ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G2021749 · 1979-01-25 00:00:00 — Motion 1978/79:1749 av om statsbidrag till Skyddsvärnet i Skyddsvärnet i är en ideellt arbetande förening som tillkom . I storstadsutredningens betänkande Frivård i storstad (Ds Ju 1976:9) gjordes följande sammanfattande bedömning av den verksamhet som Skyddsvärnet i bedriver: För att säkerställa och stabilisera den verksamhet som bedrivs av föreningen i och som utan tvekan är betydelsefull för frivården i regionen, erfordras avsevärda resurstillskott och en organisationsform som skapar förutsättningar för arbetsro och långsiktig planering. Resursbehovet är så omfattande att man mot bakgrund av det rådande kommunfinansiella läget rimligen inte kan förvänta att skulle ta kostnadsansvar för en upprustning av verksamheten till acceptabel nivå. Utredningen framhöll vidare att den socialmedicinska kliniken och inackorderingshemmet kyrkogata 6 borde ha samma resurser som motsvarande enheter vid frivårdens behandlingscentrai i och att för inackorderingshemmet i bör gälla samma personalförteckning som för kriminalvårdsverkets inackorderingshem. Föreningen häri sin anslagsframställning /80 yrkat lägst . för att kunna upprätthålla den verksamhet föreningen nu bedriver. Detta yrkande innebär en viss ökning av personalstyrkan, nämligen med en byråföreståndartjänst, halv läkartjänst, halv psykologtjänst, halv assistenttjänst, halv kontorsbiträdestjänst, en biträdande föreståndartjänst och tre halva vårdartjänster. Den personalstyrka som föreningen begärt att få medel till är fortfarande mindre än den som storstadsutredningen ansåg att verksamheten krävde. Även om föreningen inte får möjlighet att starta ett planerat behandlingshem för narkotikamissbrukare, är det absolut nödvändigt att föreningen beviljas begärda anslag, om föreningen skall kunna bibehålla en verksamhet i nuvarande omfattning. Med hänsyn till vikten av en väl fungerande frivård bör föreningens framställning tillmötesgås. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar att av det i budgetpropositionen föreslagna förslagsanslaget till Frivärden . skall tilldelas föreningen i .
mot · G2021750 · 1979-01-25 00:00:00 — med anledning av propositionen 1978/79:76 om ändring i lagen (1964:542) om personundersökning i brottmål I 2 § lagen om personundersökning i brottmål stadgas: Ej må någon dömas till fängelse eller däröver, villkorlig dom, skyddstillsyn, ungdomsfängelse eller internering eller överlämnas till särskild vård utan att personundersökning ägt rum. Personundersökning är likväl ej erforderlig, om utredning som avsetts därmed ändock är tillgänglig för rätten. I propositionen anges att det finns skäl att mjuka upp kravet på personundersökning i de fall där domstolarna med hänsyn till brottstypen regelmässigt dömer tidigare ostraffade personer till villkorlig dom. Till den avsedda kategorin brott hänförs bl. a. egendomsbrott av inte alltför svår beskaffenhet, försäkringskassebedrägerier och vållande till annans död genom trafikolycka. Vidare erinras om den nya vapenfrilagstiftningen. Därefter påpekar justitieministern emellertid att domstolen vid andra typer av brott som regel bör förordna om personundersökning för att villkorlig dom skall kunna meddelas. Domstolen bör vidare alltid föranstalta om personundersökning om domstolen är tveksam huruvida de uppgifter som inhämtats under förundersökningen är tillräckliga för att villkorlig dom skall kunna meddelas, eller om domstolen av annat skäl är osäker beträffande påföljdsvalet. Vi ansluter oss till den i propositionen förordade uppmjukningen av kravet på personundersökning och godtar bedömningen om vid vilka brottstyper personundersökning kan undvaras. Vi accepterar däremot inte den metod som justitieministern använt för att låta ändringen komma till uttryck i lagtexten. Han föreslår att orden villkorlig dom endast skall utgå ur 2 § personundersökningslagen. I likhet med vad några remissinstanser - och - framhållit anser vi att förslagets innebörd bör framgå av lagtexten och inte enbart genom motivuttalanden. Såsom lagförslaget är utformat verkar det som om personundersökning aldrig skulle behöva göras vid fråga om villkorlig dom. Avsikten är ju dock att huvudregeln även i fortsättningen skall vara att personundersökning skall verkställas vid villkorlig dom men att därifrån får göras de angivna undantagen. Lagtexten skulle förslagsvis kunna utformas så att sista meningen i 2 § får följande lydelse: Personundersökning är likväl ej erforderlig, om utredning som avses därmed ändock är tillgänglig för rätten eller, om villkorlig dom ådöms, valet av denna påföljd är uppenbart. Den exakta formuleringen kan lämpligen överlämnas åt vederbörande utskott. Med hänvisning till det anförda hemställs att riksdgen beslutar om ändring i 2 § lagen om personundersökning i brottmål i enlighet med vad som anförts i motionen. () ()
mot · G2021751 · 1979-01-25 00:00:00 — av m. fl. om åtgärder mot ungdomsbrottsligheten I den del av moderata samlingspartiets partimotion som behandlar rättstrygghetsfrågor har ett särskilt avsnitt ägnats åt ungdomsbrottsligheten. Där framhålls vikten av att ge de unga klara riktlinjer och handlingsmönster, betydelsen av uppfostran och föräldraengagemang samt önskemål om en förbättrad skol-, fritids- och bostadsmiljö. Vi vill starkt understryka att problemet med ungdomsbrottsligheten framför allt måste angripas från dessa utgångspunkter. Detta hindrar naturligtvis inte att effektiva åtgärder måste sättas in för att förhindra och försvåra brottslig aktivitet hos unga lagöverträdare. Det gäller därvid att ingripa och inte bli offer för en låt-gå-mentalitet som t. ex. tar sig uttryck i alltför många åtalsunderlåtelse^ Det är också viktigt att straffpåföljderna utformas så att de verkligen kan förväntas avhålla den unge från att begå nya brott. Tyvärr har vårt straffsystem inte kunnat visa påtagliga resultat i det avseendet. Det fordras därför att vi är öppna för förslag och idéer som i andra länder visat sig användbara. I och är t. ex. de samlade erfarenheterna av community service goda. Påföljden innebär i skyldighet för den dömde att på sin fritid utföra samhällsnyttigt arbete av minst 40 och högst . Verkställigheten handhas av frivårdsmyndigheterna, som i samarbete med ideella organisationer anskaffar arbetsuppgifter. Det kan t. ex. gälla att städa och rensa upp i parker, att utföra något hantverksarbete eller att vara humanitärt verksam. Det bör principiellt röra sig om arbetsuppgifter som normalt inte utförs av vanliga arbetstagare. Påföljden medför att den dömde lär sig att ställa till rätta när han felat. Den stärker också den dömdes självkänsla genom att han får utföra något som blir uppskattat av andra människor. Han blir ofta också känslomässigt engagerad, särskilt när han deltar i omsorg om andra människor som lever under svåra förhållanden. Det Nya Zeeländska systemet med frihetsberövande företrädesvis under veckoslut, kombinerat med skyldighet att delta i vissa aktiviteter, bl. a. samhällsnyttigt arbete, är vidare intresseväckande från svensk synpunkt. Påföljden som är avsedd för ungdomar kan ådömas , men längre strafftider än är sällsynta. Strafftider är vanligast. Normalt omfattar institutionstiden varje onsdagskväll och varje veckoslut. De vanligaste brotten för vilka påföljden ådöms är egendomsbrott. Enligt tillgänglig statistik har 1 1978/79. av de dömda klarat sig utan frihetsberövande påföljd efter domen. I motionen 1977/78:1464 till förra årets riksdag framhöll vi liknande synpunkter som vi nu fört fram. Motionen fick en positiv behandling av utskottet. Vi anser emellertid att det finns ytterligare delar av detta problemkomplex som bör belysas i sammanhanget. Med hänvisning till vad som anförts hemställs att hos regeringen begär 1. en övergripande utredning angående ungdomsbrottslighetens orsaker och utbredning, 2. förslag till åtgärder för att effektivare förebygga lagöverträdelser av unga, 3. förslag om införande av nya påföljder. () () () () () ()
mot · G2021752 · 1979-01-25 00:00:00 — av och om lokaliseringen av länsrätterna redovisade i sitt betänkande uppfattningen att utgångspunkten för länsrättens lokalisering bör vara att den skall ha sitt kansli i residensstaden. Några remissinstanser anförde emellertid att regionalpolitiska skäl i vissa fall talar för att länsrätten förläggs till annan ort än residensstaden. Av propositionen 1977/78:170 om fristående länsdomstolar framgick att departementschefens uppfattning var att länsrätten normalt borde förläggas till residensstaden. I anslutning till propositionen väcktes ett antal motioner vari yrkades på förstärkt möjlighet till förläggning på annan ort. I det påföljande riksdagsbeslutet anförs att regeringen skall ha möjlighet att besluta om annan förläggningsort än residensstaden. Koncentrationsprocessen i samhället med omflyttning av människor från en region till en annan har inte samma intensitet som och . Däremot har i många områden den inomregionala koncentrationen blivit ett större problem då det gäller att uppnå god balans i sysselsättning och befolkning. Nedgången av sysselsättning inom såväl industri som jord- och skogsbruk med en snabb expansion av den offentliga sektorn, då inte minst den offentliga förvaltningen, har lett till en snabb tillväxt av residensstäderna, oftast på bekostnad av omgivande områden. Det är därför av synnerlig vikt att man tillvaratar de möjligheter som finns för decentralisering av länsförvaltningen. Inom ramen för länsplanering 80 har också länsstyrelserna fått direktiv att utlokalisera verksamhet från residensstäderna. I samband med att de tre länsdomstolarna - länsrätt, länsskatterätt och fastighetstaxeringsrätt - bryts ut från länsstyrelserna och läggs samman till en fristående förvaltningsdomstol, finns en sådan möjlighet till decentralisering, som inte får försummas att utnyttjas i de län där detta är både nödvändigt och möjligt. Undertecknade motionärer vill understryka den möjlighet till annan förläggningsort än residensstaden som tidigare riksdagsbeslut medger. Kravet på närhet och samordning mellan länsrätten och måste vägas mot de fördelar ur regionalpolitisk synpunkt som en decentralisering av viss förvaltning medför. I län har tagit ställning för förläggning av länsrätten till , som på detta sätt skulle få någon del av den statliga förvaltningens utbyggnad på regional nivå. För skulle ett sådant sysselsättningstillskott ha stor betydelse. Avståndet mellan och , , kan rimligen inte utgöra något hinder för denna förläggning. är en trivsam ort med service av hög klass och en förläggning dit borde för de anställda vara ett lika tilltalande alternativ som till . Med hänvisning till det anförda hemställer vi att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts beträffande förläggningsorter för länsrätterna, och särskilt länsrätten i län.
mot · G2021754 · 1979-01-25 00:00:00 — om åtgärder mot butiksstölder, m. m. Det är svårt att få något verkligt grepp om utvecklingen när det gäller butiksstölder. Trots en skärpt övervakning, bättre personalutbildning m. m. drabbas handeln fortfarande hårt av stölder. Det är stora summor det rör sig . Man räknar med ett totalt svinn inom detaljhandeln på ca . Hur stor del av denna summa som ligger på stölder och snatterier är vanskligt att ha en uppfattning om. Men att det är en betydande del står klart. Inom NK-Åhléns utgör det totala svinnet 170 miljoner . Om man räknar med blir svinnet per dag . På samma sätt kan man beräkna det totala svinnet till . Om man gör bedömningen att stöldsvinnet utgör hälften av det totala svinnet kan man med andra ord påstå att det stjäls för ca . varje timme i koncernens ca 150 varuhus. En procents mindre svinn är just vad detaljhandeln behöver . Det är den procentenheten som skulle förbättra lönsamheten för många och icke minst skapa större trygghet för många varselhotade arbetstagare inom handeln. Mycket har gjorts inom handeln för att minska stöldsvinnet. Såväl organisationer som enskilda företag har genomfört kampanjer och vidtagit andra åtgärder för att komma åt problemet. Statsmakterna har också markerat att den oroande utvecklingen på detta område måste bli föremål för åtgärder. () genomför f. n. en omfattande kampanj mot snatteri och häleri. Den omfattar affischering, annonsering, reklamfilm på biografer och korta inslag i TV. Detta är utmärkt. Frågan är dock om åtgärderna är tillräckliga. Jag anser att utvecklingen är så oroande och att frågan har en såväl nationalekonomisk som företagsekonomisk räckvidd att den bör bli föremål för en parlamentarisk utredning. Med stöd av ovanstående hemställs att beslutar att i skrivelse till regeringen anhålla att frågan om stöldsvinnet inom handeln blir föremål för en parlamentarisk utredning.
mot · G2021755 · 1979-01-25 00:00:00 — av m. fl. om upphävande av lagen om tillfälligt omhändertagande Utslagningen har blivit ett av våra allvarligaste samhällsproblem . Utslagningen har sin grund i förhållandena på arbetsmarknaden där arbetshetsen ökar alltmer. Allt fler människor ställs utan jobb i den heliga lönsamhetens namn. Särskilt hårt drabbas ungdomen, kvinnorna och invandrama. kommunisterna har i en annnan motion till årets riksdag lagt fram ett omfattande program mot utslagning och social utstötning. Utgångspunkten för aktionsprogrammet är att alla människor oberoende av ålder och eventuella handikapp måste garanteras ett arbete som är avpassat efter deras förmåga och inte skadar deras hälsa. Först om man har en sådan målsättning kan nuvarande utveckling stoppas. De som bidragit till att allt fler ställs utanför arbetsmarknaden och därmed bidrar till ökad aggressivitet och drogmissbruk tillgriper i stället den felaktiga metoden med ökade tvångsåtgärder, fler poliser, lag och ordning. Orsakerna till de sociala skadeverkningarna vill man inte angripa utan i stället instiftar man lagar såsom LTO. Lagen om tillfälligt omhändertagande tillkom under en social täckmantel. skulle olika stödåtgärder bli möjliga. Drogmissbruk och kriminalitet skulle enligt lagens tillskyndare kunna brytas på ett tidigt stadium. Så har inte blivit fallet. Lagen harblivit en städlag. Samhällsproblem görs till individuella problem och spärras in. Därtill kommer att lagen använts för upprättandet av olagliga register. Via LTO har många inte bara omhändertagits av polisen utan också spärrats in på sjukhus. Lagen om tillfälligt omhändertagande har fått ersätta den positiva LOB-lagstiftningen eftersom staten vägrat bidra till ökade resurser inom kommunerna och landstingen för att kunna ge berusade pesoner en adekvat vård. LTO-lagen har slutligen också kommit till användning vid ett flertal demonstrationer där såväl vuxna som barn protesterat mot förtryck av skilda slag, exempelvis vid . Vpk kan inte acceptera en lag vars enda syfte är att smidigt städa undan sociala problem eller dämpa berättigade protestyttringar. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär förslag om upphävandet lagen om tillfälligt omhändertagande (LTO). (vpk) C.-H. (vpk) (vpk)
mot · G2021756 · 1979-01-25 00:00:00 — av m. fl. om avskaffande av isoleringsstraffet, m. m. kommunisterna har vid upprepade tillfällen aktualiserat förhållandena vid fängelserna. I motionen 1977/78:1468 granskades kritiskt dessa förhållanden, som verkar personlighetsnedbrytande och förstärkande av kriminella attityder och som har mycket litet med kriminalvård att göra. Speciellt stötande och i strid med vårdtanken finnér vi isoleringsstraffet och inspärrningen i s. k. säkerhetsavdelningar vara. Kritiken mot denna form är stark och har bl. a. kommit till uttryck i en rapport från Svenska röda korset. Vi anser att isoleringsstraffet måste avskaffas. Det krävs också att fångarna möts med respekt och att deras organisationer legaliseras och tillåts att självständigt ta upp olika problem. Fångarnas fackliga centralorganisation (FFCO) har ett handlingsprogram för att lösa de sociala problem som finns inom anstalterna. Vi anser att FFCO måste erkännas. Vidare bör en utredning tillsättas för att förutsättningslöst granska förhållandena vid fängelserna och föreslå åtgärder för förbättringar. En sådan utredning bör få en allsidig sammansättning. Omedelbara åtgärder som krävs är att isoleringsstraffet och säkerhetsavdelningarna avskaffas, att FFCO erkänns som förhandlingspart, i första hand gentemot , och att en utredning tillsätts. Med hänvisning till det anförda föreslås 1. att hos regeringen hemställa om nödvändiga åtgärder för ett skyndsamt avskaffande av isoleringsstraffet och de s.k. säkerhetsavdelningarna, 2. att uttala att FFCO erkänns som förhandlingsorganisation, 3. att hos regeringen hemställa om en utredning rörande förhållandena vid fängelserna i enlighet med vad som anförts i motionen. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)
mot · G2021762 · 1979-01-25 00:00:00 — av och om emission av aktier till underkurs Enligt 2 kap. 2 § aktiebolagslagen skall vid aktiebolagsbildande iakttas att betalning av aktie inte får understiga det belopp på vilket aktien skall lyda (nominella beloppet). Enligt 4 kap. 1 § skall bestämmelsen äga motsvarande tillämpning vid nyemission. Dessa regler har medfört att börsnoterade bolag eller bolag som noteras på Svenska fondhandlarföreningens lista och vilkas aktier noteras under pari inte kunnat verkställa nyemission av aktier. 1 samband med behandling av propositionen 1975:103 med förslag till ny aktiebolagslag och propositionen 1977/78:41 om ändring av aktiebolagslagen aktualiserades frågan om emission till underkurs genom motioner från företrädare för moderata samlingspartiet. Dessa motioner avslogs emellertid av . Behovet av att kunna emittera aktier till underkurs har vuxit sig allt starkare. Ett stort antal bolag har varit börsnoterade under det nominella värdet. Dessa har till följd därav inte genom nyemission kunnat skaffa sig erforderligt kapitaltillskott. Eftersom alternativa finansieringsformer i praktiken inte är möjliga, är det i dagens situation ytterst angeläget att öppna möjlighet för företagen att genom emission till underkurs täcka sitt behov av eget kapital. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär förslag till sådan ändring i aktiebolagslagen att emission till underkurs blir möjlig.
mot · G2021763 · 1979-01-25 00:00:00 — av m. fl. om översyn av lagen om vissa internationella rättsförhållanden rörande äktenskaps rättsverkningar I den svenska pressen väckte ett domstolsavgörande i en familjerättslig fråga viss uppmärksamhet. Det gällde de ekonomiska rättsverkningarna av ett äktenskap mellan en svensk kvinna och en österrikisk man, som båda var bosatta i . I samband med äktenskapsskillnad mellan dem hade på mannens begäran advokat förordnats att verkställa bouppteckning och bodelning mellan makarna. Mannen begärde senare att bodelningsförrättaren skulle entledigas, eftersom öterrikisk lag till följd av mannens medborgarskap skulle tillämpas på makarnas förmögenhetsförhållanden. Enligt den lagen förekom inte någon motsvarighet till vår giftorätt utan all makarnas egendom var enskild. Vid sådant förhållande borde därför någon bodelning ej ske. entledigade också den tidigare förordnade bodelningsförrättaren. Enligt lagen om vissa internationella rättsförhållanden rörande äktenskaps rättsverkningar bestäms, i brist på avtal, äktenskapets rättsverkningar i fråga om makars förmögenhetsförhållanden i vad gäller såväl fast som lös egendom av lagen i den stat mannen vid tiden för äktenskapets ingående tillhörde. Denna bestämmelse kan alltså ha till följd att en svensk kvinna som här i lever i äktenskap med en utländsk man plötsligt vid en äktenskapsskillnad kan finna att hon inte har någon rätt till den egendom som hon betraktat som makarnas gemensamma. Med tanke på att äktenskap mellan parter av olika nationalitet blir allt vanligare framstår bestämmelserna i lagen som otillfredsställande och otidsenliga. Som alltid när det gäller internationella rättsförhållanden kan det vara förenat med svårigheter att genomföra en snabb ändring. Missförhållandena med de nuvarande bestämmelserna är dock sådana att vi anser att regeringen bör tillse att nuvarande regler ersätts av mer tidsenliga bestämmelser. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs att hos regeringen begär en översyn av lagen om vissa internationella rättsförhållanden rörande äktenskaps rättsverkningar i enlighet med vad som anförts i motionen. () () ()
mot · G2021767 · 1979-01-25 00:00:00 — av m. fl. I programmet för en ny ekonomisk världsordning ingår att skall svara för av världens industriproduktion. Detta är en ganska blygsam målsättning, om man tar hänsyn till att dessa länder tillsammans har ca 2/3 av världens befolkning och att deras andel kommer att vara ännu större. Inte desto mindre utgör denna målsättning en stor utmaning och kommer att kräva en omfattande utbyggnad. Inför den industrialiseringsproces som är nödvändig i , och som förhoppningsvis också kommer att ske, kommer teknikvalet att spela en mycket stor roll. Den dominerande industriella tekniken är helt utvecklad i i-länderna och optimerad till dagens i-landsförutsättningar. Dessa kännetecknas av god tillgång på kapital, en väl utbyggd infrastruktur, en stark samhällsapparat, stora forskningsresurser, god tillgång på välutbildad arbetskraft och specialister men en begränsad tillgång på arbetskraft totalt sett. I uländerna är förutsättningarna helt annorlunda och kan i de flesta fall förväntas förbli så ännu några decennier även om en positiv utveckling kan komma till stånd. förutsättningar kännetecknas av stor brist på kapital, svag infrastruktur, svag samhällsapparat, nästan inga forskningsresurser, brist på välutbildad arbetskraft men god tillgång på arbetskraft totalt sett. Det är mot denna bakgrund inte förvånande att ett okritiskt överförande av i-landsteknik till ofta skapar problem. Flaskhalsproblem av olika slag skapar driftproblem och stora kostnader. Det tekniska beroendet av iländerna växer. Den ekonomiska utveckling man åstadkommer får ringa spridningseffekt. Risken är tvärtom stor att man skapar en liten modern sektor som lever på i-landsliknande villkor, medan landet och befolkningen i övrigt ställs utanför utvecklingen eller till och med får sina villkor försämrade. En u-landsanpassad teknik är inte lika med en föråldrad teknik. Däremot är det nödvändigt för med en teknisk utveckling som är optimal utifrån deras behov och förutsättningar och som kan medverka till en bred ekonomisk utveckling. Om , genom bistånd eller på kommersiell basis, skall medverka i uländernas industriella uppbyggnad är det viktigt att vi också kan erbjuda en ulandsanpassad teknik. Den nuvarande teknikutvecklingen i vårt land ger oss inte dessa förutsättningar. Ett sätt att göra oss bättre rustade på detta område skulle kunna vara att inrätta ett teknik. Institutet skulle verka i samarbete med ett eller flera å den ena sidan och 1* 1978/79. svenska organ som sysslar med industriell teknikutveckling å den andra. Syftet skulle vara att binda samman u-landserfarenheten med svenskt kunnande i teknikutveckling. Konkreta utvecklingsprojekt skulle kunna bedrivas både i våra samarbetsländer och här hemma. Dessa projekt skulle kunna leda fram till industriell produktion där man utnyttjar kapacitet både i och i vederbörande . Med hänvisning till det anförda föreslås att hos regeringen hemställer om utredning av frågan om ett teknik i enlighet med vad som anförs i motionen. () ()