mot · G202501 · 1979-01-19 00:00:00 — av och om motivering av beslut i resningsärenden Den nya regeringsformen (RF) innehåller detaljerade regler både om det formella antagandet av rättsregler och om deras materiella innehåll. Ej sällan uppkommer frågan om ett avgörande av offentlig myndighet är grundlagsenlig! eller om det står i strid med någon regel i grundlagen. Prövningen härvidlag kommer i många fall att ske i den formen att part, som anser att ett avgörande är oförenligt med någon grundlagsregel, begär resning hos högsta domstolen eller regeringsrätten med yrkande att det av parten som grundlagsstridig! utpekade avgörandet skall undanröjas. Ärenden av detta slag har börjat förekomma i de högsta instanserna som resningsärenden. avgjorde t. ex. regeringsrätten på detta vis frågan om beslut om taxeringsrevision på ett tidningsföretag kunde anses stå i strid med grundlagsreglerna i tryckfrihetsförordningen om anonymitetsskydd för författare och meddelare. Sökanden - ett tidningsföretag - hade i detta fall lämnat en utförlig motivering för sin ståndpunkt. Regeringsrätten avslog resningsansökningen utan någon motivering. Andra liknande exempel kan anföras. De båda högsta instanserna har sedan gammalt tillämpat den praxis då de avslår resningsansökningar att icke närmare redovisa skälen för sitt avslag. En sådan ståndpunkt kunde te sig rimlig då skälen för resning vanligen var att någon ny bevisning icke förebragts i den gamla saken. Det kunde då te sig mindre rationellt att de högsta instanserna skulle i detalj redovisa varför de ansåg den nya bevisning som åberopats ej vara av beskaffenhet att föranleda resning. Helt annorlunda ställer sig motiveringsfrågan i det nya läge som skapats genom den nu gällande regeringsformens tillkomst. En hel rad av dennas stadganden torde i praktiken icke kunna tolkas på annat sätt än att avgöranden av olika slag, vilkas grundlagsenlighet kan sättas i tvivelsmål, dras under de högsta instansernas prövning resningsvägen. Det är genom slutinstansernas avgöranden i resningsärenden av detta slag som den närmare innebörden av åtskilliga grundlagsbud efter hand kan väntas bli närmare klarlagda. Högsta domstolens och regeringsrättens uppgift är efter fullföljdsreformen att lämna vägledning för rättstillämpningen. Det är av stor vikt att sådana prejudikat kan skapas även beträffande regeringsformen och övriga grundlagar. Ett bra sätt att få fram vägledande uttalanden skulle vara, om högsta domstolen och regeringsrätten utförligt motiverade sina beslut, vari de tar ställning till sådana ansökningar om resning som bygger på påstående om 1* 1978/79. Denna viktiga funktion kan de båda instanserna icke utöva i fullt mått så länge de upprätthåller hittillsvarande praxis att icke motivera sina avslag på resningsansökningar. Enklaste sättet att få till stånd ändring i nuvarande praxis är att i 58 kap. RB, som bl. a. handlar om resning, insätta en bestämmelse om att högsta domstolen i princip skall motivera sina beslut i resningsärenden, om frågans beskaffenhet fordrar det. En regel av sådant innehåll kan införas som en ny 6 a § i 58 kap. RB. Regeln skulle visserligen formellt gälla endast högsta domstolen, men regeringsrätten, för vars handläggning av resningsärenden det icke finns regler i skriven rätt, kan väntas följa efter utan något formellt beslut och självmant övergå till att motivera sina beslut rörande resningsansökningar i alla de fall då ärendets beskaffenhet fordrar det. Den närmare utformningen av lagtexten bör utarbetas av vederbörande utskott. Under hänvisning till det anförda får vi hemställa att beslutar att i 58 kap. RB införs en ny regel om motivering av beslut i resningsärende när ärendets beskaffenhet fordrar det.