mot · G2022173 · 1979-02-12 00:00:00 — med anledning av propositionen 1978/79:90 med förslag till ändring i rättshjälpslagen (1972:429) m. m. I propositionen föreslås ändringar i rättshjälpslagen som får till följd att arbetsuppgifterna för rättshjälpsnämnderna minskar. Med anledning därav föreslås att rättshjälpsnämndernas antal minskas från sex till två. De sex nuvarande rättshjälpsnämnderna finns i , , , , och . Enligt propositionens förslag skall endast de båda nämnderna i och bibehållas. Det är svårt att finna motiv för en så kraftig neddragning, särskilt som detta skulle innebära att i fortsättningen ingen rättshjälpsnämnd finns norr om . Förslaget bygger på tämligen osäkra beräkningar. lät insamla statistiskt material som bearbetades för att bilda underlag för bedömning av framtida ärendemängd och personalbehov (SOU 1977:49). Under arbetet med propositionen gjordes i departementet nya beräkningar på grundval av enkätsvar som inhämtats från personalen vid rättshjälpsnämnderna. Slutsatserna av beräkningarna utfaller ganska olika. I utredningen var man inte överens. Majoriteten av utredningen jämte en expert föreslog tre rättshjälpsnämnder, nämligen en i med 6 handläggare och 10 biträden, en i med lika många handläggare och biträden samt en i med 2 handläggare och 4 biträden. Ordföranden jämte en expert föreslog högst två rättshjälpsnämnder med utgångspunkt från personalbehov av 14 handläggare och 24 biträden enligt majoritetsförslaget. De menade att en nämnd skall finnas i , den andra i eller . Två av utredningens experter föreslog 4 rättshjälpsnämnder med sammanlagt 16 handläggare och 24 biträden. Enligt dessa experter borde nämnderna i , och samt en nämnd i bibehållas. I propositionen bedöms behovet till 14,3 handläggare och 29,7 biträden fördelade på två nämnder, en i och en i . Denna bedömning förutsätter propositionens förslag att rättshjälpsnämnderna får färre uppgifter än enligt utredningens förslag. Sammanfattningsvis finns alltså följande alternativ. utredningens majoritet + 1 expert 2 av utredningens experter personalen vid de nu Propositionens alternativ har alltså det största personalbehovet jämfört med de övriga. Trots detta föreslås en nedskärning till endast två rättshjälpsnämnder. Med hänsyn till dessa olikheter i bedömningen av personalbehovet efter omorganisationen är det riktigt att nu iaktta försiktighet vid neddragningen. Om man redan nu bestämmer sig för att behålla endast två nämnder och det sedan skulle visa sig att personalen måste utökas kommer dessa båda nämnder att kompletteras. Sannolikt kommer det inte att bli fråga om att utöka med en tredje nämnd, vilket då kunde vara motiverat. Neddragningen bör därför nu göras på ett sådant sätt att detta ger viss valfrihet beträffande organisationen, när man om förslagsvis kan bedöma arbetsbelastningen på rättshjälpsnämnderna och personalbehovet. Detta talar för att tre rättshjälpsnämnder behålls i den nya organisationen och att en av Norrlandsnämnderna får vara kvar. Lämpligen bordetta vara nämnden i som haft betydligt fler ärenden än nämnden i . En organisation med en rättshjälpsnämnd i , en i och en i ger en bättre balans i arbetet än propositionens förslag. Propositionens förslag med som den nordligaste måste uppfattas som en svår orättvisa inte enbart av norrlänningar utan även av personer boende i andra delar av landet i den mån man försöker förstå dessa problem. Det är orimligt att på detta sätt försämra servicen för dem som är bosatta i norra . De kostnadsökningar en organisation med tre nämnder innebär måste betraktas som tämligen marginella i förhållande till hur människor kommer att uppfatta ett tillmötesgående i fråga om denna service. Allmänhet och advokater söker ofta personlig kontakt med rättshjälpsnämnd genom besök eller telefonsamtal. Sådan kontakt kommer sannolikt inte att helt försvinna även om behovet därav torde minska. För privatpersoner kommer avståndet till att utgöra ett effektivt hinder för sådan kontakt. Redan ett telefonsamtal innebär sådan kostnad att många tvekar inför den. Lekmännens medverkan i rättshjälpsnämnderna kommer även att vara viktig. Vi måste slå vakt om denna lekmannamedverkan och tillse att den av lekmännen själva upplevs som meningsfull. Lekmannauppdraget ter sig sannolikt som mer meningsfullt om nämndens arbete är begränsat till ett någorlunda rimligt område och inte omfattar mer än halva . Slutsatsen av dessa resonemang blir att vid den nu planerade omorganisationen tre rättshjälpsnämnder behålls och att dessa tre skall vara de nuvarande nämnderna i , och . Detta överensstämmer helt med det alternativ utredningens majoritet och en expert står för. Med hänvisning till ovanstående hemställs 1. att beslutar att tre av de nuvarande rättshjälpsnämnderna behålls i den nya organisationen, 2. att beslutar att rättshjälpsnämnderna i , och behålls i den nya organisationen.