mot · G2022157 · 1979-02-01 00:00:00 — Motion 1978/79:2157 av m. fl. med anledning av propositionen 1978/79:57 om inriktning av den regionala konsumentpolitiska verksamheten Det övergripande målet för samhällets konsumentpolitik måste vara att ge konsumenter sakkunnig hjälp vid inköp, att förbättra konsumenternas ställning gentemot osund reklam och marknadsföring av produkter och att hjälpa hushållen att på bästa sätt utnyttja sina begränsade ekonomiska resurser. resursfördelning har bl. a. styrts av olika beslut i . Genom tidigare riksdagsbeslut har också hemkonsulenterna dittills viktiga förmedlare av direkt information - placerats upp på den regionala nivån för att bistå den centrala instansen med information. föreligger enligt propositionen 1978/79:57 förslag om ytterligare riktlinjer för den regionala konsumentverksamheten. Vi är i stort överens om den föreslagna inriktningen utom när det gäller utbyggnaden av den kommunala konsumentverksamheten, som fortfarande föreslås ske helt på frivillig grund. Det kan inte vara tillfresställande att hemkonsulenterna, placerade på länsplanet, provisoriskt skall fortsätta att sköta den direkta informationen till konsumenterna i kommuner där den egna verksamheten ännu inte är utbyggd. tog ställning till kommunernas medverkan i konsumentpolitiken. Den rekommenderade då enhälligt kommunerna att inrätta konsumentpolitisk verksamhet. står det klart att utbyggnaden är mycket ojämnt utvecklad över landet och att den inte skett i önskad takt. Även i de kommuner som beslutat om egen konsumentverksamhet finns stora variationer i fråga om de resurser som såväl organisatoriskt som personellt satsats på konsumentpolitiska frågor. Det finns därför en väl grundad besvikelse över den halvhjärtade satsningen som gjorts på information direkt till konsumenterna efter tillkomst - detta inte minst mot bakgrunden av allt fagert tal om hur viktigt det är att prioritera denna verksamhet, speciellt med tanke på de svaga grupperna i samhället. Det borde vara ett rättvisekrav att konsumenterna hade tillgång till ett visst minimum av sådan service oberoende av i vilken kommun de råkar bo. Utbyggnadsskedet för kommunerna kan inte utsträckas hur långt som helst. Därför finns det fog för krav på obligatorium, vilket majoriteten i utredningen uttalat sig för, krav som naturligtvis måste följas av ökade statliga insatser för den kommunala verksamheten. För att nå de konsumenter som bäst behöver hjälp måste konsumenvägledaren ha en lokal förankring, ha möjlighet att gå ut och söka upp komsumenterna med konkret information - både muntlig och tryckt - helst också på flera invandrarspråk. Till det senare behövs stöd från den regionala personalen. En bra konsumentpolitik måste kombinera centraljuridiken med en ambitiös lokal informationsverksamhet, som gör att vanliga människor får chansen att bli tillräckligt kunniga i fråga om sina rättigheter för att själva kunna ställa rimliga krav på olika produkters kvalitet. gäller det att välja ekonomiskt, funktionellt och efter behov bland det överflöd av varor som marknadsförs enbart på grund av tillverkarens profitintresse, och mot detta behöver många av oss konsumenter en direkt hjälp. Det finns en enighet om att en lokal förankring är den grundläggande förutsättningen för en fungerande konsumentpolitik. Det finns också erfarenhet som bekräftar att lokal konsumentverksamhet är nödvändig för den direkta kontakten med konsumenternas inköpsproblem. Med hänvisning till det anförda och med anledning av propositionen 1978/ 79:57 föreslås att hos regeringen hemställer om att erforderliga åtgärder vidtas så att kommunernas utbyggnad av den egna konsumentverksamheten /81 fyller vissa minimikrav i enlighet med beslut med anledning av propositionen 1975:40. (vpk) C.-H. (vpk) (vpk)