mot · G2022028 · 1979-01-25 00:00:00 — av m. fl. om demokratisk kontroll av mineralprospektering, m. m. i ett långt historiskt perspektiv har exploatering av olika mineraler och alltid varit en avgörande förutsättning för olika samhällens ekonomiska möjligheter. har nya exploateringar varit en direkt påvisbar anledning till ett ekonomiskt uppsving, ibland har den starkt bidragit till ett sådant. Däremot har brist på metaller och andra mineraler alltid inneburit en direkt avläsbar ekonomisk tillbakagång. Exploateringen av de lappländska järn- och kopparmalmsfyndigheterna skall ses i detta ljus, dvs. de har varit en av hörnstenarna förden ekonomiska utvecklingen i det kapitalistiska . En kris förgruvoch mineralnäringen får därmed verkningar långt utanför de direkt berörda regionerna. Kapitalismens koncentrationsprocess har emllertid i stor utsträckning medfört att möjligheterna starkt minskat för nationalstaterna att genom egna politiska beslut styra utvecklingen för tunga industrigrenar som gruvnäringen. I själva verket är nu nationalstaterna i viktiga avseenden ett hinder för det internationella storkapitalets strävanden. Kapitalismens arbetskrafts-, samordnings- och rollfördelningsproblem kräver nu ofta lösningar som står i direkt strid med nationalstaternas inrikespolitiskt försvarbara intressen. De multinationella företagen behöver för sin utveckling nya ekonomiska administrationsformer, nya övernationella beslutscentra. EG är ett exempel på ett sådant övernationellt organ i vilket de multinationella företagen har ett helt avgörande inflytande. Energiska försök görs nu också för att utveckla EG mot en ny statsbildning. har utan att formellt ansluta sig till EG både politiskt och ekonomiskt/industriellt smidigt inpassat sig i kapitalismens strukturutveckling. roll i det västeuropeiska industriella systemet har anpassats till vårt lands naturliga förutsättningar. Lappländska råvaruresurser och naturrikedomar har i viktiga avseenden varit förutsättningar för ekonomiska expansion. Skogen, vattenkraften och framför allt järnmalmsexporten till och är de främsta exemplen. och ökade järnmalmsexport till och då framför allt nyuppbyggda stålindustri mycket snabbt. återuppbyggnad och militära upprustning efter kriget garanterade avsättningen. gick emellertid den västtyska stålindustrin in i en kris. Nya processer och nya effektiva utrustningar som tagits i bruk av japanerna hotade stålindustri som byggts upp . Västtyska statens skattebetalare löste då in en stor del av privata stålindustri, bl. a. Kruppverken. Den europeiska varvsindustrins utbyggnad och förmådde bara tillfälligt fördröja krisen för stålindustrin. När sjöfrakterna minskade efter oljekrisen kom kraschen. Den överkapacitet som okontrollerat byggts upp i den kapitalistiska världens varvsindustri möttes av en drastisk efterfrågeminskning på frakttjänster. Miljarder ton frakttonnage avbeställdes. Stora nybyggda fartyg gick direkt från varv till malpåse. Varvskapaciteten måste skäras ned till mindre än hälften. Återverkningarna på stålindustrin blev katastrofala. moderna stålindustri som balanserats mot den inhemska varvsindustrin fick enorma kapacitetsöverskott. Den nästan helt oavskrivna japanska stålindustrin tilläts dumpa världsmarknadspriserna på stål. beslöt att offra sin redan avskrivna stålindustri och utnyttja de dumpade stålpriserna till verkstadsindustrins fromma. Stora delar av stålindustri ramlade ihop. Hela stålindustri närmade sig kollaps. Bara nationalstaternas ingripanden förhindrade den ekonomiska ruinen. Men stålproduktionen i hela tvingades ner till en bråkdel av den verkliga kapaciteten. som ensidigt riktat sina Jörsäljningsansträngningar mot och dd framför allt stod plötsligt utan kunder. envist försvarade ensidiga inriktning på järnmalmsproduktion omöjliggjorde omdispositioner och driftomläggningar till andra säljbara produkter. Enträgna framställningar från lokala och regionala fackliga och politiska organisationer om att bredda produktprogram hade konsekvent tillbakavisats av LKAB-ledningen . Den ytterst blygsamma vidareförädling som kommit till stånd avsåg uteslutande järnmalmen. LKAB-ledningens produktionsutveckling hade helt inriktats på volymtillväxt för järnmalm. Vilka möjligheter har då funnits? Anställda inom upptäckte förekomsten av s. k. sällsynta jordartsmetaller bundna till gråbergshögarnas aptit. Dessa motsvarade enligt teoretiska beräkningar många värde. Detta lades åt sidan som ekonomiskt ointressant eller möjligen av rädsla för att utmana etablerade karteller i denna bransch. De fackliga organisationerna informerades aldrig om de ekonomiska möjligheter som kunde tänkas vara knutna till dessa metaller. Först när kris är ett faktum påbörjas förberedande forskning på detta område. har helt naturligt andra bolag ägnat intensiv forskning åt jordartsmetallerna. En av nycklarna till de sällsynta jordartsmetallerna är svavelsyra, vars utgångsprodukter bl. a. kan utvinnas vid sintring av den svavelhaltiga Kaunisvaara-malmen. T rots vetskapen om jordartsmetallerna och mångåriga ihärdiga påtryckningar, bl. a. från vpk, har ledning vägrat att ta upp brytning av Kaunisvaaramalmen. har anfört denna malms svavelhalt som en ekonomisk belastning. Dock har ett finskt gruvföretag erbjudit sig att ta upp brytning i Kaunisvaara men nekats. ledning har inte heller utvecklat några aktiviteter för att försäkra sig om sulfidmalmstillgångar i regionen. Sålunda har enligt uppgift i stället Bolidenbolaget fått köpa flera brytningsrätter avseende sulfidmalmsgruvor som inmutats av . har också tecknat avtal med Norsk Hydro om leverans av apatit till en mängd av . Värdet av den fosfor som finns bunden till denna apatit kan enligt uppgifter som chefsgeolog lämnat i en tidningsartikel beräknas till ca 2 milj. kr. medan värdet av de sällsynta jordartsmetallerna som ingår i samma apatitleverans kan beräknas till enligt samma tidningsartikel. Om dessa uppgifter är sanna kan man fråga sig vilken filosofi som ligger bakom LKAB-ledningens agerande. Det kan ifrågasättas om inte LKABledningen konsekvent sökt spela över initiativen i anslutning till jordartsmetallema till andra intressenter. En annan möjlig förklaring är att de jordartsmetaller som finns bundna i Norsk Hydro-apatiten är betalningsmedel för statens oljeaffär med . Ett av de viktigaste användningsområdena för de sällsynta jordartsmetallerna är just ersättning för bly i bensin. I så fall är det en ny förtäckt utdränering av vilande råvaruresurser. Man kan inte ifrågasätta LKAB-ledningens tekniska eller affärsmässiga kompetens. Vi måste ifrågasätta LKAB-ledningens ambitioner. Vi tror inte att det finns vilja att utveckla till gagn för . Vpk anser att måste ges utvecklingslinjer som bestäms utifrån norrbottningarnas långsiktiga intressen och inte utifrån det internationella storkapitalets rollfördelningsplaner. Därför kräver vi en ny LKAB-ledning som kan och vill ta itu med problem med konstruktiva grepp. Men problem är inte enbart knutna till och järnmalm. En förutsättning för en nödvändig diversifiering av gruv- och mineralhanteringen är att prospekteringsverksamheten ökas och att tillräckliga forskningsresurser sätts in, detta för att kunna inrikta gruvnäringen mot långtgående förädling av mineraltillgångarna och förhindra rovdriften i järnmalmsgruvorna. Mycket goda förutsättningar finns i för en sådan utveckling. Svenska gruvarbetare, tekniker och forskare besitter ett i en internationell jämförelse utomordentligt högt kunnande. pekar också på ett flertal ställen på de möjligheter som finns knutna till en sådan utveckling. Den gällande gruvlagstiftningen måste emellertid ändras på vissa punkter. Lagstiftningen med inmutningssystem lämnar tyvärr utrymme för intressenter att i konkurrenssyfte blockera mineralförekomster som skulle kunna utvinnas på koncessionsrätt. Vpk välkomnar mot denna bakgrund förslaget om ett mineraltekniskt utvecklingscentrum i . Den utvecklingsmässiga betydelsen av en sådan verksamhet kan kanppast övervärderas. Men det är viktigt att denna verksamhet inriktas på att i första hand ta hänsyn till folkflertalets intressen. En ny rovdriftsstrategi på det internationella storkapitalets villkor måste avvisas. Detta förutsätter att forsknings- och utvecklingsarbetet ställs under demokratisk insyn och kontroll. Vpk anser därför att mineraltekniska utvecklingscentrumets hela verksamhet, dvs. även de uppdrag som utförs på gruvbolagens beställning, redovisas till en parlamentariskt tillsatt kommission under . Staens geologiska undersökningar (SGU) bör omgående ges i uppdrag att planera en forcerad totalinvpntering av de intressanta områden man känner till. I detta sammanhang bör påpekas att svensk berggrundskartering har en omloppstid med nuvarande takt, medan jämförbara nationer har omloppstid. Ett intimt samarbete bör utvecklas mellan SGU, tekniska högskolan och mineraltekniska utvecklingscentrumet. I första hand bör dessa åtgärder ske i områden där det f. n. råder stora sysselsättningsproblem och där det finns potentiella tillgångar på industrimineral. Hit hör och . Med hänvisning till det anförda föreslås 1. att hos regeringen hemställer om förslag i syfte att trygga demokratisk insyn och kontroll av mineralprospektering och mineraltekniskt utvecklingsarbete, 2. att hos regeringen hemställer om att ledning ges en ny sammansättning, där representanter för intressen, fackliga och politiska, ges ett avgörande inflytande, 3. att hos regeringen hemställer om förslag till ändringar i gruvlagen som innebär att koncessionsrätten ej låses av inmutningar, 4. att hos regeringen hemställer om åtgärder för en forcerad berggrundskartering, 5. att hos regeringen hemställer om åtgärder för igångsättning av gruvbrytning i Kaunisvaara. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)