mot · G2021119 · 1979-01-24 00:00:00 — 1978/79 1119-1123 av m. fl. Kontrollen av den svenska valutahandeln är bristfällig. Förslag till en skärpt valutakontroll i olika avseenden har lagts fram bl. a. i motion 652 till 1977/riksdag. majoritet ansåg i anslutning till denna att inga ytterligare åtgärder var nödvändiga från sida och menade att kompletterat sina kontrollåtgärder i de avseenden som exemplifierats i motionen, t. ex. beträffande missbruket av valutahandelstillståndet inom . Utskottsmajoritetens uttalande måste betraktas som aningslöst, framfor allt i ljuset av den just uppdagade valutasvindeln inom , där ränteinkomster och provisioner på bankens utlandsaffärer systematiskt undanförts av privatpersoner. Dessa transaktioner upptäcktes emellertid ej genom valutakontroll utan som en bieffekt av en helt annan kriminalaffar. Också i andra avseenden som berörts i motionen 1977/78:652 har debatten visat att de åtgärder som föreslogs där har stor aktualitet. De fortsatta analyser som gjorts av den svenska s. k. restposten med mycket stora oförklarade valutainflöden i landet ger grund för hypotesen att delar av restposten kan förklaras genom hemtagning av s. k. svarta, obeskattade pengar. Stora brister finns emellertid även i rutinerna för att beivra den valutabrottslighet som faktiskt är känd av samhället. Handläggningen av den danska s. k. finansbanksaffären kan illustrera några av dessa svagheter. I genomfördes en kontrollaktion bland bankkonton, benämnd Bank -77. I samband med denna aktion översände de danska skattemyndigheterna till det svenska uppgifter om svenskars banktillgodohavanden i danska banker. Antalet i olagliga konton, som på detta sätt uppdagades i den danska finansbanken, var ca 1 300. Kapitalbehållningen uppgick till . Sedan denna valutabrottslighet uppdagades har endast 92 åtalsanmälningar rörande finansbankskontona lämnats från till åklagarmyndigheterna. Preskriptionstiden för denna typ av valutabrott är beroende på brottets art. Den anmärkningsvärt stora skillnaden mellan antalet uppdagade illegala svenska konton i den danska banken och gjorda åtalsanmälningar torde kunna förklaras av dels brister i informationssystemet mellan svenska myndigheter, dels en viss oklarhet om vem som bör ta det första initiativet till att beivra brotten, eller åklagarmyndigheterna. Det synes i flera fall vara så att väntar på förundersökning från åklagaren, innan 1 1978/79. fattar beslut om åtalsanmälan skall göras, medan vissa åklagarmyndigheter inte påbörjar förundersökningar förrän man fått åtalsanmälan från . Dessa brister i möjligheterna att beivra valutabrott sammanhänger delvis med att valutabrott inte faller under allmänt åtal. Enligt motionärernas mening måste en översyn av valutalagstiftningen göras i syfte att låta valutabrott inrymmas under allmänt åtal. Därigenom skulle det föreligga en skyldighet för åklagaren att väcka åtal, då han fått kännedom om valutabrott, varefter handlingarna i målet skulle översändas till för uttalande. Denna process fungerar tillfredsställande vid annan typ av brottslighet och skulle underlätta bekämpningen av valutabrottsligheten. Därutöver bör stadgas att alla myndigheter som har anledning anta att brott förövats omgående skall underrätta åklagaren härom. Detta bör gälla såväl polis, tull som riksskatteverk, riksbank och eventuella andra myndigheter som kan beröras. Härigenom kunde samma snabbhet i behandlingen uppnås som i fråga om t. ex. stölder och annan liknande brottslighet. Finansbanksfallet visar även på en annan brist i valutalagstiftningen, vilken berördes i motion 1977/78:652.1 den nuvarande valutalagstiftningen är förberedelse till valutabrott ej straffbar. Därigenom var det möjligt för den danska finansbanken att annonsera i svenska tidningar om fördelarna med att upprätta - illegala - konton i . Liknande annonsering pågår av och till i svenska tidningar om illegal utförsel av valuta till t. ex. . Också här avviker sålunda behandlingen av valutabrott från samhällets aktioner mot annan brottslighet, där även förberedelser är straffbara. Andra brister i valutakontrollen som borde tas upp i en översyn gäller, som ovan nämnts, det mycket dåliga informationsunderlaget när det gäller införsel till av utländsk valuta, t. ex. varulikvider. Genom att man inte kan kontrollera hemtagning till av utländsk valuta försvagas även väsentligt hela apparaten för att kontrollera illegalt valutautflöde. I detta avseende har länder som t. ex. och väsentligt hårdare regler än de som gäller i vårt land. Kontrollen av valutabankernas utlandsservice till företagen är även bristfällig. Det kan illustreras av bl. a. Götabanks- och Sparbanksaffärerna. Ingen kontroll sker av valutaregleringens efterlevnad i bankerna. Revisionen liksom bankinspektionens undersökningar syftar främst till att övervaka bankernas solvens. egna kontrollresurser är blygsamma. har påtalat en bristande samordning mellan bankinspektionens övervakning och kontroll. Sålunda föreligger i praktiken ingen kontroll från sida av företagens löpande betalningar. Vidare är patent- och licenshandel oreglerad. I samband med den ökande valutaoron har många storföretag byggt upp egna arbitrageavdelningar. Företag med dotterbolag utomlands har härigenom möjlighet att bedriva valutaspekulation genom interntransaktioner. nuvarande system åläggs enskilda tjänstemän i valutabankerna en skyldighet att på eget initiativ delge uppgifter som kan vara besvärande för kunden men har betydelse för prövning av ett ärende. Detta kan leda till en svårlöst intressekonflikt för enskilda tjänstemän i privata affärsbanker där en stark ägarmässig koppling kan förekomma mellan kundföretag och banken. En konflikt torde även kunna uppkomma i vissa fall därigenom att dels har i uppgift att ge service till företagens utlandsrörelse, dels haren kontrollfunktion som innebär att brottslighet skall beivras och anmälas till åtal. Det är mot denna bakgrund motiverat med såväl en förstärkning av egna resurser för att följa valutaflödet till och från landet som skärpta regler för kontroll av de företagstransaktioner som exemplifieras. Därutöver bör, enligt motionärernas mening, övervägas att införa ett fristående kontrollorgan som skulle ha till uppgift att göra uppsökande kontroller hos företag och banker för att främja valutaregleringens efterlevnad. En sådan fristående valutainspekterande myndighet skulle sålunda ha till uppgift dels att löpande kontrollera valutatransaktioner som företas av företagen, dels ges resurser att på motsvarande sätt löpande följa bankernas affärer, dels ges möjlighet att följa utvecklingen internationellt av förändringar i olika länders valutalagstiftning. Den delvis olikartade lagstiftning och praxis som finns i länder, med vilka stora valutatransaktioner sker, motiverar att resurser byggs upp i vårt land för att följa den internationella utvecklingen. Det bör understrykas att en förstärkt valutakontroll är till fördel för företagsamheten i . Möjligheterna till valutabrottslighet och bristande kontrollresurser innebär ju att stora grupper seriösa företag ställs i ett väsentligt försämrat konkurrensläge gentemot de konkurrenter som bygger sin verksamhet på illegala transaktioner. Därför måste en sanering av valutahandeln vara gynnsam för det stora flertalet företag i . De förslag som redovisats ovan bör prövas i en statlig utredning. Det bör understrykas att förslagen inte är intäckta i direktiven till valutaregleringsutredningen. Mot bakgrund av vad som ovan anförts får vi hemställa att hos regeringen begär utredning om en förstärkt valutakontroll, vilken får pröva förslag om att valutabrott underordnas i allmänt åtal, att en valutainspekterande myndighet inrättas och att valutakontrollen förstärks i de övriga avseenden som exemplifierats i denna motion. () () () () ()