mot · G2021414 · 1979-01-24 00:00:00 — 1978/79 1414-1420 av m. fl. om rationaliseringar inom svenskt hamnväsende 9 till budgetpropositionen under avsnittet Sjöfart lämnas en redogörelse över syn på den framtida sjöfartspolitiken bl. a. med utgångspunkt från en önskad hård koncentration av lotsväsendet. Detta kan utläsas av följande citat: "Den övervägande delen av transporterna av allmänfarlig last sker till hamnar, som har stort antal lotsningar och där ett upprätthållande av god lotsservice är naturligt. Strukturförändringarna inom hamn- och sjötransporterna medverkar till en fortsatt koncentration av hamnar. Under den aktuella planeringsperioden kvarstår dock ett större antal hamnar med relativt få, icke lotspliktiga transporter . Det synes enligt verket motiverat att prioritera hamnar med miljöfarliga transporter och relativt stort antal lotsningar. I sådana områden får lotsen regelbunden träning till skillnad från hamnar med relativt få lotsningar. Vid ikraftträdandet av internationella bestämmelser (MARPOL och ) som reglerar förorening av den miljön genom kemikalier torde det enligt verket bli nödvändigt att begränsa antalet hamnar som får hantera farligt gods. erinrar i sammanhanget om farledsbegreppet. Enligt verkets mening bör det nya begreppet allmän farled betyda en farled som skall hållas öppen för all sjöfart som utan säkerhetsrisk kan trafikera leden. För varje sådan farled bör vid behov utfärdas trafikföreskrifter rörande fartbegränsningar, djupgående, fartygsstorlek m. m. samt trafikregleringar. I de allmänna farlederna bör lots tillhandahållas och lotsplikt föreskrivas för vissa typer av fartyg. Inom övriga farvatten bör fartyg med viss last eller över viss storlek inte få framföras om allmän farled kan utnyttjas och endast om kronolots medföljer. Det skisserade framtidsperspektivet kräver ytterligare utredningar och omfattande förberedelser. Arbetet har redan påbörjats bl. a. med en översyn av normerna för farledsstandard. För att uppnå ett rimligt utnyttjande av personalen måste lotsarnas kompetensområde utvidgas så att de kan användas inom större områden. Även detta kräver att antalet lotsleder måste minskas och de mindre frekventa utmönstras. Vidare hävdas att inom lotsväsendet kan en besparing om ca 2 milj. kr. inom en budget på ca 122 milj. kr. uppnås genom långtgående organisatoriska förändringar. Underlaget härför beräknas komma fram som ett resultat av pågående organisationsöversyn. I denna föreslås bl. a. att under huvudenheten för farledsfrågor skall höra planeringsenheten, lotsningsenheten, isbrytarenhe 1 1978/79. ten, sjöräddningsenheten och försvarsenheten. I planeringsenhetens uppgifter skall bl. a. ingå att O svara för verkets regionalpolitiska och trafikpolitiska planering O svara för verkets uppgifter avseende hamnväsendets struktur och utveckling samt samordna verkets aktiviteter i övrigt i den mån de är av betydelse från hamnplaneringssynpunkt O medverka vid planeringssystemets utformning och utveckling samt att planering med viss inriktning påbörjas och samordnas. Av detta framgår klart uttalade ambition att självt styra utvecklingen av det svenska hamnväsendet utan samråd och utan vare sig närings-eller regionalpolitiska hänsynstaganden. Mot den bakgrunden är det anmärkningsvärt att det ansvariga statsrådet över huvud taget inte kommenterar dessa avsnitt i redogörelse. har i motsats till många andra länder stora fördelar av sina naturliga förutsättningar till sjötransporter såväl inrikes som utrikes. Industrietableringen utefter våra kuster har i huvudsak skett på grund av möjligheterna till de lönsamma sjötransporterna av råvaror till och exporter från dessa industrier. Tillgång till närbelägna hamnar har också stor betydelse för många industrier i inlandet. I , och investeras nu miljardbelopp på utbyggnad av hamnar, kanaler och inre vattenvägar för att ytterligare utveckla sjötransporterna och därigenom medverka till att gods i större utsträckning överflyttas från land till sjöss. Sjötransporterna är också helt överlägsna andra transportmedel ur miljö- och energisynpunkt. Utvecklingen i vårt land leder i stället till att gods i allt större utsträckning överförs från sjö- till landtransporter trots att sjövägarna och hamnarna redan finns. En primär målsättning måste därför bli att skapa goda utvecklingsbetingelser för sjöfarten med ett större utnyttjande av den i huvudsak väl utbyggda hamnstruktur vi har. Detta har också stor regionalpolitisk betydelse. Vi kan därför inte acceptera att i sin verksamhetsplanering ges befogenheter att ensidigt vidtaga åtgärder som förändrar den svenska hamnstrukturen. Förändringar som kan vara av betydelse från såväl sjöfartspolitisk som regionalpolitisk synpunkt bör underställas . Med det anförda hemställs att beslutar att rationaliseringsåtgärder från sida som kan medföra strukturförändringar av betydelse inom svenskt hamnväsende ej får ske utan prövning. () () () () () () ()