ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G2022530 · 1979-04-18 00:00:00 — med anledning av propositionen 1978/79:175 med förslag till lag om jämställdhet mellan kvinnor och män i arbetslivet, m. m. Det råder knappast något tvivel om att måste ses som det decennium då jämställdhetsarbetet övergick från diskussion till praktisk handling. Men är samhället endast i begynnelsen av jämställdhetsprocessen. Alltjämt är det vanligt att man anser att det är männen som skall offra familjeliv och känslomässig utveckling för försörjarplikt och karriär. Alltjämt är det vanligt att man anser att det är kvinnan som skall offra självständighet och oberoende för hemmets skötsel och barnens fostran. Ännu återstår mycket innan man kommit dithän att män och kvinnor samarbetar i arbetsliv och i hem - innan man har ett delat ansvar och lika villkor mellan könen. Det är viktigt att ett praktiskt jämställdhetsarbete kan förankras och utvecklas i människornas vardag - i hemmen, i arbetslivet, i förskolan, i skolan, i kultur- och fritidsaktiviteter. Man bör konkret i varje enskild situation få människorna att konstruktivt samverka för att komma till rätta med rådande fördomar. Genom t. ex. avtal på arbetsmarknaden har man sökt komma en bit på denna väg. Genom en rad insatser över hela det politiska fältet söker främja en positiv jämställdhetsutveckling. Det gäller familjepolitiken, utbildningspolitiken, kulturpolitiken, regionalpolitiken (särskilt viktig för kvinnor som har svårast att få jobb), samhällsplaneringen och trafikpolitiken, för att nämna några områden. I propositionen 1978/79:175 föreslås att en lagskall införas om jämställdhet mellan kvinnor och män i arbetslivet. Förslaget är uppbyggt i två delar. För det första föreslås en lagstiftning mot könsdiskriminering. För det andra åläggs arbetsgivaren att genom olika åtgärder underlätta jämställdheten i arbetslivet. Enligt min mening kan det vara väl motiverat att genom ett diskrimineringsförbud ge ett allmänt lagstöd för jämställdhetsarbetet. Det är däremot vi ktigt att man i det praktiska jämställdhetsarbetet bygger vidare på det arbete som inletts av parterna på arbetsmarknaden. Om man inte positivt gör detta, riskerar nämligen jämställdhetsarbetet som sådant att komma av sig. Parterna på arbetsmarknaden har också ställt sig negativa till en lagstiftning, vilket kan medföra svårigheter när det gäller lagens tillämpning. bör avslå propositionen i denna del och för sin del uttala angelägenheten av att parterna på arbetsmarknaden - centralt och lokalt - avtalsvägen söker lösa jämställdhetsfrågorna i arbetslivet. Det bör ankomma på vederbörande utskott att utforma lämplig lagtext. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar 1. att uttala sig för angelägenheten av att parterna på arbetsmarknaden centralt och lokalt genom avtal söker finna vägar till jämställdhet i arbetslivet mellan kvinnor och män, 2. att avslå regeringens förslag i de delar det inte avser ett allmänt könsdiskrimineringsförbud.
mot · G2022534 · 1979-04-18 00:00:00 — av m. fl. med anledning av propositionen 1978/79:179 om ändring i tryckfrihetsförordningen m. m. förekom en debatt och opinionsbildning som kallades sexliberalismen. Den förespråkade en långtgående tolerans av företeelser som prostitution och pornografi. Det ledde fram till en lagändring, och 1971 släpptes pornografm fri i vårt land. Utvecklingen har visat att vi därefter fått en alltmer omfattande pornografibransch. Sexuallivet utnyttjas i rent kommersiellt syfte på ett mycket grymt sätt. Det pornografiska utbudet förmedlar en förråande och djupt förnedrande sexualsyn. Detta förhållande kan inte accepteras. De förslag som framförs i propositionen 1978/79:179 om barnpornografi får ses som ett första steg att genom lagstiftning kriminalisera pornografin. I propositionen föreslås en lagtext med lydelsen barnpomografibrott, varigenom någon skildrar barn i pornografisk bild med uppsåt att bilden sprides, om inte gärningen med hänsyn till omständigheterna är försvarlig. Här föreslås således ett undantag från huvudregeln. Motivet är att undanta gärningar som är försvarliga, t. ex. av konstnärliga eller vetenskapliga hänsyn eller som led i en allvarligt syftande nyhetsförmedling. Enligt vår mening innebär denna undantagsregel att lagtexten fåren alltför vag utformning. De fall som kan förekomma i denna del måste vara mycket sällsynta och bör om det över huvud taget blir aktuellt inte vålla några svårigheter i rättstillämpningen. Om undantagsregeln finns kvar, föreligger uppenbar risk att den kommer att användas som täckmantel för icke försvarlig barnpornografi. Det föreligger således inga skäl för att ha denna undantagsregel. Vad beträffar strafflatituden har föreslagits böter eller fängelse . Om normalstraffet i praxis blir böter, kan kriminaliseringens förebyggande effekt starkt ifrågasättas. Man kan då räkna med att de som ägnar sig åt denna verksamhet kommer att kalkylera in böterna på omkostnadssidan. Vi anser att straffmaximum bör vara fängelse . Från utredningssynpunkt och för att förhindra fortsatt brottslig verksamhet skulle därav följa fördelen av att kunna tillgripa personella tvångsmedel. Med de här föreslagna ändringarna kan propositionens förslag godtas. Som tidigare framhållits får kriminaliseringen av barnpornografi ses som ett led att ändra på rådande missförhållanden. Arbetet på lagstiftningsområdet måste nu fortsätta för att komma till rätta med all slags pornografi. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att antar följande Lag om ändring i tryckfrihetsförordningen Härigenom föreskrivs att 7 kap. 4 § tryckfrihetsförordningen skall ha nedan angivna lydelse. 12. barnpornografibrott, varige nom någon skildrar barn i pornografisk bild med uppsåt att bilden sprides. 2. att antar följande Förslag till Lag om ändring i Härigenom föreskrivs att i skall införas en ny paragraf, 16 kap. 10 a §, av nedan angivna lydelse. Den som skildrar barn i pornogra fisk bild med uppsåt att bilden sprides eller som sprider sådan bild av barn dömes för barnpornografibrott till böter eller fängelse i högst . () ANNE-MAR1E ()
mot · G2022535 · 1979-04-18 00:00:00 — av m. fl. med anledning av propositionen 1978/79:180 om läroplan för m. m. I den nuvarande läroplanen ingår teknik som tillvalsämne. I regeringens förslag till läroplan föreslås en utökad undervisning i ämnet. Det föreslås också bli obligatoriskt för alla elever. Enligt SÖ undervisar ca 800 lärare utan behörighetsgivande utbildning i ämnet teknik. Någon utbildning har heller inte förekommit . Anledningen till detta anses vara att man inte visste hur långvarigt ämnets historia skulle bli. Samtliga remissinstanser har varit eniga om att ämnet teknik kommer att ha stor betydelse i framtidens skola. SÖ anser att det föreslagna ämnet teknik inte skall få en teoretisk prägel. Det är tvärtom avsikten, fortsätter SÖ, att tekniken skall ge en för eleverna verklighetsanknuten praktisk-laborativ undervisning. Det är därför inte underligt att den lärargrupp som hittintills fått tas i anspråk när ovannämnda grupper inte räckt till är lärare i trä- och metallslöjd. tjänstgör enligt SÖ:s undersökning ca 165 slöjdlärare i ämnet teknik med tillsammans . Genom den grundutbildning som lärarna i trä- och metallslöjd har och som också SÖ betonar motverkas en alltför teoretisk prägel av ämnet teknik. Huvudmomenten i teknik tar upp delar såsom hantering och reparation av valda objekt, användning av verktyg och maskiner samt uppövning av förmåga till självständigt konstruktionsarbete. Detta är delar i utbildningen av slöjdlärare. De har också kännedom om de olycksrisker med maskinutrustningen som förekommer i praktiskt arbete, en nödvändig grund för utbildning av lärare i teknik. Den fördjupning som nämnda lärargrupp behöver är en uppövad förmåga till anpassning av elevernas teoretiska kunskaper till praktiskt handlande. I förslaget till kursplaner nämner SÖ bl. a. att teknik skall ge eleverna en uppfattning om hur de tillämpar sina kunskaper i framställning av produkter som har betydelse för elevens egen tillvaro. Detta skulle kunna utgöra ett av kursmomenten i utbildningen av tekniklärare. LUT 74, SOU 1978:86, vill för undervisningen i teknik inte anvisa någon bestämd lärarkategori men anger att lärarna i trä- och metallslöjd utgör en betydande resurs inom teknikundervisningen. Vi finner det därför angeläget att nuvarande lärare i slöjd som undervisar i teknik får en vidareutbildning och att utbildningen skall kunna leda till en ämneslärartjänst i kombinationen slöjd/teknik. Föredragande statsrådet avser att återkomma till frågan om utbildning av 1 1978/79. lärare i teknik i samband med ställningstagande till förslag års lärarutbildningskommitté. Med hänsyn till att denna inte kommer att lämna något förslag om utbildning av lärare i teknik, att vi har en betydande brist på tekniklärare och att ämnet är så betydelsefullt föreslår vi att hos regeringen begär 1. att vidareutbildning av lärare i teknik i kombination med träoch metallslöjd skall anordnas, 2. att utbildningstiden i teknik skall utgöra 40 poäng, 3. att utbildningen skall leda till att nuvarande lärare i trä- och metallslöjd kan erhålla tjänst som ämneslärare i kombinationen slöjd och teknik. () () ()
mot · G2022540 · 1979-04-18 00:00:00 — av m. fl. med anledning av propositionen 1978/78:189 om medelstillskott till Riksdagsbeslutet om samarbete på dataområde mellan datadivisionen vid och Stansab innebar att tillskapades för att öka den svenska dataindustrins konkurrenskraft. Vid bildandet av Datasaab förutsågs att verksamheten skulle gå med förlust. Underskottet har emellertid blivit större än beräknat, varför såväl SaabScnaia som staten nu tvingas tillskjuta kapital utöver vad som tidigare beräknats. Det finns ingen anledning till erinran emot det kapitaltillskott på 57 milj. kr., som föreslås i proposition 1978/79:189 för att finansiellt rekonstruera Datasaab, men det är angeläget, att den svenska dataindustrin ges möjligheter att utvecklas till en lönsam verksamhet. Dataindustrin kommer säkerligen att bli en alltmer expansiv bransch, och i flera länder bl. a. i och - har staten tillskjutit mycket stora belopp för att slå vakt om och utveckla den inhemska produktionen. För att svensk dataindustri skall kunna hävda sig i den internationella konkurrensen är det nödvändigt att ökade insatser görs på forskning och utveckling. Samarbetet mellan staten och dataföretagen behöver därför vidgas till att omfatta även datorutveckling. Betydande investeringar torde på detta område vara ofrånkomliga, om svensk dataindustri skall kunna hävda sig och bli lönsam. Förslagsvis skulle detta kunna ske genom ett datatekniskt utvecklingscentrum. Från och liksom från har starkt betonats vikten av en utveckling av dataindustrin. I finns ett högt kunnande på dataområdet såväl inom industrin som vid den tekniska högskolan. Ett svenskt utvecklingscentrum på dataområdet skulle därför ha sin naturliga plats i i nära anslutning till . Bildandet av ett särskilt utvecklingscentrum skulle enligt vår mening såväl stärka dataindustrins ställning som utnyttja det högteknologiska kunnande, som vi förfogar över på detta område. Med hänvisning till ovanstående hemställer vi 1. att uttalar att ett utvecklingscentrum för datateknik bör tillskapas i samarbete mellan staten, dataindustrin och i , 2. att hos regeringen anhåller om förslag till under vilka former samarbetet mellan berörda parter bör ske. () ()
mot · G2022541 · 1979-04-18 00:00:00 — med anledning av propositionen 1978/79:192 om finansiellt stöd till Med dotterbolag sysselsätter ca 2 250 personer inom landet. Av dessa finns ca 100 personer anställda vid företagets fabrik i , . upplever nu en allvarlig sysselsättningskris. Arbetsmarknadsmyndigheterna har redovisat, att ca 10 000 personer står utanför den reguljära arbetsmarknaden. Det är de högsta arbetslöshetssiffror som någonsin redovisats för . I en skrivelse till arbetsmarknadsutskottet beträffande indelningen av landet i stödområden framhåller i bl. a. följande: Utvecklingen i den nordöstra länsdelen, främst och kommuner, inger stor oro. Situationen har allvarligt försämrats på grund av problem inom några av de företag som svarar för stor del av sysselsättningen i kommunerna. För del är riskerna för sysseisättningen i och inom Förenade Fabriksverken kända problem. I propositionen föreslås att 175 milj. kr. anvisas för att finansiellt rekonstruera . Av medlen är 75 milj. kr. avsedda att täcka beräknade förluster intill utgången av och 100 milj. kr. avsedda att användas till utökning av bolagets eget kapital. Mot bakgrund av kända förhållanden föreligger nu risk för att fabriken i läggs ned. Om så sker, innebär detta ett allvarligt regionalpolitisk! bakslag för länet och i synnerhet för . Det förtjänar att påpekas, att en lokalisering till av den aktuella fabriksanläggningen just har tillkommit som en regionalpolitisk åtgärd i en sysselsättningssvag kommun. bör således i samband med behandlingen av propositionen 1978/79:192 uttala att de föreslagna åtgärderna skall genomföras på ett sätt som i möjligaste mån eliminerar riskerna för en nedläggning av Luxors fabrik i . Med anledning av vad som här anförts hemställer vi att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna vad som i motionen anförts beträffande Industri AB:s fabrik i . () ()
mot · G2022542 · 1979-04-18 00:00:00 — 1978/79 2542-2548 av m. fl. med anledning av propositionen 1978/79:192 om finansiellt stöd till Den situation som varit rådande vid i har utgjort ett allvarligt hot mot sysselsättningen för över 2 000 anställda vid företaget. Mot bakgrund av det i övrigt allvarliga sysselsättningsläget i kommunen är krisen vid särskilt oroande. Det är i detta läge nödvändigt med statliga insatser för att säkra fortsatt verksamhet vid företaget. I propositionen 1978/79:192 redovisas regeringens syn på det aktuella läget och bakgrunden till detta. Viss överkapacitet och pressad lönsamhet i branschen anges som orsak till krisen vid . Det bör dock tilläggas att spekulationer på den internationella marknaden torde ha bidragit till den uppkomna situationen. När Investeringsbanken i det akuta krisskedet trädde in och övertog förvaltningen av angavs målsättningen vara att rekonstruera företaget och föra över det till nya ägare. Det kan dock inte vara riktigt att statliga medel användes för att exempelvis genom att minska personalstyrkan göra företaget attraktivt för privata spekulanter. Statens medverkan bör ha inriktningen att trygga sysselsättningen, bl. a. genom att ge produktionen en inriktning som svarar mot angelägna behov i samhället. Propositionen 1978/79:192 följer den från början angivna begränsade målsättningen. Det enda som sägs om sysselsättningen är att antalet sysselsatta beräknas minska med 250 personer genom s. k. "naturlig avgång, vilket innebär att lika många arbetstillfällen försvinner. Beträffande sysselsättningen i ett längre perspektiv åberopas endast pågående utredningar. Det statliga engagemanget anges vara temporärt. Denna passiva hållning kan inte godtas. Finansiellt stöd till blir av betydelse först om det sättes in i ett perspektiv. En rekonstruktion som enbart syftar till att göra företaget attraktivt för nya privata ägare är inte godtagbar. På detta sätt kan inte de anställdas trygghet säkras. Beviljande av begärda medel bör förbindas med krav om att förstatligas och fortsättningsvis drivs i statlig regi. Målsättningen bör vara att personalstyrkan ej minskas och att den nuvarande produktionen kompletteras med andra produkter som svarar mot angelägna behov i samhället. Med hänvisning till det anförda föreslås att med anledning av propositionen 1978/79:192 beslutar att som sin mening ge regeringen till känna: 1 1978/79. 1. att bör förstatligas och fortsättningsvis drivas i statlig regi, 2. att målsättningen bör vara att personalstyrkan ej minskas och att produktionen ges en inriktning i enlighet med vad som anförts i motionen. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)
mot · G2022544 · 1979-04-18 00:00:00 — av m. fl. med anledning av propositionen 1978/79:194 om ändring av lån till På förslag av den dåvarande trepartiregeringen beviljade ett lån på 600 milj. kr. Lånet angavs ha syftet att underlätta bolagets strukturförändringar, vilka i klartext innebar att tusentals arbetstillfällen skulle försvinna. Från kommunisterna motsatte vi oss att statliga medel beviljades för att avskaffa arbetstillfällen. De borde användas för att skapa nya arbetstillfällen. Efter fusionen mellan på skogssidan begärde det nya bolaget att fä överta en del av det statliga lånet till . På förslag av folkpartiregeringen beslöt bemyndiga regeringen att besluta om överförande till av del av lånet. kommunisterna motsatte sig förslaget. Liksom vid det första tillfallet var lånet ej förbundet med några sysselsättningsgarantier utan avsågs användas för s. k. strukturförändringar som innebar minskade arbetstillfällen. I propositionen 1978/79:194 föreslår nu regeringen att 250 milj. kr. av lånet till får överföras till ett nytt bolag som bildas genom samgående mellan och sektorn för rostfritt stål inom . Förslaget följer samma mönster som de tidigare. Bolagsfusioner stöds utan att villkor ställs i fråga om sysselsättningen. Den nu aktuella förändringen förutsätter att antalet anställda skall minskas. Propositionens antagande att detta skall kunna ske i socialt acceptabla former är till intet förpliktande fraser. Bildandet av det nya bolaget bör också ses mot bakgrund av andra åtgärder på stålområdet, där privatkapitalet söker lösa problemen genom att minska antalet arbetstillfällen. Då propositionens förslag helt följer tidigare inriktning och inte innebär satsning på nya arbetstillfällen utan statlig medverkan för att minska arbetstillfällena yrkar vi avslag på propositionen. Med hänvisning till det anförda föreslås att beslutar avslå propositionen 1978/79:194 om ändring av lån till . (vpk) C.-H. (vpk) (vpk)
mot · G2022545 · 1979-04-18 00:00:00 — av m. fl. med anledning av propositionen 1978/79:198 om utvidgad försöksverksamhet med ny planeringsordning för sjuksköterskeutbildning m. m. I regeringens proposition (1978/79:198) Om utvidgad försöksverksamhet med ny planeringsordning för sjuksköterskeutbildning m. m. har insmugits ett förslag att examensbenämningarna jur.kand. skall avskaffas och ersättas av benämningarna juristexamen respektive högskoleexamen på viss linje. Förfarandet är enligt vår uppfattning anmärkningsvärt. Även om frågan om examensbenämningar tillhör regeringens ansvarsområde, synes det uppenbart att regeringen och utbildningsministern medvetet valt att smyga in ett meddelande till om sin avsikt att avskaffa examensbenämningarna i en proposition om viss försöksverksamhet beträffande planeringen av sjuksköterskeutbildning. Inget som helst samband mellan dessa ämnen kan anses föreligga. Regeringen har därmed missbrukat sin propositionsmakt. Frågan om examensbenämningarna är kontroversiell och har allmänt intresse. Inte bara ledamöter riskerar att förbise motionen . Även pressen riskerar att missa viktiga förslag om dessa ligger helt utanför en propositions rubricering. Det bör enligt vår mening vara en självklarhet att den del av propositionen rörande planering av sjuksköterskeutbildning m. m. som rör examensbenämningarna för juridisk fakultet och filosofisk fakultet återkallas av regeringen. För det fall att detta inte sker bör ej behandla propositionen i denna del utan återförvisa frågan till regeringen för ny beredning följd av proposition presenterad på sedvanligt sätt. Med stöd av vad som anförts hemställs att avslår propositionen 1978/79:198 såvitt avser examensbenämningar. () () ()
mot · G2022546 · 1979-04-18 00:00:00 — av m. fl. med anledning av propositionen 1978/79:198 om utvidgad försöksverksamhet med ny planeringsordning för sjuksköterskeutbildning Vid remissbehandlingen av UHÄ:s promemoria PM Frågan om examensbenämningar i grundläggande högskoleutbildning har en majoritet av remissinstanserna uttalat sig för examensbenämningar av något slag. Flera har också förordat ett system med officiellt sanktionerade examenstitlar. I motsats till utbildningsministern anser vi det mycket otillfredsställande att den studerande själv tilldelar sig examenstitel. Det bör inte heller ankomma på förbund av yrkesverksamma eller liknande sammanslutningar att upprätthålla examenstitlarna för sina medlemmar. Risken är då stor för att andra kriterier än rent utbildningsmässiga blir avgörande för vem som skall kunna använda viss titel. En sådan officiell sanktion bör utbildningsmyndigheten stå för. Med hänvisning till vad som anförts hemställs att beslutar att de traditionella examenstitlarna skall anges i utbildningsbeviset. m. m. () () HANS NYHAGE (m) () . NISSER (m) () () PER () () G. ()
mot · G2022548 · 1979-04-18 00:00:00 — av m. fl. med anledning av propositionen 1978/79:202 om avgiftsuttaget till försäkringen för tilläggspension och arbetsskadeförsäkringen , m.m. I propositionen föreslås att avgiften till försäkringen för tilläggspension (ATP) höjs med 0,25 96 av det avgiftsgrundande löneunderlaget. Därmed kommer ATP-avgift att tas ut med 12, 12,25, 12,50, 12,75 och 13 96. Avgiften till arbetsskadeförsäkringen föreslås höjd från nuvarande 0,25 96 av lönesumman till 0,6 96 för . Vidare föreslås att skyldigheten att erlägga avgift för finansieringen av samhällets barnomsorg fr. o. m. 1980 utsträcks till att gälla även egenföretagare. Därtill föreslås att underlaget för arbetsgivarnas avgifter till socialförsäkringarna och närliggande ändamål utsträcks till att omfatta även naturaförmån i form av fri bil. Tillsammans betyder detta en ökning av arbetsgivaravgifterna med för anställda och för egenföretagare på inte mindre än 3 96. Skall dessutom den föreslagna justeringen av inkomstskatteskalorna finansieras via höjda arbetsgivaravgifter blir ökningen betydligt större; detta i ett läge när de svenska företagen ännu inte lyckats övervinna den kris som till stor del orsakades av vårt höga kostnadsläge. Med ökade arbetsgivaravgifter riskerar nu att åter hamna i samma läge som 1975 och 1976, då höjda arbetsgivaravgifter och stark löneglidning orsakade de svenska företagen en kostnadsinflation på mellan 35 och 40 96. Genom de föreslagna höjningarna av arbetsgivaravgifterna minskar också utrymmet för lönehöjningar. Det blir allt mindre att förhandla om. Arbetsmarknadens parter försätts i en ohållbar situation. Risken för olovliga konflikter ökar. Därtill kommer att ökade arbetsgivaravgifter drabbar kommunerna hårt, med höjda kommunalskatter som följd. Den svenska ekonomin tål helt enkelt inte höjda arbetsgivaravgifter just . Med stöd av som anförts hemställs att beslutar avslå regeringens proposition 1978/79:202. () ()
mot · G2022550 · 1979-04-18 00:00:00 — 1978/79 2550-2556 Motion 1978/79:2550 av med anledning av propositionen 1978/79:202 om avgiftsuttaget till försäkringen för tilläggspension och arbetsskadeförsäkringen , m. m. I en partimotion (1975/76:1232) i anslutning till den dåvarande regeringens förslag om ett utbyggnadsprogram för barnomsorgen föreslog att egenföretagare skulle undantagas från erläggande av socialförsäkringsavgifter till barnomsorg. biföll vid sin behandling centerkravet. Avgiften för barnomsorgsutbyggnaden är för av avgiftsunderlaget. Regeringen har framlagt förslag om att avgiften skall höjas till 1,9 96. I propositionen 1978/79:202 föreslår regeringen att även egenföretagare skall vara skyldiga erlägga barnomsorgsavgift. Uttaget av arbetsgivaravgifter är mycket betungande för egenföretagarna. Även om vissa principiella invändningar kan riktas mot nuvarande undantagande från barnomsorgsavgift, talar sakliga skäl för att egenföretagarna inte skall behöva vidkännas den merbelastning som barnomsorgsavgiften innebär. Mot den bakgrunden bör propositionens förslag i denna del avslås. Med hänvisning till det anförda hemställs att avslår förslaget om skyldighet för egenföretagare att erlägga barnomsorgsavgift. 1 1978/79.