mot · G2022456 · 1979-04-17 00:00:00 — 1978/79 2456-2457 av m. fl. med anledning av propositionen 1978/79:111 om åtgärder mot krångel och onödig byråkrati m. m. Det svenska utbildningsväsendet karakteriseras sedan gammalt av en stark centralism och ett detaljerat regelkomplex. Orsakerna till detta är flera. a. har det funnits en stark önskan att överallt i landet garantera alla elever, oavsett bostadsort, lika möjligheter till utbildning. Särskilt i ett uppbyggnadsskede har det i detta syfte varit naturligt att kringgärda skolverksamheten med en rad bestämmelser om verksamhetens inriktning, organisation och innehåll. Undersökningar visar att skillnaderna i utbildningskvalitet inte finns mellan olika kommuner och skolor utan mellan skilda klasser och elever inom samma skola. Om det skall bli möjligt att verksamt förbättra skolgången för elever med svårigheter, behövs en långtgående decentralisering av en rad beslutsfunktioner på skolans område. Den socialdemokratiska regeringen tog därför initiativ till ett omfattande utredningsarbete i syfte att flytta beslut på skolområdet från central till lokal och regional nivå. , utredningen om skolans inre arbete (), utredningen om skolan, staten och kommunerna (SSK) samt utredningen om den gymnasiala utbildningen är uttryck härför. Det statsbidragssystem som fattade beslut om innebär både en förenkling och en decentralisering med ökade möjligheter att lokalt förfoga över statsbidraget utan detaljföreskrifter. Förenklingen medför att kommunernas arbete med att rekvirera statsbidraget högst avsevärt reduceras. För statens del blir arbetet också enklare, bl. a. i genom att antalet besvärsärenden minskar. SSK:s huvudbetänkande innehåller principiella förslag i riktning mot ett ökat kommunalt ansvar för skolverksamheten. a. högskolereformen har ett ökat ansvar för den högre utbildningens organisation och innehåll lagts lokalt. Propositionen om åtgärder mot krångel och onödig byråkrati bör ses mot denna bakgrund. Propositionen innehåller emellertid på skolområdet inte några förslag som verkligen bidrar till förenkling och mindre byråkrati. Det är med förvåning vi konstaterar att regeringens förslag torde få rakt motsatt verkan. Mot bakgrund av anhopningen av ärenden i föreslås att besvär över länsskolnämnds beslut i bl. a. tjänstetillsättningsärenden skall kunna anföras inte bara hos regeringen, som fallet är , utan även hos 1 1978/79. Förslaget innebär att man för in ytterligare en besvärsinstans, utan att detta skapar några garantier för att antalet besvärsärenden i blir färre. Förslaget att införa ytterligare en besvärsinstans kan vi inte se som en åtgärd mot krångel och onödig byråkrati, tvärtom. Förslaget läggs fram utan någon redogörelse för den ingående behandling som föregick beslutet om nuvarande handläggningsordning. Det förefaller, av propositionen att döma, som om frågan inte har någon förhistoria. Gällande bestämmelser utformades på grundval av ställningstaganden till propositionen 1956:182 om skolväsendets lokala och regionala ledning samt till propositionen 1957:61 om riktlinjer för tillsättning av vissa lärår- och skolledartjänster. 1 proposition angavs som skäl för att länsskolnämnds beslut skulle kunna överklagas till Kungl. Maj:t att det borde finnas en besvärsinstans för samtliga ärenden som avgörs på nämndnivå (s. 237). Sålunda ansåg departementschefen att praktiska skäl starkt talar för utredningens uppfattning att en myndighet, Kungl. Maj:t, skall pröva besvär över mellaninstansens beslut. Läget var att det fanns två centrala myndigheter på skolans område, varför endast Kungl. Maj:t kunde komma i fråga. är enda central förvaltningsmyndighet på skolområdet, vilket med hänsyn till behovet av att minska antalet besvärsärenden i talar för att den förändringen vidtas att länsskolnämnds beslut i tillsättningsärenden bör få anföras hos som sista besvärsinstans. Därmed skulle arbetet i verkligen avlastas. Vad regeringen nu föreslår innebär bl. a. att ett fyrainstanssystem skolstyrelse, länsskolnämnd,skolöverstyrelse, regering -införs i ärenden om tillsättning av icke-ordinarie lärare. Enligt regeringsförslaget skall ändringen förutom tillsättningsärenden också gälla beslut av länsskolnämnd om vikariat, dispens från behörighetsvillkor i enskilt tjänstetillsättningsärende och tjänstledighet. Detta bör ses i belysning av att föredraganden i propositionen 1956:182-då bl. a. länsskolnämnderna föreslogs inrättade - på principiella grunder tog avstånd från ett system med fyra instanser. Då uttalades bl. a. följande (s. 236-237): Besvärsinstans i förhållande till mellaninstansen skall enligt utredningens (skolstyrelseutredning) mening vara Kungl. Jag ansluter mig till detta förslag. Beträffande beslut som fattas av de lokala skolmyndigheterna skulle man på detta sätt få ett sedvanligt treinstanssystem, medan man å andra sidan endast skulle kunna få en överprövning i en instans av beslut som ursprungligen fattats av mellaninstansen. För att undvika det senare förhållandet har vid remissbehandlingen ifrågasatts, om inte de centrala skolmyndigheterna borde föras in som besvärsinstanser närmast över mellaninstanserna. Härför talar naturligtvis vissa skäl, men beträffande beslut som fattas av lokal skolstyrelse skulle man då få ett fyrainstanssystem, vilket får anses vara onödigt omständligt och även skulle strida mot besvärssakkunnigas uttalande rörande instansordningen i betänkandet om administrativt rättsskydd, där det förutsättes att högst tre instanser skall finnas. Grunderna för den nuvarande handläggningsordningen har sålunda behandlats mycket ingående i både dess principiella och dess praktiska delar. Mot detta står i den nu framlagda propositionen bara föredragandens bedömning att förslaget kommer att medverka till att öka utrymmet i för planering och handläggning av större frågor. Förändringen kommer enligt föredraganden också att medföra kortare handläggningstider i de aktuella ärendena. På vilket sätt en kortare handläggningstid skulle bli följden av ett fyrainstanssystem i stället för ett treinstanssystem uttalar sig föredraganden inte om. Förhållandet torde enligt vår mening bli det rakt motsatta. Förslaget garanterar inte heller att man i kommer att få färre besvärsärenden. Enligt vår bedömning kommer lärarna i stor utsträckning att utnyttja hela instanskedjan. Däremot kommer , som f. n. endast avger yttrande till regeringen över besvär över tillsättningsbeslut av länsskolnämnd, att få ökade arbetsuppgifter. Den föreslagna ordningen innebär att först skall pröva besvär över länsskolnämnds beslut och därefter också avge yttrande till regeringen, om besvärsärendet fullföljs dit. Socialdemokraterna kan inte acceptera åtgärder.för krångel och onödig byråkrati. När det gäller propositionen i denna del bör besluta att som sin mening ge regeringen till känna vad som i motionen anförts om bibehållande av nuvarande besvärsordning vid vissa länsskolnämndsbeslut. Vi vill även erinra om uttalandet proposition om att skoldirektörerna "under en övergångstid skulle förordnas av Kungl. Maj:t (s. 64). Denna fråga förbigår föredraganden med tystnad. Socialdemokraterna anser att tillsättningen av skoldirektör och motsvarande bör få en snar lösning, innebärande att skolstyrelserna tillsätter dessa tjänster. En mer långtgående decentralisering på detta område hänger dock samman med pågående utredningsarbete. Vi avstår därför nu från att lägga fram förslag om åtgärder i detta syfte. Socialdemokraterna anser att såväl decentralisering som avbyråkratisering bör komma till stånd på skolområdet. För att det skall bli en realitet bör man eftersträva sådana effekter som tidigare beskrivits rörande statsbidraget till . Finns det en strävan att begränsa den statliga administrationen inkl. bör grundläggande regelsystem förändras. Någon sådan vilja präglar inte regeringens förslag. Med hänvisning till vad som anförts i motionen hemställs att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna vad som i motionen anförts om bibehållande av nuvarande besvärsordning vid vissa länsskolnämndsbeslut. () () () () () () () () () ()