mot · G2022467 · 1979-04-17 00:00:00 — Motion 1978/79: 2467 a\ m. fl. med anledning av propositionen 1978/79: lil om åtgärder mot krångel och onödig byråkrati m. m. Det är i och för sig tacknämligt att regeringen i en proposition tagit upp den stora frågan om hur man skall kunna motverka de negativa följderna av samhällets byråkratisering. Trots att i propositionen redovisas ett betydande antal åtgärder för att minska krångel och onödig byråkrati i den offentliga förvaltningen måste det sägas att den stort upplagda attacken mot byråkratin blivit till berget som födde en råtta. Av i propositionen redovisade 172 åtgärder är det endast 28 förslag som underställs prövning. Dessa rör i stor utsträckning mindre frågor, i vissa fall innebär de att människor lämnas skyddslösa mot kommersiella krafter. På dessa senare punkter måste regeringens förslag avslås. Frågan om kampen mot samhällets byråkratisering är utomordentligt stor och omfattande. Den borde kräva en utförlig behandling, med anförande av ett omfattande sakmaterial om byråkratins tillväxt etc. Till krångel och onödig byråkrati i den offentliga förvaltningen måste emellertid också hänföras den brist på planläggning (eller möjligen helt medvetna planläggning) i som medför att riksdagsledamöterna och oppositionspartiernas kanslier tvingas ägna påskhelgen åt att författa motioner. Behandlingen i det följande tvingas därför bli principiell och kortfattad. Den helt avgörande bristen i regeringspropositionen är att där saknas varje analys av orsakerna till samhällets byråkratisering. Det enda som anförs är att den offentliga sektorn ökat och att en internationell arbetsfördelning utvecklats: Med ett ökande utbyte av varor och tjänster följer en känslighet för störningar som i sin tur föder krav på kontroller och beredskapsinsatser. Till denna senare förklaring till den ökade byråkratin skall här endast påpekas att den innebär ett dråpslag mot bärande grundsatser i den liberala ideologin. Att den offentliga sektorn starkt ökat och fortsätter att öka är ett faktum. Men därav följer icke med nödvändighet att samhällets byråkratisering måste öka. Man kan vara en varm anhängare av en nödvändig utbyggnad av visas delar av den offentliga sektorn, exempelvis barnomsorgen och vården av de gamla och sjuka, men en energisk kämpe mot byråkratiseringen. Ja, det förhåller sig t. o. m. så, att byråkratins kostnader måste kraftigt nedbringas för att nödvändiga medel skall erhållas för utbyggnad av barnomsorg och hälsovård. 1 1978/79. Vad regeringen försummat att se eller icke vill erkänna är att byråkratiseringen och krånglet är direkt sammanknutet med den kapitalistiska statsapparatens utveckling. Det är inte tillväxten av den offentliga sektorn som i och för sig skapar byråkrati. Det är tillväxten av vissa delar av den offentliga sektorn i dess kapitalistiska form. Staten har i varje samhälle som grundläggande uppgift att befästa den rådande ekonomiska ordningen och den härskande klassens makt. Staten är alltid en klassmakt. Med monopolkapitalismens utveckling har staten fått nya och vidgade uppgifter. Den engageras alltmera i kapitalets försök att överbrygga de skärpta motsättningarna och dämpa kriserna. Staten medverkar direkt i koncentrationsprocessen. Dess ekonomiska stödpolitik åt kapitalet utökas kraftigt .Statligt och privat kapital blandas. Samarbetsorgan och nät av politiska överenskommelser utvecklas mellan stat och storfinans, vars företrädare får direkt inflytande över statsapparaten. Kapitalismen har blivit statsmonopolistisk. I den organiserade samverkan mellan statsapparaten och storkapitalet föds en omfattande byråkratisk reglering. I denna söker man också dra in ledarskiktet i de stora intresseorganisationerna. utvecklas kraftigt byråkratin inom det privata näringslivet. Byråkratisering och krångel utmärker inte bara den kapitalistiska staten utan hela det kapitalistiska näringslivet. Dessa för den nutida samhällsutvecklingen grundläggande tendenser attackeras inte på något sätt i folkpartiregeringens åtgärder mot byråkrati och krångel. Detta förvånar inte. Beslutsamma åtgärder mot den statsmonopolistiska kapitalismen vore ju att såga av den gren som regeringen sitter på. Möjligen kan påpekas hur folkpartiregeringen i sitt faktiska försvar för monopolmakten helt lämnat liberalismens ursprungliga principer. kommunisterna vill skapa ett samhälle där statens auktoritet över det egna folket gradvis ersätts med folkets omedelbara deltagande i och ansvar för statsfunktionerna. Nödvändiga steg på vägen till detta samhälle är bl. a. åtgärder för att avskaffa den borgerliga statsbyråkratin och ersätta den med en förvaltning som är ansvarig inför folket och av folket valda organ. Den militära byråkratin måste brytas ner, krigsmakt och halvmilitär polis ersättas av ett folkförsvar. En sådan utveckling måste vara direkt sammanknuten med att storfinansens makt bryts i det svenska samhället. Detta förutsätter insatser av en målmedveten och handlingskraftig folkmajoritet. Även under nuvarande politiska och ekonomiska maktförhållanden kan och måste emellertid åtgärder vidtas mot byråkratin och krånglet. Sådana åtgärder är ett led i kampen för att försvara och utvidga folkets demokratiska fri- och rättigheter. I det följande föreslås en rad åtgärder, av formella skäl under samma huvudrubriker som i propositionen lil. 1978/79: 2467 Avgörande är att folket genom kamp erövrar makt och befogenheter som utövas av överhet i olika former. Tre områden är särskilt viktiga: ett verkligt inflytande för de boende över sina boendeförhållanden, grundläggande demokratiska rättigheter på arbetsplatsen, ett ökat inflytande för kommunmedlemmarna, bl. a. genom kommundelsråd med beslutanderätt. Grundläggande för en social bostadspolitik är att de boende i flerbostadsområdena har ett verkligt inflytande över sina boendeförhållanden, på förvaltning och service. Kravet på ökat boendeinflytande har ställts med allt större skärpa . Det gäller utformning av och påverkan på den inre boendemiljön, gemensamma utrymmen, service och förvaltning. Vidare har kraven gällt planering och produktion av bostaden och bostadsområdena. Kritiken mot begränsade och otillräckliga möjligheter för hyresgästerna att bestämma över sina egna boendeförhållanden gäller även i samband med bostadssanering, såväl vid ombyggnad som vid rivning och nybyggnad. Ett verkligt boendeinflytande kan på inte uppnås med ett bibehållande av privatägda hyreshus. En fördjupad och långtgående boendedemokrati blir möjlig först genom att den privata äganderätten till hyreshus upphävs. Husen måste överföras i ägo och ställas under förvaltning av hyresgästkollektivet. (Se i övrigt vpk-motionen 1978/79: 396.) Krav: Verkligt inflytande för de boende över sina boendeförhållanden. För att uppfylla sociala mål, som ett meningsfullt arbete, en godtagbar fördelning av produktionsresultatet och en arbetsmiljö anpassad till människan, måste lönarbetarnas självständiga fackliga kamp stödjas genom lagstiftning. I denna måste införas demokratiska rättigheter på arbetsplatserna: fackets rätt att bedriva forskning på arbetsplatsen, fackets och forskares rätt till tillträde till arbetsplatsen, fackliga möten på betald arbetstid, rätt till politisk verksamhet på arbetsplatsen, fullständig informations- och förhandlingsrätt, lokal och central strejkrätt, vetorätt i avgörande frågor och rätt till internationella solidaritetsaktioner. Dessa demokratiska rättigheter måste gälla såväl inom den privata sektorn som för de offentliganställda. (Se i övrigt vpk-motionen 1978/79: Krav: Grundläggande demokratiska rättigheter på arbetsplatsen för att underlätta självständig facklig kamp mot kapitalet. Genom kommunsammanslagningarna och den ökade byråkratiseringen inom den kommunala förvaltningen har kommunmedlemmarnas inflytande över de egna angelägenheterna minskat. Det är utomordentligt betydelsefullt från demokratins synpunkt att motverka denna tendens. Det kan ske bl. a. genom inrättandet av kommundelsråd. Men dessa måste ha beslutande befogenheter och tillgång till ekonomiska medel för att kunna verka i praktiken. Krav: Inrättande av kommundelsråd med beslutande befogenheter. 1978/79: 2467 Minskad statlig kontroll av kommuner och landsting För att kommuner och landsting skall ha verklig frihet att själva vårda sina angelägenheter krävs att de har ekonomiska resurser. Kommunernas och landstingens ekonomiska möjligheter skiljer sig emellertid avsevärt från varandra. Det finns rika kommuner som trots en relativt låg skattesats kan ge sina innevånare en hög standard. Det finns fattiga kommuner som trots en mycket hög skattesats inte förmår att ge sina innevånare en tillfredsställande standard. kommunisterna kräver att kommunerna, i samband med omläggning av skattesystemet till en progressiv statskommunal enhetsskatt, skall garanteras statliga bidrag så att innevånarna i alla kommuner erhåller en socialt och kulturellt likvärdig standard. (Se i övrigt vpkmotionen 1978/79: 338.) Krav: Kommunerna garanteras statliga bidrag så att innevånarna i alla kommuner erhåller en socialt och kulturellt likvärdig standard. Åtgärder för att förenkla och minska myndigheternas uppgiftskrav Framväxten av datorsamhället har drastiskt ökat riskerna för intrång i personlig integritet. Datateknik kan och skall utnyttjas för kunskapsinsamling som är i folkflertalets intresse och inte som ett kontrollinstrument för den kapitalistiska statsapparaten eller, som många upplever den offentliga datainsamlingen, som ett hjälpmedel åt industrin, genom att lagstiftningen möjliggör uttag för kommersiellt syfte, t. ex. direktreklam ur de offentliga registren. Hittillsvarande och föreslagen lagstiftning, avsedd att skydda den enskilde mot missbruk av datorer, är alltför snävt inriktat till att avse enbart privatlivets helgd. Vpk anser att integritetsbegreppet måste vidgas till att omfatta en individs hela situation, i arbetslivet lika väl som i privatlivet och i samhället i övrigt. krävs en uppbyggnad av informationssystem och inriktning av nuvarande system som kan ge faktaunderlag för samhällsförändring och besvara frågor om vilka risker som finns på arbetsplatserna, vad som är det verkliga antalet trafikskadade etc. Detta förutsätter också att forskning i arbetarklassens intresse underlättas och inte som förhindras eller försvåras. Vidare krävs ett förstatligande av dataindustrin. Utveckling och utnyttjande av datateknik har alltmer kommit att styras av ett litet antal multinationella, i huvudsak USA-styrda, bolag. Vpk har närmare utvecklat dessa krav i motionerna 1978/79: 1525, 1129 och Krav: uppbyggnad av informationssystem som ger faktaunderlag för samhällsförändringar i folkflertalets intresse, förstatligande av dataindustrin, de anställda ges makt över datoriseringen av näringslivet, allt kommersiellt utnyttjande av offentliga register förbjuds. 1978/79: 2467 Minskning av krångel och onödig byråkrati genom enklare lagar, regler och bestämmelser Vi väljer att här begränsa oss till skattelagstiftningen. Vill man minska byråkratin och krånglet genom enklare lagar är detta ett särskilt intressant område. Dels uppvisar det en mycket komplicerad lagstiftning, som vanliga medborgare har svårt att till alla delar tillägna sig. Typiskt är ju att de stora företagen och finanshusen håller sig med högt betalda skatterådgivare, ofta tidigare statliga tjänstemän, för att till det yttersta kunna utnyttja skattelagarna och deras kryphål. Dels handlar det här om ett område där en bestämd typ av förenkling skulle leda till att möjligheterna för skatteflykt minskas. Stat och kommun skulle alltså tjäna ekonomiskt och därmed i sista hand medborgarna på att krånglet avskaffades. Tre åtgärder förefaller nödvändiga: 1. Sammanslagning av den progressiva statliga inkomstskatten och den proportionella kommunala inkomstskatten till en progressiv statskommunal enhetsskatt. Övergång steg för steg från beskattning av löntagarnas inkomster till beskattning av produktionen. Reformering av det nuvarande avdragssystemet i beskattningen. (Se i övrigt vpk-motionema 1978/79: 337, 310 och 307). Krav: Progressiv statskommunal enhetsskatt, produktionsbeskattning, reformering av avdragssystemet i beskattningen. Enklare språk, bättre information och utvidgad service gentemot allmänheten I propositionen påtalas de särskilda problemen för invandrarna men också för infödda svenskar med kort utbildning. Inga egentliga förslag ställs dock för att lösa dessa problem. När det gäller invandrarna vill vi särskilt peka på tre åtgärder: radikalt förbättrad undervisning i invandrarnas modersmål redan från tidiga år, radikalt förbättrad undervisning i svenska, framför allt på arbetsplatserna, kraftigt utvidgad tolkservice. Utan kraftfulla insatser på dessa områden kan den nuvarande diskrimineringen av invandrarna icke avskaffas. (Se vidare vpk-motionerna 1978/79: 803, 804 och 485.) Krav: Radikalt förbättrad modersmålsundervisning för invandrare, radikalt förbättrad undervisning i svenska, kraftigt utökad tolkservice. När det gäller infödda svenskar med kort utbildning är det nödvändigt både med en förenkling av det officiella språket och med konstruktion av tekniska hjälpmedel för att underlätta ansökningar, överklagningar etc. Vi vill här peka på möjligheten av att standardblanketter framställs för alla vanliga typer av ansökningar, anmälningar och överklaganden. Sådana skulle förvisso vara till nytta inte endast för personer med kort utbildning. Krav: Standardblanketter för alla vanliga typer av ansökningar, anmälningar, överklaganden etc. 1978/79: 2467 Ytterligare ett problem bör tas upp under denna rubrik. Med den ökade mängden lagstiftning blir det allt svårare för medborgaren att orientera sig i denna, att utvärdera rättigheter och skyldigheter etc. Med den tilltagande byråkratin blir det också allt vanligare att medborgaren går vilse i den byråkratiska djungeln. Det är ofta svårt att få upplysningar, det är ännu svårare att göra sina synpunkter och rättigheter gällande när medborgaren anser sig felaktigt eller orättvist behandlad av myndigheter. är vald av folket och riksdagsledamöterna utgör folkets representanter. Många medborgare vänder sig med synpunkter och klagomål till de enskilda riksdagsledamöterna. Detta är ovärderliga kontakter, som på allt sätt bör utvecklas. Men de enskilda riksdagsledamöterna har ofta inte resurser för att fullfölja förfrågningar och klagomål. Det borde enligt vår mening finnas ett parlamentariskt organ med representanter för alla riksdagspartier dit medborgarna kan vända sig för att få upplysningar om lagar och förordningar, med klagomål på felaktig och orättvis behandling av myndigheter etc. Detta organ bör ha ett tillräckligt kansli och befogenheter att göra alla nödvändiga undersökningar. Dess namn kan eventuellt vara kontaktkommitté. Krav: Ett parlamentariskt organ med representanter för partierna (kontaktkommitté) dit medborgarna kan vända sig för upplysningar och med klagomål. Enklare administration och organisation I propositionen redovisas att något hundratal nya statliga myndigheter inrättats , som något femtiotal myndigheter försvunnit. Frågan står naturligtvis inte för eller mot statliga myndigheter, utan för eller mot byråkratiska utväxter. Det finns redan statliga organ som och statskontoret med uppgift att föreslå rationalisering av förvaltningen. revisorer fullgör också en viktig granskningsuppgift. Frågan är emellertid om komplettering inte skulle behövas med ett särskilt parlamentariskt organ med representanter för alla riksdagspartier med uppgift att fortlöpande granska statsapparaten och föreslå förenklingar. I likhet med utskott skulle detta organ ha förslagsrätt till . Krav: Ett parlamentariskt organ med uppgift att fortlöpande granska statsapparaten och föreslå förenklingar. Det finns skäl anta att den militära organisationen är ett område som kännetecknas av höggradig byråkratisering. Detta kan illustreras med uppgifter ur en nyligen publicerad artikel av revisionsdirektör (). visaratt av det militära försvarets utgifter /76 användes till militär utbildning av värnpliktiga, till materielanskaffning, medan till övrigt åtgick . 1978/79: 2467 Posten övrigt domineras av den militära administrationen. Enbart toppen av denna, försvars-, försvarsgrens- och militärområdesstaberna, drog 1975/, dvs. nära en halv miljard. Härtill kommer de militära förvaltningsmyndigheterna. Kommande budgetår har enbart dessa två poster ökat till 595 resp. 1 284, dvs. Dessutom finns en betydande militär administration vid de ca 80 militära enheterna på olika platser i landet. Den samlade militära administrationen uppgår till lägst . av det militära försvarets budget. Denna administration kommer instundande budgetår att kosta lägst . Det är en enorm summa som läggs ner på staber och förvaltningar inom försvaret, dvs. Lägg märke till att kostnaderna för kontorsarbetet är lika stora eller större än årskostnaden för de värnpliktigas utbildning, ca 1617 poc. av den militära budgeten. Det är helt enkelt så att försvarets kontorisering tränger undan den militära utbildningen och materielanskaffningen. konkluderar: Det militära försvarets ledning har framgångsrikt avvisat rationalisering av verksamheten under posten Övrigt, dvs. Krav: En särskild parlamentarisk kommission med uppgift att granska den militära byråkratin och föreslå förenklingar. Vi måste kunna avveckla offentliga funktioner som inte längre bedöms angelägna. Vi tar fasta på dessa ord i propositionen och föreslår nedan avveckling av vissa offentliga funktioner som måste bedömas inte endast som mindre angelägna, utan också som direkt skadliga. Monarkin har det dubbla syftet att symbolisera överheten och att förgylla överklassens livsstil och ritualer och därigenom bli en förskönande fasad för klassherravälde och förtryck i det kapitalistiska samhället. Monarkin saknar sålunda inte politisk betydelse. Den hårdexploateras av de borgerliga massmedierna för att klasskillnadernas opåverkbara ödesbestämdhet skall bankas in i folket. Monarkin är inte det enda medlet i denna massiva ideologiska process. Men det är det enda medlet som har grundlagsskydd. Det är det medlet som är statsfinansierat. (Se vidare vpk-motionen 1978/79:343.) Krav: Avskaffande av monarkin och hovet, övergång till republik. har det i ännu högre grad än tidigare avslöjats att säpo bedriver en verksamhet med åsiktsregistrering och telefonavlyssning som strider mot demokratiska principer. har också skandaliserats av spionaffärer. Det är angeläget att ånyo resa kravet att en parlamentarisk kommission tillsätts för att granska säpos verksamhet och föreslå åtgärder för att trygga medborgarnas rättssäkerhet. Säpos verksamhet bör begränsas till att motverka spionage och förebygga fascistiska ligors verksamhet. Den del av verksamheten som innebär registrering och rapportering av politisk verksamhet måste upplösas och an slagen reduceras i enlighet därmed. (Se vidare vpk-motionerna 1978/79: 221 och 1852.) Krav: Den del av säkerhetspolisens organisation som innebär registrering och rapportering av politisk verksamhet upplöses och anslagen reduceras i enlighet härmed. I och med att antog klasslagar, kollektivavtalslagen och lagen om arbetsdomstol, organiserades en byråkratisk utväxt genom vilken staten påtog sig rollen att vidmakthålla de orättfärdiga maktförhållandena på arbetsmarknaden och skydda kapitalägarnas intressen. Lönarbetarnas möjligheter att kämpa för sina intressen är fortfarande kraftigt inskränkta och några påtagliga förändringar har inte skett därvidlag. Även om lagen om medbestämmande i arbetslivet har ökat förhandlingsrätten, så är det fortfarande arbetsköparna som bestämmer i kraft av sin äganderätt till produktionsmedlen. Krav: Kollektivavtalslagen och lagen om arbetsdomstol bör avskaffas. En affärstidsreglering skall framför allt tjäna syftet att skydda de anställda från att utnyttjas på obekväma arbetstider. Öppettiderna har varit fria . Efter det att affärstidskommitté fått i uppdrag att pröva frågan om en reglering lade kommittén 1977 fram förslag. En majoritet föreslog någon form av reglering, men enighet om hur den skulle se ut uppnåddes inte. Regeringen avvisar nu ett återinförande av affärstidsregleringen med motiveringen att man vill undvika svåra gränsdragningsproblem och krånglig byråkrati. Vpk hävdar bestämt att det är nödvändigt att återinföra en affärstidsreglering, som bl. a. innefattar förbud mot öppethållande , för att skydda de anställdas intressen. Gränsdragningsproblem och krånglig byråkrati uppstår när affärsinnehavama försöker kringgå lagstiftningen. Detta kan rimligen inte användas som skäl mot en reglering. Krav: Att en reglering av öppethållandetiderna inom detaljhandeln återinförs och att den bl. a. innebär förbud mot söndagsöppet. Under hänvisning till det anförda och med godkännande av propositionen 1978/79: lili övrigt föreslås 1. att som sin mening ger regeringen till känna a) att all mark som enligt planläggningsbeslut e. d. avses för samhällsbyggande skall föras över i ägo, b) att enskilt ägda hyreshus successivt bör föras över i ägo och att en plan för detta bör utarbetas, c) att ett förslag till ny byggnadslagstiftning bör utarbetas bl. 1978/79: 2467 med utgångspunkten att de boende eller eljest berörda boendeintressen skall ha ett avgörande inflytande över utformningen av bostäderna och närmiljön, d) att förslag bör föreläggas som öppnar möjligheter för de boendes faktiska inflytande över förvaltningen av hyreshus, 2. att hemställer hos regeringen om förslag till förändring av gällande arbetsrättslagstiftning, innebärande a) att strejkrätten för lokal och central facklig organisation inskränkningar, b) att den lokala fackliga organisationen ges vetorätt i alla avgörande frågor på arbetsplatsen, c) att facklig organisation skall äga obegränsad rätt till politiska strejker och internationella fackliga solidaritetsaktioner, d) att lokal facklig organisation äger rätt att på arbetsplatsen genomföra möten på betald arbetstid, bedriva forskning och ha fritt tillträde för sina fackliga förtroendemän och forskare, e) att anställda hos företag och myndigheter har rätt till politisk verksamhet på arbetsplatsen, f) att de anställdas lokala fackliga organisationer får vetorätt vid införande av datorsystem i arbetslivet, 3. att uttalar att kommundelsråd bör inrättas, varvid deras sammansättning skall avspegla den politiska fördelningen i kommundelen och kommundelsråden ges beslutanderätt i vissa frågor, 4. att uttalar att kommunerna bör garanteras statliga bidrag så att innevånarna i alla kommuner erhåller en socialt och kulturellt likvärdig standard, 5. att beslutar att hos regeringen begära förslag till uppbyggnad av informationssystem som ger faktaunderlag för samhällsförändringar i folkflertalets intresse, 6. att hos regeringen begär förslag till förstatligande av dataindustrin, 7. att hos regeringen hemställer om förslag om att uttag för kommersiellt syfte av personuppgift ur offentligt register ej får förekomma, 8. att uttalar sig för a) införande av en progressiv statskommunal enhetsskatt, b) en stegvis övergång från inkomstbeskattning till produktionsbeskattning, c) reformering av avdragssystemet inom beskattningen, 9. att uttalar sig för kraftigt ökade insatser i syfte att a) radikalt förbättra modersmålsundervisningen för invandrarbarn, 1978/79: 2467 b) radikalt förbättra och utöka svenskundervisningen för vuxna invandrare, c) kraftigt utöka tillgången på tolkservice, varvid särskilt bör beaktas behovet av tolkar med speciell kompetens, 10. att hos regeringen hemställer om åtgärder i syfte att utforma standardblanketter för alla vanliga typer av ansökningar, anmälningar, överklaganden etc., 11. att beslutar inrätta ett parlamentariskt organ med representanter för alla riksdagspartier, dit medborgarna kan vända sig för upplysningar och med klagomål,