mot · G2021464 · 1979-01-25 00:00:00 — av m. fl. Sedan civilutskottet (1977/78:16) bl. a. behandlade vår motion (1977/ 78:1383) om resursförstärkning vid naturvårdsenhet i med fyra handläggartjänster har ytterligare oroande händelser skett på miljövårdsområdet i vårt län: Utsläppen från Torslandaverken. Upptäckten av försurat grundvatten i . De omfattande oljeskadorna på . har vidare förljande arbetsuppgifter fatt ökad angelägenhetsgrad: Transport av miljöfarliga varor. Enligt årets budgetproposition har naturvårdsenheten i O-län erhållit ytterligare en handläggartjänst för miljöskyddsarbete. Vi förutsätter att denna tjänst inte utnyttjas för permanentning av en befintlig extra tjänst. En jämförelse med andra storstadslän visar att endast har 18 fasta tjänster, medan har 33 fasta tjänster och län 20 fasta tjänster. Man skall då ha i minnet att praktiskt taget hela landets raffinaderiverksamhet och petrokemiska verksamhet samt andra emitterande industrier är samlade till länet. Landets ojämförligt största hantering av oljeprodukter och annat miljöfarligt gods skeri hamnar inom Olän. Rådande vindförhållande med huvudsakligen västliga till sydvästliga vindar medför också en betydande import av luftföroreningar med svåra försurningseffekter som följd. Här finns också storstadstrafiken, med dess utsläpp av bl. a. bly och kolväten. Genom länets karaktär av storstadslän finns det inom den allmänna naturvården stora problem med avvägningar mellan rekreationsintressen, vetenskapliga naturvårdsintressen och exploateringsintressen. Intressekonflikterna finns väl dokumenterade i den fysiska riksplaneringen - de obrutna kustområdena, det högexploaterade kustområdet kring , dalgång och Hogdalsnäs. Inom miljövårdens område är det särskilt angeläget med resurstillskott för att skall kunna skyndsamt slutföra pågående arbete med omgivningskontrollprogram för , följa upp de fastställda omgivningskontrollprogrammen för Brofjordenområdet och , initiera och följa upp utsläppskontrollprogram för enskilda objekt samt konstruktivt angripa den tilltagande försurningen av mark och vatten i Den allmänna naturvårdens personalresurser inom är också besvärande knappa, inte minst med hänsyn till de omfattande säkerställandeuppgifter som foijer av den fysiska riksplaneringen. Till mer än hälften utförs arbetsuppgifterna inom denna sektor av extra anställd personal, ett förhållande som bestått . i O-län har med detta som bakgrund i en skrivelse till regeringen framställt begäran om ytterligare medel för att kunna behålla de extra tjänster som finns. Vi finner det därför angeläget att upprepa vårt krav från (motionen 1977/78:1383) om ytterligare tjänster. Vi föreslår därför tre handläggartjänster utöver vad regeringen föreslagit i årets budget. Denna begäran skall ses i samband med en övergripande motion av m. fl. (s) i samma ärende, där 25 nya tjänster äskas. Vårt krav på tre tjänster ingår som en del av denna. Begäran om utredning kring miljön i begärde i en särskild utredning om de samlade utsläppen från den petrokemiska industrin i . Någon sådan utredning har ännu inte kommit till stånd. Dagarna kom besked om det första fallet av grundvattenförsurning någonsin i , just från Stenungsundsområdet. Vattnet har där i vissa grundvattenbrunnar haft ett pH-värde ,8. Värden över 3,5 bedöms som direkt hälsofarliga. Även om denna försurning inte har något direkt samband med den petrokemiska industrin, gör försurningen det ännu mera angeläget med den föreslagna utredningen. I den rapport som låg till grund för framställningen från framhölls att utsläppen från raffinaderierna och den petrokemiska industrin är ofullständigt kända till storlek och art, liksom miljö- och hälsoeffekterna av dessa utsläpp. Vi bifogar rapportens sammanfattning såsom bilaga till denna moiton. Med hänvisning till vad som anförts lår vi härmed hemställa 1. att hos regeringen hemställer att naturvårdsenheten vid i förstärks med tre handläggartjänster utöver vad regeringen föreslagit, 2. att beslutar uppräkna anslaget med ett belopp som motsvarar kostnaden därav, 3. att hos regeringen begär en särskild utredning om de samlade utsläppen från den petrokemiska industrin i . () () Sammanfattning av lägesrapport Miljöskyddsfrågor vid petrokemisk industri och raffinaderier i En mycket ofullständig bild av utsläpp och effekter har erhållits på grund av parametrarnas och mätningarnas trubbighet och brister. Nya undersökningsresultat tyder på att 100-tals olika ämnen släpps ut i miljön från här aktuella industrier. återstår dock för exempelvis petrokemin i avloppen som en okänd rest av oidentifierade ämnen. På luftsidan saknas ännu detaljerade analyser men samma ämnen som finns i avloppen finns även i luftutsläppen i större eller mindre mängder. Många av villkoren för utsläppen till luft och vatten ter sig i ljuset av dessa nya kunskaper som mindre meningsfulla. Utsläppsgränser för ospecificerade föroreningar som olja, organisk substans, förorenande ämnen, stoft, sot, kolväten m. m. är exempel härpå. Luftutsläppen är i allmänhet ca 1 000 gånger större än vattenutsläppen vilket visar hur luftvårdsarbetet släpar efter. De verkliga utsläppen till både luft och vatten torde i många fall vara betydligt större än vad som antagits. De diffusa luftutsläppen, exempelvis allmänt läckage, som för flertalet industrier utgör huvuddelen av luftutsläppen, har aldrig verifierats med kontrollmätningar. Angivna mängder härstammar enbart från beräkningar och grova uppskattningar. Ett bullerproblem som kan vara av stor betydelse men ännu inte uppmärksammats är s. k. infraljud. Effekterna i miljön på lång sikt av här aktuella utsläpp är föga kända. Samverkan mellan olika ämnen, andra utsläpp, farliga nedbrytningsprodukter m. m. komplicerar bilden. Intresset för långtidseffekter av även låga föroreningshalter ökar eftersom det numera är konstaterat att någon nolleffektnivå för ämnen med mutations- och cancerframkallande verkan inte finns. Nästan 100-procentig överensstämmelse råder dessutom mellan mutations (skador på arvsanlagen) - och cancerframkallande verkan. Rapporter från om högre frekvenser av vissa cancerformer i områden med petroleumindustri inger betänkligheter. Akuta skador såsom fiskdöd, igenväxning, syrebrist och dylikt har inte varit aktuellt och torde även vara av mindre intresse i sammanhanget. Beträffande ackumulering och nedbrytning av organiska ämnen i naturen och organismer har i många fall troligen en felaktig bild erhållits genom att enbart det ursprungligen utsläppta ämnet eftersökts. Stabila nedbrytningsprodukter och metaboliter har därmed inte upptäckts. På grund av det stora antalet ämnen och de begränsade resurser som står till buds är det helt nödvändigt att i det fortsatta miljövårdsarbetet prioritera och i forsta hand hindra ej reparerbara skador och effekter i miljön. Ett sådant arbete har påbörjats i av det amerikanska och den kemiska industrin. Ämnen eller deras nedbrytningsprodukter som är ackumulerbara, fettlösliga, svårnedbrytbara, cancerframkallande, fosterskadande eller skadar arvsanlagen bör exempelvis hamna i högsta prioritet. Ett flertal sådana ämnen har numera konstaterats i här aktuella utsläpp, i vissa fall där man inte väntat sig det. I biologisk test av ett av petrokemiavloppen har således helt logiskt utslag för mutationsframkallande effekter erhållits. Bly och extremt stora aromatutsläpp har påvisats i ballastvatten. Aromatiska aminer och andra kväveföreningar är exempel på andra organiska ämnen som troligen ingår i utsläppen och är potentiella risker. Utanför har i sedimenten konstaterats de högsta halterna av polyaromater längs hela . En bekräftar att polyaromater är ett av de stora miljöproblemen utanför raffinaderier och krackeranläggningar. Kontroll, analyser och tester grundläggande kontrollanalyser på vattensidan har varit BOD, COD, suspenderade ämnen och olja. För luftutsläppen har det varit sot, stoft, totalkolväten och luktande ämnen. Dessa parametrar och analysmetoder måste dock med de kunskaper som finns betecknas som helt otillräckliga för att beskriva här aktuella utsläpp. Från miljösynpunkt besvärliga ämnen ger exempelvis i regel låga BOD- och COD-värden, eftersom de oftast är biologiskt och kemiskt resistenta och svåroxiderade. Oljeanalyserna innebär att endast de minst farliga kolvätena mäts och ger dessutom fel totalhalter olja. Suspenderade ämnen ger inget besked om vad för slags förorening det är fråga om. Totalkolväteanalyser på luftsidan innebär att ofarliga kolväten får lika hög dignitet som giftiga och cancerframkallande. Svaveldioxid, sot och stoft är som isolerade parametrar över huvud taget inte relevanta parametrar i närmiljökontrollen. Biotest på petrokemi-avloppen för kontroll av akut toxicitet har pågått utan att egentligen fylla någon funktion och är exempel på ett föråldrat synsätt. Under långa perioder har vid en industri exempelvis lika många fiskar dött i akvariet med rent referensvatten som i det med avloppsvatten, vilket visar utvärderingssvårigheterna med denna kontroll. Kontinuerliga dygnsprovtagare, som närmast är standard för avloppskontrollen, innebär att av föroreningarna avdunstar innan analys sker. Enda framkomliga vägen att nå längre i miljöskyddet torde i princip vara en identifikation av ämne för ämne eller grupper av ämnen. För detta ändamål finns en rad analyssystem tillgängliga såsom gaskromatografi, masspektrometri och vätskekromatografi, varvid även helt okända ämnen i komplexa prover kan identifieras. Kontinuerlig automatisk kontroll i själva utsläppet torde f. n. vara den mest relevanta utsläppskontrollen. Exempel på sådana system för kontroll av specifika miljöfarliga ämnen finns vid ett flertal industrier. Fjärranalyser med hjälp av särskild fototeknik och lasersystem ger utomordentliga möjligheter till både utsläpps- och övergripande omgivningskontroll och har redan försöksvis använts inom länet. För kontroll av mutations- och cancerframkallande effekter finns en mångfald biologiska test-system utvecklade. Det som vunnit mest spridning och som närmast är standardiserat i är det s. k. test med bakteriestammar. Avlopps- och luftprover kan med denna metod prövas direkt som de är, varvid även samverkande effekter av olika ämnen kan upptäckas. Denna typ av tester ger långt mer värdefull information än gängse med enbart akut giftighetskontroll. Teknik och kunskap finns att exempelvis studera genetiska skador och därmed potentiella cancereffekter direkt i recipienten. Biologisk rening vid här aktuella industrier torde vara mindre meningsfullt. Den huvudsakliga reduktionen av olja och andra organiska ämnen sker i stället genom avgång till omgivande luft i samband med de stora mängder luft som pumpas in i avloppet för att möjliggöra biologisk nedbrytning (s. k. strippningseffekt"). De ämnen som trots allt bryts ner är helt logiskt de mest lättnedbrytbara som är minst farliga för miljön. Det som är mest miljöfarligt och som i första hand borde elimineras släpps däremot ut i miljön. I många fall är även kemisk rening tämligen verkningslös. När det gäller oljehaltigt ballastvatten har reningseffekten visat sig vara mycket begränsad. Från mekaniska oljeavskiljare sker en väsentlig avdunstning till omgivande luft, som är långt större än vad man antagit. Vid ett medelstort raffinaderi är det fråga om ca kolväten .