mot · G202667 · 1979-01-22 00:00:00 — 1978/79: 667 1978/79: 667 av m. fl. med anledning av propositionen 1978/79: 73 om åtgärder för arbetshandikappade Regeringen har i propositionen 1978/79: 73 redovisat förslag till åtgärder för arbetshandikappade. Propositionen har utsatts för kritik från såväl de handikappades egna organisationer som löntagarorganisationerna LO och TCO. Socialdemokraterna finner organisationernas negativa reaktioner i väsentliga stycken motiverade. Med denna motion föreläggs förslag i syfte att förstärka insatserna för de handikappades sysselsättning i vad avser politikens utgångspunkter, inriktning och resurser. Handikapp och arbete utslagning och utestängning har i sitt betänkande (SOU 1978: 14) Arbete åt handikappade utförligt behandlat utvecklingen av de handikappades möjligheter att få arbete på den reguljära arbetsmarknaden . Utredningen har funnit tendenser till ökande svårigheter att placera arbetsvårdssökande till ökad förtidspensionering och minskad sysselsättning främst bland äldre män. Två drag går igen utslagning och utestängning. Antalet personer som tidigare haft ett förvärvsarbete och som förlorar det tenderar att öka. växer svårigheterna att åstadkomma placering i arbete av personer med handikapp. Inte sedan arbetsvårdsstatistiken infördes har antalet handikappade som fått jobb på den öppna arbetsmarknaden varit så lågt som . har i sina undersökningar funnit att i de delar av landet där avgången från jord- och skogsbruk har varit stor har också förtidspensioneringen varit hög. Bakom denna utveckling döljer sig ett samband mellan förtidspensionering och rationalisering inom jord- och skogsbruk i regioner där industrialiseringen varit otillräcklig. Äldre personer som friställts i tillbakagående näringsgrenar och branscher har mött särskilda svårigheter, inte minst genom de arbetshandikapp de ådragit sig i ofta tungt arbete. Utredningen pekar också på att den moderna industrin och förvaltningen arbetar med en alltmer kostsam och tekniskt invecklad utrustning. Detta ställer i sin tur krav på de människor som skall hantera den nya produktionstekniken. Kraven växer, och de som inte svarar upp till 1 1978/79. 1978/79: 667 angivna ideal möter växande svårigheter att finna ett arbete. Så tenderar utestängningen att öka. Utredningen finner vidare goda skäl att anta att dåliga arbetsmiljöer är en väsentlig förklaring till utslagningen från arbetsmarknaden. Arbetsmiljön, i fysiskt, psykologiskt och socialt hänseende, kan direkt ge upphov till skador, sjukdom eller förslitning som ställer människor utan arbete. Den dåliga arbetsmiljön medverkar på samma sätt till utestängning av handikappade genom att inte tillåta den önskvärda och nödvändiga anpassningen av arbetsförhållandena. Likaså innebär den tekniska utvecklingen, den större kapitalintensiteten och arbetsorganisationens förändring ökade krav i arbetslivet på utbildning, punktlighet, pålitlighet, uthållighet, tempo osv. Dessa krav gör att personer med sociala eller psykiska problem har svårare att finna och behålla en anställning. Politik för arbete efter vars och ens förmåga 3.1 Riktlinjer för politiken Med en snabb omvandling av våra näringar har vi i lagt grunden för ekonomisk utveckling, höjd materiell standard och social välfärd. Först som en modern industrination har vi kunnat erbjuda folkflertalet värdiga och rättvisa levnadsbetingelser. Det är också genom en stärkt industriell kapacitet som vi kan försvara vår ekonomiska självständighet och som vi kan utveckla vår sysselsättning och vår sociala standard. Detta är grundläggande. Skall vi fullt ut kunna utnyttja de möjligheter som en fortsatt utveckling i denna riktning ger, och fördjupa vår tro på det moderna industrisamhället, är det likafullt nödvändigt att blottlägga utslagningens och utestängningens samband med den tekniska och ekonomiska utvecklingen. I det tidigare avsnittet har vi med utgångspunkt i sysselsättningsutredningens kartläggningar berört vissa delar av mekanismerna bakom utslagningen. Riktlinjerna för en politik som syftar till arbete efter vars och ens förmåga bör dras upp med utgångspunkt i dessa insikter. Följande utgångspunkter kan anges: Det totala antalet arbetstillfällen måste fortsätta att öka. Detta förutsätter en tillväxtskapande politik där våra samlade produktionsresurser även omfördelas mot konkurrenskraftiga näringar. Men den strukturella omvandlingen måste ske i socialt acceptabel takt och form. Vid nedläggningar och driftinskränkningar drabbas de svagaste grupperna hårdast, däribland de arbetshandikappade. De största problemen uppstår när tillbakagående företag sysselsätter en 1978/79: 667 stor andel äldre arbetskraft som den lokala arbetsmarknaden där företaget ligger är ensidig och begränsad. Därför måste arbetet för att stärka och bredda de lokala arbetsmarknaderna föras vidare. Riktlinjer för detta arbete har socialdemokratin formulerat i propositionen 1975/76: 211 för en samordnad och kraftfull politik för sysselsättning och regional balans. Med planmässigt insatta näringspolitiska åtgärder och kraftfull satsning på forskning och utveckling skall effektiviteten i svenska näringar hävdas och vidareutvecklas. Men tekniken måste slutgiltigt formas med utgångspunkt i människornas egenskaper och villkor. Styrs den tekniska uvecklingen rätt blir det exempelvis möjligt att på ett helt annat sätt än förr kompensera för fysiska handikapp. Fysiskt tunga jobb kan tas bort. Förslitningsskador kan förebyggas. Avgörande för en framgångsrik politik för arbete åt handikappade arbetssökande är vår förmåga att förhindra utslagningen. har visat att de som söker arbete genom arbetsvärden ofta har lång arbetslivserfarenhet. De har haft ett abete som de av olika skäl förlorat. I detta ljus blir våra fortsatta insatser för arbetsmiljö och arbetarskydd av särskild betydelse. Med den nya arbetsmiljölagen har en viktig grund lagts. I särskild motion framlägger socialdemokraterna i socialutskottet förslag i syfte att föra lagstiftningen framåt som åtgärder föreslås för att överföra lagstiftningens intentioner i praktiskt arbete för bättre arbetsmiljöer. Skall utslagningen hejdas krävs dock insatser som går utöver vad som vanligen inbegrips i insatser för bättre arbetsmiljö. Detta förutsätter ett effektivt arbete inom företag och förvaltningar för att bättre anpassa bl. a. allmänna krav, arbetsorganisation och fysiska villkor för arbetets utförande till de anställdas förutsättningar. Parallellt med intensifierade insatser för att hejda utslagningen måste de väggar rivas som stänger arbetssökande ute från arbetsmarknaden. Först med en totalt sett växande sysselsättning kan detta arbete bli framgångsrikt. krävs dock att samhället förfogar över effektiva instrument och resurser i övrigt för direkta insatser i syfte att erbjuda personer med handikapp sysselsättningstillfällen. Däremot reses krav på introduktion av nya regler för företagens rekryteringsverksamhet, reformerade stöd- och stimulansåtgärder i syfte att öka rekryteringen av arbetshandikappade liksom tillräckligt med personal inom de arbetsvårdande myndigheterna, vilka sist och slutligen har att omsätta våra politiska mål och föresatser i praktisk handling. Med denna sammanställning av vissa utgångspunkter för en samlad politik för arbete åt alla även arbetshandikappade har vi önskat fl 1978/79. 1978/79: 667 lägga fast att våra ansträngningar kommer att vinna framgång först med åtgärder som i förstone kan synas gå långt utöver traditionella handikappinsatser. som mekanismerna bakom utslagning och utestängning börjar blottläggas står det nämligen klart att målet arbete efter vars och ens förmåga uppnås först med effektiva angrepp på processer som finns inbyggda i en okontrollerad ekonomisk och teknisk utveckling, där endast marknaden tillåts styra. Det är ur dessa förhållanden som socialdemokratin hämtar den erfarenhet som ständigt och på politikens alla fält utmynnar i krav som formuleras med utgångspunkt i de svagas behov. Helt följdriktigt framstår sambanden som klarast när det gäller de sämst ställda bland de svaga de fysiskt och psykiskt handikappade. Vad som tidigare anförts om utgångspunkter för en politik för arbete åt handikappade bör av ges regeringen till känna. 3.2.1 Planering av åtgärder för arbetshandikappade Av det tidigare framgår att socialdemokratin står bakom sysselsättningsutredningens bedömning att de arbetshandikappade är den sämst ställda gruppen på arbetsmarknaden. Därför framträder behovet av planerade insatser för att garantera deras rätt till arbete mycket klart. En åtgärdsplanering som särskilt tar sikte på de arbetshandikappade bör därför ses som en mycket väsentlig del i en utbyggd sysselsättningsplanering. En sådan åtgärdsplanering torde kunna utformas med utgångspunkt i följande förhållanden: har visat hur åtgärder för att förbättra de arbetshandikappades situation ofta är alternativa. Åtgärder för att förhindra utslagning är alternativ till senare rehabiliteringsinsatser. Tidiga rehabiliteringsinsatser av olika slag är alternativ till behov av större insatser i senare skeden. Uteblivna arbetsvårdsinsatser leder till ökade behov av sjukskrivning eller förtidspensionering. Uteblivna sysselsättningsmöjligheter på den reguljära arbetsmarknaden har ofta som alternativ utbyggd skyddad sättelsättning i olika former. För att kunna lösa de arbetshandikappades sysselsättningsproblem är det därför nödvändigt att få en god överblick av behovet av åtgärder och de alternativa lösningar som kan förekomma. Det är därvid också viktigt att få belyst vilka mänskliga, sociala och ekonomiska konsekvenser som följer av olika alternativa lösningar. Detta skulle ge en grund för bedömning av vilka åtgärder som är lämpliga och vilka resurser som erfordras för att förverkliga olika handlingsalternativ. Socialdemokratin delar sysselsättningsutredningens syn att planeringen av insatser för de handikappade bör utgå från att dessa i första hand skall ges förvärvsarbete i någon form. 1978/79: 667 detta mål kan uppnås först i ett längre tidsperspektiv. Kan förvärvsarbete inte ordnas, träder andra alternativ in, t. ex. förtidspensionering eller sjukskrivning. Bedömningen av behovet av insatser måste utgå från denna helhetssyn, dvs. att samhället under alla omständigheter har ett försörjningsansvar för de handikappade. Inriktningen måste vara att finna den ur olika synpunkter lämpligaste resursfördelningen som man söker den rätta lösningen för den enskilde. En åtgärdsplanering för arbetshandikappade behöver inte innebära något radikalt nytt. Förutsättningarna för mer systematiska förberedelser av erforderliga åtgärder på det arbetsmarknadspolitiska området har förbättrats genom den utbyggda verksamhetsplanering som håller på att introduceras inom arbetsmarknadsverket. Den modell som utvecklats härför innebär att varje arbetsförmedling för sitt område gör en plan för erforderliga arbetsmarknadspolitiska insatser. Denna planering revideras och kompletteras regelbundet. Skall den nu inledda verksamhetsplaneringen kunna vidareutvecklas och läggas till grund för effektiva åtgärder till förmån för de arbetshandikappade, måste planeringsverksamheten tillföras förstärkta resurser. Med en sådan förstärkning av planeringsförutsättningarna följer också möjligheter att öka långsiktigheten i handlandet. har konstaterat att de anspråk som ställs kan fullt ut tillgodoses först . På samma sätt kan preciserade mål för antalet sysselsatta med arbetshandikapp uppnås först efter en stegvis utbyggnad. Allt detta understryker verksamhetsplaneringens betydelse och kravet på planmässighet i handlandet . Vad vi här anfört om planering av åtgärder för handikappade, dess betydelse och resurser, bör av ges regeringen till känna. Som utgångspunkt för inriktningen av åtgärderna för sysselsättning av de handikappade bör gälla dels att arbetshandikappade skall kunna erbjudas förvärvsarbete, dels att detta så långt möjligt skall innebära anställning på den öppna arbetsmarknaden. Främjandelagen, som i sin nuvarande utformning trädde i kraft , har till syfte att förbättra de handikappades sysselsättningsförhållanden. Lagen är uppbyggd så att den ger möjlighet till relativt mjuka ingripanden som efter hand kan ges en fastare form. Lagen kan sägas innefatta moment av sådana tankegångar som ligger bakom såväl kvotlagstiftningen som den obligatoriska arbetsförmedlingen. Socialdemokratin delar allmänt sysselsättningsutredningens uppfattning att främjandelagstiftningen nu måste komma till effektivt utnyttjande och att åtgärder bör vidtas enligt lagens förutsättningar när företagen inte tillgodoser lagstiftningens krav. Lagens uppbyggnad ger goda möjligheter att nå fördelarna både med kvotering och allmän platsför 1978/79: 667 medling som nackdelar förenade med renodlad kvotlagstiftning eliminerats. En klarare rättstillämpning bör uppnås: I särskilda riktlinjer bör nu konkretiseras vad som skall kunna krävas av ett företags anställningspolitik. Strävandena bör gå i riktning mot en närmare kvantifiering av företagens och förvaltningarnas ansvar för sysselsättning av arbetshandikappade. Anvisningarna bör tjäna som riktpunkter vid överläggningar och förhandlingar mellan arbetsgivare och arbetsmarknadsmyndigheter samt i anspassningsgrupper vid bedömning av ökade insatser från företagens sida. Riktlinjerna bör fastläggas med utgångspunkt i volymen arbetshandikappade anmälda i förmedlingsorganisationen och slutgiltigt preciseras som en del i den sammanhållna planering av åtgärder för handikappade som vi förordat tidigare. Mot denna bakgrund föreslår vi att hos regeringen anhåller att föreskrifter utarbetas, med de utgångspunkter som här förordats, i syfte att närmare precisera arbetsgivares ansvar för sysselsättning av arbetshandikappade. En effektiv tillämpning av gällande lag förutsätter att man inom länsarbetsnämnderna kan ta fram underlagsmaterial som belyser företagens personalpolitik, för att sedan jämföra denna med de krav som kan ställas enligt lag och föreskrifter. Detta kräver betydande arbetsinsatser inom nämnden. Redan dagens tillämpning av gällande lag kräver en effektivisering av denna utredningsverksamhet, varför arbetsmarknadsverkets behov av ytterligare personal för denna verksamhet omgående bör tillgodoses. Detta har beaktats när vi i det fortsatta för fram förslag rörande arbetsmarknadsverkets personalutveckling. En försöksverksamhet med särskild personalförstärkning vid vissa länsarbetsnämnder som förordats av sysselsättningsutredningen bör även den komma till stånd sedan föreskrifter om främjandelagens tillämpning utfärdats. Vad vi här förordat om försöksverksamhet bör av ges regeringen till känna. 3.2.3 Rehablitering av förtidspensionerade Samhället får aldrig acceptera att ungdomar som lämnar skolan hänvisas till arbetslöshetskön. Inte heller får vi nöja oss med att unga erbjuds förtidspensionering bara därför att samhället och näringslivet inte förmår att skapa arbetstillfällen. Samhället måste enligt vår mening ta ett ökat ansvar för ungdomar som blivit förtidspensionerade. Målet skall vara att förtidspensionärer kontaktas och får tillfälle att diskutera möjligheterna till rehabilitering och sysselsättning. På ett antal försöksorter bör enligt vår mening i detta syfte bedrivas en uppsökande verksamhet bland unga förtidspensionärer. Verksamheten bör åvila arbetsmarknadsverket och genomföras i nära 1978/79: 667 samarbete med de handikappades egna organisationer. För detta ändamål bör ett anslag om 1 milj. kr. Stora förväntningar kom att knytas till regeringens proposition med anledning av sysselsättningsutredningens betänkande. Utredningen hade övertygande visat att personella insatser från arbetsförmedlingens sida leder till resultat. Det må sedan vara fråga om ökade insatser i det direkta förmedlingsarbetet, i anpassningsgrupperna, i ett fördjupat planeringsarbete, i effektiviserad tillämpning av främjandelagen, i nyttjandet av nya bidrags- och stimulanssystem eller som specialistinsatser för särskilda handikapp. stod det klart att verket inte förfogade över de resurser som är nödvändiga för att åstadkomma dessa ytterligare insatser. Särskilt starkt kändes behovet av förstärkningar beroende på att förmedlingsorganisationen hårt slitits ned under trycket av de massiva arbetsmarknadspolitiska aktiviteter som det sviktande sysselsättningsläget nödvändiggjort. Särskilt stora var naturligtvis förväntningarna bland de handikappades led. Men även arbetsförmedlingens personal tyckte sig nu skymta förutsättningarna för ett meningsfullt arbete till förmån för handikappade arbetssökande. I den proposition som förelagts föreslås förbättringar av de redskap som arbetsförmedlingarna förfogar över i arbetet för handikappade arbetstagare. Tyvärr förblir dock instrumenten illa utnyttjade om personal saknas som kan hålla i verktygen. Det är nu tid att låta insikten om att arbetet med att förverkliga handikappades rätt till arbete är ett handfast, mödosamt och personalkrävande arbete. Insatserna från förmedlingens tjänstemän måste sträcka sig över och långt ut i företagen. Arbetsgivare och arbetskamrater måste övertygas och påverkas. Den handikappade måste få särskilt stöd under utbildning, prövning, träning, introduktion och uppföljning. I propositionen föreslår regeringen att medel beräknas för ytterligare 350 tjänster. Regeringen förutsätter att dessa förstärkningar huvudsakligen kommer den egentliga platsförmedlingen till godo och där i väsentliga delar används för att tillgodose behovet av förmedlingsinsatser och andra anställningsfrämjande åtgärder för arbetshandikappade och ungdomar med särskilda behov. Ett genomförande av regeringsförslagen i dessa stycken är inte tillräckligt för att förverkliga regeringens egna, och ännu mindre sysselsättningsutredningens, förslag till insatser. Till detta kommer så att förmedlingsorganisationen nu är i tvingande behov av upprustning efter de hårda ansträngningar som den utsatts för i den allmänna arbetslöshetsbekämpande politiken. 1978/79: 667 personalförstärkningen väl torde motiveras enbart av behoven inom den egentliga platsförmedlingen, vilket även regeringen i förbigående noterar, torde kunna ifrågasättas om personaltillskott över huvud avsatts för att tillgodose arbetsvårdsbehoven och handikappinsatserna. Beaktar man därtill att, av hårda konjunkturmotiverade insatser, arbetsvårdspersonal fått sättas in i kampen mot den öppna arbetslösheten, kan det ifrågasättas om regeringsförslaget ens kompenserar för den nedtrappade personalinsats i handikappåtgärderna som tvingats fram . Socialdemokraterna finner regeringsförslaget oacceptabelt. behov av personal bör nu bedömas med utgångspunkt i dels kravet på kompensation för tidigare omfördelningar bort från handikappinsatserna, dels behovet av en kraftig förstärkning i syfte att på bred front angripa handikappades arbetsmarknadssituation med alla de instrument som står till arbetsmarknadsverkets förfogande. föreslog i sitt betänkande en femårig plan för utbyggnad av arbetsmarknadsverkets resurser med ca 2 400 tjänster. Därav föreslogs att ca 600 skulle tillföras verket . I petita för /80 har lagt fram äskanden som innefattar en ökning enligt utredningens förslag. En utbyggnad i den storleksordning som föreslagits av utredningen är en ökning som går väsentligt utöver gängse förstärkningar. Socialdemokraterna finner det emellertid och vi hänvisar då bl. a. till vad vi tidigare anfört om personalbehov och tillgänglig personal för handikappinsatser nu motiverat med en inledande kraftinsats till förmån för de arbetshandikappades sysselsättning. Med en kraftfull förstärkning torde befintliga instrument för förbättring av förhållandena för arbetstagare med handikapp komma till väsentligt effektivare användning. Särskilt intresse tillmäter vi möjligheterna att bygga upp den verksamhetsplanering vi förordat i det föregående. Slutgiltig ställning till det samlade personalbehovet bör tas först sedan en redovisning föreligger rörande de resultat som kunnat uppnås med en kraftig inledande personalförstärkning. Verksamhetsplaneringen och dess redovisning av insatser och prestationer får här sin särskilda betydelse. Mera påtagliga resultat torde kunna uppnås först med en personalförstärkning av den storleksordning som sysselsättningsutredningen föreslagit 600 tjänster. Med hänsyn till handikappfrågornas vikt och svårighetsgrad ställs särskilda krav på personalens kvalifikationer. Därför torde än vad som förutsatts av utredningen behöva tas i anspråk för att slutföra en så omfattande nyrekrytering. Med hänvisning till det anförda föreslår socialdemokraterna att arbetsmarknadsverket för /80, utöver regeringens förslag i 1978/79: 667 budgetpropositionen 1979, tillförs medel för ytterligare 300 tjänster. Det bör ankomma på regeringen att efter förslag från slutgiltigt fördela personalförstärkningen på olika aktiviteter inom verket till förmån för de handikappades sysselsättning. 3.2.5 Övriga insatser Södertäljeförsöket Med de särskilda personalinsatser som vi förordat tidigare bör en god grund ha lagts för vissa åtgärder som går utöver vad som föreslagits av regeringen. Sålunda bör förutsättningar ha skapats för att de försök som bedrivs i kommun med speciella insatser för ungdomar med sociala arbetshandikapp efter utvärderingen skall kunna föras vidare i enlighet med sysselsättningsutredningens förslag. Såväl vid riksmötena /77 som 1977/78 har hos regeringen begärt att förslag om vidgade möjligheter för handikappade personer att få tillgång till egen bil läggs fram . I föreliggande proposition meddelar föredragande statsrådet att han av statsrådet nu inhämtat att hon ämnar föreslå regeringen att hithörande frågor utreds närmare. Denna utredning bör nu komma till stånd utan dröjsmål och slutföras i sådan tid att förslag, i den anda som präglat uttalanden i saken, kan framläggas senast i budgetpropositionen 1980. Vad vi här anfört bör av ges regeringen till känna. Med hänvisning till vad som anförts hemställs 1. som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om inriktningen av politiken för arbete åt handikappade, 2. som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om planering av åtgärder för handikappade, 3. hos regeringen begär att gällande främjandelagstiftning kompletteras med föreskrifter rörande arbetsgivares ansvar för sysselsättning av handikappade, 4. som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om särskilda utredningsresurser vid länsarbetsnämnderna för uppföljning av arbetsgivares personalpolitik, 5. som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om försöksverksamhet med särskilda insatser för effektiviserad tillämpning av främjandelagen, 6. beslutar att medel beräknas för försöksverksamhet med upp 1978/79: 667 sökande verksamhet till förmån för unga förtidspensionerades rehabilitering och sysselsättning i enlighet med vad som förordas i motionen, 7. beslutar att utöver regeringens förslag i budgetpropositionen 1979 medel beräknas för 300 tjänster vid arbetsmarknadsverket, 8. utöver regeringens förslag anvisar 22 milj. kr. under anslaget B 1. Arbetsmarknadsservice för de under punkterna 6 och 7 upptagna ändamålen, 9. som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om utredning och förslag rörande motorfordon för handikappade. () () () () () () HANS () () () () () () () () () ()