kunna hinna med att klä av sig, få en hel lektionstimme, hinna duscha och klä på sig, innan nästa lektion börjar. Det finns på olika skolor i landet schematekniska lösningar som tillgodoser detta krav. Men det är nödvändigt att detta blir obligatoriskt. Regeringen kommer enligt uppgift att komma med ett eget läroplansförslag till . I det nya förslaget bör det utgå direktiv och anvisningar att ämnet gymnastik och idrott ges sådana förutsättningar som vi belyst. Med hänvisning till ovanstående hemställer vi att beslutar 1. att föreningsmeriter också i fortsättningen får tillgodoräknas vid intagning till högskolan, 2. att ge regeringen till känna vad som anförts i motionen om inriktningen av ämnet gymnastik och idrott i skolan. () ()
mot · G202526 · 1979-01-18 00:00:00 — om rätt för rörelsehindrade att utan extra kostnad utnyttja SJ:s Det finns drygt 800 000 rörelsehindrade i vårt land. Ca 30 000 av dem är rullstolsbundna. Många av dem har, enligt egen uppgift, ingen möjlighet att åka andra klass på tåg eftersom utrymmet där är mindre och medför besvär för dem som har stela knän eller för övrigt är rörelsehindrade. Vid behandlingen av en liknande motion skrev utskottet i sitt betänkande 1977/78:19 att utskottet förutsatte, att förslag om hur de handikappade bättre skulle kunna utnyttja järnvägen kommer att tas upp i den kommande propositionen om den statliga trafikpolitiken. Även om man tar fram en ny typ av järnvägsvagnar för rullstolsbundna resenärer, kommer det att ta innan det finns tillräckligt många för att ens tillgodose behovet på de större stambanorna. Därför måste man redan nu ta ett beslut om att rörelsehindrade skall ha rätt att utnyttja förstaklassvagnarna på tåget utan att erlägga högre avgift än vad det kostar i andra klass. Skulle det visa sig, att det i så fall blir brist på vagnar, bör det vara bättre att satsa plats och pengar på de människor, som av hälsooch rörelseskäl behöver större plats än att göra det på förtroendevalda, statsoch kommunalanställda m. fl. av viss löneklass. Med hänvisning till ovanstående hemställs att som sin mening ger regeringen till känna att rörelsehindrade bör få utnyttja förstaklassvagnarna på järnväg utan extra tillägg. () ()
mot · G202527 · 1979-01-18 00:00:00 — av och i om hjälptelefoner vid vissa vägar har omfattande satsningar gjorts för att höja trafiksäkerheten på vara gator och vägar. Resultatet är alltid svårt att avläsa, men att det gjorda medverkat till att minska antalet olyckor är odiskutabelt. Det har dock inte inneburit att alla olyckor kunnat undvikas. a. den mänskliga faktorn, som ofta finns med i sammanhanget, gör att olyckor tyvärr kommer att förekomma. På vissa vägar går transporter med flytande kemikalier och andra farliga ämnen. Dessa transporter passerar bl. a. vissa av våra vattendrag och andra områden från vilka våra kommuner hämtar sitt dricksvatten. Om en trafikolycka med sådana farliga transporter inträffar vid dessa ytterst känsliga ställen kan nära nog obotliga skador uppstå om inte snabba saneringsåtgärder kan sättas in. Tillgången till telefon inom rimligt avstånd är här en absolut nödvändighet. Förhållandet är likartat vid trafikolyckor med svåra personskador där det krävs att den skadade snabbt kommer under läkarvård. Utefter våra vanligaste vägar finns bebyggelse inom rimliga avstånd med tillgång till telefon från vilken hjälp kan rekvireras utan alltför lång tidsspillan. På våra motorvägar, där vägen ofta dragits vid sidan om befintlig bebyggelse och där avstånden till avfartsvägar ofta kan vara ganska stora, blir svårigheterna om en olycka inträffat betydligt större, och det tar innan hjälp kan erhållas. Förhållandet är likartat vid våra motortrafikleder och vid vissa andra vägar som går fram i delar av vårt land där bebyggelsen är gles. För att man snabbt skall kunna skaffa hjälp i olika situationer då olyckor inträffat på dessa vägar bör hjälptelefoner uppsättas på lämpliga ställen. En viss försöksverksamhet har förekommit på några ställen utmed motorvägen , så långt vi känner till med ett bra resultat. Detta arrangemang bör nu utvidgas och hjälptelefoner uppsättas på betydligt fler ställen, i första hand sådana där riskerna för olyckor, särskilt av mer omfattande slag, bedöms som störst. I vissa andra länder är detta med hjälptelefoner vid vägarna mera vanligt förekommande. Kostnaderna för ett dylikt arrangemang i vårt land kan inte bli särskilt betungande, men väl medverka till att hjälp snabbt kan rekvireras om behov föreligger. Härigenom kan miljökatastrofer undvikas och i många fall mänskligt lidande lindras och i vissa fall kanske människoliv räddas. Åberopande det anförda hemställs att hos regeringen begär att initiativ tas som syftar till att hjälptelefoner uppsatts vid vissa vägar i enlighet med vad i motionen anförts. HANS () i
mot · G202528 · 1979-01-18 00:00:00 — av m. fl. Det statliga transportstödet till det norrländska näringslivet har haft stor regionalpolitisk betydelse. Det har också haft stor betydelse för det ekonomiska utfallet i många företag och därmed också för deras överlevnadsmöjligheter. Företagens intresse för stödet är påtagligt, och det har blivit en viktig komplettering till lokaliseringsstödet, när det gäller att stimulera etablering av nya företag och filialer. Inom finns exempel på företag där fraktbidraget varit en av de viktigaste lokaliseringsfaktorerna. Risken för att t. ex. transportmerkostnaderna skall slå ut ett i övrigt effektivt företag på marknaden till förmån för ett mindre effektivt företag, som ligger geografiskt fördelaktigare, har minskat tack vare transportstödet. Trots detta utestängs många mindre företag från transportstödet p. g. a. den lägsta bidragsgrundande sändningsvikten på , verklig vikt. För skrymmande sändningar som efter gällande regler taxeras för eller däröver, men vars verkliga vikt är lägre, utgår inget stöd. Stöd utgår alltså till vissa sändningar men inte till andra, trots att de taxeras efter samma vikt. För att undanröja denna orättvisa och för att även företag med mindre sändningar skall erhålla fraktstöd bör viktgränsen helt tas bort. För att inte riskera ett mycket högt antal ansökningar, skulle kunna övervägas i vad mån kravet om en lägsta årlig transportkostnad kan höjas. Med det anförda vill vi föreslå att beslutar att den lägsta bidragsgrundande sändningsvikten för erhållande av transportstöd tas bort. () () () () () ()
mot · G202529 · 1979-01-19 00:00:00 — av m. fl. om åtgärder mot olaga taxiverksamhet har enligt uppgift från såväl polismyndigheter som fackliga förerädare den olaga yrkesmässiga taxitrafiken ökat markant, speciellt i storstadsområdena. Detta leder till störningar i yrkesutövandet för de anställda inom taxi. Denna s. k. svartåkning är ur såväl allmänhetens som taxis synpunkt oacceptabel. Allmänheten som utnyttjar denna olaga verksamhet - kanske ovetande om att det är fråga om olaga verksamhet - är helt oskyddade ur försäkringssynpunkt om något skulle hända. Det stora problemet för polisen är att komma på denna verksamhet och ställa utövarna till ansvar. Från fackligt håll hävdas vidare att den straffpåföljd som förekommer vid olaga taxiverksamhet är av så ringa omfattning att det inte avskräcker utövarna även om de av polisen skulle bli ertappade i sin verksamhet. Regeringen tillsatte en särskild utredning som skulle få till uppgift att närmare utreda taxiverksamheten. Då i direktiven frågan om den s. k. svartåkningen icke omnämnes synes det angeläget att direktiven kompletteras så att även den ökande olaga taxiverksamheten penetreras och att lämpliga åtgärder vidtas för att komma till rätta med detta problem. Under hänvisning till vad som anförts hemställer jag att beslutar att i skrivelse till regeringen begära att tilläggsdirektiv utfärdas till taxiutredningen i enlighet med vad som anförts i föreliggande motion samt att motionen överlämnas till utredningen för beaktande. () () () ()
mot · G202530 · 1979-01-19 00:00:00 — av m. fl. om nya arbetsobjekt för SJ:s verkstäder i SJ:s verkstäder i har varit föremål för behandling i genom motioner och interpellationer. Vi finnér det angeläget att även aktualisera frågan om verkstädernas framtid, eftersom den är av stor betydelse för de anställda och bygden och eftersom har det yttersta ansvaret för denna verksamhet. Utvecklingen vid SJ-verkstäderna i är utomordentligt negativ. År kan man konstatera en accelererande nedgång i antalet anställda. Vid verkstäderna råder i praktiken anställningsstopp - detta innebär en stagnation som av de anställda upplevs som svår och oroande. Det är förståeligt att moderniseringen av SJ:s lok- och vagnpark minskar behovet av underhåll. Det är också förståeligt att en rationalisering måste ske av SJ:s verkstäder. I det betänkande som 1978 låg till grund för beslut i frågan framhåller utskottet följande: Utskottet förutsätter dock att härvid även arbetsmarknads- och regionalpolitiska synpunkter i vederbörlig mån beaktas. Vi anser att SJ icke tillgodosett de arbetsmarknads- och regionalpolitiska synpunkterna enligt beslut. Lika väl som andra företag har ett ansvar gentemot sina anställda och samhället har också SJ ett ansvar för sina anställda i och för den fortsatta verksamheten där. SJ:s verkstäder i har under sin långa existens hävdat sig väl bland SJ:s verkstäder. De har förmånen av kvalificerad arbetskraft och ett bra läge vid norra stambanan. Verkstäderna har stor betydelse för Bollnäsregionen från sysselsättningssynpunkt. i bygden har tidigare utnyttjat de SJ-anställdas allmänt erkända yrkesskicklighet t. ex. i vad gäller plåt- och svetsarbeten. Om SJ inte genom intern verksamhet av olika slag kan medverka till en positiv och progressiv utveckling för SJ-verkstäderna i bör det åligga SJ att söka nya arbetsobjekt till verkstäderna. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär en översyn av möjligheterna att tillföra SJ-verkstäderna i nya arbetsobjekt för att åstadkomma en positiv utveckling. () . ()
mot · G202531 · 1979-01-18 00:00:00 — om upprustning av järnvägslinjen Den enkelspåriga järnvägslinjen , den s. k. Hästholmenbanan, befinner sig i dåligt skick, och underhållet är starkt eftersatt. SJ måste nu snabbt göra en upprustning, annars riskerar man att få en omfattande kapitalförstöring. Hästholmenbanan har stor betydelse för industriella utbyggnad, och för kan man betrakta den som ett livsvillkor. , med 40 anställda, som tillverkar jordbruksredskap, hyr f. n. Även för leverans av råvaror till är man beroende av SJ. Dessa transporter ökar ständigt och är nu uppe i 40-50 vagnar . Enbart gjutjärnet till ringvältama kommer att uppgå till . All export går på järnväg, och bara till exporterar företaget för 3 milj. kr. Liksom den nya marknaden i står och faller exporten dit med järnvägen. Det går nämligen inte att frakta de skrymmande produkterna på bilar - de kan inte köra över på färjorna. Som nämndes tidigare är det inte bara som är beroende av Hästholmenbanan. Den har också stor betydelse som stamspår till i , där flera företag använder banan. Kommunen planerar också ett nytt industriområde öster om för vilket man räknar med att utnyttja spåret. Att underhållsstandarden på Hästholmenbanan är låg framgår bl. a. av att tillåten hastighet på spåret numera är . Banan måste nu snabbt rustas upp för att undvika ytterligare kapitalförstöring. SJ måste möjligt vidta erforderliga åtgärder, eventuellt som beredskapsarbete. Med hänvisning till vad som anförts hemställs att beslutar att hos regeringen anhålla om åtgärder, som möjliggören upprustning av dens. k. Hästholmenbanan mellan och .
mot · G202532 · 1979-01-18 00:00:00 — om slopande av bestämmelserna om halvljuskörning När lagen om att ha billyset tänt under körning året runt, även soliga sommardagar, infördes skedde detta mot många människors övertygelse. Någon minskning i olycksfallsstatistiken till följd av denna lag är mycket svår att bevisa. Lagen infördes bl. a. till följd av en svensk utredning som visade att bilolyckorna minskade om ljuset var tänt på ljusa dagen. Lagstiftarna synes icke ha uppmärksammat att denna utredning redovisade studier gjorda , varför de blev vilseledda. Efter lagens tillkomst har många beklagat det olyckliga i att kravet att ha ljuset tänt på bilarna även icke formades såsom rekommendation. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs att beslutar att lagen om att ha billyset tänt under körning även avvecklas.