mot · G2021532 · 1979-01-25 00:00:00 — med anledning av propositionen 1978/79:73 om åtgärder för arbetshandikappade I propositionen 1978/79:73 föreslås bl. a. att i varje län inrättas ett eller flera med arbetsmarknadsverket som huvudman. Enligt förslaget skall till dessa institut föras dels den arbetsprövnings- och arbetsträningsverksamhet som bedrivs vid landstings- och primärkommunala arbetsvårdsinstitut, dels de OT- och ALU-kurser som bedrivs vid AMUcentra. Vidare föreslås att de fristående arbetspsykologiska institut vilka anlitas av arbetsmarknadsverket för psykologisk konsultverksamhet inordnas i de nya arbetsmarknadsinstituten. Inrättandet av med samordning av de offentliga arbetsvårdande åtgärderna är positivt och bör bli till fördel för de arbetshandikappade. För att tillgodose dessas behov är det dock inte nödvändigt att i denna statliga verksamhet inordna de privata arbetspsykologiska instituten. Förslaget att dessa institut skall ingå i arbetsmarknadsinstituten inger åtskilliga betänkligheter. Som framgår av propositionen anlitar arbetsmarknadsverket fristående i samband med studie- och yrkesvägledning vid länsarbetsnämnderna. Psykologens uppgift kan vara anlagsundersökning, psykologisk vägledning, terapi eller annan hjälp. Enligt sysselsättningsutredningens betänkande SOU 1978:14, Arbete åt handikappade, utgör sådana av arbetsmarknadsverket inköpta konsultationer av de privata institutens verksamhet. Från psykologhåll anges siffran till . Andelen sådan konsultationsverksamhet är olika för de olika instituten. Bland övriga uppdragsgivare till de privata arbetspsykologiska instituten kan nämnas landsting, psykiatriska kliniker, kriminalvården, studerandehälsovården, företagshälsovården och trygghetsråden. Exempel på arbetsuppgifter i dessa sammanhang är: analys av psykologiska krav i olika arbeten, vilket bl. a. kan användas i förebyggande syfte vid befattningsutformning och arbetsfördelning, urvalsundersökningar som kompletterar andra instrument för urval, konfliktlösning i grupper som hamnat i interna konflikter som inte direkt berör förhållandet arbetsgivare-arbetstagare utan snarare förhållandet arbetstagare-arbetstagare, grupputveckling, organisationsutveckling. Om de fristående arbetspsykologiska instituten helt inordnas i den statliga verksamheten synes här exemplifierad och annan psykologservice till företag och organisationer komma att upphöra. Sådana foretag eller institutioner har inte underlag för egen psykologtjänst utan är hänvisade till medverkan från instituten. Ett bortfall av denna resurs kommer att innebära svårigheter för de organisationer som anlitar instituten och negativa konsekvenser för de enskilda som denna väg nu kan få psykologisk vägledning och terapi. De skäl som anförs i propositionen för inordning av de fristående arbetspsykologiska instituten i arbetsmarknadsinstituten är inte övertygande. Här skall anföras några skäl mot ett förstatligande. Den hittillsvarande verksamheten, där arbetsmarknadsverket anlitat de fristående instituten, har tydligen fungerat bra. Man borde se en fortsatt samverkan mellan offentlig myndighet och privat företagsamhet som något positivt. För den enskilde torde det upplevas som en fördel om den psykologiska service man är i behov av lämnas av ett från den statliga myndigheten/uppdragsgivaren fristående organ. Den jourverksamhet på arbetsförmedlingen för psykologer bör de fristående instituten kunna organisera lika väl som arbetsmarknadsinstituten med egna psykologer. I propositionen talas om nödvändigheten av att styra resurser till arbetsmarknadsinstituten. Man kan inte ta för givet att resurserna blir av den omfattning man räknar med. Arbetspsykologer verksamma med psykosocialt arbete och psykoterapi kanske söker sig till andra arbetsuppgifter än de statliga instituten, där de kan förvänta sig en annan inriktning av arbetet. Ekonomiska skäl för förstatligande av de privata instituten finns inte, då i propositionen anges att kostnaderna för de föreslagna arbetsmarknadsinstituten skall hålla sig inom ramen för den nuvarande verksamheten, vari ingår den psykologiska konsultverksamheten från de fristående instituten. Om fristående institut skulle vilja bedriva egen verksamhet efter det att staten övertagit den nuvarande psykologiska konsultverksamheten kommer detta inte att bli möjligt. De arbetsuppgifter som instituten skulle kunna få från andra uppdragsgivare skulle inte vara tillräckligt underlag för att driva en självständig verksamhet. Privata arbetspsykologiska institut skulle därmed inte finnas längre i landet, med de svårigheter för företag och enskilda till följd som nämnts ovan. Den framtida psykologverksamheten bör kunna bedrivas i olika samarbetsformer. Det kan finnas institut som är beredda att ingå i den statliga verksamheten. Dessa bör inordnas i . Andra institut kan ha önskemål att bedriva fristående verksamhet och därvid samarbeta med arbetsmarknadsverket eller på samma sätt som . Detta bör kunna arrangeras. Den psykologservice som länsarbetsnämnderna köper från arbetspsykologiska institut är till 2/3 riktad mot studie- och yrkesvägledning samt arbetsförmedling. 1/3 faller inom den egentliga arbetsvärdens fält, vilket inbegriper rehabilitering av gravt handikappade (såväl fysiskt, psykiskt som socialt). Det är framför allt den förstnämnda delen av verksamheten (alltså 2/ 3) som man vid de arbetspsykologiska instituten anser angeläget att behålla. I propositionen förutskickas att förhandlingar skall upptas med de nuvarande ägarna till de arbetspsykologiska instituten. I dessa förhandlingar bör man vara öppen för olika lösningar. Ett statligt övertagande av verksamheten kan bli aktuellt för en del av dessa institut. bör överenskommelse kunna träffas om fortsatt fristående verksamhet, som även innefattar psykologmedverkan på uppdrag av och i samarbete med eller länsarbetsnämnd. Sådana lösningar bör eftersträvas dels med hänsyn till de privata instituten, som bedrivit en långvarig och välrenommerad verksamhet, dels med hänsyn till det behov av psykologmedverkan som finns vid sidan av arbetsmarknadsverkets uppdrag. Med hänvisning till ovanstående hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om möjlighet för fristående arbetspsykologiska institut att även bedriva självständig verksamhet.