mot · G2021774 · 1979-01-25 00:00:00 — av m. fl. tillhör de länder i världen som ger mest bistånd i förhållande till folkmängden. Det kan med fog hävdas att vårt land bedriver en aktiv ulandspolitik. Den relativt obetydliga roll som spelar internationellt sett gör det också lättare att utan storpolitiska hänsynstaganden bedriva en sådan politik. Den enighet som åtminstone bland de politiska partierna råder på detta område kan emellertid leda till en begränsning i debatten om ulandsinsatsernas syfte och inriktning. Det kan exempelvis ifrågasättas om inte svensk u-landspolitik är väl hårt fixerad vid enprocentsmålet. Ett sådant mål är visserligen ett bra mått på vilken utgift den svenska statskassan får vidkännas . Men siffran säger inte mycket om vilken nytta de svenska u-landsinsatserna gör. Den säger inget om effektiviteten i svenska biståndsprojekt, inget om huruvida den allmänna inriktningen på vårt bistånd är gynnsam ur mottagarländernas synvinkel. I en artikelserie i en sydsvensk kvällstidning har de svenska insatserna i , och granskats. Resultaten är tankeväckande. Flera projekt har misslyckats eller förfelat sitt syfte. har spillts ut till ingen eller liten nytta. Också granskningsrapporter avgivna av pekar på att allvarliga brister i effektiviteten har förekommit i vissa u-landsprojekt. Man kan naturligtvis säga som ett i den nämnda artikelserien intervjuat ambassadråd: Det blir många misslyckade projekt i början. Det är lärpengar och det kostar att utbilda. Man måste vara beredd på att en del pengar inte kommer till nytta. Oavsett hur man organiserar u-landsinsatserna är det uppenbart att en del pengar kan komma att gå till spillo. Men det bör ändå vara en självklar strävan att så långt möjligt åstadkomma en effektiv användning av u-landsbiståndet. Ytterst är det ju resultatet av u-landspolitiken som skall räknas, inte utgifterna mätt i procent av den svenska bruttonationalprodukten. Det är därför väsentligt att en granskning sker av effektivitetsnivån i de biståndsinsatser som administreras av det svenska . Också en annan typ av frågeställning inställer sig vid en granskning av uhjälpen. Vilken allmän effekt på mottagarländerna har den typ av bistånd som lämnar? En genomgående strävan i den svenska u-landspolitiken är att bistånd skall ske på mottagarlandets villkor och allmänt sett befrämja utvecklingen. Men är kravet att mottagarlandet skall bestämma inriktningen på u-hjälpen alltid förenligt med målsättningen att svenska ulandsinsatser bör befrämja en social utveckling som kommer hela folket till godo? Är det som insatserna skall ge resultat? det för utveckling som skall befrämjas? Svaret på den sistnämnda frågan är ingalunda givet. I flera fall förefaller det som om svenska u-landsinsatser bidrar till att befästa regimer som ingalunda syftar till att leda in sina länder i en sådan demokratiseringsprocess som är ett annat av målen vid val av huvudmottagarländer. Inte bara och utan även kan bland de afrikanska länderna tjäna som exempel på detta. Å andra sidan kan det vara svårt för att helt avbryta olika biståndsprojekt som utvecklingen i ett mottagarland tar en inte önskvärd vändning. Biståndspolitiska utredningen har avslutat sitt arbete. I tre betänkanden har denna parlamentariskt sammansatta utredning redovisat förslag till riktlinjer för samarbete med , u-landsinformation och biståndets organisation. Utredningen redovisar bl. a. olika synpunkter på de s. k. landanalyser och sektoranalyser som utarbetats i syfte att få ett underlag för beslut om olika u-landsinsatser. har i en rapport framhållit att landanalyserna bör kunna utgå från och struktureras efter de svenska biståndspolitiska målen. SIDA har emellertid ställt sig tveksam till denna lösning med hänvisning till praktiska svårigheter. Vid sidan av de nämnda landanalyserna, som tjänar som beslutsunderlag för SIDA och regeringen, bedrivs inom SIDA en resultatsvärdering som bl. a. skall syfta till att effektivisera det bilaterala svenska biståndet. Båda de granskningsinstrument som nämnts har SIDA själv ansvaret för. Med hänsyn till omfattningen av den svenska u-hjälpen och framför allt med hänsyn till vikten av att de svenska u-landsinsatserna så långt möjligt på ett effektivt sätt hjälper nödlidande människor och befrämjar en social utveckling i mottagarländerna förefaller det motiverat med särskild expertgranskning av effekterna av den svenska u-landspolitiken. En sådan granskning bör ske utanför SIDA och ges två huvuduppgifter: för det första att göra en bedömning av de allmänna effekter som blir följden av svenska biståndsinsatser med utgångspunkt i de svenska biståndspolitiska målen på det sätt som tidigare föreslagit, för det andra att granska effektiviteten i de svenska bilaterala insatserna jämfört med exempelvis sådana insatser som utförts av Röda korset, , Rädda barnen, de olika kristna samfundens missionärer, läkarmission och andra svenska och internationella hjälporganisationer. Ytterst bör syftet med granskningen självfallet vara att inom ramen för u-landsbiståndet erhålla en så vitt möjligt förbättrad u-hjälp. Med hänvisning till vad som anförts hemställs att hos regeringen begär att en särskild expertgranskning genomförs av effekterna av och effektiviteten i de svenska bilaterala u-landsinsatserna i enlighet med vad som i motionen anförts. BO () () () ()