mot · G2022349 · 1979-03-23 00:00:00 — Marginalskattenedjusteringar vidtas upp till en inkomst på . Vi tillstyrker regeringens förslag till skatteskala . Den fortsatta reformeringen av skatteskalan Regeringens förslag till skatteskala innebär, jämfört med skatteutrednings förslag till marginalskattesänkningar i tre steg, att man inte klarat av mer än steg 1 och ungefär halva steg 2. Det framgår av tabell 2, där regeringens förslag jämförs med skatteutredningens efter en ungefärlig teknisk anpassning. Det är enligt vår uppfattning utomordentligt angeläget att arbetet med att reformera skatteskalan i syfte att nedbringa marginalskatterna fortsätter. Ytterligare marginalskattesänkningar, minst av den storleksordning som föreslagits av skatteutredning, måste komma till stånd . Målet måste vara att marginalskatterna i vanliga inkomstlägen inte överstiger . Motsvarande nedjustering av marginalskatterna, som Tabell 2: Jämförelse mellan nu gällande och föreslagen skatteskala med steg 2 och 3 enligt skatteutrednings förslag. skatteskala Steg 2 Steg 3 detta förutsätter i normala inkomstlagen, måste också komma till stånd i de högre inkomstskikten för att en markant skärpning av progressiviteten i skattesystemet skall kunna undvikas. De skattesänkningar som härigenom åstadkoms bör beaktas vid kommande avtalsuppgörelse om lönerna. I propositionen 160 föreslås införandet av ett marginalskattetak. Förslaget har givits en utformning som anknyter till nu gällande 80/85-procentsregel avseende det totala skatteuttaget. Förslaget innebär att den sammanlagda statliga och kommunala marginalskatten i inkomstskikt upp till 30 basenheter - . - inte skall överstiga och för inkomstdelar däröver ej överstiga . Vi välkomnar propositionens förslag i detta hänseende, som direkt anknyter till vad vi från moderat håll förordat. I ett längre perspektiv är det emellertid enligt vår uppfattning nödvändigt att successivt justera ned marginalskattetaket. En riktpunkt bör enligt moderata samlingspartiets mening vara att marginalskatten i intet inkomstskikt skall överstiga . Moderata samlingspartiet har i motionen 1108 starkt understrukit nödvändigheten av åtgärder syftande till en samordning mellan skattesystem och bidragssystem i syfte att få ned de orimligt höga marginaleffekter som uppkommer på grund av skattesystemet och gällande regler för bostadsbidrag och existensminimum i samverkan. Marginaleffekter på förekommer i vanliga inkomstlägen. De orimligheter som bostadsbidragssystemet ger upphov till har också uppmärksammats av i dess rapport om bostadsbidragen. Även i propositionen 160 medges att dessa effekter är ett problem. Några åtgärder för att komma till rätta härmed med andra än de föreslagna marginalskattejusteringarna föreslås emellertid inte. I själva verket har regeringen genom sina förslag till höjda bostadsbidrag medverkat till att yttterligare skärpa dessa marginaleffekter. Från moderat håll har påvisats att marginaleffekterna til följd härav kan komma att uppgå till . Det är ett oeftersättligt krav att sådana effekter elimineras. Den utredning som begärts i motionen 1108 bör komma till stånd. I propositionen 160 föreslås fortsatta skattelättnader för folkpensionärer efter samma mönster som . Vi tillstyrker detta. Ett flertal problem i fråga om pensionärernas beskattning kvarstår emellertid. Vi har tidigare tagit upp dessa frågor i motionen 1108. Vi har bl. a. begärt att ett system med skatterabatt för folkpensionärer skall utredas. Det bör uppdras åt den i propositionen aviserade kommittén att genomföra detta utredningsarbete. I propositionen 160 uppmärksammas de problem som uppkommer till följd av gällande bestämmelser om sambeskattning av B-inkomster. Dessa problem sammanhänger med att B-inkomsterna vid beräkningen av den statliga inkomstskatten läggs på toppen hos den make som har den högsta A-inkomsten. 1 många fall leder detta till orimliga skattekonsekvenser. Föredraganden uttalar i propositionen att principiella skäl talar för en avveckling av denna sambeskattning. Gällande civilrättsliga regler sägs dock lägga hinder i vägen för en övergång. En utredning om möjligheterna att ge de civilrättsliga reglerna en sådan form att en övergång till helt individuell beskattning underlättas aviseras. Vi finner det angeläget att en utredning av detta slag kommer till stånd. I avvaktan därpå bör emellertid redan nu steg tas mot ökad individualisering av beskattningen. Detta bör ske i enlighet med det förslag som de moderata ledamöterna av skatteutredning reservationsvis utvecklat. Den nuvarande frigränsen på . bör höjas till . och ersättas med ett sådant fribelopp, att för maken med den lägre inkomsten B-inkomst till den del den understiger . undantas från sambeskattning. Detta innebär alltså att B-inkomst . beskattas hos den som har inkomsten. I propositionen 160 föreslås vidare att en begränsad avdragsrätt införs vid inkomstbeskattningen för gåvor till bl. a. internationell biståndsverksamhet. Förslaget saknar i allt väsentligt anknytning till det system för avdragsrätt för gåvor till ideella organisationer som har begärts. Enligt vår uppfattning bör propositionen avslås i ifrågavarande hänseende. Det bör uppdras åt regeringen att utarbeta ett nytt förslag om avdragsrätt för gåvor till ideella organisationer. Utredningen om avdrag för gåvor har också föreslagit att de fria trossamfunden i arvsskattehänseende skall behandlas på samma sätt som . Det innebär en befrielse från arvsskatt. Vi delar uppfattningen i propositionen att denna skattebefrielse bör genomföras. Vi har i det föregående berört de samhällsekonomiska aspekterna på förslaget i propositionen 1978/79: 95 om den kommunala ekonomin och om ett reformerat system för skatteutjämning. Vi instämmer i de principer, som ligger bakom propositionen 95 och som väsentligen sammanfaller med kommunalekonomiska utrednings förslag. Det innebär att kommuner och landstingskommuner indelas i tolv skattekraftsklasser, från av medelskattekraften. Den grundgaranti som därvid erhålls kompletteras med tillägg eller avdrag för kom Ingen kommun eller landstingskommun får lägre total garanti än av medelskattekraften. Förslaget innebär i detta hänseende att den reformerade kommunala skatteutjämningen i högre grad än den nuvarande tar hänsyn till kommunernas speciella problem. Det står helt i överensstämmelse med vad vi tidigare uttalat i bl. a. motionen 1108. Vi har i det föregående tagit upp frågan om det samhällsekonomiska utrymmet för utbyggnad av den kommunala verksamheten. Vi har här en något mindre optimistisk syn på expansionsutrymmet än regeringen. De 2,i årlig konsumtionsökning som långtidsutredningen i detta hänseende anger kan enligt vår uppfattning inte betraktas som något mål utan som den övre gränsen för det möjliga konsumtionsutrymmet. Målet bör sättas någonstans mellan baskalkylens 1,och långtidsutredningens 2,. Enligt vår uppfattning måste väsentligt ökad vikt läggas vid strävandena att begränsa den kommunala utgiftsexpansionen. Vi instämmer i propositionens uppfattning att man i främsta rummet bör söka uppnå denna begränsning genom frivilliga överenskommelser. Vi tvingas konstatera att efterlevnaden av tidigare träffade överenskommelser lämnat åtskilligt övrigt att önska. Trots den överenskommelse som träffades 1977, fattade kommunerna beslut om en rekordstor ökning av utdebiteringen ; kommunalskatterna höjdes i genomsnitt med inte . Det innebar en ökning av det kommunala skattetrycket . Inte heller uppgörelse med kommunerna har hållits. I denna överenskoms om en begränsning av den kommunala konsumtionsökningen och i volym. tillgängliga prognoser pekar mot en konsumtionsökning på 3,. Om uppgörelsen i sin helhet skall kunna hållas förutsätter detta att den kommunala konsumtionsökningen skall kunna bringas ned till 2,. Föredraganden uttalar i propositionen 95 att han utgår från att det finns tid att minska utbyggnadstakten i den kommunala verksamheten i sådan omfattning att överenskommelsen skall kunna hållas för . Vi ifrågasätter realismen i denna förhoppning. Det är mot denna bakgrund som vi tidigare i motionen 1108 uttalat oss för en begränsning av inkomstöverföringarna till kommunerna med ett belopp på 450 milj. kr., vilket motsvarar 0,5 procents konsumtionsökning. Förslaget till nytt skatteutjämningssystem innebär sammantaget ett minskat utdebiteringsbehov motsvarande . Det motsvarar av de totala kommunalskatterna. För ett tjugotal kommuner i södra och innebär förslaget ett minskat utdebiteringsbehov på . , och får bidragsökningar motsvarande resp. 2,75, 2,57 och . För kommunal- och landstingsskatten sammantagna innebär förslaget i mer än 100 av landets kommuner ett minskat utdebiteringsbehov på mer än . per skattekrona, och för 16 kommuner överstiger effekten . Det framhålls i propositionen att "de ökade bidrag som genom den nu föreslagna reformen kommer kommuner och landstingskommuner till del inte får användas till att driva upp den kommunala verksamhetens volymexpansion utöver den riktpunkt som angavs i överenskommelsen. Som jag har framhållit i det föregående utgår jag ifrån att man i de kommuner och landstingskommuner som genom reformen får ett avsevärt inkomsttillskott kraftfullt utnyttjar möjligheterna att sänka skattesatserna. Föredraganden säger sig ha övervägt att som bidragsvillkor kräva att en viss del av de ökade bidragen används till skattesänkning men har avstått från detta eftersom genomförandet fördelas . Enligt vår bedömning framstår det som utomordentligt anmärkningsvärt att regeringen återigen nöjer sig med att uttala allmänna förhoppningar. Som vi anfört i det föregående är det en dålig metod för att begränsa någons utgifter att tillföra denne mer pengar. Regeringens passivitet är desto mer anmärkningsvärd med hänsyn till beräkningarna långtidsutredning om behovet av ökade kommunala utdebiteringar inom ramen för den antagna kommunala konsumtionsökningen på 2,. Enligt utredningen skulle behovet av ökad utdebitering uppgå till . per skattekrona års nivå. Det har därvid antagits att statsbidragens andel av de kommunala konsumtionsutgifterna skulle sjunka från till . 1979 höjdes den kommunala utdebiteringen med i genomsnitt . Det kvarstående utdebiteringsbehovet skulle då uppgå till . Att i det läget, utan tvingande krav på motsvarande kommunala skattesänkningar, genom skatteutjämningssystemet öka kommunernas inkomster med vad som motsvarar . per skattekrona under loppet av förefaller milt sagt vådligt. Risken måste bedömas som avsevärd för att man stimulerar fram en snabbare snarare än en långsammare konsumtionsökning. Särskilt stor är givetvis risken härför i de kommuner där förslaget motsvarar bidragsökningar överstigande . på primär- och sekundärkommunerna sammantagna. Det kan i sammanhanget ha sitt intresse att notera att har redovisat en enkätundersökning avseende landstingens planer på skattesänkningar i enlighet med föredragandens intentioner. Endast två landsting förklarade sig ha planer på att sänka skatten, nämligen med . Fem landsting hade planer på skattehöjningar. Det är enligt vår bedömning, mot bakgrund av det ekonomiska framtidsperspektiv som långtidsutredning representerar, statsmakternas skyldighet att medverka till att den kommunala konsumtionsökningen håller sig innanför resursutrymmets gränser. Risken för nya och allvarliga balansrubbningar i samhällsekonomin måste i annat fall betraktas som överhängande. Vi anser att detta förutsätter att bidragsvillkoren ges en sådan utformning att de ökade bidragen används till skattesänkningar. Kravet på skattesänkningar bör i princip få en sådan utformning, att den genomsnittliga kommunala skattesänkningen bör uppgå till per skattekrona enligt följande: Utrymme för sänkt utdebitering genom ökad skatteutjämning l,16kr./skr. Utdebiteringsmarginal för konsumtionsökning ./. Utdebiteringssänkning /skr. Vad som här benämnts utdebiteringsmarginal för konsumtionsökning har satts lägre än till de per skattekrona som motsvarar behovet av utdebiteringshöjning enligt långtidsutredningen. Motiven härför är två: Dels anser vi, såsom utvecklats i det föregående, att en årlig konsumtionsökning på 2,måste ses snarare som en övre gräns än som ett mål, dels måste det matematiskt framräknade kravet på skattesänkningar vara förenat med dispensmöjligheter för t. ex. kommuner som avstått från utdebiteringshöjningar. Kravet på utdebiteringssänkningar måste givetvis beräknas separat för varje kommun och landstingskommun för sig, så att kravet på sänkt utdebitering ökar i motsvarande mån som utrymmet för en utdebiteringssänkning ökar genom ökade skatteutjämningsbidrag. Det torde vidare vara nödvändigt att sätta vad som här kallats utdebiteringsmarginalen något högre för landstingskommunerna än för primärkommunerna med tanke på bl. a. sjukvårdens behov. Det bör uppdras åt regeringen att i samråd med och utarbeta preciserade regler i ifrågavarande hänseende för slutligt godkännande av höstriksdagen. Enligt vår uppfattning bör vidare genomförandet av det reformerade systemet för skatteutjämning ske etappvis i stället för som regeringen föreslagit. Därvid sprider man kommunalskattesänkningen och undviker därigenom den avsevärda stimulans av den privata konsumtionen som ett snabbare genomförande med ty följande krav på större årliga kommunalskattesänkningar skulle innebära. Detta framstår enligt vår mening som nödvändigt med tanke på det begränsade utrymmet för privat konsumtionsökning . En sådan förlängning av genomförandetiden fordrar utarbetandet av andra övergångsbestämmelser än de av regeringen förordade. Det bör uppdras åt regeringen att också i detta hänseende förelägga höstriksdagen ett reviderat förslag. Vårt förslag om att statsmakterna skall precisera krav på kommunalskattesänkningar innebär inte att vi gått ifrån den princip vi ovan anslutit oss till, nämligen att den erforderliga begränsningen av den kommunala utgifts expansionen i första hand skall åstadkommas genom frivilliga överenskommelser. En så stor ökning av skatteutjämningsbidragen som det här är fråga om fordrar emellertid övergångsvis särskilda regler. Den kommunala verksamheten påverkas till både inriktning och omfattning av statliga beslut, som kan innebära nya ålägganden och nya avgifter för kommunerna. som ökade krav nu måste ställas på kommunerna för att uppnå en begränsning av den kommunala expansionen måste ålägga sig en ytterst stor restriktivitet i detta avseende. I den mån ändå har att ta ställning till förslag som innebär att primärkommuner och landsting direkt eller indirekt får ökade kostnader måste dessa redovisas. skall i samband med ett sådant beslut anvisa på vilket sätt kommunerna skall finansiera de ökade kostnaderna, genom att statliga medel tillförs eller genom skatte- eller avgiftshöjningar. Genom detta förfarande tvingas att ta sin del av ansvaret för den kommunala ekonomin. 1 propositionen föreslås borttagande av vissa specialdestinerade statsbidrag till kommunerna. Enligt vår uppfattning bör möjligheterna att successivt ta bort ytterligare sådana bidrag prövas. Endast i undantagsfall bör bidrag till kommunerna utformas som stimulansbidrag. I motionen 1108 har moderata samlingspartiet berört flera andra frågor som behandlas i propositionen 95, till vilken i dessa hänseenden hänvisas. Det gäller bl. a. frågan om ökad användning av avgiftsfinansiering av kommunala tjänster. Vi vill också peka på våra förslag om kommunala folkomröstningar i samband med kommunalskattehöjningar. I motionen föreslås vidare en sänkning av arbetsgivaravgifterna inom stödområdet. 1 samband med behandlingen av den regionalpolitiska propositionen kommer vi att yrka att sänkningen skall gälla även kommunerna. Därigenom uppkommer en betydande kostnadsminskning för den kommunala verksamheten, som bör föranleda motsvarande nedsänkning av de statliga bidrag som enligt den nu föreliggande propositionen skall utgå till kommunerna. Sammanfattningsvis ansluter vi oss sålunda till den allmänna uppläggningen bakom det i propositionen 95 föreslagna systemet till reformerad skatteutjämning samt enhetliga regler för kommunalt bostadstillägg till folkpension men vill förlänga tiden för reformens genomförande från två till samt uppställa bindande villkor för att det genom reformen skapade utrymmet för utdebiteringssänkningar tillvaratas. Vi har i avsnittet om skattepolitiken och budgetunderskottet ovan redovisat vår principiella syn på behovet av finansiering av här aktuella åtgärder. Vi begränsar oss i detta avsnitt till att kommentera vad som i propositionen 160 anförs om olika finansieringskällor samt till en sammanfattning av vad vi i olika sammanhang föreslagit i detta hänseende. Vad gäller förslaget om höjd skatt på mineralolja har vi i det föregående påvisat att detta står i motsättning till strävandena att begränsa pris- och kostnadsutvecklingen i . Redan utan skattehöjningar leder inträffade höjningar av oljepriserna till kostnadsökningar för såväl näringslivet som konsumenterna. Det finns exempelvis anledning att notera att hyreshöjningar kommer att inträffa till följd av höjda oljepriser. Enligt tidningsuppgifter är det fråga om hyreshöjningar på . per m2 lägenhetsyta eller på . för en ordinär trerumslägenhet. Statsmakterna bör inte genom höjda skatter ytterligare trissa upp dessa kostnadshöjningar. Förslag aviseras om att ett schablonmässigt beräknat värde av bilförmån som utgår till anställd skall ingå i underlaget för beräkning av arbetsgivarnas sociala avgifter. Vi ställer oss principiellt betänksamma till ett sådant bidrag också med bortseende från dess kostnadshöjande effekter. En bilförmån ligger till grund för rätt till pension eller sjukförsäkringsersättning. Så länge som den inte ger en sådan rätt, bör den därför inte heller belastas med avgifter för dessa ändamål. Detsamma gäller exempelvis rätt till tjänstebostad eller fria eller subventionerade luncher. Vidare aviseras ett förslag om att barnomsorgsavgiften skall ingå i egenavgiften. Det var de tre icke-socialistiska partierna som då beslut fattades om införandet av en bamomsorgsavgift medverkade till att denna undantogs egenavgiften. Vi kan inte se att motiven härför skulle ha ändrats . En höjning av stämpelskatten vid förvärv av fast egendom föreslås. Vi ställer oss i princip positiva till ökad avgiftsfinansiering. Den föreslagna avgiftshöjningen har emellertid inget som helst samband med några kostnader för samhället för ifrågavarande tjänster utan är av rent fiskal natur. Den leder till höjda kostnader i samband med fastighetsförvärv. Påpekas bör också att stämpelskatten automatiskt har höjts i takt med att villapriserna har ökat. Vi avvisar förslaget till höjning. Enligt propositionen 160 föreligger ovanpå här diskuterade förslag ett avsevärt finansieringsbehov. För att täcka detta skulle det i dagens skattesystem väsentligen endast finnas två möjligheter, nämligen genom en höjning av mervärdeskatten eller genom en höjning av någon arbetsgivaravgift. Såsom utvecklats närmare i det föregående avvisar vi inte principiellt tanken på eventuella skattehöjningar av detta slag. De kan i vissa situationer var konjunkturpolitiskt nödvändiga. Något som helst underlag för ett ställningstagande till förmån för skattehöjningar finns emellertid inte . Den ekonomiska politiken bör inriktas på att söka undvika sådana. Vi vill också i detta sammanhang erinra om att moderata samlingspartiet i olika förslag till framlagt förslag till besparingar. Sammanlagt uppgår dessa besparingsförslag till . Det bör också påpekas att den uppläggning av genomförandet av en reformerad kommu nal skatteutjämning, som ovan förordats, innebär en betydande besparing jämfört med regeringens förslag. Besparingen uppgår till ca 700 milj. kr. Vi vill slutligen återkomma till vad som i det föregående anförts om möjligheterna att i ökad utsträckning använda sparstimulerande åtgärder i konjunkturpolitiskt syfte i stället för skattehöjningar. Vi vill därvid erinra om de förslag till sparstimulerande som tidigare behandlats i motionen 1108. Dessa kan kompletteras genom en särskild, tillfällig stimulans för att öka hushållssparande!. Det kan ske genom att ett särskilt sparobligationslån med förmånliga villkor och en löptid emitteras. Lånet skall utformas så att det blir ett komplement till övriga sparformer och inriktas på att åstadkomma ett nysparande. I informationsverksamheten kring ett sådant lån bör det särskilt framhållas att sparandet är ett för de enskilda medborgarna förmånligt alternativ till skattehöjningar. Med anledning av det anförda hemställs att beslutar vad avser propositionen 1978/79: 160 1. att som sin mening ge regeringen till känna vad i motionen anförts om behovet av ytterligare marginalskattesänkningar efter 1980 i syfte att få ner marginalskatten till högst i normala inkomstlagen, 2. att som sin mening ge regeringen till känna vad i motionen anförts om en successiv sänkning av marginalskattespärren till 3. att hos regeringen hemställa om tillsättande av en utredning i syfte att begränsa marginaleffekterna till följd av skatteskalans utformning, existensminimiregler samt avtrappade sociala förmåner, 4. att hos regeringen hemställa att det i motionen föreslagna systemet med skatterabatt för folkpensionärer utreds av den aviserade utredningen om pensionärernas beskattning, 5. att vid beskattning av B-inkomst ett fribelopp på . införs så att B-inkomster till den del de understiger . beskattas hos den som har inkomsten, 6. att avslå förslaget om avdragsrätt för gåvor till internationell biståndsverksamhet samt att hos regeringen begära nytt förslag om rätt till avdrag för gåvor till ideella organisationer, 7. att avslå förslaget om höjd stämpelskatt, 8. att hos regeringen hemställa om åtgärder i syfte att ytterligare stimulera enskilt sparande, 9. att som sin mening ge regeringen till känna vad i övrigt i motionen anförts om nödvändigheten att begränsa den offentliga utgift sexpansionen. H. () () () () L. () i () ()