mot · G2021469 · 1979-01-25 00:00:00 — av m. fl. om hälso- och miljöfarliga varor tillkom lagen om hälso- och miljöfarliga varor. Lagen var ett svar på den mycket starka kritik som riktats mot de ansvarigas agerande i bekämpningsfrågor. SJ-anställda som besprutat banvallar tillhörde den grupp människor som genom sitt arbete direkt berördes av gifternas verkan och som slog larm då man misstänkte ett samband med cancer. Lagen om hälso- och miljöfarliga varor hälsades med tillfredsställelse av landets miljöaktiva. Det ansågs unikt med den omvända bevisbörda som föreskriver att grundad misstanke om ett preparats skadlighet skall utgöra tillräckligt skäl för ett förbud och att det åligger tillverkaren att motbevisa misstanken. Såväl representanter för dåvarande regeringen som fackligt aktiva och miljörörelsen sade sig vara övertygade om att den nya lagstiftningen effektivt skulle sätta stopp för hormoslyr och andra misstänkta miljögifter. Men lagen har grovt saboterats av flera inblandade parter. uttalade intentioner och riktlinjer när lagen antogs har nonchalerats. De offentliga myndigheter som enligt lagstiftningen har högsta ansvaret har i regel tillmötesgått krav från gifttillverkare och gifthanterare i stället för att lyssna på miljöopinionens krav. har emellertid denna opinion varit så stark att regering och riksdag tvingats ingripa för att stoppa preparat som uppenbarligen borde ha förbjudits av tillsynsmyndigheten. Ett känt exempel är fenoxisyran 2,4,5-T, som innehåller dioxin och som var en del av handelspreparatet hormoslyr. 2,4,5-T förbjöds av , men inte , dvs. närmare efter Sevesokatastrofen i . Vid upprepade tillfällen hade denna fenoxisyra och föroreningen dioxin av högsta ansvariga förklarats som fullt kontrollerbar och risken som negligerbar. kunde med stöd av lagens grundprinciper och med hänvisning till SJ-arbetarnas larm ha stoppat 2,4,5-T och andra växtgifter , det år då också produktkontrollnämnden kom till. 1972-1973 utfördes epidemiologisk undersökning () beträffande svenska banarbetare anställda vid och som exponerats för olika växtgifter. Avsikten med undersökningen varatt utvärdera totaldödlighet, cancerdödlighet och dödlighet i lungcancer. I utredningen hävdades att de arbetare som sprutat med amitrol drabbades i större utsträckning än de som hanterat fenoxisyror. Detta sades vara i så god överensstämmelse med djurexperimentella erfarenheter att försiktighet i användningen av amitrol måste anbefallas". Amitrolet förbjöds och fenoxisyrorna 2,4,5-T och 2,4-D 1 nr 35/1977 meddelas emellertid att ovanstående undersökning reanalyserats och att det nu fanns en viss misstanke om att översjuklighet i tumörer skulle kunna åstadkommas även av fenoxisyror! 1 många olika sammanhang och i polemik mot dem som försökt stoppa användningen av fenoxisyror har den förstnämnda undersökningen använts som ett belägg för preparatens ofarlighet. presenterades en ny undersökning utförd av m. fl. vid onkologiska kliniken i . Undersökningen pekar på ett klart samband mellan cancer i kroppens mjukdelar och kontakt med fenoxisyror och närbesläktade klorfenoler. Det konstateras att den ökade risken för mjukdelstumörer kan förorsakas av antingen de rena preparaten, ingående föroreningar eller kombinationen av dessa. Grundad misstanke om fenoxisyrornas skadlighet har funnits uner en rad år och har framförts av såväl forskaresom en mycket stark opinion. 1 och med undersökning föreligger nu också en vetenskaplig bekräftelse på att dessa preparat är tumörframkallande. Trots detta har produktkontrollnämnden inte förbjudit fortsatt användning av 2,4-D, MCPA m. fl. Myndigheten har inte heller stoppat de klorfenoler som fortfarande används som impregneringsmedel inom textilindustrin. förekom avsiktlig flygbesprutning på en grupp människor som vistades på besprutningsområden i . Flera giftduschade uppsökte läkare och ett fall rapporterades av en klinikchef till länsläkarorganisationen, produktkontrollnämnden m. fl. medicinska konsult avfärdar de rapporterade symtomen som en s. k. placeboeffekt,dvs. Konsulten behandlar inte frågan om effekten hos de lösningsmedel och emulgatorer som ingår i fenoxisyror utan att redovisas. Produktkontrollbyrån har på förfrågan inte kunnat hänvisa till någon undersökning som rör tillsatsmedlen. Få preparat har diskuterats så intensivt som fenoxisyrorna. Ingen annan kemisk produkt har varit föremål för så många olika protestaktioner. Varje besprutningssäsong kämpar lokalbefolkningen på många håll i landet för att få stopp på giftspridningen i skogen. I kampen deltar skogsarbetare, miljögruppsmedlemmar och allt fler människor som upptäckt att ansvarig myndighet underlåter att använda den restriktiva lagstiftning som finns. Stora grupper saknar helt förtroende för de centrala tillsynsmyndigheterna. Agerandet - eller bristen på agerande i samband med , där kemiska preparat aktuella för den svenska marknaden ingått i förfalskade testrapporter - avslöjade att hänsyn till giftfabrikanters och importörers profitbegär vägde tyngre än ansvaret inför den inhemska miljöopinionen och skyddet av människors hälsa. De ansvarigas ovilja att ingripa mot fenoxisyrorna har för allmänheten utgjort ett avslöjande exempel. 1 stället för att stoppa den kemiska lövslybekämpningen i skogsbruket inriktar myndigheter, tillverkare och forskare sin verksamhet på att finna nya Ett i raden-gly fosfat under handelsnamnet Rounduptillhörde de som testats av Bio-Test i . Medlet anses fö ökad användning i samma takt som en eventuell avveckling av de mera ökända preparaten kommer till stånd. Som ett led i verkligt skogsvårdande arbete och för att skapa nya arbetstillfällen borde det vara en självklar uppgift att tillse att den kemiska lövslybekämpningen i skogsbruket helt upphör. Många sektioner i kräver i likhet med miljörörelsen och en mycket stark opinion att giftspridningen i skogen stoppas. Hälsovårdsnämnderna som är lokal tillsynsmyndighet enligt lagen om hälso- och miljöfarliga varor saknar i praktiken möjlighet att ingripa mot besprutningar även om t. ex. en vattentäkt hotas. En hälsovårdsnämnd beskriver efter giftspridningen 1978 i ett yttrande sin ställning som tillsynsmyndighet: Rättsläget är sådant att hälsovårdsnämnderna f. n. nästan helt saknar möjlighet att i förebyggande syfte ingripa mot olämplig spridning av kemiska bekämpningsmedel i känsliga områden, såsom närhet till bebyggelse, vattentäkter, naturreservat samt sjöar och vattendrag. I yttrandet sägs vidare att nämnden genom analyser kunnat konstatera att angivna gränser för flygbesprutning inte följts. Nämnden kräver lagligt vidgade befogenheter att undanta känsliga områden från giftspridning. Även i detta avseende har alltså lagstiftarnas intentioner saboterats. Ett av de löften som getts handlade om att ge de lokala tillsynsmyndigheterna större befogenheter att skydda människor och miljö inom den egna kommunen. De flesta beslut som syftat till att minska giftspridningen har upphävts av högre instanser (länsstyrelse m. fl.). Den negativa handläggningen har ofta skett med stöd av uttalanden från produktkontrollbyrån vid . Med hänvisning till det framförda föreslås 1. att beslutar om totalt förbud mot användningen av fenoxisyror i skogsbruket, 2. att beslutar om totalförbud mot all kemisk lövröjning i skogsbruket, 3. att hos regeringen hemställer om lagförslag innebärande att alla kemiska preparat skall förses med fullständig innehållsdeklaration, dvs. även av tillsatsmedel, 4. att hos regeringen hemställer om förslag om vidgade befogenheter för hälsovårdsnämnderna i tillsynsarbetet anslutning till lagen om hälso- och miljöfarliga varor. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)