ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G202407 · 1979-01-17 00:00:00 — 1978/79 407-413 av och om kommunernas arkivering av allmänna handlingar har frågan om ett protokoll från telefonsammanträde med en nämnd väckt livlig diskussion i såväl den berörda kommunen som i massmedia. Frågan gällde närmast förvaring av protokollet, som diarieförts och i kopieform intagits i handlingarna för annat kommunalt sammanträde, men sedan det sänts till nämndsordföranden icke kunnat företes i original. Med hänsyn till att de allra flesta kommunala handlingar är offentliga och därför på begäran skall kunna visas för den som så önskar är det ur offentlighetssynpunkt enligt vår uppfattning av stor betydelse att regler utformas för förvaring av kommunala handlingar. Gällande kommunallag innehåller endast i begränsad utsträckning föreskrifter om arkivvården. I 2 kap. 27 § stadgas att fullmäktiges protokoll och de övriga handlingar som hör till fullmäktiges arkiv skall vårdas och förtecknas. Föreskrifter härom och om arkivvården i övrigt i kommunen meddelas av fullmäktige, i den mån ej annat är särskilt föreskrivet. Detsamma gäller enligt 3 kap. 10 § sista stycket och 3 kap. 13 § andra stycket för arkivvården hos kommunstyrelsen och de fakultativa nämnderna. De specialreglerade nämndernas arkivvård regleras numera genom en hänvisning till kommunallagens bestämmelser. Detta gäller även i fråga om valnämndens handlingar (se 3 kap. 2 § vallagen, SFS 1977:187). Enligt 3 kap. 1 § andra stycket p. 7 kommunallagen åligger det kommunstyrelsen att vårda och förteckna kommunens arkiv i den mån dessa för sådant ändamål har överlämnats till styrelsen. Detta innebär att de kommunala organen enligt kommunallagen har rätt men inte skyldighet att överlämna arkiven för vård och förteckning till kommunstyrelsen. Fullmäktige är alltså skyldig att utfärda föreskrifter om arkivvården. har 1978-03-14eftersamråd med utarbetat ett normalförslag till kommunalt arkivreglemente. Enligt 4 § första stycket i normalförslaget kan myndighet besluta att överlämna sitt arkiv eller del därav till kommunstyrelsen för fortsatt vård och förtecknande, då handlingarna inte längre behövs för den löpande verksamheten. Någon skyldighet för nämnd att överföra sina handlingar till centralarkiv föreskrivs inte. Ansvaret för arkivvården inom kommunen innebär att varje organ primärt svarar för vården av det egna arkivet med möjlighet att överlämna detta till kommunstyrelsen. I allmänhet torde inte fullmäktige föreskriva någon skyldighet för nämnderna att överlämna sina handlingar till centralarkiv. 1 1978/79. Kommunallagen saknar bestämmelser om var styrelse- och nämndsprotokoll skall förvaras. Frågan om det är tillrådligt att protokollen enbart förvaras i nämndsordförandes bostad, ger kommunallagen inget svar på. En sådan ordning försvårar dock fullgörandet av offentlighetsprincipen på ett sätt som knappast är förenligt med lagstiftningens intentioner. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar att hos regeringen anhålla om förslag till regler för förvaring av kommunala handlingar så att offentlighetsprincipen tillgodoses.
mot · G202409 · 1979-01-15 00:00:00 — av m. fl. om rösträtten för invandrare kommunisterna har alltsedan 1974 drivit frågan om rösträtt för invandrare vid riksdagsval. 1976 fick invandrare delta i kommunal- och landstingsval. av de röstberättigade invandrarna beräknas ha deltagit. En förvånansvärt hög siffra, om man betänker kultur- och språksvårigheter, ovana vid det svenska valsystemet och sist men inte minst, att rösträtten vid kommunal- och landstingsvalen endast är en halv politisk rättighet. Invandrarpolitiken bestäms i stora stycken av den svenska . bestämmer även i stor utsträckning kommunernas verksamhet. Valrörelsen kretsar i största utsträckning kring rikspolitiken. Detta är några skäl som pekar på att invandrarna skall har rösträtt även till riksdagsval. 1970 sammanslogs kommunal-, landstings- och riksdagsvalen till en enda dag. Detta för att skapa ett kommunalt och rikspolitiskt samband. Varför skall invandrarna separeras från detta samband? Vpk upplever den svenska statsmaktens förfarande i denna fråga som diskriminerande. Vpk:s och invandrarorganisationernas krav om rösträtt till riksdagsvalet växer i styrka. Vpk har länge stått ensamt gentemot de fyra andra partierna i . har det socialdemokratiska partiet svängt och ansluter sig till kommunisternas linje. Detta hälsar vi självklart med tillfredsställelse. Likaså välkomnar vi LO:s beslut om att verka för fullständiga politiska rättigheter för invandrare. Det innebär att hela den samlade arbetarrörelsen delar invandrarnas rättmätiga krav om fullständiga politiska rättigheter. Än en gång står arbetarrörelsen gentemot borgerligheten i en viktig demokratifråga. Vpk är av uppfattningen att alla människor som bor och arbetar i landet skall ha samma rättigheter och skyldigheter. Invandrare har skyldighet att betala skatt m. m., men saknar den självklara rättigheten att få påverka politiken genom rösträtt till . Att den svenska statsmakten med näbbar och klor håller fast vid denna gamla diskriminering mot en grupp i samhället är oacceptabelt. Därför vänder sig vpk mot denna diskriminering, precis som vpk vänder sig mot all annan diskriminering i samhället. Med anledning av det anförda föreslås att hos regeringen hemställer om att förslag om rösträtt för invandrare i riksdagsval skall föreläggas 1978/. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)
mot · G202410 · 1979-01-18 00:00:00 — om försvarets upphandling inom regionalpolitisk! beslut att förlägga ett fredsförband i genom att flytta dit K4 från , var främst motiverat från regionalpolitisk synpunkt. Arbetena med uppbyggnad och organisation för det nya förbandet pågår f. n, och det beräknas att den första uppsättningen av värnpliktiga kommer till 1980. Detta projekt är från regionalpolitisk synpunkt synnerligen intressant och bör i så stor utsträckning som möjligt utnyttjas för att skapa sysselsättning i denna bygd. a. bör förbandets behov av materiel, förbrukningsartiklar och matvaror inköpas på platsen i så stor utsträckning som möjligt. Tyvärr tycks försvaret i de flesta fall tillämpa central upphandling. Detta skulle följaktligen innebära att företagen på en ort som har mycket små möjligheter att kunna konkurrera om leveranser till förbandet. Detta är från regionalpolitisk synpunkt synnerligen olyckligt. Även från beredskapssynpunkt borde lokala leveranser utgöra en stor fördel. Med hänvisning till vad som i motionen anförts hemställs att beslutar att uttala sig för att försvarets upphandling inom regionalpolitisk! svaga områden som och främst i största möjliga utsträckning skall ske hos företag inom regionen.
mot · G202412 · 1979-01-16 00:00:00 — om information till skattskyldig om det totala skatte- och avgiftsuttaget, m. m. Svenska folket äger rätt att sig självt beskatta genom sina representanter i . För att medborgarna skall kunna fatta beslut om skatternas höjd bör de ha ett visst beslutsunderlag. saknas emellertid fakta om skattetryckets genomsnittliga storlek. En normalinkomsttagare, som 1978 har en taxerad inkomst på , betalar 36,3 96 i inkomstskatt. Många medborgare föreställer sig att denna siffra är ett uttryck för skattetryckets tyngd. Men så är inte fallet. I det totala skattetrycket ingår också dolda skatter, såsom arbetsgivaravgifter och varuskatter. En person med en årsinkomst på . skall enligt lag belastas med följande arbetsgivaravgifter, som hans arbetsgivare skall ta från den anställdes produktionsresultat före löneredovisningen: En 60 000-kronorsinkomsttagare har alltså i själva verket tjänat ihop . Av detta belopp går . bort i olika löneskatter, och . tas i inkomstskatt. Summan av dessa blir , vilket utgör 51,6 96 av det intjänade beloppet på . Härtill kommer olika indirekta skatter såsom mervärdeskatt och punktskatter av flera slag. Dessa motsvarar uppskattningsvis 22 96 av de disponibla inkomsterna. Efter det att inkomstskatten är dragen har en person med . kvar till konsumtion. Av dessa går de 22 96 till indirekta skatter, vilket blir . 270 150 78 240 90 240 120 960 Av de intjänade (bruttoinkomsten") går således följande belopp bort i skatter: Det totala skattetrycket inkl. avgiftsuttaget för en normalinkomsttagare är alltså inte 36 96 utan 62 96, vilket blir mer eller med andra ord: Skattetrycket är 72 96 högre än vad inkomstskatteuttaget visar. Från demokratisk synpunkt måste det vara av utomordentligt stor betydelse att medborgarna upplyses om vad de egentligen betalar i skatter och avgifter. Medborgarna skulle t. ex. kunna upplysas om skatte- och avgiftstryckets höjd i samband med utsändandet av de årliga inkomstuppgifterna från arbetsgivarna. På en särskild blankett skulle arbetsgivaren kunna ange hur stora delar av den utbetalade bruttoinkomsten som gått till olika former av skatter och avgifter och därmed lämna besked om vilket socialt skydd dessa avgifter innebär för den anställde. Med stöd av det anförda hemställs att beslutar hos regeringen hemställa att får i uppdrag att utarbeta blanketter och anvisningar för angivande av det totala skatte- och avgiftsuttaget och vilket försäkringsmässigt och socialt skydd dessa avgifter innebär. . () () () ()
mot · G202413 · 1979-01-17 00:00:00 — av i m. fl. om inkomstutjämning för yrkesfiskare Yrkesfiskare har mycket varierande inkomster under olika år. Dessa variationer i inkomsten gör det svårt att planera investeringarna inom näringen. För fiskare i vissa andra länder finns möjlighet att tillfälligt skattefritt avsätta medel i fonder som får tas i anspråk för investeringar i sådana objekt som är avskrivningsbara enligt skattelagens bestämmelser. För fiskare i finns exempelvis möjligheter att avsätta medel till en särskild driftsregleringsfond, en motsvarighet till den i praktiserade formen av skogskonto. För att göra det möjligt att inom fiskerinäringen föra över medel från ett relativt bra år till ett inkomstmässigt sämre år skulle det vara av utomordentligt stor betydelse att någon form av resultatutjämningsfond liknande den norska "driftsreguleringsfonden eller det svenska skogskontoforfarandet kunde tillskapas. För att kunna satsa på en ny båt, eventuellt ny motor eller ombyggnad av båten, krävs med nuvarande höga priser ett stort tillskott av kapital. Värdet av den gamla båten forslår inte långt vid beställning av ny båt. Några reservfonder av kapital kan med nuvarande ordning ej skapas. Därför fortsätter man att reparera och underhålla den gamla båten, vilket i alltför många fall måste anses otillfredsställande. Kostnaderna för reparationer, byte av vinschar, motorer, styrhus m. m. har gått oerhört snabbt uppåt. Självfinansieringsförmågan från fiskarnas sida har som en följd härav sjunkit oroväckande . Ett ständigt återkommande krav från yrkesfiskare är att de måste fl möjlighet till någon form av investeringsfond. Detta skulle göra det möjligt att när fisket går hyggligt avsätta pengar som sedan kunde tas fram vid en eventuell nybeställning eller större ombyggnad, reparation, motorbyte och liknande. Tillgången av ett sådant system skulle också innebära en stimulans för ett enskilt sparande till nyinvesteringar. Förslagsvis skulle medlen insättas på bankkonto, kontrollerat av och skattemyndigheterna. När vederbörande fiskeföretag sedan önskade använda sin fond skulle anmälan gå till länsstyrelse, riksbank eller den myndighet som förordnas övervaka fonden. Resultatet av detta förfarande skulle utan tvivel bli ett ekonomiskt starkare fiskeföretag, som kunde motstå tillfälliga ekonomiska bakslag på ett helt annat sätt än som är fallet. Med hänvisning till det anförda föreslås att beslutar hemställa hos regeringen att yrkesfiskare bereds möjlighet att skattefritt avsätta medel i speciella resultatutjämningsfonder liknande skogskonto. () . ()
mot · G202414 · 1979-01-17 00:00:00 — 1978/79 414-421 om avdrag vid beskattningen för vissa hyreskostnader I vår svenska skattelagstiftning är bestämmelserna så att kostnaden för inkomsternas förvärvande är avdragsgill. Hit räknas bl. a. avdrag för resekostnader till och från arbetet, såvida avstånd och tidsvinst överstiger vissa bestämda tal. fastställer nivån på de avdrag som inkomsttagarna får åtnjuta. Bilkostnadsavdragen utgår med bestämt belopp per km använd körsträcka. med strukturförändringar och företagsnedläggningar har ofta enskilda personer ställts i besvärliga situationer. Genom strukturförändringar har i exempel som redovisats för oss anställda anvisats plats på företag inom koncernen på platser med avstånd . En del har accepterat att köra dessa . Oss veterligt har ingen nekats avdrag för dessa bilkostnader i deklarationen. Andra har ansett resorna alltför ansträngande. I de fall som tidigare nämnts har andra maken haft fast plats på den ursprungliga bostadsorten, och detta har varit grundorsaken till att ny bostad inte sökts i närheten av den nya arbetsplatsen. Om nu dessa, som ansett dagliga resor till och från arbetet vara alltför ansträngande, i stället hyrt ett enkelrum i närheten av arbetsplatsen och begränsat bilresorna till en returresa , anser vi att dessa borde få göra avdrag för förhöjda hyreskostnader genom att dra av hyreskostnader förövernattningsbostaden. Rent kostnadsmässigt blir avdraget i kronor räknat betydligt mindre. Från energisynpunkt är det föredömligt och även från trafiksynpunkt. Vi anser därför att det i anvisningarna till kommunalskattelagen klart bör framgå att den som väljer övernattning i närheten av arbetet som alternativ till dagliga resor bör ha rätt till avdrag för denna extra bostadskostnad. Med stöd av det anförda hemställs att beslutar att ändring i anvisningarna till kommunalskattelagen sker på sätt som angivits i motionen. () () 1 1978/79.
mot · G202415 · 1979-01-17 00:00:00 — av m. fl. om värderingen av djur vid jordbruksbeskattningen Djur i jordbruk behandlas enligt den nya jordbruksbeskattningen som lager. De i en besättning ingående djuren åsätts ett värde som fastställer på grundval av konstaterade salupriser. Nedskrivning får därefter ske enligt de allmänna lagervärderingsreglerna till i allmänhet lägst av besättningens värde. Denna ordning innebär att värdestegringen i en djurbesättning blir successivt beskattad. Vid försäljning beskattas vad som motsvararskillnaden mellan försäljningspriset och det bokförda värdet. Dett system innebär, särskilt i utpräglade inflationstider, stora påfrestningar på likviditeten i lantbruksföretag inriktade på animalieproduktion. Många upplever beskattningsreglerna för djur som orättvisa. Det är också enligt vår mening nödvändigt att komma till rätta med problematiken. Detta måste ske på ett sätt som inte medför onödigt krångel. En grundläggande orsak till den nuvarande situationen har varit de värderingsprinciper som tillämpats av . Salupriserna vid livdjursauktionerna och då främst i har spelat en alltför betydande roll vid fastställande av riktvärdet. Dessa priser är på intet sätt rättvisande när det gäller genomsnittliga värdet av en besättning i företaget. Djuren som säljs på livdjursauktionerna är företrädesvis yngre djur, i allmänhet i bästa kalvställning, och säljs således när de är som mest värdefulla. Huvuddelen av de djur som säljs ur en besättning går till slakt. Därför är inte priserna på livdjursauktionerna relevanta som genomsnittsvärde på bestående besättningar. En mera rättvisande bild av en djurbesättnings värde så som den står i djurstallet är således ett vägt medelvärde mellan slaktvärde och pris vid livdjursauktioner. En sådan anpassning av värderingsreglerna bör ske års taxering och kan lämpligen ske successivt genom att nuvarande värden inte höjs. Det bör i sammanhanget också påpekas att en sådan anpassning till verkliga förhållanden inte bara har betydelse från inkomstbeskattningssynpunkt utan också har betydelse när det gäller förmögenhetsskatt. Med stöd av det anförda hemställs att beslutar om sådan ändring i jordbruksbeskattningen att djur värderas utifrån sitt faktiska värde på sätt som angivits i motionen. () () 1* 1978/79.
mot · G202419 · 1979-01-17 00:00:00 — av m. fl. om utnyttjande av återanvändbar medicin för sjukvård i företog vi motionärer en studieresa till några länder i för att studera SIDA-projekt och missionens arbete. Vi besökte då bl. a. flera sjukhus och dispensärer som har byggts upp med här i insamlade pengar och genom SIDA-anslag. I ledningen för dessa sjukhus stod som regel svenska läkare, barnmorskor och sjuksköterskor. Vi kunde vid våra olika besök konstatera att det bl. a. rådde stor brist på medicin. Förutom att det är svårt att erhålla medicin i tillräcklig mängd är den dessutom oerhört dyr. De så viktiga sjukvårdsinsatserna försvåras naturligtvis i stor utsträckning av bristen på medicin. I vårt eget land har vid många tillfällen konstaterats att stora mängder av den medicin som skrivs ut av läkare inte förbrukas utan förblir oanvänd. har Apoteksbolaget dragit i gång en kampanj för att informera hushållen om vad man skall göra med överbliven medicin. Informationen går ut på att man skall återlämna medicinen till apoteken. Dessa kommer då att oskadliggöra den medicin som ej går att använda. Men medicin som däremot kan användas kommer man att skänka till t. ex. laboratorier, kommuner eller skolor. På samma sätt skulle användbar medicin kunna komma till stor nytta och glädje inom sjukvården i de som vi på olika sätt redan stöder. Som exempel kan nämnas att vi vid ett av sjukhusapoteken i träffade på återlämnad medicin från ett Värmlandsapotek. Människor skulle kanske också bli mer motiverade att återlämna överbliven medicin, om de visste att den kom till verklig användning. Medicin, som insamlas och omhändertas på det sätt som Apoteksbolaget föreslår, skulle kunna överlämnas till t. ex. SIDA eller och de olika missionssamfunden för lämplig distribution till sjukvård i . Med hänvisning till vad som anförts hemställs att uttalar som sin mening att återanvändbar medicin som insamlas till apoteken bör skänkas till av SIDA och olika missionsorgan understödda sjukhus i u-ländema. () () () ()
mot · G202422 · 1979-01-17 00:00:00 — 1978/79 422-430 av m. fl. om ändring av priskompensationen till försvaret Genom försvarsbeslut vidtogs viss höjning av den ekonomiska ramen för det militära försvaret. Därigenom bröts delvis den nedrustning, som blev ett resultat av 1968 och försvarsbeslut. Den av beslutade ramen har emellertid urholkats genom att det priskompensationssystem som tillämpas för försvaret inte tillnärmelsevis motsvarar den reella kostnadsökningen. Chefen för armén anför bl. a. i redogörelsen för verksamheten /78: Arméns möjligheter att lösa sina uppgifter under /78 har försvårats av de kraftiga kostnadsökningarna under närmast föregående år. Dess: kostnadsökningar medförde att armén gick in i 1977/78 med en betydande skuld och återbetalningsskyldighet. Armén har emellertid gjort stora ansträngningar för att i rådande svåra statsfmansiella läge inte överskrida de ramar statsmakterna anvisat. Detta har lyckats. Målet har nåtts bl a genom mycket omfattande begränsningar av repetitionsutbildningen. Detta har varit oundvikligt. Det nuvarande priskompensationssystemet resulterar således relativt snabbt i att ett av fattat försvarsbeslut, med bl. a. innebörden att en viss försvarseffekt skall kunna uppnås, urholkas. Försvarets ekonomiska ram har förlorat i köpkraft varigenom planerad utbildning och materielanskaffning inte kan verkställas. Detta förhållande, som redan pågått alltför länge, kan i längden inte accepteras. Försvaret måste erhålla en priskompensation, som gör det möjligt för ansvariga myndigheter att verkställa de intentioner som ligger i försvarsbeslut. Med hänvisning till vad ovan anförts hemställer vi att beslutar uttala att försvaret skall ges full kompensation för de prisstegringar det drabbas av. () () 1 1978/79.
mot · G202424 · 1979-01-18 00:00:00 — av och om fria hemresor för värnpliktiga För de värnpliktigas trivsel är möjligheten till regelbundna besök i hemorten av stor betydelse. När det gäller tåg- och bussresor vore det från många synpunkter välbetänkt att tillerkänna de värnpliktiga helt fria resor. Det har anförts att man inte har möjlighet att klara den stora tillströmningen av värnpliktiga resande vid . Dessa och liknande invändningar grundar sig på den felaktiga synen att statensjärnvägar skall drivas efter strikt affärsmässiga principer och inte efter de önskemål trafikanterna har. Det förhållandet att ett stort behov av resor föreligger bör enligt vår mening vara tillräckligt för att SJ skall dimensionera trafiken så att den svarar mot behovet. När det gäller de värnpliktigas resor torde det vara möjligt att genom anmälningssystem och kontakt mellan jänvägsmyndigheter och resp. militärförläggningar bilda sig en ungefärlig uppfattning om resandeströmmens storlek. Departementschefen anför i budgetpropositonen att en granskning pågår inom försvarsdepartementet av administration m. m. av värnpliktsresor i syfte att finna förenklingar så att kostnaderna minskar. Vi finner det angeläget med denna granskning, emedan de administrations- och kontrollåtgärder som företas i samband med de värnpliktigas fria resor är kostnadskrävande och kan vara irriterande för personalen på förbanden. Ett system med fria resor för värnpliktiga skulle också innebära förbättringar för trafiksäkerheten. Olyckor inträffar i samband med de värnpliktigas hemresor. En resa med tåg är mera vilsam än en bilfärd. Med tanke på att de värnpliktiga ofta anträder sin hemresa mer eller mindre efter en hård tjänstgöring är det därför motiverat att stimulera de värnpliktiga att färdas kollektivt med tåg eller buss. Det praktiserade systemet med ett schablonbelopp av . för hemresebiljett, oberoende av resans längd, innebär betydande framsteg från rättvisesynpunkt men vi anser att det vore riktigare att i enlighet med framförda motionskrav tillerkänna de värnpliktiga ett generellt gällande frikort för den tid tjänstgöringen omfattar. De kostnader som ansökan om biljetter, utskrivning och kontroll av dessa medför förden militära administrationen uppgår måhända till sådana belopp att de i stort sett försvinner. Inte heller får det anses osannolikt att medelsavräkningen mellan SJ och försvaret genom schablonisering kan göras mycket enkel. Resekostnaderna för värnpliktiga utgör numera så stora belopp att den eventuella merkostnaden kan inrymmas i försvarets samlade kostnadsram. Någon ytterligare medelsanvisning föreslås därför inte. Vi föreslår att de värnpliktiga vid tjänstgöringens början erhåller ett för utbildningstiden gällande frikort för resor med SJ:s tåg och bussar. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar hos regeringen anhålla att helt fria hemresor för värnpliktiga införs fr. o. m. .
mot · G202425 · 1979-01-12 00:00:00 — av m. fl. om vårdbidrag för vård av handikappat barn Vårdbidrag kan utgå till en förälder för vård av handikappat barn. Förutsättningen är att barnet på grund av sjukdom, psykisk utvecklingsstörning eller annat handikapp behöver särskild tillsyn och vård . Hänsyn tas också till merkostnader som uppkommer på grund av barnets sjukdom eller handikapp. Helt vårdbidrag utgör av basbeloppet plus pensionstillskott. I de fall ett barn är omhändertaget på institution utgår inget vårdbidrag. Men när barnet i fråga, exempelvis under ferier, vistas hos sina biologiska föräldrar, kan vårdbidrag utbetalas till föräldrarna enligt nuvarande bestämmelser minst per kvartal. Motivet är att barnet skall behålla kontakten med sina biologiska föräldrar. Denna bestämmelse har visat sig ej täcka in alla situationer som kan förekomma när det gäller vårdbidrag. Således kan omsorgsstyrelsen placera ett vårdkrävande barn i ett fosterhem i stället för på institution, men då gäller icke längre bestämmelsen om vårdbidragets utbetalande om barnet i fråga under vissa tider vistas hos sina biologiska föräldrar. Detta förhållande rimmar dåligt med tanke på det kontaktbehov som i samtliga fall föreligger mellan barn och biologiska föräldrar. Försäkringsdomstolen har med hänvisning till lagen om allmän försäkring undanröjt pensionsdelegationens beslut om bifall till vårdbidrag i dessa fall. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen anhåller om en skyndsam översyn av gällande lagstiftning i den del som berör vårdbidrag och som relaterats i denna motion. () ()