ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G202901 · 1979-01-24 00:00:00 — I dagens samhälle behöver alla människor rekreation i någon form. I vårt land såväl som i övriga är vi lyckligt lottade genom den rika tillgången på relativt orörd natur. Vår svenska sedvana - allemansrätten - gynnar möjligheterna till naturupplevelser i olika former. Allemansrätten var den rätt människan i den medeltida byn hade att på markerna utom byn, på åker och äng, röra sig till fots, på skidor eller på hästryggen. Hon hade också rätten att med egen eller med vindens kraft ro, paddla, staka och segla på sjöar och i vattendrag. För att klara livhanken hade hon också en rimlig rätt att plocka bär och svamp; dock icke ollonen som utnyttjades av svinen. Man hade rätt att tända en värmande eld av torra grenar, allt detta något som lyckligtvis kunnat bevaras till vår tid. Allemansrätten har också kommit att innefatta tätorts- och landsbons möjlighet att med explosionsmotorns hjälp använda dyrbar energi för att exploatera eller utnyttja mark och natur hemma eller långt borta från hemorten. Ger det den rätta och meningsfulla rekreationen - den som upprätthåller kroppens hälsa och sinnets balans - när man utnyttjar motorn inte bara som ett hjälpmedel att färdas till naturuppelvelsen utan också i själva naturaktiviteten? Förlorar inte badet sin tjusning när bilen tas med ner till stranden? Förstörs inte upplevelsen för den som söker naturen, rekreationen, fågelsången och vinden, när båten i rusar runt oss? Metarens vila blir ingen, ändernas bon skvalpas bort, fiskrommen skadas och vågornas rytm slås sönder. Är det inte bättre att ro, paddla eller segla och låta naturkraften arbeta där den hör hemma? Snöskoterns användning har reglerats men långt ifrån tillräckligt. Överträdelse är en sport, och de reglerande åtgärderna är inte accepterade i vissa kretsar. Här behövs upplysning och undervisning i skola och media. Skall vi tolerera flygplans och helikoptrars användning för rekreation utan att precisera och anvisa sparsamma bestämda leder och höjder? Den tillgång vi eftersträvar och som vi använder dyrbar fritid och hårt förvärvade slantar till - stillheten och ron - förlorar vi genom buller. Detta är nutidsmänniskans situation. Hästkrafterna i olja och bensin medför också störningar i djurlivet, sliter markerna och medverkar till intrång och olaga jakt. För att slippa detta börjar vi mer och mer anlita gemensamma vandringsleder, där man lättare kan avhysa bullret. Men dessa blir i stället så populära att trängsel och slitage i sig blir påfrestande. Människans rättighet borde vara att få söka rekreation och finna den utan motorhästkrafter men med För den som saknar den egna kraften, såsom t. ex.handikappade, skall givetvis motorkraften få vara ett hjälpmedel till dessa naturupplevelser. Med hänvisning till det anförda hemställer jag att hos regeringen begär att samhället genom utvidgad lagstiftning gynnar den fritidsverksamhet som kan utövas av människans egen kraft.
mot · G202902 · 1979-01-18 00:00:00 — av m. fl. om höjt anslag till i I årets statsverksproposition har statsrådet aviserat bidrag till i och i . I fråga om i föreslås en höjning av nuvarande anslag med . i , som för /79 erhåller , föreslås nu få en höjning av . Vi motionärer ifrågasätter inte behovet vid i . Även i har dock haft en mycket expansiv utveckling, och den höjning på 2 000 till . som föreslagits anser vi vara oproportionellt snävt tilltagen i förhållande till vad som föreslås för i . För har gällt, och gäller alltjämt, att finna ut vilken som utvandrat, varför de utvandrat, vad det blev av dem och var deras ättlingar är att söka. Utgångsläget var att från ca 100 000 personer utvandrat till . stod för av den totala utvandringen från . i har inga geografiska gränser uppdragna utan bedriver, om så önskas, forskning angående utvandrade personer från olika delar av landet. Registret i har till betydande del byggts upp av medarbetare som anvisats genom länsarbetsnämnden i . är 21 arkivarbetare verksamma direkt hos . Driftkostnaderna täcks genom anslag företrädesvis från och , som för nästa budgetår anvisat vardera . Från länets övriga 15 kommuner ges också smärre bidrag. I begränsad utsträckning inflyter gåvomedel. Lokalfrågan har kunnat lösas tack vare att och ställt rymliga lokaler till förfogande, varför personalen kan arbeta i en förhållandevis god arbetsmiljö. Föreståndarfrågan är löst via en deltidstjänst. De ökade arbetsuppgifterna för ställer stora krav på dess ledning. Verksamheten har successivt byggts ut över länsgränserna och vidgats till att omfatta även grannländerna. i har med andra ord blivit en riksinstitution av pionjär innebörd. Det är därför befogat att verksamheten ges stöd inte bara från landsting och kommuner utan också från staten. Det är endast tack vare stöd från staten som det är möjligt att anställa kvalificerade krafter i ledningen. påtar sig helt det ekonomiska ansvaret för de i registret verksamma arkivarbetarna. Då verksamhet är livligare än någonsin, kan vi motionärer från inte godta den njugghet som visats, då endast . föreslås i ökning. har helhjärtat stött framställningen. Om följer förslaget i propositionen kommer det att innebära att registret inte kan bedriva insamling av material rörande emigrationen och arbetsvandringarna. Vidare kommer servicen till allmänheten att klart försämras. Med stöd av det anförda hemställer vi att hemställer att regeringen vid prövning av anslag till i höjer föreslaget anslag med . () () () () () () () ()
mot · G202903 · 1979-01-22 00:00:00 — av m. fl. Från statsmakternas sida har uttalats att folkbiblioteken skall utgöra den institutionella grunden för ett mera differentierat kulturutbud och ett alternativ till det kommersiella kulturlivet när det gäller att skapa aktivitet i närmiljö. Trots denna klart fastslagna kulturpolitiska målsättning och trots att flera statliga utredningar understrukit att biblioteken intar en central plats i kulturlivet och i informationsförsörjningen har biblioteken i praktiken haft mycket svårt att nå upp till de krav som ställts på dem. De resurser som folkbiblioteken haft att förfoga över har helt enkelt varit för knappa för att skapa förutsättningar för en så ambitiös kulturell verksamhet som varit önskvärd. har utvecklingen inneburit nedskärningar av biblioteksverksamheten. Kommunernas kärva ekonomiska situation har ofta medfört uteblivna eller ibland t. o. m. sänkta anslag till folkbibliotek och annan kulturell verksamhet. Dessutom har den ofta påtalade skillnaden i standard i vad gäller biblioteksutbudet i olika kommuner ökat. Detta kan bl. a. avläsas i de stora variationerna mellan bokanslagen i kommunerna. Även om folkbiblioteksverksamheten är en angelägenhet i första hand så kan det inte vara rimligt att staten tillåter klyftorna i servicenivå mellan olika kommuner fortsätta att öka. Sådana standardskillnader accepteras inte på andra samhällsområden. Eftersom en samlad överblick över biblioteksverksamheten i landet saknas och någon direkt på folkbiblioteken inriktad utredning inte gjorts vore det angeläget att en statlig utredning fick i uppdrag att klargöra hur bibliotekens roll skall utformas. En viktig uppgift för denna utredning skulle bli att undersöka vad som kan göras för att utjämna både kvantitativa och kvalitativa skillnader mellan olika bibliotek. Bibliotekens roll och ansvar i vad gäller tillhandahållandet av den genom det statliga litteraturstödet utgivningsstödda bokproduktionen är en annan fråga som förtjänar att tas upp i en sådan utredning. Även om folkbibliotekens roll bör vara det främsta syftet med utredningen är det också viktigt att det ökande samarbetet mellan folk- och forskningsbibliotek samt bibliotek på utbildningsområdet blir belyst. Samhällets kostnader för folkbiblioteken uppgick till drygt 650 milj. kr. Det är också mot denna bakgrund angeläget att få fastslaget vilket ändamål denna verksamhet skall tjäna, vilka resurser som är rimliga och hur staten kan underlätta för kommunerna att förverkliga de uppställda Med hänvisning till vad som anförts i motionen hemställs att hos regeringen begär en övergripande utredning om det svenska biblioteksväsendets framtida utformning. () () HANS () i
mot · G202904 · 1979-01-23 00:00:00 — av m. fl. om bevarande av hantverkskunnande Många av de kunskaper vi haft inom gamla hantverk försvinner genom att vi inte i tillräcklig utsträckning sett till att utövarna överfört sitt kunnande till den nya generationen. Dessa hantverk är ofta förknippade med vårt kulturliv. Gamla saker som behöver tillsyn och renovering får inte sitt rätta värde, därför att vi inte kan tillgodogöra oss den gamla tekniken. Ute på våra museer t. ex. har detta blivit ett allt större problem. Få personer finns kvar som kan renovera föremål från äldre tider. Fotomaterial, som ofta utgör vår dokumentation av forna tider, samlas in, men det fordras stora kunskaper om hur gamla plåtar exempelvis skall hanteras och göras tillgängliga för eftervärlden. Nuvarande fotografer har sällan någon utbildning i detta arbete. Liknande situationer förekommer inom våra teatrar, som ofta har äldre dekorer som behöver tillsyn och renovering. Våra äldre kyrkor har samlingar som behöver renoveras, och det behövs hjälp från någon konservator. I det arbetet har vi få läromästare kvar ute i landet. Äldre bokverk som har stora värden för framtiden måste få en behandling som stämmer med deras tidsålder. Inom bokbinderiyrket har vi få utövare. Ute i de flesta landskap har vi inom det textila området mycket som förstörs, om inte kunniga personer, som vet mycket om ursprungsmaterialet, får möjlighet att utföra ett konserveringsarbete och överföra sina kunskaper till nya människor. De här exemplen hör alla till vårt kulturliv som utgör en viktig del för oss människor. För undervisningen i våra skolor är vi också beroende av hur vi kan bibehålla gamla saker, så att eleverna får den rätta känslan för dessa. För att på ett bättre sätt kunna tillvarata de kunskaper som finns hos våra äldre hantverksutövare måste vi få en mera positiv förändring . att anhåller att regeringen uppdraråt att tillsammans med landets museer utföra en inventering och vidta åtgärder somkan lösa den i motionen angivna bristen i samhället. () () () () () () () () () () i Kumla
mot · G202907 · 1979-01-24 00:00:00 — Motion 1978/79:907 av m. fl. om civilingenjörsutbildning för personer som genomgått yrkesteknisk högskoleutbildning har ca 700 personer genomgått yrkesteknisk högskoleutbildning. Försöksverksamheten med denna utbildning har som framgår av vad som anförs i budgetpropositionen lyckats bra, varför regeringen nu föreslår att de yrkestekniska högskoleutbildningarna inrättas som allmänna utbildningslinjer i högskolan. Vi hälsar detta med tillfredsställelse. Redan har det visat sig att flera studerande som avslutat yrkesteknisk högskoleutbildning är intresserade av att fortsätta med högre studier bl. a. inom lärarutbildning eller den tekniska sektorn. Enligt vår uppfattning är det angeläget att detta studieintresse tillvaratas. Om det är möjligt skulle det kunna leda till att vi får fram ett antal högt utbildade tekniker med en unik kombination av praktisk och teoretisk erfarenhet och utbildning. Vi vill därför föreslå att universitets- och högskoleämbetet får i uppdrag att närmare utreda frågan om hur civilingenjörsutbildningen kan anpassas för personer som genomgått yrkesteknisk högskoleutbildning. 1 en sådan anpassad civilingenjörsutbildning är det angeläget att man tar till vara kunskaper och erfarenheter som studerande erhållit dels i sin yrkesutövning, dels i den yrkestekniska högskoleutbildningen. I sammanhanget bör även prövas möjligheten att anordna en särskild forsöksutbildning på området. Enligt vad vi har erfarit torde intresse för en sådan utbildning finnas vid högskolan i . En utbildningsgång av den modell som vi här skisserat innebär också att principen om återkommande utbildning kan utvecklas ytterligare inom den tekniska sektorn, vilket vi finnér angeläget. Med hänvisning till ovanstående hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om särskilt anpassad civilingenjörsutbildning för personer som genomgått yrkesteknisk högskoleutbildning. () () () () () () () ()
mot · G202908 · 1979-01-23 00:00:00 — av i m. fl. om lokalisering till av högre utbildning inom turism och rekreation Inom reselivet och turistnäringen föreligger stora behov av utbildad personal på skilda nivåer. Vid turistråds rikskonferens i pekades på några principiella problemområden för branschen. Utbildningsbehovet är stort och kommer att öka ytterligare . Problemet med kompletterande utbildning för redan yrkesverksamma är svårlöst. Branschen har ett stort behov av forskning och utvecklingsarbete för att bättre kunna svara mot en framtida turism och dess krav. Inom branschen har skett en kraftig ökning av behovet av personal med relevant högskoleutbildning. Branschen är ur näringspolitisk synvinkel missgynnad. Detta måste förändras så att dess praktiska utbyggnad kan gå hand i hand med utvecklings- och forskningsverksamheten. Med tanke på ovan redovisade problem är det av synnerligen stor vikt att utbildningsmöjligheter med det snaraste inrättas och inte skjuts . Vid högskolan i finns en fyraterminers utbildning inom turism- och rekreationsområdet. Då det finns en högskoleutbildning för turistsektorn får man betrakta det som naturligt att en grundläggande utbildning förläggs till län. Härmed skulle en samling av resurserna kunna ske och ett samarbete mellan olika utbildningsnivåer underlättas till fördel för de studerande. Dessutom finns vid Högalids folkshögskola en reseplanerarkurs som vänder sig till elever vilka önskar en yrkesverksamhet inom resebyråbranschen. Ytterligare motiv för en lokalisering av turismutbildning till län är att norra län och är primära rekreationsområden som har en stor turism med stora utvecklingsmöjligheter. Vidare finns majoriteten av glasbruk inom län. sammanträffade representanter för , , och kommuner samt folk från glasbruken i dessa. turistråd och läns turisttrafikförbund har gemensamt beslutat inleda en satsning på marknadsföring av begreppet glasriket. Kommunerna, glasbruken i resp. kommun och turistorganen var enhälliga i sitt beslut att ordna med en marknadsföring . Vid kommande utveckling av utbildning och marknadsföring inom turistnäringen i län är högskolans turistlinjes kunskaper en stor tillgång som självklart måste utnyttjas. Med hänvisning till vad i motionen anförts hemställs att som sin mening ger regeringen till känna att högre utbildning inom turism och rekreation bör förläggas till () () () ()
mot · G202909 · 1979-01-25 00:00:00 — om central intagning till teckningslärariinjerna i och Utbildning av teckningslärare (teckningslärarlinjen 120 poäng) sker i landet på två platser, i vid teckningslärarinstitutet (högskolan för lärarutbildning) och vid . För antagningen till svarar UHÄ (central antagning), medan antagningen till sker lokalt direkt vid teckningslärarinstitutet. För utbildningen till båda dessa orter krävs O att ha grundläggande skolunderbyggnad motsvarande åk 9 i svenska, engelska (särskild kurs), matematik (särskild kurs), historia och samhällskunskap, o att under det år inträde önskas ha fyllt lägst . För att bli antagen i krävs dessutom O att ha fullgjort förberedande konstnärlig ämnesutbildning om . Motsvarande krav uttrycks för utbildningen i som 0 att ha genomgått ettårig förberedande utbildning Fack . Det kan inte vara riktigt att samma allmänna utbildningslinje på två platser 1 landet har olika tillträdeskrav. Till den ettåriga förberedande utbildningen i Fack antas 48 elever, och dessa går då om de blir godkända vidare till teckningslärarlinjen (120 poäng) som också har ett antagningstal på 48 platser. I kan en studerande antas till teckningslärarlinjen 120 poäng efter att ha fullgjort förberedande ämnesutbildning om t. ex. vid , konst- och miljöskolan i , för konstnärlig utbildning i etc. Samma elev som i stället vill bedriva sin teckningslärarutbildning i måste då efter denna utbildning först börja den förberedande utbildningen Fack i och därefter den treåriga teckningslärarlinjen. Enligt min mening bör likadana tillträdesregler gälla för allmän linje över hela landet. Det är otillfredsställande att konstskolor som accepteras som förberedande ämnesutbildning vid inte godtas vid motsvarande utbildning i . Det leder till regionala orättvisor och försätter speciellt norrländska studerande i en sämre situation. Med hänvisning till ovanstående hemställer jag att som sin mening uttalar att central antagning genom UHÄ bör ske till teckningslärarlinjen i både och och att samma tillträdesregler bör gälla för båda utbildningarna.
mot · G202913 · 1979-01-24 00:00:00 — av om högskolekurser för optiker Arbetstakten och den moderna teknologin ställer alltmer ökade krav på individen i arbetslivet. Dessa krav kan vara svåra uppfylla eftersom vi människor har olika prestationsförmåga. Det bästa beviset för betydelsen av detta i ett högteknologiskt samhälle är den intensiva debatten om arbetsmiljöfrågor. Det senaste tillskottet i denna debatt är problemet med synstress som 80-talets folksjukdom, en realitet som kräver förebyggande åtgärder. Arbetarskyddsstyrelsen har uppmärksammat problemet med synstress på några speciella och direkt akuta områden (Arbetarskyddsstyrelsens anvisningar nr 136 om avläsning av bildskärmar. Undersökningen om syn- och ögonbesvär vid heltidsarbete med mikroskop. Synergonomisk bedömning av ett mikrofilmsystem, undersökningsrapport 1977:7). Det har i sammanhanget visat sig att samhället måste se till att specialister utbildas som kan ta hand om problem i samband med den totala seendemiljön som omfattar såväl belysningsproblem som problem med individens komfortabla seende i arbetet. Varifrån skall man då rekrytera dessa specialister? Frågorna i sammanhanget är av teknisk-fysikalisk natur med inslag av fysiologi, och det ter sig därför naturligt - inte minst ur samhällsekonomisk synpunkt - att överlåta arbetet åt den specialistgrupp som redan i sin grundutbildning har denna inriktning, nämligen de legitimerade optikerna. Emellertid måste då dessa få en kvalitetsmässigt förbättrad utbildning på högskolenivå, motsvarande den utbildning som redan finns vid anglosaxiska universitet och högskolor. 1 utredning om ögonvården, avgiven 1975, har alternativa förslag skisserats om en sådan utvidgad och förbättrad utbildning som i så fall skall förläggas till högskola eller universitet. I sammanhanget är det viktigt att en sådan utbildning kommer i gång omgående och att utbildningens längd och kvalitet blir jämförbara med den engelska, amerikanska och norska utbildningen på detta område. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar att hos regeringen begära förslag om 40poängskurser inom högskoleutbildningen för legitimerade optiker. GOTAB 61181 Slockholm 1979
mot · G202915 · 1979-01-23 00:00:00 — av om förskollärarutbildning på I budgetpropositionen 1978/79:100 (bil. 12, s. 503) avvisar föredraganden ett förslag från för högskoleregion om förläggning av förskollärarutbildning till . Avvisandet sker genom sådana formuleringar att det inte kan uteslutas att ett missförstånd föreliggr om avsikter. För det första säger föredraganden att den av föreslagna kapaciteten för utbildningen kan medföra ett för stort utbud av förskollärare på . - Ingenstans i förslag talas emellertid om att den föreslagna utbildningen skall avse enbart . Det sägs tvärtom uttryckligen i skrivelse till regeringen av (s. 3, stycke 4) att, bortsett från det försa årets intagning av 24 elever till 50-poängsutbildningen, det rör sig om en utbildning inte bara för behov utan för hela regionens, dvs. högskoleregion, som förutom omfattar hela . Detta län är det folkrikaste i landet och bristen på förskollärare där är mycket stor. För det andra säger föredraganden att ett ställningstagande till en mer stadigvarande förläggning till bör föregås av en noggrannare prövning av behovet av förskollärare där. - Som ovan sagts är det nu inte behovet av förskollärare enbart på som prövats av utan behovet i hela regionen. Sedan kan det alltid diskuteras vad som menas med noggrann prövning. Uppenbarligen anser föredraganden inte prövning tillräckligt noggrann. Här kan då bara redovisas att och dess föregångare organisationskommittén bearbetat frågan under , att i i två utredningar Ouni 1977 och ) belyst förutsättningarna för lokalisering till , att kompletterat sina utredningar med ytteligare material (), att styrelsen för i (HLS) i en rapport om HLS organisation behandlat frågan och tillstyrkt förläggning till samt att låtit en särskild expert belysa frågan och redovisa den i en PM, vari också förläggning till tillstyrks. ansåg att det material som sammanbragts och presenterats i ärendet var tillräckligt för ett ställningstagande. Materialet ger enligt vid handen att goda förutsättningar finns för en förläggning till av den föreslagna omfattningen. För det tredje säger sig föredraganden f. n. vara beredd att enbart ge möjlighet att förlägga 24 nybörjarplatser i 50-poängsutbildningen till . Detta är i och för sig tacknämligt, men begäran är att först /81 få förlägga utbildning till . Detta bygger på överläggningar med representanter för , vilka anser sig behöva tiden fram till för att iordningställa lokaler i i , dit utbildningen skulle förläggas. Sammanfattningsvis anser jag således att ärendet är tillräckligt noggrant berett och att utredningarna klart talar till förmån för hemställan om förläggning till av förskollärarutbildning av föreslagen omfattning och . Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som anförts i motionen angående förslag om dimensionering, lokalisering och tidpunkt för start av förskolläiarutbildning på .
mot · G202917 · 1979-01-24 00:00:00 — av och om kostnader för sjukledighet m. m. som belastar forskningsanslag En väsentlig del av verksamheten vid universitet och högskolor är den uppdragsforksning som bedrivs där med medel från forskningsråd, STU, riksbanksfond m. fl. För att bedriva denna verksamhet anställer högskolorna främst extra forskare och forskningsassistenter. Lönekostnader för dessa inkl. lönekostnadstillägg skall täckas av forskningsanslaget från beställaren. I anställningsförmånerna för denna personal ingår sjuk-, havandeskaps- och i vissa fall tjänstledighetslön enligt det vanliga statliga avtalet. 1 dessa fall gäller arbetsgivarinträde enligt vilket den anställde erhåller utgående förmåner från arbetsgivaren medan ersättningen från tillfaller statsverket. Om t. ex. en forskningsassistent blir sjuk eller havandeskapsledig, belastas forskningsanslaget med sjuk- eller havandeskapslöner inkl. lönekostnadstilllägg. Högskolan eller forskningsanslaget tillförs dock inga medel för att täcka vikariekostnader. Resultatet blir att forskningsprojektet blir lidande genom att det måste genomföras utan vikarie, vilket kan vara mycket besvärande, särskilt som många projekt bara har en forskningsassistent anställd, eller att det måste avslutas i brist på ekonomiska resurser. I många fall blir resultatet oväntade problem med anställningstryggheten för de anställda. Dessa förhållanden är enligt vår uppfattning klart orimliga. En dellösning kunde vara att i varje fallersättningen från tillfördes forskningsanslagen. Bortfallet genom sjuk- och havandeskapslön m. m. är dock större, och det är angeläget att forskningsanslagen kan få täckning fullt ut. Med hänvisning till vad som anförts hemställs att beslutar hemställa att regeringen vidtar åtgärder så att forskningsanslagen kan tillföras medel som täckning för kostnader vid sjukdom, havandeskap och tjänstledighet. () ()