ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G2021575 · 1979-01-24 00:00:00 — av m. fl. om viss ändring i byggnadsstadgan Enligt 54 § 2 mom. byggnadsstadgan uttalas att kravet om byggnadslov inte äger tillämpning när det gäller byggnad som tillhör staten eller landsting. Staten eller landsting behöver endast anmäla sina byggnationer till kommunernas byggnadsnämnder. Anmälan skall vara åtföljd av situationsplan, ritningar och beskrivningar i den omfattning som behövs för att skall kunna bedöma företagets lämplighet. Om nämnden finner att byggnaden inte motsvarar skäliga anspråk på sundhet, säkerhet mot brandfara, hållfasthet, prydlighet eller hänsyn till stads- och landskapsbilden, läge eller inverkan på grannes rätt, så kan begära att myndigheten underställer regeringen frågan. Byggnadsföretaget får då inte igångsättas förrän regeringen fattat beslut i frågan. Staten har befogenhet att själv, genom den myndighet som har att granska ritningarna till byggnadsföretaget, vid behov medge dispens från de i byggnadsstadgan eller med stöd därav givna föreskrifterna för byggnadsverksamheten. Enligt vår uppfattning är detta förhållande inte tillfredsställande. Erfarenheten visaratt statliga myndigheter negligerat synpunkter som framförts från kommunernas byggnadsnämnder. Därför anser vi att statliga myndigheter och landsting på samma sätt som privatpersoner och företag åläggs att söka byggnadslov för byggnation. En ändring av byggnadsstadgan är därför erforderlig. Med hänvisning till ovanstående hemställs att hos regeringen anhåller om förslag till ändring av byggnadsstadgan i enlighet med de synpunkter som framförts i motionen. () ()
mot · G2021576 · 1979-01-24 00:00:00 — Motion 1978/79:1576 av m. fl. om obligatorisk besiktning av uppvärmningsanordningar i fastigheter fattade beslut om riktlinjer för energihushållning i befintlig bebyggelse för , den s. k. energisparplanen. Beslutet utgör ett led i strävandena att minska behovet av energi. Sparprogrammets mål är att under nämnda period göra en besparing på av den olja som eljest skulle åtgå för uppvärmning av det befintliga byggnadsbeståndet . Åtgärder inom olika områden måste vidtas för att förverkliga sparprogrammets mål. Ett viktigt inslag är att fastighetens uppvärmningsanordning befinner sig i sådant skick att största möjliga verkningsgrad erhålls med minsta möjliga oljeförbrukning. Sotningsväsendet haren stor betydelse när det gäller att kontrollera att befintlig pannutrustning fungerar tillfredsställande. Frågan om kontroll av byggnaders uppvärmningsanordningar har varit föremål för utredning och behandling i . fann då inte tillräckliga skäl att förorda en obligatorisk pannbesiktning. Det förslag som planverket presenterat innebär att kommunernas byggnadsnämnder skulle svara för en obligatorisk besiktning av installationer för uppvärmning, ventilation och varmvattenförsörjning som är av väsentlig betydelse för byggnadens energihushållning. Med hänsyn till den stora betydelse riktigt underhåll och en ändamålsenlig skötsel av fastighetens uppvärmningsanordning har för möjligheten att spara energi, anser vi det befogat att införa en obligatorisk pannbesiktning. Med hänvisning till ovanstående hemställs att hos regeringen anhåller om förslag om obligatorisk besiktning av uppvärmningsanordningar i fastigheter. () () () ()
mot · G2021579 · 1979-01-25 00:00:00 — Motion 1978/79:1579 av och om kostnadsansvaret för stabiliseringsåtgärder i skredområden Tuveskredet gav en påminnelse om att stabiliteten i de jordlager vi bygger våra samhällen på inte alltid är den bästa. När det gäller utbyggnad av nya områden har statens planverk lämnat anvisningar om erforderliga undersökningar för att utreda grundförhållandena, och beträffande bebyggda områden har statens geotekniska institu (SGI) rekommenderat kommunerna att sammanställa samtliga geotekniska undersökningar för en bedömning av deras tillförlitlighet. En första inventering av sådana områden med samlad bebyggelse uppförd på lerjord och med vissa topografiska förhållanden som skulle kunna ge upphov till skredrisker har ägt rum i samtliga kommuner i . har SGI fått regeringens uppdrag att göra en landsomfattande inventering. I planeras en fortsatt undersökning av utvalda områden med bl. a. fält- och laboratorieundersökningar samt stabilitetsberäkningar, varvid avsikten är att för instabila partier kunna ge rekommendationer till förstärkningsåtgärder, kontroll och övervakning. I samband med detaljplanläggning i kommun i har geotekniska undersökningar utförts som visat att säkerheten är otillfredsställande för ett mindre redan bebyggt område i och att stabilitetsförbättrande åtgärder måste vidtas för fyra fastigheter. Bland åtgärderna kan nämnas uppfyllnad och kulvertering av å, avschaktning av markytan i högre belägna delar samt grundförstärkning med stödpålar av vissa hus. Allteftersom geotekniska undersökningar av inventerade områden genomförs kan man räkna med att stabiliseringsförbättrande åtgärder måste vidtas på flera håll. 1 vissa fall kan det också innebära att befintliga hus måste utrymmas. Kostnaderna för att utföra sådana förebyggande åtgärder torde i allmänhet bli av betydande omfattning, och man kan inte räkna med att enskilda fastighetsägare kan helt svara för dem. Även om kommunen kan sägas ha en viss i varje fall moralisk förpliktelse att skydda den enskilde eller dennes egendom torde den knappast vara skyldig att svara för kostnader av här avsett slag såvida den icke gjort sig skyldig till försummelser vid planläggning och byggnadslovsgivning. Man har anledning utgå från att samhällets organ i praktiken måste ingripa vid större naturkatastrofer eller fara för sådana beroende på dels den brådska som ofta föreligger, dels omfattningen på de åtgärder som erfordras och dels storleken på de kostnader som kommer i fråga. Även i fråga om förebyggande stabiliseringsåtgärder mot skred som kommer att aktualiseras av nu igång satta inventeringar och utredningar synes statliga ekonomiska insatser vara befogade. Det är otillfredsställande att regler saknas för hur kostnader av detta slag skall fördelas mellan fastighetsägare, kommuner och stat. Frågan bör bli föremål för utredning. Med hänvisning till ovanstående hemställs att hos regeringen begär utredning om kostnadsansvaret för stabiliseringsåtgärder till förebyggande av rasrisker i skredhotade bebyggelsområden. () ()
mot · G2021580 · 1979-01-25 00:00:00 — Motion 1978/79:1580 av och om tillgången till äldre lantmäterimaterial flyttades lantmäteriverkets s. k. forskningsarkiv till . Arkivet innehåller omkring 200 000 handritade kartor , ett samlat material som är av enastående värde för svensk kulturhistoria. Flyttningen till har inneburit stora problem både för forskningen och för de verk som är beroende av materialet för sin verksamhet. tillsatte därför en arbetsgrupp med representanter för det egna verket och för kammarkollegiet, och , de viktigaste externa intressenterna. Gruppen föreslog (utredningsrapporten och kartlagning, dnr 14-111-77) att arkivet skulle mikrofilmas i sin helhet. Detta skulle innebära kostnadsmässiga fördelar, framför allt genom minskade eller bortfallna rese- och konserveringskostnader. kunde materialet på ett helt annat sätt än tidigare göras tillgängligt över landet. har sedan begärt anslag för mikrofilmning, men regeringen har varken 1978 eller 1979 äskat medel härför. Kulturminnesvårdens medverkan i samhällsplaneringen ställer ökade krav på denna samhällssektors underlagsmaterial för den kommunala planeringen, för andra samhällssektorers hänsynstagande och för planering och prioritering av vårdinsatser. För att förbättra beslutsunderlaget och ge god information om kulturminnesvårdens intressen har ett arbete inletts som syftar till att ta fram kommunala och regionala program för kulturminnesvården. För detta arbete spelar tillgången till det äldre lantmäterimaterialet stor roll. För myndighetsuppgifter är arkivet oundgängligt. 1 samband med den fortlöpande revideringen av den ekonomiska kartan åligger det ämbetets fornminnesinventering att redovisa befintliga fornlämningar. Behovet av tillgång till lantmäteriverkets kartmaterial har radikalt förstärkts genom att övergivna bebyggelseplatser numera redovisas som fasta fornlämningar på den ekonomiska kartan. Detta förutsätter bl. a. en kontinuerlig genomgång av äldre kartmaterial, som nästan uteslutande finns hos lantmäteriverket. En egen mikrofilmad upplaga av lantmäteriverkets forskningsarkiv är ett nödvändigt instrument för att kunna fullgöra denna uppgift. Materialet utnyttjas dessutom bl. a. för beslut enligt fornminneslagen, för bebyggelsehistorisk forskning och i den fysiska planeringen (för att skydda kulturlandskapsmiljöer eller begränsa ingreppen). Utöver behöver kammarkollegiet tillgång till materialet för fastighetsrättsliga utredningar. När det gäller den institutionsbundna och den fria forskningen är materialet av största vikt för en rad ämnesområden, t. ex. arkeologi, historia, ekonomisk historia, bebyggelsehistoria, ortnamnsforskning, kulturgeografi. Det är också av stort intresse för hembygdsforskningen i alla dess aspekter; ett bättre tillgängliggörande skulle här svara väl mot de kulturpolitiska målen. Med hänvisning till ovanstående hemställs att beslutar att hos regeringen begära förslag till åtgärder i syfte att göra äldre lantmäterimaterial tillgängligt i samhällsplaneringen.
mot · G2021582 · 1979-01-25 00:00:00 — Motion 1978/79:1582 av Per Oiof m. fl. Kommunerna har enligt brandlagen (SFS 1974:80 med senaste ändring 1977:493) det primära ansvaret för såväl räddningstjänst som åtgärder mot brand. Verksamheten syftar ytterst till att avvärja eller begränsa skador på människor eller egendom eller miljö. Brandförsvaret fick sin ram i modern tappning . utökades innehållet till att omfatta räddningstjänst i vid mening - en omfattande och ansvarsfull uppgift utan exakta och klara avgränsningar och som dessutom ständigt måste förändras i takt med samhällsutvecklingen. har en stor kontaktyta i flera avseenden. Därav följer också mer eller mindre stora gränsdragningsproblem. Vissa är eliminerade. Vid nödläge som kräver så omfattande räddningsåtgärder att ett särskilt samordnande ledningsorgan behövs skall överta ledningen och förordna särskild befälhavare för räddningstjänsten på olycksplatsen. Samordning är nödvändig och önskvärd vid många andra tillfällen såväl då det gäller insatser i förebyggande syfte som vid aktiv räddningstjänst. Vi menar att tiden nu är mogen att överväga formerna för ett fastare samarbete mellan de från varandra formellt helt fristående kommunala brandkårerna. finns på många håll ett genom avtal reglerat samarbete i olika hänseenden, som eventuellt kunde utvecklas, men vad som bör prövas är en organisation med statligt huvudmannaskap. Därmed skulle möjligheter öppnas för en samverkan i helt andra former med civilförsvaret och andra statliga organ, vilken borde vara till nytta för alla parter, då en stor del av verksamheten likartat förekommer på flera ställen. Genomfördes en sådan förändring av organisationen, kunde enkelt de gränsdragningsproblem som finns, t. ex. i kustkommunerna när det gäller sjöräddning, räddningstjänst till havs, oljebekämpningsopertioner m. m., elimineras. Den katastrofplanläggning som är skyldig att göra skulle med ett statligt huvudmannaskap för räddningstjänsten givetvis bli mer omfattande. Enligt vår mening kommer dock merarbetet att mer än uppvägas av såväl de ekonomiska vinsterna som ökningen i effektivitet genom en mera slagkraftig organisation och ett bättre resursutnyttjande. I det förbättrade resursutnyttjandet ligger inte minst möjligheten till en samordnad utrustnings- och materialförsörjning. Förrådshållningen är splittrad genom det kommunala huvudmannaskapet. En samordning med olika statliga organ som , polis, civilförsvar, luftfartsverk och rent militära organ m. fl. Enligt vår mening finns här genom ökad samordning samhällsekonomiska vinster att hämta, som dessutom skulle leda till en bättre och effektivare räddningstjänst i dess vida mening. Mot bakgrund av det ovan anförda hemställer vi därför att hos regeringen begär en utredning för räddningstjänstens organisation m. m. i enlighet med vad som anförts i motionen. P. O. () () ()
mot · G2021583 · 1979-01-25 00:00:00 — Motion 1978/79:1583 av m. fl. om satsning på ytjordvärme I den förda energidebatten har frågan om alternativa energislag accentuerats, och för ett område som bostadsuppvärmningen, inom vilket vårt land har ett av sina största energibehov, har värmesystem skapats, som baseras på annan värmekälla än de tidigare traditionella systemen. Ett sådant nytt system är ytjordvärmen, vilken i princip innebär att man förstärker energiresursen vid bostadsuppvärmning genom att ta till vara den energi som finns i jordens ytlager. AGA har exempelvis vid sin anläggning, Thermia-Verken i , utvecklat ett system för jordvärme som installerats i 1 200 bostäder i samt har man 45 anläggningar i utlandet. Mätningarna av energiåtgången för nämnda värmesystem visar en energibesparing på i förhållande till energiåtgången för andra traditionella värmesystem baserade på olja eller elkraft. Ovan nämnda visar att ytjordvärmen är värd att satsa på som alternativ. Men på den svenska marknaden möts en ökning av installation av ytjordvärme av vissa hinder i första hand genom att installationen och anläggningen är ca . dyrare än konventionella VV-system. En ändring av lånevillkoren för sådana bostäder där ytjordvärmen är ett möjligt alternativ, så att kostnaden kunde inrymmas i det statliga låneunderlaget skulle skapa större möjligheter för ytjordvärmen att slå igenom. Detta skulle ge en omedelbar samhällsekonomisk vinst genom ökad energibesparing. Med hänvisning till vad ovan anförts hemställs att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna vad som i motionen anförs angående en ökad satsning på ytjordvärme. () ()
mot · G2021585 · 1979-01-24 00:00:00 — av m. fl. om handikappanpassning av allmänna lokaler För att förbättra möjligheterna för personer, vilkas rörelseförmåga eller orienteringsförmåga är nedsatt till följd av ålder, handikapp eller sjukdom, att få tillträde till lokaler, som är öppna för allmänheten, trädde en ändrad lagstiftning i kraft . Lagstiftningen innebär att byggnadsstadgans § 42 a (som innefattar bestämmelser vid nybyggnad) och § 48 a (som gäller ändring av byggnad) fått en annan strängare lydelse . För nyproducerad bebyggelse enligt ovan är lagen numera ovillkorlig, dvs. varken ekonomiska eller andra skäl medger avsteg från tillgänglighetskraven. Beträffande redan befintlig bebyggelse gäller 48 a §, som innebär att frågan om tillgänglighet och handikappanpassning av en byggnad endast kan aktualiseras i samband med en ändring (ombyggnad) av byggnaden. Därvid kan nybyggnadskraven i 42 a § endast tillämpas på av ändringsarbetet "berörd del och då i skälig omfattning. Några regler vad avser skälighetsbedömningen har dock ej utfärdats av planverket. Enligt byggnadsstadgans 66 § får ej byggnation för kronans eller landstings räkning påbörjas förrän anmälan härom gjorts till bygnadsnämnden i aktuell kommun. Någon byggnadslovsprövning behöver ej ske i sådana byggnadsärenden. Dessa något tänjbara föreskrifter har medfört att alltför många tagit vara på möjligheterna att komma från skyldigheterna vid ändringar/ombyggnader att handikappanpassa lokaler dit allmänheten bör ha möjlighet till tillträde. Med hänvisning till vad ovan sagts hemställs att hos regeringen anhåller om att åtgärder vidtas för att striktare regler införs i byggnadsstadgan, så att den fortgående handikappanpassningen av allmänna lokaler ej ytterligare försinkas. () ()
mot · G2021587 · 1979-01-24 00:00:00 — Motion 1978/79:1587 av m. fl. om fördjupning av bostadslån m. m. Enligt bostadsfinansieringsförordningen (BFF) utgår räntebidrag när bostadslånet avser nybyggnad, forvärv, ombyggnad av flerfamiljshus eller sådan ombyggnad av småhus för vilken låneunderlaget överstiger . Under vissa förutsättningar kan dock räntebidrag utgå vid ombyggnad av småhus med låneunderlag . Beträffande ombyggnad av småhus gäller vidare att bostadslånet i vissa fall kan fördjupas av låneunderlaget om detta är högst . Vidare behöver i dessa fall borgen inte ställas. I sin anslagsframställning föreslår att gränsen för fördjupning m. m. på . för låneunderlag vid ombyggnad av småhus höjs till . samt att räntebidrag utgår i alla ärenden avseende ombyggnad av småhus. Styrelsen upprepar därmed sina förslag från anslagsframställningen avseende innevarande budgetår. Bostadsministern anför i budgetpropositionen (bil. 16, s. 127) - under hänvisning till förra årets budgetproposition - att det finns anledning att överväga om den aktuella låneformen numera fyller någon funktion då kretsen av personer som kan få förbättringslån vidgats. Eftersom frågan om överväganden beträffande förbättringslångivningen pågår, är bostadsministern inte beredd att ta ställning till förslag. Enligt vår mening saknas underlag att bedöma huruvida förbättringslångivningen bör finnas kvar. Troligt är emellertid att resultat av övervägandena därom kommer att dröja och att förslag i frågan inte kommer att kunna underställas . Sålunda anför bostadsministern att remissutfallet över kommunalekonomiska utredningens förslag skall beaktas vid översyn. Det finns alltså motiv för att tillmötesgå förslag beträffande höjning av gränsen för fördjupning av bostadslånet samt beträffande slopandet av en lägsta gräns för räntebidrag vid ombyggnad av småhus. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om gränsen för fördjupning m. m. av bostadslån i vissa fall samt om räntebidrag vid ombyggnad av småhus. (c) () () ()
mot · G2021588 · 1979-01-24 00:00:00 — Motion 1978/79:1588 av m. fl. om en högsta kostnadsgräns för småhus vid beviljande av bostadslån Systemet med en särskild högsta kostnadsgräns för småhus när det gäller bostadslån har otvivelaktigt klara fördelar, t. ex. genom att husens bostadsytor och utrustningsstandard begränsas. När denna kostnadsgräns sänks uppstår emellertid också risk för att husproducenterna eller den byggande försöker pressa byggkostnaderna också genom att välja kvalitetsmässigt enkla utföranden, som höjer kravet på framtida underhåll och kanske även förkortar byggnadens livslängd. Det är också möjligt att i samma syfte planlösningar och utförande väljs som, om än godtagbara, till en begränsad merkostnad kunnat förbättra användbarheten. I sammanhanget får också noteras att kostnadsgränsen är så utformad att inom den faller även den typ av s. k. överkostnader som blivit ett mer eller mindre normalt inslag. Lokala variationer i de faktiska byggkostnaderna som inte kompenseras i ett schabloniserat ortskoefficientsystem kan därmed också få den effekten att småhusbyggandet motverkas inom vissa områden. Inför ikraftträdandet nästa årsskifte av den skärpta kostnadsgräns som godtagit och vars tillämpning regeringen senare nödgats mjuka upp är det viktigt att effekterna av kostnadsgränsen och dess utformning noggrant analyseras, så att föreskrifterna inte ger negativa effekter i något hänseende. En sådan analys måste av naturliga skäl göras snabbt. Regeringen måste därefter också vidta de åtgärder som analysen kan ge anledning till. Med hänsyn till de långsiktiga effekterna bör också resultatet av denna översyn publiceras i lämplig form. Med hänvisning till det anförda föreslås att som sin mening ger regeringen till känna att reglerna om en högsta kostnadsgräns för småhus vid bostadslån bör utvärderas, så att negativa effekter därav kan undanröjas. (c) ()
mot · G2021589 · 1979-01-24 00:00:00 — Motion 1978/79:1589 av m. fl. om personalbehovet vid tekniska byrå infördes särskilda bidrag till förbättring av boendemiljön. Beslut om sådana bidrag kommer fr. o. m. lr ) att fattas av länsbostadsnämnderna. F. n. beslutar en särskild boendemiljödelegation inom i dessa ärenden. I sin anslagsframställning anför att erfarenhetsutbytet beträffande boendemiljöbidragen måste fortgå när besluten flyttas från styrelsen till länsbostadsnämnderna. För ändamålet bör enligt styrelsen ytterligare tjänster tillföras tekniska byrån. Kostnaderna kan beräknas till . Bostadsministern anser att ökade personella resurser behövs bl. a. för att följa verksamheten med boendemiljöbidragen sedan beslutanderätten i dessa frågor har flyttats från boendemiljödelegationen till länsbostadsnämnderna. Vi har självfallet ingen erinran mot att styrelsen följer verksamheten inom det bostadspolitiska området, något som helt naturligt är en av styrelsens huvuduppgifter. Vi kan emellertid inte dela statsrådets uppfattning, att frågan om boendemiljöbidragens handläggning inom styrelsen skulle behöva tillföras ytterligare personal då beslutanderätten i dessa frågor flyttas från styrelsen till länsbostadsnämnderna. Härigenom torde - inom ramen för oförändrade personella resurser-bättre möjligheter finnas att följa verksamheten beträffande boendemiljön. Vi anser sålunda att några nya tjänster inom styrelsen inte bör tillskapas i detta avseende. Anslaget till länsbostadsnämnderna bör sålunda minskas med . i förhållande till förslaget i budgetpropositionen. Med hänvisning till det anförda hemställs att till för /80 anvisar ett förslagsanslag på . (c) ()
mot · G2021590 · 1979-01-24 00:00:00 — av m. fl. om borgen för statliga bostadslån Statliga bostadslån för småhus som skall bebos av låntagaren utgår f. n. endast om kommunen åtagit sig att, om förlust uppkommer på lånet, svara gentemot staten för förlusten intill ett belopp motsvarande av lånet under lånets hela löptid. Vid ombyggnad gäller denna bestämmelse dock endast om låneunderlaget överstiger . Anledning till regler om att kreditriskbedömningen vid bostadslångivningen skall åvila kommunerna är en följd av ett av fattat beslut, som utgick ifrån att all bebyggelse, sålunda även glesbebyggelse, skall ha föregåtts av en prövning att marken från allmän synpunkt är lämpad för sitt ändamål. Denna prövning ligger i kommunernas hand och bör kunna utgöra grund även för prövningen huruvida statliga bostadslån skall kunna utgå. Något krav på borgen för förlust av statslån synes därför inte längre böra föreligga. Ytterst få egnahem har f. ö. medfört förlust för kreditgivarna. Frågan om kommunernas ansvar bör alltså utgå från vad som gäller om kommunernas i lag givna planeringsbefogenheter. Genom den planmässiga bedömningen torde behovet av nuvarande regler om borgen för förlust av statslånet kunna undvaras. Vad i motionen anförts om förlustrisken för statligt bostadslån bör ges regeringen till känna. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som anförts om borgen som krav för statligt bostadslån. (c) ()
mot · G2021594 · 1979-01-25 00:00:00 — föreslog i sitt betänkande Kultur åt alla att även befintliga lokaler för fritids- och kulturändamål skulle göras tillgängliga för handikappade medborgare. Ansvaret för att verksamheten blir tillgänglig för alla skulle åvila lokalhållaren. Kommuner och landsting borde enligt utredningen göra upp femårsplaner för kulturlokalers tillgänglighet. I remissyttrande över utredningen krävde handikapporganisationerna att statsbidrag skulle utgå till ombyggnader som erfordras för att lokalerna skall kunna bli tillgängliga för handikappade. beslöt också 1977 att bidrag skall utgå till åtgärder för att anpassa samlingslokaler med hänsyn till besökare med handikapp. Bidraget är dock begränsat till lokaler som kan erhålla bidrag enligt kungörelse 1973:400 om anslag till allmänna samlingslokaler. Kungörelsen gäller i första hand lokaler som tillgodoser föreningslivets behov. Antalet bidrag som utgått genom upprustningsanslaget till samlingslokaler är mycket litet. Tillgängliga medel är starkt begränsade med hänsyn till sökta belopp. Bidrag kan inte utgå till lokaler som i huvudsak används av en organisation och inte heller till kultur- och samlingslokaler med särskild inriktning på verksamheten. I syfte att stimulera till åtgärder för att göra alla kultur- och möteslokaler tillgängliga för personer med handikapp är det nödvändigt att vidga rätten till bidrag. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar att hos regeringen anhålla om en översyn av bidraget till handikappanpassning av samlingslokaler i syfte att vidga bidragen till andra fritids- och kulturlokaler än samlingslokaler enligt kungörelsen 1973:400.