mot · G2021996 · 1979-01-25 00:00:00 — om ytterligare medel till norrlandsstödet, m. m. Inför nästkommande avverkningssäsong befaras stora problem inom skogsnäringen. Låga virkespriser, framför allt på massaved, och höga kostnader för avverkning och virkestransport innebär att drivningskostnaderna blir större än virkesvärdet för många gallringsavverkningar. Under sådana förutsättningar är det naturligt att skogsägarna skjuter över avverkningarna från klenare till grövre skog, dvs. från gallring till slutavverkning. Detta medför minskad sysselsättning för de anställda i skogsbruket, eftersom de arbetsintensiva avverkningarna minskar. Som en ytterligare följd av de minskade gallringsavverkningarna, som främst ger massaved, kan man befara en brist på massaved redan under innevarande år. Detta skulle vara mycket olyckligt, när kapacitetsutnyttjandet i skogsindustrin äntligen kunnat höjas till följd av ökad export. 1979-1980 är det således stora risker för ytterligare friställning av skogsarbetskraft och för brist på massaved. Virkesprisema har sänkts kraftigt ; sänkningarna är i relativa tal störst för massa ved. Inom och har t. ex. priset på tallmassaved fritt bilväg sänkts från /m3 f pb 1976-1977 till /m3 f pb 1978-1979. Prissänkningarna har varit betingade av massaindustrins försämrade konkurrensförmåga på grund av dollarns fall och den utdragna lågkonjunkturen. Kostnaderna för avverkningsarbete har ökat kraftigt , speciellt 1975 och 1976. Detta gäller inte minst gallring, där den arbetsinsatsen är hög. Det dröjer ännu innan mekaniserade avverkningssystem kan användas i gallring och på så sätt dämpa kostnadsutvecklingen. Kostnadsökningarna i kombination med de sänkta virkesprisema har medfört en drastisk försämring av rotnettot i gallringar. arbetar man med i stort sett obefintlig lönsamhet i klena gallringar. Lönsamhetsgränsen,dvs. när virkespriset balanserar de direkta avverkningskostnaderna fram till bilväg, har förskjutits mot grövre träddimensioner. Avverkning av tras- och restskog medför också dålig lönsamhet. Ovan nämnda utveckling har medfört försämrade sysselsättningsmöjligheter så att skogsbruket har tvingats friställa skogsarbetskraft inom vissa områden. Ytterligare friställningar kan bli aktuella . Naturlig avgång ersätts endast i mycket begränsad omfattning. Utöver sysselsättningsproblemen får denna utveckling negativa konsekvenser genom att de från produktionssynpunkt mest angelägna gallring arna, förstagallringarna, ej blir utförda eller åtminstone senarelagda . Med hänsyn till bristen på yngre och medelålders skog i och norra är en eftersatt skötsel av dessa skogsbestånd synnerligen allvarlig. Eftersatta gallringar i yngre skog leder nämligen till att den befarade virkessvackan i svenskt skogsbruk ytterligare fördjupas. Den dåliga lönsamheten vid avverkning av klena träddimensioner medför också att det angelägna restaureringsarbetet i tras- och restskogar skjuts . Eftersom massavedsandelen är stor vid gallring, innebär minskande gallringsavverkningar att andelen massaved i den totala virkesfångsten sjunker. Man kan därför befara brist på massaved inför nästa avverkningssäsong. En sådan brist på råvara skulle hota sysselsättningen i massa- och pappersindustrin och försvåra en nödvändig återhämtning för denna industri. Brist på massaved skulle också äventyra en för landets ekonomi välbehövlig exportökning. För att motverka ovan beskrivna konsekvenser för sysselsättning och skogsproduktion har beviljat särskilda medel till skogsvårdsinsatser i norra och , det s. k. norrlandsstödet. När förslaget till utarbetades var lönsamheten i klena gallringar och restskogsavverkningar svag. Bestämmelserna om bidrag från norrlandsstödet innehåller därför föreskrifter om att bidrag skall kunna utgå som kostnadstäckningsgaranti för klena gallringar och avverkning av restskog. (Proposition 1974:61, JU 1974:16, beslut samt Kungl. Maj:ts kungörelse 1974:472.) Med kostnadstäckningsgaranti avses i detta fall att bidragets storlek bestäms till det eventuella underskott som skogsägaren får vid avverkningen. Sedan norrlandsstödet infördes följde en kraftig högkonjunktur för skogsindustri och skogsbruk. Lönsamheten i skogsbruket blev därmed så pass god att även klena och dåliga,bestånd kunde avverkas utan förlustrisk för skogsägaren. Skogsvårdsstyrelserna styrde under dessa förutsättningar tillgängliga medel till återväxtåtgärder och röjning, där behovet av ökade insatser var stort. När avverkning av klen skog nu återigen är förlustbringande för skogsägaren, är det synnerligen angeläget att den i bidragsbestämmelserna angivna kostnadstäckningsgarantin kan komma till praktisk användning. Kontakter med skogsvårdsstyrelserna har emellertid visat att tillgängliga bidragsmedel inte räcker för att ge bidrag till gallring och restskogsavverkning, eftersom skogsvårdsstyrelserna fortfarande vill prioritera återväxtåtgärder och röjning före gallring och restskogsavverkning. På förslag års skogsutredning har en arbetsgrupp inom utrett behovet av ett speciellt klenvirkesstöd, dvs. ett bidrag till upparbetning av klena träddimensioner och stamdelar. Huvudsyftet med stödet skulle vara en förbättrad skogshygien, men arbetsgruppen anför också att stödet skulle ha positiva effekter för sysselsättning, skogsproduktion och virkesförsörjning. Arbetsgruppen har föreslagit att stödet skulle utgå med /m3 f för klenvirkesdelen i bl. a. gallringshuggningar. Remissinstanserna har till övervägande del varit positiva till någon form av klenvirkesstöd. Det har dock påtalats, bl. a. från skogsbrukets sida, att stödet skulle bli enklare att administrera om det fick formen av ett hektarbidrag. Med hänvisning till vad som anförts i motionen hemställs att hos regeringen begär 1. att förslag om ytterligare medel till norrlandsstödet framläggs, 2. att reglerna för statsbidrag ändras så att bidrag även kan utgå för avverkning och tillvaratagande av klenvirke.