mot · G2021859 · 1979-01-25 00:00:00 — 1978/79 1859-1865 om en mot bruket av alkohol kom utredning Vården av alkoholmissbrukare. Där talas i klarspråk om hur situationen är och fakta staplas på varandra. Den naturliga frågan efter en sådan läsning är: hur skall detta förebyggas? Självklart skall allt göras för att de som drabbats av alkoholens verkningar skall kunna återföras till ett friskt liv, men vad skall göras för att inte allt fler skall drabbas? Nästa naturliga fråga är då: varför får vi så många alkoholskadade? Det finns en råd orsaker: dålig uppväxtmiljö, svårigheter i skolgången, dålig bostadsmiljö, dålig arbetsmiljö. Alkoholen blir då en flykt undan svårigheterna. Men om man närmare undersöker dem som blivit så skadade av alkoholbruket att de inte längre klarar ett socialt anpassat liv och blivit svårt kroppsligt och själsligt sjuka, finner man, att det visst inte alltid är sådana svårigheter som ligger i botten. Ofta är det människor från goda miljöer, som har god bostadsstandard, god utbildning, goda anställningsförhållanden. Vad beror det då på? Det naturliga svaret på alla dessa självklara frågor blir: alkoholen ingår som en betydelsefull del i vårt kulturmönster. Den enkla förklaringen är att missbruk beror på bruk. Utan alkoholbruk inget alkoholmissbruk. Jag menar, att många av de alkoholskadade människor som måste vårdas på olika sätt har blivit skadade just på grund av att de använt alkohol i sällskapssammanhang från början och därav fått sitt alkoholberoende. Det vanliga svenska sällskapslivet är sjäva upphovet till dessa skador. Det finns en hel del dubbelmoral i svenskens förhållande till alkoholen. Man talar ofta om det svåra sociala problem som spritmissbruket är, men man vill sällan se roten till det. Man talar t. o. m. med förakt om de utslagna, kanske som man själv sitter och sällskapsdricker. Självklart skall vi sätta in alla resurser för att bygga ett bättre samhälle. Vi måste förbättra bostadsmiljöerna och arbetsmiljöerna. Vi måste skapa större trivsel i skolan och vi måste se till att alla kan få ett meningsfullt arbete att försörja sig på. Allt detta är utomordentliga förebyggande åtgärder. Dessa åtgärder är i stort sett alla människor överens om. Men det är sedan dubbelmoralen kommer in. Vi måste ju ändå använda alkohol, vi som klarar av det! Skall vi avstå därför att det är några som inte klarar det? Det handlar egentligen om något så enkelt som solidaritet. Vi, som inte har behov av alkohol, borde kunna avstå just för våra mindre lyckligt lottade 1 1978/79. Vi borde känna det som ett ansvar att se till att erbjuda dem nyktra miljöer. stänger vi dem ute från det normala sällskapslivet, ja, ofta även från det vanliga organisationslivet. Vad jag vill komma fram till är, att en stark opinion måste skapas i vårt samhälle, för att ett annat kulturmönster skall kunna växa fram. Vi skall inte kapitulera och säga, att så här har det alltid varit. Vi har lyckats förbättra vårt mönster i många andra avseenden, det finns ingen anledning att ge upp heller när det gäller detta. Nykterhetsorganisationerna har försökt skapa en sådan opinion. Till en del har de lyckats. Säkert skulle det varit ännu värre ställt om de inte funnits. Men det kan inte få vara ett ansvar endast för dem. Samhället måste ställa upp på ett annat sätt också. Jag tror inte att vi kan utrota alkoholseden i , åtminstone inte annat än i ett mycket långt perspektiv. Men jag tror att vi kan minska det slappa sällskapsdrickandet, det fullkomligt onödiga tillskottet av alkoholdrycker i alla sammanhang. Frågan är hur det skall gå till. Ingenting har en sådan genomslagskraft när det gäller opinionsbildning som televisionen. Vi har sett hur människor ändrat vanor genom TV:s påverkan. Vissa program har t. o. m. påverkat heminredningen i landet man har börjat köpa en viss sorts möbler osv. Denna unika möjlighet till påverkan borde man kunna utnyttja i det vällovliga syfte som jag här är ute efter. Staten borde kunna göra en punktinsats, en massiv satsning på en sådan opinionsbildning just genom TV. Modellen till en sådan intensiv insats har vi i den kampanj, som föregick omläggningen av trafiken, då vi gick över från vänster- till högertrafik. Vi vet alla, att de snuttar som då och då, med täta mellanrum sändes i TV hade mycket stor betydelse när det gällde att förbereda genomförandet av högertrafiken på smidigaste och bästa sätt. Att omläggningen gick så smärtfritt berodde säkert till stor del på denna kampanj. Jag menar, att samma modell borde kunna användas för att skapa en positiv opinion när det gäller att minska sällskapsdrickandet och att få människor att i vardagslivet, liksom vid festligare tillfallen, erbjuda alkoholfria miljöer, så att alla kan vara med och ingen behöver känna sig utestängd därför att han/hon inte orkar med alkoholbruket och dess krav, utan då dukar under för dem. Dels skulle man härigenom kunna peka på hur bra det faktiskt går att träffas utan att man nödvändigtvis måste dricka sprit tillsammans, dels också påminna om vilket ansvar vi alla har för varandra, vilken solidaritet som egentligen krävs av oss alla, om vi verkligen menar allvar med att vilja minska alkoholens verkningar. Vi måste gå till roten med det onda, brukar vi säga. Här har vi konstaterat att det onda har många rötter. De andra rötterna är de flesta överens om att förbättra -där har opinionen lyckats. Där är kursen klar, det gäller bara att klara av de rätta insatserna. Men när det gäller en så grundläggande del i det hela, som själva vanan att använda alkoholen, där har vi mycket att göra, kanske just därför att det då gäller ett personligt ställningstagande av var och en. Det gäller att göra upp med dubbelmoralen, som består i beklagandet av alkoholens skadeverkningar och även fördömande av dem som inte klarar av det, som man själv oförtrutet bjuder och låter sig bjudas. Det är detta kampanjen skulle sikta in sig på. Men då måste den vara slagkraftig, rolig och tankeväckande. Med stöd av ovanstående anhåller jag att hos regeringen hemställer om att möjligheterna utreds för utformandet av en i syfte att bilda opinion mot att det utbredda alkoholbruket utgör så stor del av kulturmönstret i landet.