mot · G2021446 · 1979-01-25 00:00:00 — av och om skyddet för fridlysta djur, m. m. greps inom åklagardistrikt tyska personer såsom misstänkta för inköp av fridlysta djur och för försök att utföra dessa. En omfattande förundersökning inleddes. Protokoll häröver har upprättats och insänts till centrala myndigheter. Vid inledandet av förundersökningen utgick man från uppgiften från att all utförsel av fridlysta djur var förbjuden jämlikt det allmänna exportförbudet. Uppgiften visade sig sedan vara felaktig på grund av de undantag som meddelats av centrala myndigheter. Misstanke om och sedermera åtal för varusmugglingsbrott måste begränsas till att avse endast de djur som omfattades av Washingtonkonventionen. De ändringar i veterinära utförselkungörelsen som i annan ordning aktualiserat förutsätter att beslut fattas om handeln med vilda djur. I och med att möjligheterna till åtal för varusmugglingsbrott befanns vara begränsade koncentrerades intresset till att via jaktlagstiftningen komma åt hanteringen med de fridlysta djuren. Huvudstadgandet återfinns i 28 § 3 morn: andra stycket i jaktstadgan. Två rekvisit visade sig besvärliga. Åklagaren skall styrka dels att omhändertagandet av djuret skett under tid då det var fridlyst, dels ock att djuret fångats eller dödats (alltså icke utgjort s. k. fallvilt). Först och främst fick alla de djur bortsorteras som endast är partiellt fredade. Sedan vidtog ett omfattande arbete med dödsåldersanalys (att så noggrant som möjligt avgöra hur länge djuren varit döda), som verkställdes av personal från i . Därefter visade det sig nödvändigt att verkställa obduktion på djuren för att styrka att dessa dödats. Dödsorsaksundersökningen - ett mycket omfattande arbete verkställdes av veterinärer vid statens veterinärmedicinska anstalt. Vid huvudförhandlingen, som pågick i , gjordes ett flertal invändningar om dödsålder och dödssätt. De som verkställt ovan angivna undersökningar hördes som vittnen. Tingsrätten meddelade dom i ärendet. De ringa påföljder som domen innebar står inte i rimlig proportion till det omfattande utredningsarbete och de kostnader detta har medfört. Det är uppenbart att det krävs kraftfulla insatser för att bevara vår inhemska fauna. En av de insatserna måste vara att göra jaktlagstiftningen mera hanterlig. Det kan inte vara rimligt att i mål som det åberopade och flera liknande, göra en stor utredning för att beivra grova misstänkta brott mot vår lagstiftning gällande fredade djur och sedan inte kunna fälla de misstänkta. Ett radikalt sätt att förbättra möjligheterna att få de personer fällda som sysslar med denna verksamhet är att ändra jaktlagen. 28 § 1 mom. i denna lag skulle kunna få följande lydelse: , varg, järv, lo, fjällräv, utter samt djur tillhörande gruppen valar ävensom samtliga totalfredade fåglar, som dödats, fångas eller anträffas som fallvilt, tillfaller kronan oberoende av vem jakträtten tillkommer, om ej regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer, förordar annat. Regeln måste emellertid kombineras med ett tillägg till 29 § 1 mom. samma lag med innehåll, att den hos vilken djur påträffas, som omförmäles i 18 § 1 morn., och som icke kan styrka sin rättmätiga åtkomst eller åtminstone göra denna sannolik, dömes för olovlig jakt. För att förlänga preskriptionstiden måste straffet i 28 §, andra stycket, också höjas. Vissa övergångsbestämmelser kan vara erforderliga. anmäldes till från viltvårdshåll att det utrotningshotade viltet i vår fauna på ett högst klandervärt sätt skattades av mindre nogräknade jägare och vilthandlare. En kraftfull insats från polisens sida mot den tilltagande laglösheten på detta område ansågs angelägen. I anmälan gavs ett flertal exempel på vad som - utan polisens vetskap - försiggick i landets skogar. Eftersom ett flertal av de anförda exemplen var lokaliserade till överlämnades ärendet från till länspolischefen i . Denne bestämde att en omfattande aktion skulle genomföras i polisdistrikt. Razzians resultat skulle bli riktgivande för insatser i andra polisdistrikt. genomfördes denna razzia i Skellefteådistriktet. Sju personer som från och till sysslade med konservering av vilt kontrollerades. Ca 370 fåglar och andra enstaka däggdjur - många av dem helt eller delvis fridlysta togs i beslag. De sju konservatorerna åtalades. Fem av dem dömdes till dagsböter (5-75 dagsböter) och två frikändes. Hos dem hade de största beslagen gjorts. Endast en bråkdel av de beslagtagna djuren förverkades. Ett stort antal stals vid inbrott i det där polisen hyst in dem under utredningens gång. En ännu större mängd fick, sedan domarna fällts, av polisen bäras tillbaka till konservatorerna. Resultatet av razzian blev minst sagt magert. De vunna erfarenheterna gav inte impuls till kontroller i andra polisdistrikt. Utredningen nedlades i huvudsak på grund av att åklagare och polis i sin bevisföring ej kunde styrka att de aktuella djuren av konservatorerna åtkommits inom preskriptionstiden (). Frystidens längd hos det djupfrysta viltet kunde svårligen bestämmas, och hur länge viltet varit konserverat blev en närmast omöjlig uppgift att fixera. Eftersom bristande möjligheter för lagsökarna här föreligger och ibland svindlande priser betalas i utlandet kommer den ifrågasatta hanteringen att fortsätta. Strängare regler synes därför vara nödvändiga att tillgripa. Enligt nu gällande regler är vilthandeln över gränserna relativt fri. Denna generositet får anses vara ett hot mot vårt vilt. Vidare borde bestämmelserna i 27 § jaktstadgan om uppgift på inneliggande lager av djur hos konservatorerna ses över, om djur som saknas i förteckning hos konservator på denna grund skall kunna förverkas. Med stöd av ovanstående hemställs att hos regeringen anhåller 1. att jaktvårdslagens stadganden beträffande skyddet för landets fridlysta djur ändras, 2. att auktorisation m. m. av konservatorer genomföres, 3. att regler som i övrigt anges i motionen blir i sin helhet föremål för utredning eller översyn, så att vi bättre kan skydda vår inhemska fauna.