ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G30258 · 1979-10-16 00:00:00 — 1979/80 58-64 med anledning av propositionen 1979/80:6 om uppgifter och organisation, m. m. vidareutbildning (NLV) har funnits . Nämnden utses av regeringen och har egen instruktion. Ledamöterna i nämnden företräder , , sjukvårdshuvudmännen, de medicinska fakulteterna och läkarkåren. Kanslifunktionen är förlagd till . Nämnden är ansvarig för kvaliteten i läkarnas vidareutbildning. Genom sina ämnesexpertgrupper håller NLV fortlöpande kontakt med den medicinska utvecklingen. NLV anordnar systematisk undervisning och kunskapsprov och meddelar beslut om godkänd allmäntjänstgöring och bevis om allmänläkar- och specialistkompetens. NLV håller f. n. på med en översyn av allmänläkar- och specialistutbildningen och har avslutat en utredning om läkares efterutbildning. I propositionen 1978/79:6 om uppgifter och organisation, m. m. föreslås att NLV förvandlas till ett rådgivande organ till . Stora delar av verksamheten skall decentraliseras till landstingen. Förändringen innebär att en av ledamöterna i nämnden, , övertar huvudansvaret för verksamheten, medan de övriga ledamöterna inklusive utbildningsmyndigheterna tilldelas rollen av rådgivare. NLV:s nuvarande ställning och sammansättning återspeglar uppfattningen att nämndens verksamhet går utöver verksamhetsområde. har inte förutsättningar att överta kontrollen av vidareutbildningens kvalitet. En sådan kontroll förutsätter en ingående kännedom om arbetsförhållandena inom de olika medicinska verksamhetsområdena. Någon regional organisation som kan överta väsentliga uppgifter från NLV finns inte. Sjukvårdsregionsnämnderna har inte beredskap för uppgiften, och sjukvårdsregionerna har inte kapacitet att bära upp regionala NLV-organ med fullständig verksamhet. Propositionen ger en missvisande bild av NLV:s verksamhet. Man har förbisett NLV:s huvuduppgift, nämligen att upprätthålla kvaliteten i läkarnas vidareutbildning och avgöra vilken tjänstgöring och vilka sjukvårdsinrättningar som ger ett fullgott utbildningsinnehåll. Nämndens ämnesexpertgrupper nämns över huvud taget inte i propositionen. Där beskrivs däremot NLV som ett organ som i huvudsak har kamerala och administrativa uppgifter i fråga om systematisk undervisning och kunskapsprov. Detta är en missuppfattning. NLV:s undervisningsdelegation planerar tillsammans med ämnesexpertgrupperna innehållet i kurserna, ett innehåll som givetvis förändras i takt med den medicinska utvecklingen. Kunskapsproven utformas och rättas av NLV. Den ändring av NLV:s ställning som föreslås i propositionen riskerar att föra med sig en kvalitetssänkning i läkarutbildningen med åtföljande konsekvenser för sjukvården. Med sin nuvarande ställning och sammansättning kan NLV åstadkomma en avvägning mellan sjukvårdspolitiska och utbildningsmässiga krav. De olika intressenterna tillför arbetet stor sakkunskap. En samlad bedömning kan göras av olika synpunkter och önskemål som grund för brett förankrade och väl grundade lösningar. Med stöd av vad ovan anförts hemställs att som sin meningger regeringen till känna att vidareutbildning bör bevaras med nuvarande självständiga ställning och allsidiga sammansättning.
mot · G3026 · 1979-10-04 00:00:00 — med anledning av propositionen 1978/79:197 om vårdutbildning inom högskolan I propositionen 1978/79:197 om vårdutbildning inom högskolan, vars behandling uppskjutits till /80, upptas förslag om en översyn av arbetsterapiutbildningen. I samband med att utbildningen inordnades i högskolan slopades inträdeskravet på vårdpraktik. En viss omfördelning av innehållet i den treåriga utbildningen genomfördes också. Denna omfördelning har gjort det möjligt att genomföra en samläsning för arbetsterapeutlinjen och sjukgymnastlinjen dels i en inledande grundkurs om 10 poäng, dels i studier omfattande ytterligare 15 poäng. Dessa möjligheter till samläsning har endast utnyttjats vid vårdskolan i . Utredningen 77 föreslår att nuvarande arbetsterapeutlinje och sjukgymnastlinjen förs samman till en linje, rehabiliteringslinjen, med två varianter. Flertalet remissinstanser stöder också förslaget, och i propositionen förordas, med utgångspunkt från att arbetsterapi och sjukgymnastik är två behandlingsformer som kompletterar varandra, att en sådan rehabiliteringslinje kommer till stånd. Beträffande utbildningstidens längd har Vård 77 föreslagit att var och en av de nuvarande båda linjerna avkortas med 10 poäng, eftersom gymnasieskolans vårdlinje anses lämplig som grund för rehabiliteringslinjen. Dessutom anser utredningen att det inte finns skäl för att arbetsterapiutbildningen skall ha en längre utbildningstid. Sjukgymnastutbildningen bör enligt utredningen bli 90 poäng och arbetsterapeututbildningen 200 poäng. Det är på denna punkt som remissinstanserna genomgående anmäler annorlunda uppfattning. Antingen bör man, enligt dessa, behålla dagens poäng eller åtminstone hålla frågan öppen till dess nuvarande utbildningar har utvärderats. Utbildningen är nämligen mycket bred och omfattar hela människan, även den psykiska sidan. I propositionen har departementschefen endast delvis tagit fasta på dessa synpunkter. Sjukgymnastutbildningen bör behålla den längd den har , anser han. I fråga om arbetsterapeututbildningen framhåller han att den bör ses över i sin helhet. Mot bakgrund av bl. a. teknikernas ändrade inriktning bör särskilt övervägas en förkortning av utbildningstiden enligt Vård 77:s förslag. Vi anser att propositionen inte tagit tillräcklig hänsyn till remissinstansernas krav på att frågan om utbildningstidens längd bör hållas öppen till dess nuvarande utbildning har utvärderats och förordar därför att översynen kombineras med en utvärdering av arbetsterapeututbildningen, sådan den anordnats sedan reformen 1977.1 sammanhanget vore det också värdefullt om samläsningen för arbetsterapeutlinjen och sjukgymnastlinjen, sådan som den förekommer vid vårdskolan i , blev föremål för utvärdering. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att måtte besluta begära att regeringen, vid utfärdande av direktiv för översyn av arbetsterapeututbildningen, beaktar de i motionen framförda tankegångarna.
mot · G30260 · 1979-10-16 00:00:00 — av förste vice talmannen m. fl. med anledning av propositionen 1979/80:6 om uppgifter och organisation, m. m. I propositionen 1979/80:6 framläggs förslag om framtida uppgifter och organisation. Förslagen anges vara i huvudsak av principiell och övergripande natur, och detaljutformningen av styrelsens organisation enligt angivna riktlinjer och resursramar skall uppdras åt en särskild organisationskommitté. I propositionen aktualiseras också frågor om ändrat huvudmannaskap för den rättspsykiatriska organisationen och det rättsmedicinska undersökningsväsendet samt om en omorganisation av rättsläkarrådet. I fråga om den rättspsykiatriska organisationen konstaterar departementschefen att starka skäl talar för en bättre integrering av rättspsykiatrin med den allmänpsykiatriska vården och att sådan integrering bäst uppnås om hela huvudmannaskapet läggs över på landstingen. Det förutsätts att statens förhandlingsnämnd får uppdrag att förhandla med berörda landstingskommuner om övertagandet av huvudmannaskapet samt om eventuella särskilda vårdresurser och användningen av dessa. Mot förslaget att huvudmannaskap för rättspsykiatrin skall upphöra finns ingen anledning att erinra. Däremot måste det ifrågasättas om landstingen ensamma skall svara för huvudmannaskapet. Då domstolarna är huvuduppdragsgivare för rättspsykiatrin och frågan har nära anknytning till kriminalvården måste det övervägas om inte huvudmannaansvaret för den rättspsykiatriska verksamheten måste förankras hos staten. Vid sidan av sina traditionella undersökningsuppgifter bör rättspsykiatrin ta på sig ett ökat vårdansvar. Härför krävs emellertid tillgång till sjukvårdsresurser, exempelvis vårdavdelningar integrerade med den nuvarande psykiatriska vården. Vården bör i första hand avse dem som efter rättspsykiatrisk undersökning döms till vård och den bör därvid omfatta såväl sluten vård som eftervård, exempelvis efter utskrivning från sjukhus. Rättspsykiatrin torde vidare kunna åläggas ett öppenvårdsansvar för personer som döms till öppen psykiatrisk vård eller som står inför frigivning från långvariga frihetsstraff. Med hänsyn till kriminalitetens ojämna fördelning i landet - av den totala kriminaliteten faller inom den nuvarande Stockholmsklinikens upptagningsområde - kan rättspsykiatriska enheter lämpligen inte organiseras inom varje landstingsområde. Härför krävs en samordning mellan landstingen, eventuellt i en organisation med en rättspsykiatrisk undersöknings och vårdenhet inom varje sjukvårdsregion. Det är uppenbart att en förändring av huvudmannaskapet för rättspsykiatrin och ett ökat vårdansvar för denna inrymmer en mängd problem och frågekomplex som grundligt måste penetreras och bedömas före ett slutligt ställningstagande. Det är också uppenbart att dessa frågor inte kan lösas genom förhandlingar enligt i propositionen gjort uttalande. Härför krävs i stället en särskild utredning, som bör tillsättas och tillföras bl. a. erforderlig rättspsykiatrisk expertis. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om den rättspsykiatriska organisationen. () ()
mot · G30261 · 1979-10-16 00:00:00 — av förste vice talmannen m. fl. med anledning av propositionen 1979/80:6 om uppgifter och organisation, m. m. I motionen 1978/79:2319, som ännu ej behandlats av , föreslås åtgärder för att effektivisera den statliga läkemedelskontrollen. Med hänvisning till vad som där anförs hemställs att uttalar att bör omvandlas till en självständig myndighet. () HANS NYHAGE (m) () () () () G. () i
mot · G30265 · 1979-10-16 00:00:00 — med anledning av propositionen 1979/80:1 om 1 regeringens proposition 1979/80:1 om behandlas bland mycket annat tvångsomhändertagande för vård av alkoholmissbrukare. Jag kommer i det följande endast att uppehålla mig vid vården av vuxna missbrukare. Förslaget till socialtjänst har som portalparagraf - demokrati, jämlikhet, solidaritet och trygghet. Frivillighet skall vara den grund utifrån vilken allt arbete inom socialvården skall bedrivas. De senaste årens utveckling har också inneburit att tvångsåtgärderna skjutits i bakgrunden. Det har lett til! att man i förslaget till socialtjänst tagit bort möjligheterna till tvångsingripande mot vuxna. Detta anser jag helt riktigt. är det ju ändå så att det finns och tyvärr också i fortsättningen kommer att finnas alkoholmissbrukare som måste tas om hand mot sin vilja. Man är inte medveten om sin situation eller man är helt omotiverad för vård och behandling för sitt alkoholberoende. Man inser inte eller vill inte förstå vad detta missbruk leder till. Detta skapar också oerhörda problem för deras familjer och anhöriga och leder ofta till splittrade familjer som naturligtvis ställer den alkoholmissbrukande i en ännu svårare situation. har man i propositionen försökt lösa detta problem genom att till 1 § i lagen om sluten psykiatrisk vård foga en § 2 som ger möjlighet till intagning för avgiftning och psykiatrisk vård utan samtycke även om klienten inte är psykiskt sjuk enligt 1 §. Det är enligt min mening olyckligt att på detta sätt flytta över vård utan samtycke av missbrukare till LSPV, enligt förslaget benämnd LPV. Jag tror nämligen inte att man når det syfte man i vill nå med detta förslag, att de vårdbehövande skall söka socialvården i ett tidigare skede om man inte riskerar att hamna på en nykterhetsvårdsanstalt. Man kommer i lika stor utsträckning att vara misstänksam mot LPV. Socialvården kommer ju att i stor utsträckning vara den instans som initierar denna tvångsvård. Jag anser alltså att man inte tillräckligt har utrett konsekvenserna av de förslag som lagts. Möjligheterna till tvångsvård av missbrukare finns redan och används också- förmodligen i stor utsträckning i brist på andra möjligheter-enligt nuvarande 1 § LSPV. En ny lag bör stiftas som inte knyts till lagen om psykiatrisk vård. Alkohol- och narkotikamissbruk är enligt min mening ett social-medicinskt problem. Behovet av vård utan samtycke behövs i vissa fall, förhoppningsvis i mindre omfattning . Det ligger då nära till hands att utarbeta en social-medicinsk vårdlag. Sociallagen beräknas träda i kraft ; därför bör 1 1979/80. en utredning om social-medicinsk vårdlag då vara klar och träda i kraft . Enligt min mening skall inte nu besluta om att vård utan samtycke förs till LPV. LSPV 1 § kan i de fall som anses akuta användas till dess en utredning om andra möjligheter för vård utan samtycke genomförts. Med anledning av vad ovan sagts om vård utan samtycke av vuxna missbrukare föreslår jag att beslutar att hos regeringen begära att en parlamentarisk utredning tillsätts för att utreda om en social-medicinsk vårdlag för vård utan samtycke av vuxna alkohol- och narkotikamissbrukare.
mot · G30267 · 1979-10-16 00:00:00 — 1979/80 67-68 Motion 1979/80:67 av m. fl. med anledning av propositionen 1979/80:1 om Vi hälsar med tillfredsställelse de ändringar i förhållande till socialutredningens förslag som gjorts i socialtjänstlagens första paragraf, men föreslår dock vissa ändringar. Jämlikhet i levnadsvillkor är en uppgift för politiken i allmänhet och kan knappast överföras till . Däremot inger avsaknaden av precisa målformuleringar farhågor för ojämlikhet för hjälptagare i olika kommuner, vilket också framhållits i ett flertal remissvar till socialutredningens förslag. Ett större aktivt deltagande i samhällslivet av alla människor är naturligtvis också en strävan och ett mål inom alla samhällsområden. Vi anser inte att det är ett mål just för av den dignitet att det bör upptas särskilt i portalparagrafen, utan anser att det ingår i syftet med den del av paragrafen som säger: skall inriktas på att frigöra och utveckla enskildas och gruppers egna resurser. Med stöd av vad som anförts i motionen hemställs att beslutar anta följande förslag till ändring av 1 § socialtjänstlagen. Samhällets socialtjänst skall på demokratins och solidaritetens grund medverka till att skapa trygghet och gynnsamma levnadsbetingelser för människorna, motverka sociala missförhållanden och tillgodose den enskildes behov av stöd och hjälp, vård och omvårdnad. skall under hänsynstagande till människans ansvar för sin och andras sociala situation inriktas på att frigöra och utveckla enskildas och gruppers egna resurser. Verksamheten skall bygga på respekt för människornas självbestämmanderätt och integritet. () () () () () 1 1979/80.
mot · G3027 · 1979-10-03 00:00:00 — med anledning av propositionen 1978/79:197 om vårdutbildning inom högskolan I propositionen 1978/79:197 om vårdutbildning inom högskolan föreslås att Utbildningen för medicinsk servicelinje förkortas från f. n. 100 till 90 poäng. Denna förkortning motiverar utbildningsministern med att utbildningarna höjts i behörighetshänseende. De hittillsvarande erfarenheterna av hur elever från gymnasieskolans 2-åriga sociala linje klarat av laboratorieassistentutbildningen tyder på att de haft svårt att klara studietakten. Studieavbrotten ligger på en hög nivå för utbildningen. En avkortning av studietiden gör givetvis studiesituationen ännu mer påfrestande. Dessutom innebär en avkortad utbildning försämrade möjligheter för eleverna att skaffa sig en allsidig teoretisk och praktisk kunskap för yrkessektorn. Mot denna bakgrund anser vi att den medicinska servicelinjen bör bestämmas till 100 poäng. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som anförts om att utbildningen inom den medicinska servicelinjen skall sättas till 100 poäng.
mot · G30277 · 1979-10-16 00:00:00 — med anledning av propositionen 1979/80:6 om uppgifter och organisation, m. m. Motionen anknyter till propositionen 1979/80:6 om uppgifter och organisation och behandlar avsnittet rörande arbetsuppgifter och ansvar med avseende på sjukvården i krig. Decentralisering av arbetsuppgifter från till sjukvårdshuvudmännen på länsnivå har genomgående förordats i propositionen. Detta torde vara fördelaktigt på flera sätt och helt i linje med allmänna strävanden till decentralisering, bättre funktion och kontinuitet i freds-krigsverksamheten. funktion som ett centralorgan i den planerade decentraliserade krigssjukvårdsorganisationen - för att uppnå likformighet, kvalitetsmässig jämnhet, tillförsel av modern teknik, allmän informationsspridning m. m. till de olika länsorganen - redovisas inte, varken med avseende på arbetssätt eller när det gäller ansvar. Dessa frågor behandlas bl. a. i betänkandet Sjukvården i krig (SOU 1978:83). Det är angeläget att framhålla att kostnaderna för planering och uppbyggnad av en decentraliserad krigssjukvård inte får belasta landstingen genom någon form av skattehöjning. Det får anses naturligt att regeringen övervakar att det uppdrag som givits till statens förhandlingsnämnd att förhandla med landstingskommunerna och kommunerna utanför landsting beträffande medverkan i hälso- och sjukvårdens försörjningsberedskap även upptar frågan om rimlig medelstilldelning för krigssjukvården. Det torde även vara naturligt att medel till detta inte skall tas ur försvarsanslaget. råder även ovisshet om organisationsformerna för samhällets olycksfalls- och räddningstjänst samt civilförsvarets räddningstjänst - bl. a. diskuteras kommunernas ansvar och verksamhet. Det kan ju skönjas en viss koppling till dessa frågor. Med hänsyn till de osäkra förhållanden som f. n. råder inom de olika utredningsområdena synes det vara befogat att .inte nu ta ställning till den decentraliserade krigssjukvårdens centralorganisation inom . Man bör lämpligen överväga frågan mer grundligt och bl. a. beakta USIK:s förslag. T. v. bör beredskapsfunktionerna inom få fungera med i princip den organisation som f. n. gäller. Mot bakgrund av vad som anförts hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts beträffande anstånd med ställningstagandet till krigsberedskapsfunktioner, 2. att beslutar uttala sig för att inga ökade kostnader för krigssjukvården bör belasta landstingskommuner och kommuner utanför landsting i form av skattehöjning till följd av en förändrad ansvarsfördelning för krigssjukvårdsorganisationen.
mot · G30279 · 1979-10-16 00:00:00 — av m. fl. med anledning av propositionen 1979/80:6 om uppgifter och organisation, m. m. är ett centralt ämbetsverk med arbetsuppgifter inom hälso-, sjuk- och socialvården. Verkets uppgifter följer av gällande lagstiftning samt av regerings-och riksdagsbeslut i övrigt. Styrelsens organisation och resurser har lagts fast med utgångspunkt i verkets på detta sätt angivna roll. Grundvalarna för stora delar av socialpolitiken är f. n. föremål för överväganden i särskild ordning. Propositionen rörande en sammanhållen socialtjänstlagstiftning har lagts fram för . med en ny lagstiftning omfattande hälso- och sjukvården i dess helhet har gått in i sitt slutskede. Förhandlingarna mellan staten och landstingen rörande ändrat huvudmannaskap för ungdomsvårdsskolor och nykterhets vårdsanstalter är långtifrån slutförda. Till detta kommer att ett betydande antal utredningar, vars förslag rör den sociala omsorgen i vid bemärkelse och därmed verksamhetsområde, pågår. regionsjukvårdskommitténs betänkande remissbehandlats men ännu ej blivit föremål för regeringens och prövning. hälsovårdsstadgekommittén, utredningen om verksamheten vid statens bakteriologiska laboratorium och utredningen om sjukvården i krig. Vidare utreds alltjämt frågan om översyn av tandvårdsförsäkringen, omsorgerna om psykiskt utvecklingsstörda samt barnomsorgen. 1 detta läge föreläggs nu förslag om uppgifter och organisation. Regeringens planering av arbetet med att reformera här redovisade avsnitt av socialpolitiken har gjort att nu förväntas fatta beslut om roll i hälsovårds-, sjukvårds- och socialvårdsverksamheten utan kunskap om statsmakternas slutgiltiga ställningstaganden rörande statens roll i det sammanhållna systemet för dessa verksamheter. Detta får självfallet avgörande konsekvenser för möjligheter att nu pröva den centrala statliga myndighetens, , uppgifter och organisation. I detta läge är det vår mening att slutgiltiga överväganden rörande uppgifter och organisation bör anstå åtminstone till dess beretts tillfälle att slutgiltigt bestämma framtida utformning. Detta torde i sin tur vara möjligt först sedan beretts tillfälle att godkänna förslag till avtal rörande huvudmannaskap för vissa institutioner inom ungdoms- och nykterhetsvården. Med hänvisning till vad som anförts hemställs att beslutar att avslå förslaget om ändring av uppgifter och organisation i avvaktan på att slutgiltigt beslut rörande innehåll och form fattats och avtal rörande ändrat huvudmannaskap för institutioner inom ungdoms- och nykterhetsvården godkänts. () () () () () () () () () () () ()
mot · G3028 · 1979-10-04 00:00:00 — med anledning av propositionen 1978/79:197 om vårdutbildning inom högskolan Arbetsterapeututbildningen och sjukgymnastutbildningen är två besläktade utbildningar. Därför är det motiverat att organisera en samverkan mellan dessa båda utbildningar genom att inrätta en rehabiliteringslinje enligt förslaget i föreliggande proposition. måste framhållas att en betoning av det utbildningsinnehåll som förenar utbildningarna inte får innebära att det yrkesspecifika innehållet urholkas. Vid remissbehandlingen av Vård 77-utredningens betänkande (SOU 1978:50) har från flera håll framhållits betydelsen av att nuvarande utbildningar inte förkortas, framför allt inte innan en grundlig utvärdering kunnat ske av utbildningarnas innehåll. I propositionen föreslås att en översyn skall ske av arbetsterapeututbildningen. Utgångspunkten för denna översyn skall enligt utbildningsministern vara att särskilt överväga en förkortning av utbildningen från tre till för att den därigenom skall överensstämma med utbildningstiden för sjukgymnaster. a. arbetsterapeuternas fackliga organisation, Förbundet , har man ställt sig kritisk mot att översynen av utbildningen på förhand binds upp till att överväga en förkortning av utbildningstiden. Denna kritik instämmer vi i. Enligt vår mening bör utvärderingen av arbetsterapeututbildningen vara förutsättningslös i fråga om utbildningens längd. Avgörande för utbildningstiden måste i stället vara kravet på att utbildningen ger en kvalitativt god teoretisk och praktisk kunskap som motsvarar sjukvårdens behov. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om en förutsättningslös översyn av arbetsterapeututbildningen.