mot · G2021407 · 1979-01-25 00:00:00 — av m. fl. om godstransporter på inre vattenvägar m. m. kommunisterna har framhållit nödvändigheten av en ökad satsning på godstransporter på kanaler och övriga inre vattenvägar samt på kustsjöfarten. Dessa frågor är minst lika angelägna som tidigare, varför vi på nytt aktualiserar tidigare ställda krav. Vi anser att i en samhällelig styrning och planering av trafikpolitiken större vikt måste läggas vid sjötransporter än vad som skett. Stora delar av de godstransporter som går på landsväg skulle med fördel kunna ske sjöledes. Från samhällsekonomisk synpunkt bör lastbilstrafiken nedbringas till ett minimum och i huvudsak vara förbehållen kortare transporter och ske på vägsträckor där mer långsiktiga investeringar i andra lösningar inte kan motiveras av samhällsekonomiska skäl. I flera andra länder satsar man avsevärt mycket mer på sjötransporter än vad som sker i . I stora delar av , såväl i väst som i de socialistiska länderna, görs stora investeringar för att bibehålla och utveckla de inre vattenvägarna och kustsjöfarten. Här har man endast goda erfarenheter av denna utveckling varför satsningarna fortsätter. Härigenom har det mindre och medelstora tonnaget fått ett säkrare underlag för sin fortsatta verksamhet och en möjlighet att överleva. Antalet arbetstillfällen har inte bara bibehållits utan också ökat. Man har kunnat påvisa klara samhällsekonomiska vinster. Det finns ingen anledning att tro att effekterna av en större upprustning och utökning av de inre vattenvägarna och kustsjöfarten i vårt land skulle ge ett sämre resultat. Ett väl utvecklat system med moderna pråmar och lämpligt anpassat övrigt tonnage, t. ex. mindre containerfartyg och tank- och bulkfartyg på kanaler, insjöar och vissa kuststräckor, som lämpar sig för sådan trafik, skulle minska transportkostnaderna i väsentlig grad. Det måste anses ytterst värdefullt från allmän samhällelig synpunkt. Flera industriområden i vårt land skulle också vara betjänta av möjligheter till ökade sjötransporter. Det skulle således få positiva effekter både regionaloch sysselsättningspolitiskt. I en tidigare motion, 1977/78:1607, redogjordes för det deklarerade sjötransportbehovet för ett visst antal större företag i . Dessa företags planeringar och överväganden sträcker sig rätt långt fram i tiden (1985 i vissa fall) och kan - trots att de gjordes 1974-1975 betraktas som relevanta. Det gäller zinktransporter från gruvorna i , som räknar med en kapacitetsökning med . Skeppningen av trävaror från Vätternhamnarna väntas öka avsevärt. har tömt de lokala tillgångarna av sand som hämtats upp 1 1978/79. från botten och tar nu sanden från Baskarp. Sanden där har dock inte den rätta kemiska sammansättningen. Man skulle behöva ta sand från . Det är dock otänkbart att frakta så omfattande mängder sand på annat sätt än med fartyg eller pråmar. Bruket har ett sjötransportbehov av ca . Verkstad har fått avstå från att tillverka betydelsefulla delar av tidigare produktsortiment, helt enkelt därför att utvecklingen lett till större produktenheter, som det över huvud taget inte går att transportera på annat sätt än sjöledes. 1 ett brev till trafikutskott - som vi tagit del av - framgår att kustsjöfarten på Östersjösidan också har stora utvecklingsmöjligheter. 1 brevet påvisas bl. a. att 100 spannmål och annan bulklast fraktas med bilar från hamn till hamn. Detsamma gäller stora mängder olja som med stora fördelar skulle kunna transporteras med mindre tankfartyg. Det finns således många skäl som talar för en ökad satsning på kust- och insjöfarten. Sjötransporter är framför allt billigare, vilket också mycket riktigt framhålls i det ovan nämnda brevet. En jämförelse beträffande kostnaderna mellan sjötransporter och transporter landvägen visar att det kostar i genomsnitt per ton och mil att frakta gods sjöledes, medan kostnaderna för transportlandvägen, dvs. med bil ligger på per ton och mil. Här bör dock anföras att transportkostnaderna med ett modernt välutvecklat pråmsystem kommer att ligga väsentligt under genomsnittet - kanske på endast per ton och mil. Också från miljösynpunkt är sjötransporter att föredra. Ett enda lastfartyg med en lastkapacitet på kan ersätta 50 lastbilar med en lastförmåga på . Att den tunga lastbilstrafiken utgör ett vida större miljöproblem än både sjötransporter och transporter med järnväg står utom allt tvivel. Det kan inte vara svårt för någon att avgöra vilket transportalternativ som är miljövänligast -ett fartyg som tyst glider fram på vattnet - eller 50 långtradare som oftast dundrar genom samhällen och städer. Fartyget spyr inte ut några mängder dieselavgaser, det sliter inte upp vägarna, det bullrar inte och det skakar heller inte husen runt om. Vattnet som fartyget glider fram på behöver inte underhållas eller repareras. Fartyget skapar heller inte trafikolycksfallsrisker, vilket utan tvivel 50 tunga lastbilar gör. Transporter av farligt gods och vådliga ämnen på våra landsvägar utgör också en större miljöfara än om dessa transporter skulle ske sjövägen, vilket är helt möjligt i de allra flesta fall. Miljömässigt är således sjötransporter vida överlägsna landsvägstransporter. Från energibesparingssynpunkt har sjötransporterna fördelar. Stora mängder drivmedel kunde sparas om merparten av godstrafiken läggs över till fartyg. Men för att sjöfart på kanaler och insjöar samt på vissa kuststräckor skall bli lönsam och utgöra ett alternativ till landsvägstransporten måste verksamheten drivas på ett rationellt sätt och efter moderna metoder. För det krävs i första hand att befintliga kanaler rustas upp och fördjupas. Kanal- och insjöhamnarna måste få erforderlig modernisering så att containerfartyg, rollon-roll-off och andra specialfartyg kan betjänas på ett fullgott sätt. Det är också av stor vikt att samhället till stora delar handhar och äger anläggningarna och fartygen. Sanerings- och upprustningsarbeten kan med fördel utföras som beredskapsarbeten. Det skulle skapa arbete åt många som går arbetslösa. bör klart uttala nödvändigheten av att en upprustning av kanaler och övriga inre vattenvägar med det snaraste igångsätts och att berörda insjö- och kusthamnar moderniseras så att de på ett rationellt och tillfredsställande sätt kan betjäna moderna lastfartyg av olika slag. Med hänvisning till det anförda föreslås att med instämmande i motionens syfte hos regeringen hemställer att regeringen låter skyndsamt utreda frågan om möjligheterna till en ökad satsning på upprustning av kanaler och övriga inre vattenvägar samt vissa insjö- och kusthamnar i syfte att kraftigt öka sjöfartens andel av godstransporterna. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)