mot · G2022061 · 1979-01-25 00:00:00 — av m. fl. Den socialdemokratiska sysselsättningspolitiken förde till en position bland de länder i västvärlden som har den absolut högsta andelen av befolkningen sysselsatt och den lägsta arbetslöshetsnivån. Svensk arbetsmarknadspolitik har blivit något av ett föredöme för regeringar över hela världen. Framgångarna är betydande, men det Finns därför ingen anledning att slå sig till ro. Den fulla sysselsättningen måste ständigt återerövras med en politik som anpassas till de aktuella problemen. Ambitionerna måste också höjas. Målet Arbete åt alla är en uppfordran att aktivt verka för att återstående förvärvshinder elimineras. Det kommer att kräva stora insatser på alla sektorer. I denna motion framför de socialdemokratiska riksdagsledamöterna från flera förslag till åtgärder för att utveckla och förändra den skånska arbetsmarknads- och sysselsättningspolitiska situationen. Utöver denna motion inlämnas av socialdemokrater från flera andra motioner, som bl. a. berör olika branschers problem, särskilt utsatta regioner i , kartläggning av naturresurserna och krav om ökade resurser till LTH och . F. n. är situationen den att det totala antalet sysselsatta i landet, enligt ,ökat med 35 000 . För var ökningen 210 000 sysselsatta. Siffrorna antyder att sysselsättningsökningen i själva verket stagnerat. Flertalet nytillkomna på arbetsmarknaden utgör av allt att döma ersättare under tjänstledigheter, t. ex. för anställda som utnyttjar studieledighetslagen eller föräldraledighetslagen. Många av de nytillkomna arbetar på deltid. Den skånska arbetsmarknaden - i miniatyr Den skånska arbetsmarknaden kan med en viss tillspetsning sägas utgöra ett i miniatyr. Den allmänt positiva sysselsättningsutvecklingen i är densamma som för landet i dess helhet. Mellan 1970 och 1975ökade antalet sysselsättningstillfällen i med 29 000 enligt AK.U. Den procentuella ökningen är nästan exakt densamma som för landet i dess helhet - . Nästan hela sysselsättningsökningen faller på kvinnorna. Utvecklingen av förvärvsfrekvensen i visar snabb ökning för kvinnorna i alla åldersgrupper, utom för de allra äldsta, medan den för männen minskar kraftigt i de flesta åldersgrupperna i . 1 1978/79. Utvecklingen stämmer väl med den som observerats för riket. När det gäller arbetstillfällena inom industrin så har antalet industrisysselsatta minskat från 1 109 000 anställda 1970 till 1 070 000 . Inte mindre än ca 1/3 av denna nedgång föll på . Där utgjorde antalet industrisysselsatta 103 1970, medan siffran var 91 000, en minskning . har utvecklingen på flera områden tagit en negativ vändning. Detta kan avläsas i en tendens till vikande sysselsättning och ett ökat antal varsel och därefter. har allt fler företag inom regionen börjat närma sig den undre gränsen för likviditet och lönsamhet. Härtill kommer osäkerheten beträffande de skånska varvens framtid. Det nuvarande sysselsättningsläget i ett antal branscher Tekobranschen, vilken omfattar textil-, konfektions-, skinn-, garveri- och skoföretag, har drabbats mycket hårt av nedläggningar, vilka började och fortfarande pågår. Särskilt utsatt har kommun varit. Där fanns ca 12 500 personer sysselsatta inom tekoindustrin 1955 - är siffran omkring 1 350 personer. Även på andra platser i har branschen drabbats av företagsnedläggningar; enbart t. ex. i , , etc. Arbetslösheten inom tekobranschen uppgår nu i till . Gummiindustrin i befinner sig i en krissituation. Tillverkningen är i stort sett koncentrerad till två stora företag i resp. . I synnerhet har fått problem genom att är den helt dominerande privata arbetsgivaren på orten. har företaget minskat antalet arbetstillfällen med mer än 1 100, och den utvecklingen pågår alltjämt, den senste tiden framför allt på tjänstemannasidan. I har gummiindustrin också problem, och en viss minskning av arbetstillfällen har skett. Här är risken stor att ytterligare 700-800 arbetstillfällen går förlorade genom att Helsingborgsföretaget redan har sålt eller kommer att sälja eller flytta tillverkning utomlands, i första hand då den mest lönsamma produktionen. Branschen består i huvudak av små och medelstora plastindustrier samt tung kemisk industri. Plastindustrin har svårigheter genom den minskande konsumtionen, höjde råvarupriser, prisdumpning på importvaror samt rädslan hos många foretag att satsa på produktutveckling. I stort sett förekommer inga nyanställningar i branschen, och på vissa orter har en viss. minskning av arbetstillfällena skett . Undantagen från denna bild utgör foretag i och i , men totalt sett bedöms branschen behöva reducera antalet anställda. Trädgårdsbranschen drabbades av en kraftig friställningsvåg av tillsvidareanställda . Detta sammanhängde med försämrade avsättningsmöjligheter för trädgårdsodlarna på grund av import av grönsaker och blommor från länder med bättre klimatiska förhållanden eller andra fördelar i produktion eller försäljning. Det skulle emellertid vara möjligt att förbättra den skånska trädgårdsodlingens ekonomiska förutsättningar om spill värmen från kärnkraftsanläggningen i kunde utnyttjas. Härigenom skulle branschen kunna lösgöras från sitt starka oljeberoende för uppvärmning av växthus. När det gäller den framtida sysselsättningen för jordbrukets anställda i bedöms denna knappast komma att öka. Det jordbrukspolitiska beslut som den borgerliga regeringen drivit igenom har som enda övergripande mål att gynna familjejordbruken med få eller inga anställda samt hindra sammanläggningar av jordbruk till större rationella enheter med behov av anställd arbetskraft. Vidare drabbas vissa större företag av statliga straffavgifter, vilket fördyrar produktionen och kan komma att minska sysselsättningen. Sammantaget kommer jordbruket- och trädgårdsodlingen i inte att bidra till någon framtida sysselsättningsökning. Livsmedelsindustrin i är omfattande. De två största branscherna utgörs av konservindustrin och slakteri/charkuteri. Ca 70 96 av sysselsättningen inom den svenska konservindustrin är lokaliserad till och av slakteriproduktionen. Den pågående centraliseringen inom bondekooperationen bedöms fortsätta, bl. a. sker driftinskränkningar vid i . Vidare lägger KF i samband med utbyggnad i ner sina slakterier i och i , och vissa tecken tyder på en kommande koncentration inom konservindustrin i . På mejerisidan reducerar ny teknologi och ökad centralisering antalet arbetstillfällen. Enbart i har livsmedesindustrin förlorat omkring 500 arbetstillfällen . Totalt för har bortfallet varit detsamma, och det väntas fortsätta . Den förväntade utvecklingen synes överraskande med tanke på att de 1* 1978/79. klimatiska förhållandena i utgör den bästa grunden för fortsatt hög produktion av grödor för konservindustrin som i övrigt har en stabil jordbruksproduktion som grundval för vidareförädling av jordbrukets produkter. Vidare har unika forsknings- och produktutvecklingsresurser inom livsmedelsindustrins område genom förekomsten av i och . Även fisket spelar en roll för sysselsättningen inom livsmedelsindustrin i . I takt med att det svenska Nordsjöfisket reducerats ökar Östersjöfisket i betydelse och omfattning, även om den borgerliga regeringens senfärdighet när det gäller att träffa uppgörelser om framtida fiskegränser i gör bedömningen något osäker. F. n. innebär dock det ökande Östersjöfisket inte någon egentlig sysselsättningsökning inom den del av livsmedelsindustrin som arbetar med vidareförädling av fiskråvara. Därför bör framför allt komma i fråga för satsningar på utökad vidareförädling, produktutveckling och marknadsföring av fiskprodukter baserade på svensk råvara. Mot den bakgrunden kommer vi att aktualisera åtgärder för att utveckla industrigrenen. är lokaliserade i hela , men tyngdpunkten ligger i den södra och sydvästra delen av landskapet med de två varven i och som de två största arbetsgivarna. Branschen redovisade en kraftig uppgång och , men denna utveckling har förbytts i nedgång. Främst gäller detta den tunga industrin och i all synnerhet då varven, men även byggsmidesindustrin har drabbats hårt på grund av nedgången i bostadsbyggandet. Även inom den lättare verkstadsindustrin är trenden nu nedåtgående, vilket haft till följd personalinskränkningar och företagsnedläggningar. har haft anställningsstopp . Endast ett fåtal större verkstadsföretag nyanställer , och totalt har branschen minskat antalet arbetstillfällen i med flera tusen platser . De skånska varven har under en lång följd av år utgjort en viktig sysselsättningsskapande faktor på den skånska arbetsmarknaden, i första hand då med avseende på de västra och sydvästra delarna av landskapet och framför allt i fråga om manlig arbetskraft. Sedan omkring befinner sig denna betydelsefulla tillverkningssektor - av kända skäl - på tillbakagång. Problemen för den skånska varvsindustrin är i stort sett koncentrerade till i och Öresundsvarvet i . På det sistnämnda varvet fanns ca 3 050 anställda , varav de kollektivanställda utgjorde 2 400 och övriga bestod av tjänstemän och arbetsledare. Det innebar en minskning jämfört med med ca 150 personer. På fanns 4 730 anställda mot 5 130 , en nedgång med 400 anställda. Av personalstyrkan på 1978/1979 var 3 422 kollektivanställda och 1 308 tjänstemän och arbetsledare. F. n. är produktionsläget vid ytterst prekärt. Företaget har inte lyckats ta hem en enda stor order , och det enda större bygge som pågår på varvet består i färdigställandet av två , som dock än så länge saknar köpaie. Senst efter industrisemestrarna kommer en stor del av personalstyrkan på att vara starkt undersysselsatt, såvida inte order på något större fartygsbygge kan tecknas . De ovan beskrivna svårigheterna för landskapets två största tunga verkstäder får allvarliga konsekvenser för arbetsmarknaden i denna del av . Sysselsättningstillfällen som förloras genom den s. k. naturliga avgången måste återskapas inom någon annan sektor av näringslivet eller den offentliga sektorn, om antalet arbetstillfällen inte skall tillåtas minska i regionen. Hur detta skall gå till är för dagen inte klarlagt. De incitament till nyproduktion och investeringar som de stora varven utgjort reduceras i rask takt. Således beräknas sysselsätta ca 700 underleverantörer enbart i kommun. I många fall måste nu dessa företag söka sig ut på marknaden utan att ha produkter anpassade för rådande efterfrågan. Både Öresundsvarvet och har varit betydande utbildningsanstalter. Inom båda företagen finns inbyggda verkstadsskolor, som i första hand tillfört de egna företagen utbildad arbetskraft men även har stor betydelse för yrkesutbildningen över huvud taget inom verkstadsindustrin. Det kan ifrågasättas om denna utbildning kan fortsätta i samma omfattning som . Det finns också anledning påpeka att trots den statliga sysselsättningsgarantin förde varvsanställdat. o. m. och ett begränsat stöd åt alternativ produktion är det nödvändigt att varvsindustrins unika organisation utnyttjas effektivt för att inte satsningen skall bli mer eller mindre verkningslös. Det blir också nödvändigt att återskapa det tidigare bortfallet av arbetsplatser. Det skånska skogsbruket är främst koncentrerat till nordöstra som är ett utpräglat skogsområde. Totalt finns ca 1 000 anställda sysselsatta inom skogsbruket i , men den siffran beräknas sjunka på grund av ökad mekanisering. Utmärkande för det skånska skogsbruket är att stora skogsarealer i privat ägo har låg tillväxt. Detta är så mycket mera försvårande, eftersom en tillsatt utredning kunnat konstatera att skogsproduktionen i väger allt tyngre när det gällerskogsindustrins behov av tillgång till råvara och en jämn råvarutillförsel. Någon form av åtgärder måste därför övervägas för att få till stånd en bättre produktivitet i det skånska skogsbruket. Branschen är med få undantag inne i en krisperiod på grund av nedgången i bostadsbyggandet. Framför allt har och nordöstra drabbats. Så har exempelvis omkring 300 sysselsättningstillfällen förlorats genom nedläggningen av Skandinaviska Eternit i , och i har Ifö-bolagen reducerat personalstyrkan med mer än 200 anställda. Det har främst gått ut över den kvinnliga personalen, som haft mycket svårt att finna nya arbetstillfällen på orten. Undantaget utgörs av Gullfiber i som tillverkar isoleringsmaterial och som nyanställt personal. Åtgärden har dock haft begränsad, lokal karaktär. Sammantaget kan ingen förbättring väntas för branschen som helhet med mindre än att bostadsbyggandet återökar. F. n. syns emellertid inga tecken på en sådan uppgång i . Sysselsättningen inom byggnadsindustrin i bedöms vara i balans med undantag för sydöstra och nordöstra där arbetslöshet väntas uppträda bland byggnadsarbetarna. Detta läge kan snabbt förändras till det sämre, framför allt på grund av att större byggprojekt (industribygge, större områden med flerfamiljshus) ej planeras i större omfattning. I sammanhanget kan det vara av intresse att nämna att ca 500 skånska byggnadsarbetare f. n. är sysselsatta utomlands. Det är helt uppenbart att dessa 500 byggnadsarbetare inte kan finna arbetstillfällen i och att den skånska byggarbetsmarknaden således är sämre än vad den officiella statistiken visar. Offentlig och privat tjänst Tjänstesektorn är den del av arbetsmarknaden som redovisar ökning av antalet sysselsättningstillfällen. Procentuellt ökar sysselsättningen ungefär lika starkt inom den privata och den offentliga tjänstesektorn. På den privata sidan har dock skett en nedgång inom handelsverksamheten, medan antalet anställda inom bank- och försäkringsväsende ökat. Jämfört med tidigare sysselsätts allt fler på deltid, och när det gäller kontorsanställda ställs höga krav på skolunderbyggnad. Inom den offentliga sektorn är det framför allt vårdsektorn som expanderat , och en stor del av bortfallet av sysselsättningstillfällen inom tillverkningsindustrin har uppvägts av att nya arbetsplatser inrättats inom framfor allt sjukvården. Bygd och arbetsmarknad i förändring består både av storstadsområden () och områden med glesbygdsproblematik (ex. sydöstra ). Detta förhållande har alltför lite observerats i debatten. Vi skall därför något närmare belysa sysselsättningsproblemen i olika Skåneregioner, av vilket torde framgå att den sysselsättningspolitiska arsenal av medel som krävs för landet i dess helhet även behövs i . Men innan vi övergår till områdesbeskrivningen skall vi ge en mera översiktlig bild av den skånska arbetsmarknaden. har andelen industrisysselsatta minskat i , medan andelen legat stilla i län. har det totala antalet sysselsatta i ökat i betydligt långsammare takt än i riket i övrigt (mot ). beräkningar visar att för att uppnå balans på arbetsmarknaden krävs ett nytillskott av minst 60 000 nya arbetstillfällen i . För län är situationen något annorlunda. Där bedömer att det kommer att finnas ett behov av ca 8 000 fler arbetstillfällen , men man påpekar att denna sysselsättningsökning huvudsakligen kommer att uppnås genom att heltidstjänster delas upp på deltider, vilket innebär att den totala volymen arbete inte kommer att öka i någon större omfattning. Jordbruksproduktionen i de båda är fortfarande av stor betydelse för hela landets försörjning av livsmedel. Av brödsäden produceras i , och på animaliesidan är andelen av hela landets produktion ännu större. Antalet sysselsatta inom jord- och skogsbruk fortsätter dock att minska genom tilltagande maskinanvändning. Sysselsättningen inom tillverkningsindustri och byggnadsverksamhet har, som tidigare framhållits, minskat i och torde, som de båda länsstyrelserna påpekat i länsplanerna, fortsätta att minska ytterligare. Liksom för landet i övrigt förutses ökad sysselsättning inom servicenäringarna, med tyngdpunkten på expansionen inom den offentliga sektorn. Den expanderande arbetsmarknaden i såväl sydvästra som nordöstra har uppvisat kontraktiva drag. Hela västra kan dock fortfarande i stort sett anses erbjuda en differentierad arbetsmarknad. Ensidighet och konjunkturberoende finns emellertid på vissa orter. uppvisar t. ex. en relativt svag utveckling och en ensidig sammansättning av näringslivet. Typiskt för regionen är vidare beroendet av ett antal exporterande storföretag i , , och . Även på orter som och finns företag av denna typ, och i andra delar av landskapet finnér man exporterande storföretag i och i . län uppvisar en näringsstruktur som påtagligt avviker från genomsnittet i landet. Här sysselsätter fortfarande jordbruket en storandel av de yrkesverksamma, och därför kommer en fortsatt jordbruksrationalisering att starkt påverka sysselsättningen. Länet uppvisar vidare en låg sysselsättningsgrad för kvinnorna, och om orterna skall kunna fungera väl som primära centra måste yrkesverksamhetsgraden ökas i området, vilket endast kan ske om arbetsmarknaden i länet som helhet får ett mångsidigare utbud. Därutöver är värt att framhålla arbetsmarknadens begränsade sammansättning i de mellersta och i de sydöstra delarna av , där beroendet av jord- och skogsbruk, i likhet med vad som sagts om län, är starkt. Denna korta beskrivning antyder att det finns betydande skillnader i sysselsättningsproblematiken inom de olika Skånekommunerna. De sysselsättningspolitiska stödåtgärder som arbetsmarknadsverket i speciella situationer vidtagit har haft viss betydelse, medan de lokaliseringspolitiska åtgärderna haft begränsad tillämpning. Fem kommuner brukar räknas till sydöstra : , och i och samt i län. Området kallas också ibland . Det är i detta sammanhang lämpligt att diskutera utvecklingen i och skild från den i framför allt och men också i . och har uppvisat en kraftig befolkningsökning till följd av utflyttning från . Till en del har utflyttningen berott på tillkomsten av flygfältet i . Pendlingen till har ökat, eftersom huvuddelen av de inflyttade har behållit sina anställningar i . innebär emellertid detta ett hot, i många fall ett hinder, mot ambitionerna att förverkliga kvinnornas möjligheter till förvärvsarbete. En mera allmän bosättning långt från arbetsplatser och i utspridd bebyggelse där kollektivtrafiken är svår att ordna kan bli ett svårt hinder för många kvinnors framtida sysselsättningsmöjligheter. I och företer utvecklingen likheter med kommuner i inre stödområdet, med bl. a. en åldrande befolkning. Tillsammans minskades befolkningen i de två kommunerna med 3 375 personer (5,6 96). Till betydande del har detta berott på en utflyttning av människor i arbetsföra åldrar. Sysselsättningen har också minskat kraftigt . , som utgör regionalt centrum, minskade med drygt 600 personer (6,5 96). I , som också är regionalt centrum, sjönk antalet sysselsatta med drygt 1 300 personer (13,8 96) och i , som är kommuncentrum, med nära 1 200 (19,). För att nå målet regional utjämning av sysselsättningsgraden skulle det med oförändrad befolkning behövas mellan 1 500 och 2 000 fler arbetstillfällen i , och . Det kommer att krävas utomordentligt starka satsningar för att vrida utvecklingen rätt i Sydöstskåne. Vi återkommer till detta i åtgärdsprogrammet. Befolkningen i har ökat från 406 000 till 454 000 personer mellan 1965 och 1975.1 kommun har däremot utvecklingen varit den motsatta. En befolkningsminskning och en utflyttning pågår , och andelen åldringar ökar snabbt. Utvecklingen av det relativa antalet förvärvsarbetande i kommun är typisk för de äldre delarna av storstadsområdena. Den kvinnliga frekvensen ökar snabbt, men trots detta ligger man fortfarande klart under förvärvsfrekvensen för den kvinnliga yrkesverksamma befolkningen i . När det gäller männens sysselsättning finns oroande tendenser med en minskning i så gott som alla åldersgrupper, vilken uppgick till . Det finns starka skäl att anta att det bakom dessa siffror döljer sig en mycket allvarlig utslagning från arbetsmarknaden. Denna utslagning måste mötas på bred front med förebyggande åtgärder på arbetsplatserna och/eller sociala och arbetsmarknadspolitiska insatser. Det är ett ofta förbisett faktum att var ett centrum för den svenska tekoindustrin . Malmös tekoindustri har därefter drabbats av nedläggningar och inskränkningar i minst lika stor utsträckning som andra mer uppmärksammade tekoindustrier i landet. 1950 arbetade 12 634 personer inom tekoindustrin i . 1978 sysselsatte branschen 1 350 personer. Den andra av regionens branscher som befinner sig i en allvarlig kris är varvsindustrin. 1975 sysselsatte ca 5 800 personer. var antalet reducerat till 5 130, och detta tal har fortsatt att sjunka genom en kombination av naturlig avgång och anställningsstopp. av anställda är bosatta inom kommun. Inom övriga kommuner i Sydvästra () återfinns av de anställda. Det är således i första hand kommun som drabbas av minskad sysselsättning på . Vidare har ca 700 av sina totalt ca 1 700 underleverantörer i kommun. I flera fall är det fråga om företag som för sin existens är helt beroende av fortsatt produktion på . Totalt för regionen sysselsätter tillverkningsindustrin ca 47 000 personer fördelade på knappt 600 arbetsställen, varav de två största arbetsplatserna med tillsammans nära 9 000 sysselsatta svarar för 1/5 av regionens totala Många av arbetsplatser visar låg eller ingen lönsamhet. beräknas att ett hundratal arbetsställen visat minimal lönsamhet, låg lönebetalningsförmåga och i flera fall haft hotet om driftinskränkningar hängande över sig. På dessa arbetsplatser sysselsätts ca 5 000 personer, vilket innebär att av de industrisysselsatta i regionen finns i företag vars fortsatta existens är oviss. har antalet sysselsatta på arbetsställen med god lönsamhet minskat drastiskt - från över 11 000 personer till under 5 000. I landet som helhet arbetar av de anställda i foretag med god lönsamhet, medan motsvarande siffra för är . Kan inte denna utveckling brytas betyder det att industrin i kommer att sakna företag som av egen kraft kan klara produktutveckling och nyinvesteringar. Denna industrins oförmåga att utvecklas och skapa nya arbetstillfällen inom Sydvästskåne är så mycket allvarligare som det är denna region som utgör motorn för näringslivet - och därmed för den totala sysselsättningen - inom hela . Det står alltmera klart att en samordning och planering genom industri- och näringspolitik blir nödvändig för att åstadkomma en lösning på regionens industriella utvecklingsproblem. (Uppgifterna är hämtade ur en utredning gjord för Sydvästra och kommun, utförd av .) Området omfattar de tre kommunerna , med en sammanlagd befolkning på knappt 50 000 personer. De näringspolitiska förutsättningarna varierar starkt inom området. Således bedrivs inom ett omfattande jordbruk, med ett kraftigt inslag av rationella och effektiva storjordbruk. 1 Höörs kommun dominerar småjordbruk och småindustri. kan sägas innehålla båda dessa tendenser. Större industrier är framför allt koncentrerade till . De dominerande företagen arbetar inom livsmedelsbranschen och verkstadsindustrin. I och på några andra orter inom kommunen fanns tidigare en ganska omfattande tekoindustri, men är denna industri reducerad till en obetydlighet. F. n. redovisar minst två av de stora verkstadsföretagen i en mindre ökning av produktionen, som till viss del går på export. Andra verkstadsföretag har emellertid råkat i svårigheter, och det föreligger viss risk för friställningar . Inom Höörs kommun har ett par medelstora verkstadsföretag råkat i svårigheter och varslat om friställningar. Kommunen har tidigare drabbats av flera företagsnedläggningar. Om denna utveckling får fortsätta, kommer Höörs kommun att i ännu högre utsträckning än vad som är fallet bli en pendlarkommun. I är industrisektorn svagt utvecklad med undantag för livsmedelsindustrin. Delar av kommunen präglas av rationella storjordbruk. De iakttagbara tendenserna inom området är inte entydiga. Dels finns här rester av äldre jordbrukstyper (småjordbruk, torp) samt, särskilt inom glesbygdsområdena, en ökning av den äldre befolkningen. En fortsatt utflyttning av personer i arbetsför ålder från dessa områden kan sannolikt förväntas. Dels präglas vissa mindre tätorter inom området av nyinflyttning.