ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G2021695 · 1979-01-25 00:00:00 — av och om handlings inkomstdag Det svenska postväsendet har till ansetts vara en utomordentligt väl fungerande institution. Man kunde med stor säkerhet utgå ifrån att ett brev kom fram dagen efter att det postats. Sedan någon tid är läget tyvärr förändrat. Man kan få vänta upptill på en brevbefordran inom samma stad. Även i andra avseenden har postverkets service försämrats. Följden av de ökade förseningarna harblivit att man ej längre törs lita på att försändelser kommer att vara adressaten till handa en bestämd dag. Detta vållar stora problem, inte minst inom affärslivet, speciellt i fråga om handlingar, offerter och brev etc. som av myndigheter eller enskilda infordrats senast till ett visst datum. För att vara riktigt säker på att sådana handlingar når fram i rätt tid tvingas företag ofta att skicka dessa med bud. Detta medför naturligtvis fördyringar för företagen och onödiga samhällsekonomiska förluster. Eftersom förändringar till det bättre i postverkets service knappast är att påräkna torde det enda sättet att råda bot på problemet vara att ändra bestämmelserna för lämnandet av vissa uppgifter. Detta kan lämpligen ske genom att föreskriva att om en uppgift skall vara viss myndighet lill handa senast en viss bestämd dag, skall såsom denna dag gälla datum för poststämpel på inlämningsdagen. Med hänvisning till ovanstående hemställs att anhålleratt regeringen föreskriver att statliga myndigheter i fortsättningen accepterar poststämplingsdagen såsom mottagningsdag.
mot · G2021696 · 1979-01-25 00:00:00 — Motion 1978/79:1696 av m. fl. om stärkt sekretesskydd för sjukjournaler Sjukjournaler och läkarutlåtande åtnjuter sekretesskydd jämlikt 14 § första stycket lagen om inskränkningar i rätten att utbekomma allmänna handlingar(sekretesslagen SFS 1937:249). De får enligt huvudregeln inte utlämnas utan dens samtycke, vars personliga förhållanden det är fråga om. Det måste anses angeläget att en patients journalhandlingar inte utlämnas mot dennes vilja till annan, såvida inte godtagbara skäl härför kan frambäras. Det integritetsskydd, som 14 § sekretesslagen är avsett att ge patienten, får inte onödigtvis kränkas. Detta innebär att om patientens samtycke saknas vare sig han av en eller annan anledning tillfrågats eller rent ut motsätter sig ett utlämnande - måste synnerliga skäl för rekvisition och utlämnande föreligga. F. n. finns dock inget hinder för myndighet att till annan myndighet utlämna sekretessbelagda handlingar utan att tillstånd av berörd part inhämtats eller prövning skett av ändamålet, för vilket utlämning begärs. Detta gäller även sjukjournaler. Enligt vår mening bör samma regler gälla även vid utväxling av sjukjournaler myndigheterna emellan som när det är fråga om utlämning till annan än myndighet. Med stöd av det anförda hemställs att hos regeringen begär förslag, syftande till sådan skärpning av bestämmelserna för utlämning av sjukjournaler som i motionen anförts. () PER () () (apk)
mot · G2021699 · 1979-01-25 00:00:00 — av och om emitteringen av premieobligationer När staten emitterar premieobligationer brukar detta regelmässigt annonseras i pressen. skickar t. o. m. ut personliga brev med erbjudande om obligationsköp. Men om en tidningsläsare eller brevmottagare som den stort uppslagna annonsen stått att läsa i pressen ringer till sin bank får han till svar att det inte finns några obligationer att köpa. Åtminstone har detta varit fallet . Människor har stått i kö i bankerna för att få köpa obligationer men ändå blivit utan. Mot denna bakgrund kan det inte vara vettigt att och obligationsavdelningar får förhandsrätt på ett stort antal obligationer. Direktreklams broschyrer till obligationsköpare vittnar om att tillgången på obligationer den vägen tycks vara god. Det kan heller inte vara riktigt att staten genom lägger ut stora summor på annonser (f. n. ca 2 milj. om köp av obligationer som säljer sig själva dessa annonser förutan. Det får anses vara helt meningslöst att propagera och annonsera för någonting som inte kan köpas därför att det redan har sålt sig självt. Här kan alltså och staten utan att göra någonting spara inte obetydliga summor. Med hänvisning till det anförda yrkas 1. att beslutar uttala sig för att alla obligationer i fortsättningen säljs genom bankernas försorg, 2. att hemställer att regeringen vidtar åtgärder, så att all meningslös annonsering vid statliga obligationsemissioner upphör.
mot · G2021700 · 1979-01-25 00:00:00 — Motion 1978/79:1700 av andre vice talmannen m. fl. om slopande av partisympatiundersök Enligt vår uppfattning bör det inte ankomma på statsmakterna att finansiera politiska opinionsundersökningar åt de politiska partierna. Anslagen för SCB:s partisympatiundersökningar bör mot denna bakgrund utgå. Med hänvisning härtill hemställs att beslutar att anslaget till reduceras med ett belopp motsvarande kostnaderna för partisy mpatiundersökningarna. () ()
mot · G2021701 · 1979-01-25 00:00:00 — Motion 1978/79:1701 av m. fl. om förenkling av formerna för statligt stöd till företag Med hänvisning till vad som anförts i motionen 1978/79:1049 om arbetsmarknadspolitiken hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen 1978/79:1049 anförts om åtgärder för förenklade () () former för finansiellt stöd till företag. () () () HANS () () () () () () () () () ()
mot · G2021703 · 1979-01-25 00:00:00 — av Per m. fl. om reglerna för aktiefondssparandet Som ett led i ansträngningarna att tillföra näringslivet ökat riskkapital beslöt om lönsparande i särskilda aktiesparfonder. infördes ett motsvarande i bank. Båda sparformerna skulle ge en sparskattereduktion om 20 96 av sparbeloppet, och avkastningen skulle vara skattefri under en femårig bindningstid. Den av 10 96 av det totala skattes parandet avser skattefondkonto. Detta är ungefär hälften av vad som beräknades före sparandets start. Bankerna synes i marknadsföringen ha lagt lika vikt vid de båda sparformerna. har dessutom gjort en extra marknadsföringsinsats för aktiealternativet. Spararna måste därför antas resonera så att den högre risken i en aktieplacering inte i tillräcklig grad är kompenserad jämfört med bankalternativets riskfria avkastning. Man kan ochså konstatera att banksparandet rent skattemässigt erhållit relativt större lättnad än aktiesparandet, i båda fallen jämfört med vanligt bank- resp. aktiesparande. För en person med 70 96 marginalskatt förbättras, vid 7 96 ränta på skattesparkontot, avkastningen efter skatt från 2,1 96 till 7 96, dvs. ca 3,5 gånger. För aktiesparandet, där den del av avkastningen som utgör kursökning (vid tvåårsinnehav) normalt beskattas , blir den relativa förbättringen mellan vanligt aktiesparande och skattefondkonto endast knappt 2 gånger. Eftersom näringslivets behov av nytt riskvilligt kapital är oomtvistligt, är det angeläget att lönspararna ges en ersättning som upplevs kompensera aktiesparandets högre risk. Ett sätt kan vara att höja sparskattereduktionen för skattefondkonto från 20 till 25 96. Det är i sigen marginell förbättring-en procentenhets bättre avkastning - som dock bör ge aktiesparfonderna ökad attraktivitet för fler lönsparare. Härigenom skulle dessutom fondbolagens administrativa påslag för aktiefondssparandet kompenseras. Även andra vägar för att nå ett ökat aktiefondssparande bör prövas. Med stöd av ovan hemställs att hos regeringen begär en översyn av reglerna för aktiefondssparandet till i syfte att ge ökad attraktivitet åt detta för näringslivet viktiga sparande. () . () 1978/79 1703-1707 1 1978/79.
mot · G2021704 · 1979-01-25 00:00:00 — om partiell avveckling av arbetsgivaravgifterna Ersättning till arbetskraften utgör underlag för en lång rad skatter och avgifter. Den samlade benämningen är arbetsgivaravgifter. Som avgift brukar betecknas en kostnad som motsvaras av en förmån som är direkt relaterad till kostnaden. Skatt erläggs däremot utan krav påen sådan koppling. Någon klar gräns mellan avgift och skatt är emellertid svår att dra. Kostnaden för ATP utgör med denna terminologi avgift, medan folkpensionsavgiften närmast måste betraktas som en löneskatt, då den saknar direkt samband med förmånssidan. Folkpension utgår ju till alla medborgare oberoende om de varit anställda eller ej och oberoende av inkomstens storlek. För sjukförsäkringens del upphör sambandet mellan avgift och förmån för inkomster som överstiger 7,5 basbelopp. Den s. k. allmänna arbetsgivaravgiften, som avvecklats, utgjorde en ren löneskatt. Förutom de arbetsgivaravgifter som ovan nämnts tillkommer en rad andra, såsom avgifter till delpensionsförsäkringen, yrkesskadeförsäkringen, byggnadsforskningen, lönegarantin, arbetarskyddet, arbetslöshetsförsäkringen, arbetsmarknadsutbildningen, vuxenutbildningen, sjöfolkspensioneringen och barnomsorgen. Av dessa kan åtminstone avgifterna till barnomsorgen och utbildningen betraktas som löneskatter. Även övriga avgifter innehåller fiskala inslag, eftersom de tas ut på hela lönesumman trots att förmånerna är begränsade till att motsvara inkomster upp till 7,5 basbelopp. Arbetsgivaravgifterna, och då särskilt den del som kan betecknas som löneskatt, har kritiserats bl. a. för att de gynnar kapitalintensiv produktion, medan arbetsintensiva, ofta små och medelstora företag, missgynnas. Därigenom motverkar avgifterna önskemålet om hög och jämn sysselsättning. Vidare kan hävdas att avgifterna är ogynnsamma från handelsbalanssynpunkt samt att de utgör en tung utgiftspost i kommunernas finanser. Erfarenheterna av de kraftiga ökningarna av arbetsgivaravgifterna är allvarliga, och det kan därför ifrågasättas om ens de avgifter som kan betecknas som försäkringsavgifter i nuvarande situation bör höjas. Med hänvisning till ovanstående hemställer jag att hos regeringen anhåller att regeringen förelägger förslag om avveckling av de fiskala delarna av arbetsgivaravgifterna.
mot · G2021706 · 1979-01-25 00:00:00 — av m. fl. om riksdagsbeslutens kommunalekonomiska följder har kommunerna (landsting och primärkommuner) mött ökade ekonomiska svårigheter. Praktiskt taget har det träffats uppgörelse mellan staten och de båda kommunförbunden som har resulterat i omfattande statsbidrag för att kommunalskatten inte skulle stegras mer än vad som ändå skett. En av de främsta orsakerna till den kommunala utgiftsexpansionen har varit de många beslut som fattats i och som medfört ökade åtaganden för kommunerna utan att dessa beslut kunnat påverkas av kommunerna. Inte ens minimikravet att varje proposition som läggs på bord och som berör den kommunala ekonomin också skall åtföljas av en redogörelse av de kommunalekonomiska konsekvenserna har i nämnvärd utsträckning tillgodosetts. En motion syftande till krav på en sådan redogörelse i varje proposition som berör kommunernas ekonomi väcktes (1975:682), och beslöt att överlämna den till den kommunalekonomiska utredningen. I kommunalekonomiska utredningens betänkande understryker man på flera ställen vikten av återhållsamhet från regeringens och sida när det gäller nya reformer som ytterligare belastar kommunerna. Något direkt förslag syftande till att tillgodose motionens krav finns dock inte i betänkandet. Sedan motionen väcktes har fattat en lång rad beslut som berör kommunernas ekonomi utan att de ekonomiska konsekvenserna för kommunerna tillräckligt belysts. Som exempel kan anges SlA-reformen, medbestämmandelagen, utbyggnaden av barnomsorgen med bl. 100 000 nya barnstugeplatser, nya arbetsmiljölagen med sina bestämmelser om raster och pauser, lagen om avsättning till arbetsmiljöfonder och fondering av s. k. övervinster. Beträffande den sistnämnda väcktes en motion (1975/76:943) med begäran att hos regeringen anhåller om en kartläggning av de kommunalekonomiska konsekvenserna av lagen om avsättning till arbetsmiljöfonder och fondering av s. k. övervinster. I sitt av godkända betänkande 1975/76:25 ansåg finansutskottet det angeläget att en kartläggning kommer till stånd i enlighet med yrkandet i motionen. Oss veterligen har något sådant inte gjorts. Enligt vår uppfattning är det nödvändigt att på ett helt annat sätt än som skett för presentera beräkningar över hur framlagda förslag kommer att beröra kommunernas ekonomi. skulle då få ett betydligt bättre beslutsunderlag för att kunna väga samman samhällsnyttan i de framlagda förslagen. Med stöd av vad som framförts hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen framförts om behovet av redogörelse över de kommunalekonomiska konsekvenserna i framlagda propositioner. () ()
mot · G2021707 · 1979-01-25 00:00:00 — om tilläggsdirektiv till utredningen om löntagarna och kapitaltillväxten Den s. k. Mehrska utredningen avser att avlämna ett betänkande. På basis av detta skall regeringen fatta beslut huruvida utredningen skall fortsätta sitt arbete genom tilläggsdirektiv. Om regeringen - mot vår förmodan - finnér det lämpligt att ge utredningen tilläggsdirektiv och härigenom föreslå t. ex. olika alternativa sätt att sprida ägandet, öka näringslivets kapitalbildning m. m. är det av flera skäl angeläget att samtliga demokratiska riksdagspartiers förslag på detta område noga utreds och presenteras av utredningen. Detta är en grundförutsättning för att väljarna i val skall kunna ta ställning till hur dessa frågor skall lösas och därmed i förlängningen till vilket ekonomiskt system vårt land skall ha. Moderata samlingspartiet har betonat vikten av att den enskilde medborgarens privata ägande ökat. Detta skall enligt vår uppfattning ske genom att sparandet hos de sparsvaga grupperna stärks. Vi avvisar alla konfiskatoriska åtgärder. Genom en långsiktig utveckling vill vi att alla medborgare genom ett eget privat ägande skall vara delägare i vårt näringsliv. Inflytande för de anställda skall primärt ske via själva anställningsförhållandet och inte grundas på eventuellt ägande. Vårt ekonomiska system, grundat på fri konkurrens, privat ägande och ett enskilt näringsliv, skall även i fortsättningen utgöra grunden i vår ekonomi. Vi menar att den önskade utvecklingen mot ett ägardemokratiskt samhälle skall ske genom frivillighet. Den enskilde skall ensam få bestämma huruvida han eller hon vill utnyttja sitt löneutrymme för sparande eller konsumtion. Detta stärker decentraliseringen i vårt näringsliv och ökar den önskvärda mångfalden i vår ekonomi. Med stöd av det anförda hemställs 1. att hos regeringen anhåller att, om den Mehrska utredningen kommer att fä tilläggsdirektiv, dessa utformas i enlighet med vad som i motionen anförts, 2. att hos regeringen anhåller att utredningens betänkanden remissbehandlas på sedvanligt sätt. GOTAB 61333 Slockholm 1979
mot · G2021709 · 1979-01-24 00:00:00 — av m. fl. om resultatutjämning inom jordbruket I all företagsverksamhet är det nödvändigt med en långsiktig ekonomisk planering. Behovet blir alltmer påtagligt med stigande kostnader och växlande inkomstförhållanden . Det moderna skogs- och lantbruket utgör i detta avseende inget undantag från dessa allmänna krav på planering. Snarare är det så, att lantbrukssektorn utsätts för större variationer i inkomstavseende beroende på årsmånens växlingar. Med andra ord: väderleken kan spela en avgörande roll för det ekonomiska årsresultatet. Inom industrisektorn har länge funnits möjligheter att avsätta ej beskattade vinstmedel till fonder, som sedan får användas för investering för vissa angivna ändamål , då de får utnyttjas utan att återföras till beskattning. Vidare kan vinstmedel avsättas till reservfonder, som senare kan tas fram för beskattning. Inom skogsbruket har tillskapandet av skogskonto varit till nytta för att åstadkomma en inkomstutjämning mellan åren. Skogskontot kännetecknas emellertid av en stark begränsning, som gör det mindre lämpat att vara ett modernt företagskonto vid en långsiktig företagsekonomisk planering inom företaget. Någon parallell till reserv- eller investeringsfonder finns emellertid inte inom det enskilda jordoch skogsbruket. Behovet har påtalats i riksdagsmotioner, i vilka krav har ställts på inrättande av ett särskilt vinst- och förlustkonto för lantbruket. 1 och med övergång till bokföringsmässig redovisning inom lantbruket har i den skattepolitiska debatten ibland sagts att möjligheter därmed öppnas för en tillfredsställande vinst- och förlustutjämning mellan olika år. Erfarenheter visar emellertid att så inte är fallet. Situationen är också så olika mellan skilda företag beroende på produktionsinriktning, lageruppbyggnadsmöjligheter, mekaniseringsgrad, djurbeståndssammansättning och animalieproduktionens omfattning. Helt naturligt försöker varje företagare, med mellan åren varierande inkomster, att planera så att skattebelastningen blir så jämn som möjligt. För många jord- och skogsbrukare är möjligheterna små till en sådan planerad företagsbeskattning. Som en följd av detta blir därför många investeringar i lantbruket mindre väl planerade än som borde vara en målsättning såväl företagsekonomiskt som samhällsekonomiskt. Behovet av investeringar inom jord- och skogsbruket har ökat starkt . För framtiden behövs betydande kapitalinsatser för att lantbruksnäringarna på bästa sätt skall kunna tillämpa modern teknik och arbetsbesparande mekanisering. Inom skogsbruket föreligger betydande behov av investeringar i vägnät, dikningar och skogsvårdsåtgärder. Tillskapandet av ett företagskonto, dit inkomster under goda år och år då uttagen i skogen är större än normalt kunde överföras, skulle på ett verksamt sätt möjliggöra en optimal företagsekonomisk planering. Det skulle också möjliggöra en ökad självfinansiering av planerade långsiktiga investeringar. Med stöd av vad som anförts hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts rörande införande av skatteregler syftande till resultatutjämning inom jordbruket. HANS () () L. () ()
mot · G2021710 · 1979-01-25 00:00:00 — om slopande av reklamskatt på uppgifter i telefonkatalogen Enligt 1 § lagen om skatt på annonser och reklam avses med reklam meddelande som har till syfte att åstadkomma eller främja avsättning i kommersiell verksamhet av vara, fastighet, nyttighet, rättighet eller tjänst. Annons är enligt samma paragraf särskilt utrymme som upplåtits i trycksak för återgivning av text eller bild för annan än utgivaren och sådant utrymme i trycksaken som tagits i anspråk av utgivaren för egen reklam. Denna bestämmelse medför att om två personer - eller tre eller fler - har samma telefon betraktas uppgifter i telefonkatalogens abonnentförteckning om alla utom den som räkningen sänds till som annons och beskattas enligt lagen om skatt på annonser och reklam. Detta har av många teleabonnenter med rätta ansetts stötande. I praktiken innebär det att om två personer gemensamt betalar en telefon och utnyttjar den lika mycket och därför båda vill ha sitt namn i katalogen måste de betala annonsskatt för det ena namnet. Frågan har diskuterats tidigare i , som då hänvisade till att detta blir en följd av avgiftspolitik, eftersom tar en särskild avgift för s. k. extra uppgifter. Det är i och för sig orimligt att å ena sidan i tunnelbanereklam och på andra annonspelare propagerar för att vi skall ringa till varandra men å andra sidan tar särskilda avgifter för att vi skall hitta namnet på den som vi kanske vill ringa till i katalog. avgiftspolitik på den punkten strider mot verkets egen reklam. kan inte lagstifta om taxor, men kan genom att föregå med gott exempel visa att det måste anses angeläget att telefonkatalogen innehåller uppgift på de vuxna personer i en familj som kan nås per telefon. Detta kan ske antingen genom att beslutar om ett tillägg till anvisningarna till 1 § i lagen. Det bör kunna ha i huvudsak sådan utformning som föreslogs i propositionen 1974:84. En annan möjlighet är att hos regeringen anhåller om att regeringen med stöd av 8 § lagen om skatt på annonser och reklam förordnar om undantag från skatteplikten. Enligt min uppfattning är det förstnämnda alternativet att föredra. Inkomstbortfallet för statsverket torde vara så ringa att det saknar all betydelse. Jag förutsätter att vederbörande utskott utarbetar erforderlig författningstext. Med stöd av det anförda yrkar jag att beslutar om ändring i anvisningarna till 1 § lagen om skatt på annonser och reklam i enlighet med vad som i motionen anförts.
mot · G2021711 · 1979-01-25 00:00:00 — om angivande av landstings- och församlingsskatten på debetsedeln På debetsedeln på slutlig skatt enligt senaste taxering har varit angivet hur stor summa av den kommunala inkomstskatten som utgörs av landstingsskatt och församlingsskatt. På debetsedeln på slutlig skatt enligt taxering finns detta ej angivet. Det är önskvärt att dessa skattebelopp finns angivna på debetsedeln så att innehavaren inte behöver räkna fram skattekronor och utdebitering. Med stöd av det anförda hemställs att beslutar att hos regeringen begära åtgärder för att beloppen på de delar av skatten som går till landsting och församling återinförs på debetsedeln på slutlig skatt enligt senaste taxering.
mot · G2021712 · 1979-01-25 00:00:00 — om reglerna om uppskov med beskattning av realisationsvinst Lagen om uppskov med realisationsvinst ger bl. a. möjlighet för säljare av villafastighet att med särskilda villkor få uppskov med beskattning av vinsten. En förutsättning är bl. a. att den skattskyldige har varit bosatt på den avyttrade fastigheten och bosätter sig på ersättningsfastigheten från förvärvsdagen. Lagen förutsätter vidare att det är samma person eller personer som såväl är säljare av fastigheten som avyttras som köpare av ersättningsfastigheten. Detta har visat sig bli ett problem i praktiken för familjer som har ägt ett hus i endast ena makens namn men som köper ersättningsfastighet i bådas namn. Anledningen till att detta blir allt vanligare är helt enkelt att familjerna uppfattar det som väsentligt från jämställdhetssynpunkt att båda makarna står som ägare av hemmet. Resultatet av en sådan förändring av ägandet är dock med nuvarande regler att det bara blir ett halvt uppskov. Man blir således tvungen att genast skatta för hälften av realisationsvinsten. Man kan undvika detta genom att ändra ägandeförhållandet så att samme make blir ägare till den nya fastigheten som till den tidigare. En sådan ändring betyder dock ännu en dryg lagfartsavgift. På grund av i huvudsak formella skäl blir det således ett betydande ekonomiskt avbräck för en familj som bara har velat välja en trevlig form av ägarförhållande av sitt hem. Om det är samma makar som flyttar från ett hem till ett annat, kan det knappast vara fråga om annat än god tro, och eventuella risker för utnyttjande av några kryphål borde kunna avskrivas. Det borde därför finnas en möjlighet att genom dispens i nuvarande lag eller genom ändring av förutsättningarna för uppskov med realisationsvinst komma till rätta med detta problem. Begreppet skattskyldig skulle således kunna omfatta även det förhållandet att en makes ägande ändras till ägande i båda makarnas namn. Med anledning av vad som anförts hemställs att anhåller hos regeringen om förslag till ändring av reglerna om uppskov med beskattning av realisationsvinst i enlighet med vad som angivits i motionen.