ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G202622 · 1979-01-22 00:00:00 — behov av utbildning och arbetsplatser - inte minst för att motverka arbetslösheten bland ungdomar - har behandlats i motioner av moderata riksdagsmän . har också vissa framgångar märkts när det gäller tillskapandet av nya utbildningsplatser. Trots allt arbete för det har man ännu inte fått någon institutionaliserad högskoleutbildning till . 1 har det funnits enstaka kurser och utbildningslinjer, men inte mer. Det var desto mer glädjande när en enhällig styrelse för högskoleregion föreslog regeringen att förlägga förskollärarutbildning till . Styrelsen konstaterade dels att det fanns ett regionalpolitisk! skäl för en sådan åtgärd, dels att det blir en lättnad i lokalsituationen för förskollärarutbildningen i regionen. föreslår således att förskollärarutbildningen, inom den för högskolan för lärarutbildning i gällande planeringsramen, fr. o. m. /81 förläggs till med totalt 84 nybörjarplatser. I årets budgetproposition uttalar statsrådet tveksamhet inför förslaget och föreslår endast 24 platser till men med start . Ingenting sägs i budgetförslaget om . Tveksamheten mot förslag består i att den högre kapaciteten skulle medföra ett för stort utbud av förskollärare på . Således föreslås att man bör pröva frågan ytterligare om mer stadigvarande förläggning av aktuell utbildning till . Av statsrådets motivering framgår att förslag inte hunnit bli tillräckligt bearbetat, vilket kan bero på att det inkom först 1978. Men icke desto mindre viktigt i sak är att förslag grundas på uppfattningen att utbildningen på inte bara skulle täcka behov utan hela regionens. Förutom 24 platser bör utbildningen vara en del i hela regionens utbildning av förskollärare. Med hänsyn till de av redovisade motiven att det är problem med lokalsituationen i övriga regionen när det gäller att täcka det aktuella behovet, att erbjudit sig att vara värd för utbildningen samt att det föreligger starka regionalpolitiska skäl för en lokalisering av verksamheten till bör således uttala sig för förslag. Detta skulle innebära att det enligt budgetpropositionens förslag skapas möjligheter för 24 nybörjarplatser samt att utbildningen utökas till den av föreslagna kapaciteten. Detta torde innebära totalt 84 platser varav 60 nybörjarplatser. Med detta förslag skapas den kapacitet som föreslagit men med en snabbare igångsättning. Det senare förutsätter självfallet att såväl regionstyrelse som de lokala myndigheterna klarar den snabba starten av utbildningen. Med anledning av vad som ovan anförts hemställs att som sin mening ger regeringen till känna att förskollärarutbildning med den omfattning som angivits i motionen bör förläggas till fr. o. m. 1980/81.
mot · G202624 · 1979-01-22 00:00:00 — av m. fl. Vpk har i en annan motion till årets riksdag tagit upp frågan om en utbyggd preventivmedelsrådgivning. Vi framhåller därvid att preventivmedelsanvändningen i är mycket hög och att de moderna preventivmedlen inneburit mycket positivt för kvinnorna som genom dessa fått en ökad möjlighet att själva bestämma över sin egen kropp. är det uppenbart att de moderna kontraceptiva medlen, p-piller och spiraler, innebär risker och medför biverkningar. Biverkningar som, även om de sätts i relation till de risker en oönskad graviditet eller abort innebär och även om de ses i relation till det positiva i att kvinnorna fått ökad bestämmanderätt till sin kropp, är alltför stora för att egentligen kunna accepteras. Därtill kommer att många kvinnor bl. a. på grund av dessa risker inte kan eller vill använda sig av dessa medel. En av anledningarna till att man ännu inte fått fram ett helt riskfritt bekvämt preventivmedel för kvinnorna och ingenting, frånsett kondom, för männen är att detta är ett klart eftersatt forskningsområde. Detta blir särskilt uppenbart om man betänker hur många som använder sig av medlen. Enligt vissa uppgifter kommer den ringa forskning som förekommer i att skäras ned ytterligare, vilket är helt oacceptabelt. Läkemedelsföretagen har fått göra sig miljardvinster på kvinnorna - miljardvinster som uppenbarligen inte kommit kvinnorna eller männen till godo i form av bättre skydd. anser uppenbarligen inte heller att detta är ett prioriterat forskningsområde. När det gäller smärtlindring vid förlossning har trots allt gjort ett uttalande av innebörd att detta bör vara en rättighet för kvinnorna. Tyvärr har detta inte följts upp i praktiken i form av ökade resurser m. m., vilket inneburit att det är en bråkdel av alla kvinnor som kan få en effektiv smärtlindring. Men när det gäller forskning om bättre preventivmedel, och framför allt kanske forskning om preventivmedel för män, har inte ens uttalat sig för att detta område är viktigt. Man har avstått från detta under motiveringen att inte skall styra forskningen. Detta resonemang är ohållbart. Det måste väl ändå stå fritt att konstatera om ett område inom forskningen är eftersatt och som en följd därav anslå medel för att ändra på förhållandet. När det gäller preventivmedelsforskningen så är den eftersatt, och vi anser att 10 milj. kr. bör avsättas för ändamålet under nästkommande budgetår. Vi gör det under hänvisning till den berättigade oro som många kvinnor känner inför preventivmedlen och behovet av att utveckla preventivmedel för män. Vi gör det också under hänvisning till att det är som författningsenligt beslutar om beskattning av svenska folket och även hur skattemedlen skall användas. Den författningsordningen bör bibehållas även . Mot bakgrund av det anförda och med anledning av propositionen 1978/ 79:100 föreslås 1. att beslutar att under D 36, anvisa ett särskilt reservationsanslag på . att användas inom området preventivmedelsforskning, 2. att som sin mening ger regeringen till känna att det anvisade särskilda anslaget för preventivmedelsforskning skall ses som en förstärkningsresurs för forskningsområdet. INGA (vpk) (vpk)
mot · G202625 · 1979-01-18 00:00:00 — av m. fl. om lärarvikarier i gymnasieskolan Regeringen gav mot bakgrund av vad anfort () i uppdrag att inrätta en arbetsgrupp med uppgift att utreda frågan om beräkningsunderlag för inrättande av tjänster som lärarvikarier. SÖ har i skrivelse till inkommit med redovisning av arbetsgruppens beräkningsunderlag för inrättande av tjänster som lärarvikarier i och gymnasieskolan samt förslag till samordning av reservlärarsystemet och lärarvikarieorganisationen. När det gäller frågan om underlag för inrättande av tjänster som lärarvikarier i gymnasieskolan föreslår arbetsgruppen utifrån redovisat material att underlagsberäkningarna för en lärarvikarieorganisation i nämnda skolform bör grunda sig på en beräknad korttidsfrånvaro om för lärare i läroämnen samt lärare i gymnastik, musik och teckning. Kostnaderna för en utvidgning av lärarvikarieorganisationen att omfatta även delar av gymnasieskolan har av arbetsgruppen uppskattats till 39 milj. kr., vilket får sägas vara en relativt blygsam siffra i förhållande till den kostnad (ca 200 milj. en utökad lärarvikarieorganisation i skulle medföra - arbetsgruppen föreslår att underlaget för lärarvikarier i beräknas utifrån en korttidsfrånvaro om för lärarna i denna skolform i stället för som f. n. Dessutom är det inte sagt att kostnaderna för lärarvikarier i gymasieskolan verkligen behöver uppgå till den summa som arbetsgruppen räknat fram. Enligt 5 § förordningen om statsbidrag till driftkostnader för viss utbildning utgår statsbidrag till av lönekostnaderna förbi. a. lärare och skolledare i gymnasieskolan, dvs. även för vikariekostnader. Under förutsättning att lärarvikarierna i gymnasieskolan tjänstgör i stället för tjänstledig lärare uppkommer därigenom icke några merkostnader för statsverket. Endast under förutsättning att tjänstledighetsfrekvensen i kommunen är låg i förhållande till föreslagen andel lärarvikarier uppstår merkostnader. Med stöd av ovanstående föreslås att hemställer hos regeringen att förslag om lärarvikarier inom gymnasieskolan föreläggs . INGA (vpk) (vpk) (vpk)
mot · G202626 · 1979-01-19 00:00:00 — av och Hans Nyhage om lärarutbildningen inom jord- och skogsbruk m. m. I propositionen 1978/79:100, bilaga 12, föreslås att antagningen till lärarlinjen för jordbruk, skogsbruk och trädgård skall minskas från 72 platser /79 till 48 platser /80.1 propositionen anges som skäl för den föreslagna minskningen dels att efterfrågan på denna utbildning är låg från flera av de yrkesgrupper som utbildningen är avsedd för, dels att SÖ f. n. undersöker skälen till den låga lärarbenägenheten, dels att UHÄ och SÖ i samråd bör närmare undersöka vilka åtgärder som kan vidtas för att öka efterfrågan på utbildningen och lärarbenägenheten. Antagningen till denna lärarutbildning var fram till /78 högst 48 platser . Med anledning av motionen 1976/77:1379 uttalade att den förutsatte att förslag om ökad intagningskapacitet för utbildning av lärare för jordbruket, trädgårdsnäringen och skogsbrukets utbildningar skulle läggas fram för (UbU 1976/77:20). UHÄ föreslog i petita för /79 att utbildningen skulle ökas med 24 platser. Regeringen biträdde detta förslag vilket också blev beslut. Bristen på behöriga lärare för utbildning i jord, skog och trädgård är alltjämt mycket besvärande. Att under sådana förhållanden minska utbildningen till tidigare volym förefaller egendomligt. Vi har tagit del av det material, som legat till grund för bedömning av utbildningsbehovet på här aktuell lärarlinje. Därav framgår att SÖ:s bedömningar av det framtida lärarbehovet inte behöver tolkas som motiv för minskning /80. SÖ har nämligen beräknat antalet utbildningsplatser för fem- och tioårsperioder mer. inte uttalat sig om enstaka budgetår. Därtill kommer att chefen för fackbyrån för jord, skog och trädgård i särskilt yttrande anmält att det bedömda behovet är för lågt. Som framgår av budgetpropositionen har också såväl skogsbrukets yrkesnämnd som lantbrukets yrkesnämnd anhållit att lärarutbildningen för jordbruk, skogsbruk och trädgårdsskötsel ges minst oförändrad volym, 72 platser, för /80. Mot uttalandet i propositionen om att efterfrågan på denna lärarutbildning är mycket låg kan ställas den enkla förklaringen att kapaciteten för den behörighetsgivande ämnesutbildningen varit för låg. Sålunda har exempelvis skogsteknikerutbildningen inte motsvarat skogsbrukets behov av arbetsledande personal. Genom den ökning som beslöts torde underlaget för lärarutbildning nu vara större. Inom här aktuella näringar förekommer många arbetsuppgifter, bl. a. hos lantbruksnämnder och skogsvårdsstyrelser, för vilka pedagogisk utbildning är av stor betydelse. Det är således naturligt att lärarbenägenheten inte kan bli så hög som inom ämnen och studievägar där lärarutbildningen inte är lika attraktiv utanför skolområdet. Det förhållandet att lärarutbildningen betraktas som merit utanför skolans verksamhet ser vi dock som en fördel. Med hänvisning till vad som anförts hemställs att beslutar att lärarutbildningen för jordbruk, skogsbruk och trädgårdsskötsel skall ha samma omfattning /80 som innevarande budgetår. HANS NYHAGE (m)
mot · G202627 · 1979-01-22 00:00:00 — av m. fl. om forskning rörande kvinnornas roll i samhällsutvecklingen Kvinnorna är fortfarande frånvarande i skolornas historieböcker, det framgår av de nyare utgåvorna i ämnet. Detta gäller också 1800- och 1900talets historia, där man inte kan skylla på att det saknas tillgängliga forskningsresultat. Men dessa återfinns endast i vissa temahäften, avsedda för gymnasiets sista årskurs. I de allmänna läroböckerna avfärdas förhållandena som rör kvinnor på ett par rader, ofta utan egentligt sammanhang med framställningen i övrigt. Sålunda har m. fl., Två sekler, 1974, omtryckt 1976, ett stycke på elva rader, som rör kvinnornas villkor på . Man nöjer sig med att räkna upp årtal. 1 avsnittet , som behandlar ekonomi, yrkesfördelning etc., existerar över huvud taget inte problemet med den sneda könsfördelningen. I stället för att ge eleverna faktauppgifter använder man utrymmet till att avbilda två kvinnor, den ena i korsett, den andra i snickarbyxor, avsedda att symbolisera kvinna, och överlämnar åt eleverna att själva besvara frågan om denna förändring i klädseln innebär att kvinnan blivit jämställd med mannen. Det är tydligen nödvändigt med hårdare bevakning av skolböckerna. Men radikalt kommer läget inte att förändras förrän vi får fram en bredare forskning om drygt halva den svenska befolkningens villkor och faktiska roll i samhällsutvecklingen. har forskning i kvinnohistoria betraktats som ett särskilt ämne, specialitet bland många andra, även om denna forskning sker under ett flertal aspekter: sociala, ekonomiska och ideologiska. Följden av detta synsätt blir att den som specialiserar sig på kvinnors förhållanden alltid kommer i underläge, eftersom ämnesbredden hos en forskare tillmäts avgörande vikt vid rangordningen för tillsättande av topptjänster vid universiteten. Vi är medvetna om att termen kvinnohistoria inte är särskilt lyckad, men vi använder den av bekvämlighetsskäl, eftersom vi inte kunnat komma på något begrepp som helt täcker vad vi syftar på. Egentligen rör det sig om förhållanden som direkt berör halva befolkningen och därmed hela samhällsutvecklingen. Med nuvarande värderingar kan man slå fast att kvinnohistoria är en olönsam forskning. Enligt vår bestämda uppfattning är detta ett förhållande som behöver ändras. I diskussionerna kring detta har flera alternativ förts fram: Man kan inrätta en personlig professur för existerande forskning. Man kan inrätta en ordinarie professur i kvinnohistoria. Man kan förse ordinarie professurer med tillägget att sökande med minst ett - givetvis kvalificerat - arbete som rör kvinnornas roll i samhällsutvecklingen har företräde. Vid sammanvägningen av dessa alternativ har vi stannat för det andra. Enligt vår uppfattning bör , för att råda bot på de skeva förhållandena när det gäller denna forskning, fatta beslut om att tre nya professurer i kvinnohistoria tillsätts . Dessa professurer skall tillsättas vid vardera , och . Av stor vikt är att den första professuren tillsätts . Med stöd av det.anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna att tre professurer i kvinnohistoria skall tillsättas enligt tankegångarna i motionen. () ()
mot · G202634 · 1979-01-22 00:00:00 — av m. fl. om beaktande av miljöintressen vid statsbidragsgivning till väg- och gatuhållning Bilismen har skapat många allvarliga problem, särskilt i tätorterna. a. har risken för förgiftning ökat i takt med den tilltagande biltrafiken. Stora ansträngningar måste därför göras för att dels kraftigt minska den ohämmade privatbilismen i tätorterna, dels leda bort trafiken från bostadsområden, fritidsområden, daghem o. d. Det allvarliga är att problemen inte enbart hänger samman med tidigare brister i planeringen utan upprepas. Nya trafikleder byggs i strid med elementära miljökrav. Biltrafik leds rakt genom bostadsområden, fritidsområden etc. Reglerna för statsbidragsgivningen till väg- och gatuhållning borde rimligen främja de från miljösynpunkt bästa lösningarna. Tyvärr har det förekommit att statsbidragsgivningen förbundits med trafiklösningar som stått direkt i strid med miljöintressena. Till uppmärksammade fallen hör högbron i och Vallaleden i . Listan kan göras lång. Genom att bidragsgivningen förbundits med viss trafiklösning har kommuner ställts i valet mellan att med statsbidrag utföra en miljömässigt mindre godtagbar lösning eller att utan statsbidrag utföra en miljömässigt bättre lösning. Kommunernas ekonomiska läge har påverkat valet. Trafiklösningar som står i strid med miljöintressena och en bred opinion i berörda kommuner har valts. Det är klart otillfredsställande att statsbidragsgivningen tillämpas på ett sådant sätt. Från regeringen har hävdats att gällande bestämmelser för statsbidrag till väg- och gatuhållning inte hindrar kommunerna från att hävda miljöintressena. Å andra sidan saknas klara föreskrifter om att miljöintressena bör beaktas. Som exempel på att miljöintressena får stå tillbaka vid statsbidragsgivningen kan nämnas oklarheten huruvida det kan utgå bidrag för bullerskyddande åtgärder. Enligt vår mening måste nuvarande oklarheter undanröjas och i bestämmelserna för statsbidragsgivningen klargöras att miljöintressena skall beaktas. Detta bör ge regeringen till känna. Med hänvisning till det anförda föreslås att som sin mening ger regeringen till känna att i kungörelser rörande statsbidrag till väg- och gatuhållning införs bestämmelser med innebörd att miljöintressena bör tillmätas stor vikt vid statsbidragsgivningen. (vpk) (vpk)
mot · G202635 · 1979-01-19 00:00:00 — om upprustning av järnvägsstationen En av de viktigaste trafikpolitiska åtgärderna är att främja kollektivtrafiken och minska privatbilismen i de stora tätorterna. Allt flera undersökningar visar att den ökade biltrafiken särskilt i storstadsområdenas centrala delar utgör ett direkt hot mot människornas hälsa. En ganska stor enighet råder om att det är nödvändigt att bygga ut den kollektiva trafiken. En sådan satsning måste kombineras med åtgärder för att kraftigt minska privatbilismen, i synnerhet i tätorterna men också då det gäller resor mellan skilda orter. Samhällsekonomiska, energipolitiska, miljömässiga och sociala synpunkter måste vägas in vid bedömningen av olika trafikalternativ. I kommun finns ett stort problem gällande persontrafiken per tåg mellan och , ett problem som även berör andra resenärer vilka måste byta tåg vid Södra. Problemet är mångårigt och väl bekant inom hela som Södraeländet. Det gäller främst pendeltågstrafiken som berör ca 8 000 resande per dag. Det handlar om ett 50-tal tågbyten per dag, där passagerarna tvingas att byta plattform. Vid tåg- och plattformsbyten tvingas alla passagerare ner i vad man i folkmun döpt till råttgångar, den tunnel som förbinder de olika plattformarna. Det är ofta mellan 200 och 300 trafikanter, varav en del med bagage och barnvagnar, som skall möta ibland ungefär lika många trafikanter från motsatt håll i mycket branta trappor som är och som har liknats vid stora råtthål. kommunisterna har tagit upp detta problem och krävt förbättringar vid olika tillfällen, bl. a. i , varvid också anvisats konkreta förslag till hur problemen skall lösas. Dessa förslag har delvis tillmötesgåtts; några fler omstigningar vid en och samma plattform har exempelvis införts . Huvudfrågan har emellertid inte lösts, utan fortfarande råder i stort sett samma förhållanden vid Södra som för , trots den stora ökning av persontrafiken som skett . då denna fråga aktualiserats bl. a. i har det hänvisats till svårigheter att komma överens mellan statens järnvägai och och vidare till de stora kostnader en upprustning och ombyggnad skulle föra med sig. Det måste enligt min mening vara möjligt att få SJ och SL att komma överens om olika praktiska och tekniska frågor. Det måste också vara möjligt att anslå de pengar som behövs för en upprustning och ombyggnad, uppskattningsvis mellan 10 och 15 milj. kr. De nuvarande förhållandena kan enligt min mening inte längre få fortsätta. Många människor avstår eller tvingas att avstå från att använda kollektivtrafiken på grund av de miserabla förhållanden som råder vid Södra. Mot bakgrund av vad jag här anfört föreslås att uttalar att en omfattande upprustning och ombyggnad av bör komma till stånd och hemställer hos regeringen om förslag härom.
mot · G202637 · 1979-01-19 00:00:00 — av och om kostnadsansvaret för bemanning av fyrplatser Enligt vad som anförs i propositionen 1978/79:100, bilaga 9, , beräknas den återstående delen av fyrautomatiseringen vara helt genomförd /81. Sedan fyrarna automatiserats behövs normalt ingen bemanning av fyrarna för handelssjöfartens räkning. Förde övriga funktioner som utförsvid fyrplatserna innebär avbemanningen stora negativa konsekvenser. Enligt nu gällande regler ligger dessa övriga funktioner under resp. verks ansvarsområde. , försvarsstaben, flygvapnet, domänverket, , och belastas alltså med kostnaderna för de observationer och andra arbetsuppgifter som utförs för deras räkning vid de bemannade fyrarna. På initiativ av har en arbetsgrupp tillsatts för att utröna intresset bland myndigheter och organisationer för framtida bemanning. En enkät som genomförts av arbetsgruppen visaratt det finns ett överväldigande stöd för att behålla personal på fyrplatserna. Detta gäller statliga myndigheter, försvaret, sjösport- och sjösäkerhetsorganisationer. Även länsstyrelserna i kustområdena stöder förslaget då de här ser en möjlighet att få viktiga tjänster utförda och behålla en levande skärgård. Enligt arbetsgrupen bör fjorton av landets fyrplatser vara bemannade även . Kostnaderna bör inte som belasta enskilda verk utan - med tanke på den nytta samhället får av bemanningen - täckas via statsbudgeten under ett enda anslag. Inte minst med tanke på fyrpersonalen vore ett beslut om bemanning av vissa angivna fyrar en efterlyst trygghetsfaktor. Överföringen av kostnaderna till en enda instans borde enligt vår mening också innebära en förenkling i handläggningen. Med stöd av vad ovan anförts hemställs att hos regeringen begär en översyn av kostnadsansvaret för bemanning av fyrplatser med syfte att sammanföra kostnaderna för olika verksamheter under ett anslag.
mot · G202638 · 1979-01-19 00:00:00 — av m. fl. I granskningsrapporten angående SJ:s krav på ersättning för det s. k. ersättningsberättigade bannätet har det konstaterats att banunderhållet på vissa bandelar har legat på en sådan nivå att största tillåtna hastighet har måst sänkas. Departementschefens enda kommentar till detta anmärkningsvärda förhållande är att frågan skall behandlas i en kommande trafikpolitisk proposition. Inför nästkommande tidtabell förSJ:s tågtrafik har det redan meddelats att av ovanstående skäl kommer vissa s. k. minutjusteringar" att ske. På exempelvis linjerna Oskarshamn-Hultsfred-Nässjö och och kommer restiderna att förlängas därför att tåghastigheten i kurvor och på vissa andra utsatta sträckor måste sänkas av säkerhetsskäl. Spår och banvall håller inte längre för tidigare tillämpade farter. Vi anser det vara mycket anmärkningsvärt att sådana försämringar har fått uppstå och att nödvändigt underhåll inte företagits . Det pågår produktion av nyare motorvagnar som successivt avses ersätta de numera nerslitna äldre s. k. rälsbussarna. De nyare vagnarna är tyngre och torde kräva god banstandard. Man kan fråga om det nu skall bli dåliga spår och banvallar som skall hindra den välbehövliga höjning av resekomforten som nyare vagnar skulle medföra. Om det nu är så att SJ:s investeringsmedel inte räckt till för underhåll på vissa sträckor saknas väl ändå inte helt möjligheter till förbättrade insatser. Sysselsättningsläget i berörda områden är långt ifrån tillfredsställande och såväl byggande som underhåll av spår och banvallar har vid andra tillfällen kunnat utföras som arbetsmarknadspolitiska åtgärder. Vi anser - om SJ nu inte avsätter investeringsmedel för underhåll av vissa bandelar - att frågan bör bli föremål för prövning som sysselsättningsobjekt för arbetslösa. Att upprätthålla säkerhetsmässig standard för järnvägen torde vara en fullt acceptabel användning av medel för sysselsättningsfrämjande åtgärder. Vi anser därför att åtgärder för upprustning av våra järnvägar bör komma till stånd. att beslutar att hos regeringen begära snara förslag om upprustning av i motionen nämnda säkerhetsmässigt eftersatta järnvägsbanor. () () () () () ()