mot · G2022606 · 1979-04-20 00:00:00 — av m. fl. med anledning av propositionen 1978/79:180 om läroplan för m. m. Socialdemokraterna slår i motionen fast att den förnyelseprocess av skolarbetet som grundlagts genom beslut om skolans inre arbete måste få ett ökat genomslag. Skolan skall vara en attraktiv arbetsplats för alla elever med den klart uttalade uppgiften att tillförsäkra barn och ungdomar kunskaper och färdigheter som den befrämjar social utveckling. Socialdemokraterna ser regeringens förslag som en naturlig fortsättning på en snart trettioårig stegvis reformering av skolan. Förslaget att får framträda som en skola utformad efter sina egna villkor hälsas mot denna bakgrund med tillfredsställelse. Bättre förutsättningar skapas därmed för att skall bli en medborgarskola med målet att hjälpa varje ung människa oberoende av social startpunkt att utveckla sin personlighet, sina individuella anlag och intressen. Den betonging av skolans arbetssätt som socialdemokraterna lyfte fram i propositionen om skolans inre arbete utvecklas ytterligare i motionen. Enligt vår uppfattning måste det klart framgå av läroplanen vilka arbetssätt som bör eftersträvas i skolan. Vi framhåller också i motionen att den kommande läroplanen klart och entydigt skall framhålla olika värderingar som samhället önskar att eleverna skall tillgodogöra sig. Som exempel härpå framhålls särskilt i motionen respekt för demokratin, jämställdhet mellan män och kvinnor, hushållning med mänskliga och materiella resurser samt solidaritet och samhörighet med eftersatta grupper inom och utom landet. Skolan skall enligt vår uppfattning medvetet träna sådana värderingar. a. mot denna bakgrund accepteras inte förslaget att kraftigt beskära skolans samhällsonentering. I stället bör i förhållande till regeringens förslag denna förstärkas på högstadiet. Även förslaget om ett s. k. fritt tillval på högstadiet ligger i linje med vår syn på att inom en sammanhållen skolorganisation möjligheter till både breddning och fördjupning av det obligatoriska ämnesstoffet. Vi accepterar emellertid inte den begränsning till olika ämnessektorer som föreslås. Valet bör ske friare än vad som medges enligt regeringsförslaget. Enligt detta synsätt föreslår vi också att dessa val får beteckningen fria studier. Konkreta exempel på uppbyggnaden av dessa lämnas i motionen. 1 1978/79. Regeringens förslag om att arbetet skall inriktas på att avskaffa betygen i ligger också i linje med det förnyelsearbete av skolan som vi ställer oss bakom. Det är tillfredsställande att regeringen tar avstånd från betygens roll i alla avseenden utom vad gäller urvalet till gymnasieskolan. Därmed kan betygsdebatten inriktas på hur denna rent praktiska fråga skall kunna lösas. Arbetslivsorienteringen skall enligt socialdemokraterna utgöra en integrerad del i skolans arbete. Socialdemokraterna slår fast att den skall omfatta med ett minimum i alla kommuner. De ökade resurser som enligt propositionen skall tillföras skolan, främst i anslutning till genomförandet av den nya läroplanen 1982/83, föreslår socialdemokraterna skall fördelas sd att en förstärkning sker redan nästa läsår till skolor med särskilt stora problem. Återstående del bör i sin helhet tillföras skolan vid själva genomförandet. Resursfördelningen skall i enlighet med tidigare riksdagsbeslut ske behovsinriktat med hänsyn tagen i första hand till skolans uppgift att tillförsäkra alla elever tillräckliga baskunskaper och basfärdigheter. I motionen framhålls behovet att tidigare sätta in åtgärder för att garantera att skolan uppfyller detta mål. I motionen krävs också att en parlamentariskt sammansatt delegation tillsätts för en uppföljning av SlA-refonnen. Socialdemokraterna är angelägna om att förnyelsearbetet kommer i gång snabbt och att olika samverkansproblem, t. ex. förskola - lågstadium, skola - arbetsliv, hem - skola, skola föreningsliv, får konkreta lösningar. Av denna anledning bör uppföljningsarbetet ägnas särskilt stor uppmärksamhet. Att stärka demokratin och skapa ökad jämlikhet i samhället är grundläggande för det svenska skolväsendet. Utbildningen spelar följaktligen en stor roll för fördelningen av välfärd och inflytande, för den kulturella miljön och för att förbereda människor för en aktiv samhällsverksamhet. Eftersom demokrati och jämlikhet är de övergripande målen måste elevernas tillfredsställande av skiftande behov tillförsäkras dem inom en enhetlig organisation, dvs. inom undervisningen i den allsidigt sammansatta klassen. Differentieringen inom klassens ram är och har varit uttryck för detta. Om demokratimålet skall uppfyllas, måste eleven också ha möjlighet att reellt påverka undervisningen. Genom de förändringar som steg för steg har skett i försöksverksamheten och genom grundskolebesluten har skolan getts en struktur som alltmer närmat sig de uppställda målen. Förändringarna knyter därmed an till det synsätt på skolreformer som redovisades av skolkommission. Den betonade att dess förslag främst ville skapa förutsättningar för en fortskridande skolreform. kunde ske genom att den yttre organisationen fick en sådan utformning att den inte stod hindrande i vägen för skolans fria utveckling. Skolan borde därför enligt kommissionen tillerkännas en sådan frihet att den av egen kraft kunde anpassas efter samhällsutvecklingen och bli en levande kraft i denna. Skolan måste mot den bakgrund som tecknades av den socialdemokratiska regeringen i propositionen om skolans inre arbete m. m. 1975/76:39) fortsättningsvis kallad SIA-propositionen - infogas i ett brett samhälleligt perspektiv. Åtgärder inom skolväsendet måste kopplas till åtgärder inom andra samhällssektorer. Arbetsmarknadspolitiken, bostadspolitiken, familjepolitiken och kulturpolitiken är exempel på områden med vilka skolpolitiken måste samordnas. 1 propositionen om skolans inre arbete sätts skolpolitiken in i sitt sammanhang. SIA-reformen innehåller åtgärder för ökad omsorg, ändrad kunskapssyn, ökade kontakter med närsamhället för att ge eleverna vidgade kunskaper och sammanhang om vardagen och den egna miljön, ökade kontakter mellan skola och arbetsliv samt en omfattande decentralisering för att skolan bättre än förr skall kunna ge inflytande och möjlighet till påverkan på den egna miljön och skolans närmiljö. Den nu presenterade propositionen om läroplan för m. m. grundar sig i allt väsentligt på de utgångspunkter som fastlades 1976. Förslaget, bortsett från vissa delar, passar därför in i den fortskridande skolformen. Regeringen föreslår att de nuvarande bindningarna mellan grundskola och gymnasieskola i form av krav på genomgång av viss studiekurs upphör. Socialdemokraterna ansluter sig till detta förslag. Detta innebär att får en sammanhållen organisation där olika studiealternativ inte låser elevens senare val. Enligt vårt synsätt är detta en logisk uppföljning av den förda skolpolitiken. Vi finner det sålunda tillfredsställande att får framträda som en skola utformad efter sina egna villkor. Då nås bättre syftet att skall bli en allmän medborgarskola. Socialdemokratin har sedan reformarbetets start haft som utgångspunkt en strävan mot enhetlighet när det gäller den yttre organisationen och en strävan mot mångfald när det gäller att utveckla det inre arbetet i skolan. Man måste enligt vår uppfattning emellertid vara starkt uppmärksam på att en ökad mångsidighet kan innebära ökad skiktning av olika elevgrupper. Det måste vara skolans uppgift att ständigt motverka sådana negativa effekter. Skolan måste t. ex. aktivt motverka olika tendenser att separera olika grupper från varandra. Insatser måste komma till stånd som innebär att alla elever blir delaktiga i en gemenskap som bygger på ömsesidig respekt för varandra och varandras arbetsinsatser. Solidariteten gentemot de svagare måste få klara uttryck i skolarbetet som skolan skall medvetandegöra eleverna om orsakerna till segregation och skiktning. Ett samhälle byggt på integration och gemenskap fordrar en sammanhållen skola med gemensamma referensramar och utan sortering av eleverna. I en sådan skola finns hinder inbyggda mot utslagning, passivisering och knäckt självförtroende. En förutsättning för detta är ailsidigt sammansatta klasser och frånvaro av differentiering i skolorganisationen. Skolan måste också stå fri från en elevvärdering som ytterst grundar sig på konkurrensmotiv. Olika ämnen och aktiviteter under skoldagen ges även i realiteten samma värde för elevernas senare studie- och yrkesval. De kan på så sätt bli verkligt intressestyrda. Vi instämmer med föredraganden (s. 12): "Ett viktigt led i tre decenniers skolutveckling kan därigenom förverkligas." Som vi i det följande kommer att anföra har dock inte föredraganden i alla delar varit konsekvent i den konkreta uppföljningen av detta principiella ställningstagande. Trots vällovliga ansatser placerar regeringen heller inte in skolan i ett brett samhällsperspektiv, som SIA-reformen utgår ifrån. Medvetenheten om i vilket samhällsperspektiv skolan har att fullfölja sina uppgifter måste öka. Först därigenom är det möjligt att ge skolan en utformning som medverkar till att nå uppställda mål. Skolan måste vara en levande organism i ett samhälle statt i förändring - skolans egen utveckling medför förändringar, samhällets förändring har återverkningar i skolan. Försummar vi detta samspel konserveras dagens ofullkomlighet och skolan förlorar sin roll i samhällsutvecklingen. I det följande anger vi några sådana problemområden, där regeringens förslag måste sättas in i ett större sammanhang. Barns utveckling och lärande, dvs. den process som förbereder för vuxenlivet och samhällsgemenskapen, måste ske i nära samverkan mellan barnens hemmiljö, förskola, skola, fritidsutbud, föreningsverksamhet, kulturliv och arbetsliv. måste beaktas det starka kommersiella tryck som ungdomarna är utsatta för och den påverkan massmedia utgör. Skolan är bara en del i detta samspel. På grund av dess tidsmässiga omfattning och genom att den styrs av mål som samhället ställer upp måste skolan tillmätas en stor och kanske t. o. m. avgörande betydelse. Den har ett ansvar för att varje ung människa skall garanteras en rätt till utveckling. Ett särskilt ansvar har skolan för de elever som kommer från socialt svaga hemmiljöer. Den tidigare utslagningen ur samhällsgemenskapen måste hejdas. Utstötningstendenser och misslyckande, som tar sig uttryck i skolk, otrivsel och oro och ibland också våldsinslag, är symtom på att insatserna för barn och ungdomar inte är tillräckliga. Skolan kan dock inte ensam klara dessa uppgifter. Tyvärr har det visat sig att det ibland är svårt att finna lämpliga former för ett positivt samspel med de samarbetspartner skolan enligt olika uttalanden skall samverka med. Ett exempel härpå är den önskade utvidgningen av arbetslivsorienteringen, som föredraganden inte kan förorda eftersom arbetsmarknaden inte kan ställa upp i tillräcklig utsträckning. Andra exempel är samverkan mellan skola och hem och föreningslivets medverkan i skolarbetet. Ett utvecklingsprogram för skolarbetet av den karaktär som skisseras i propositionen, som inte väger in de samlade åtgärderna för barn och ungdom utan endast är formulerat utifrån skolans egna problem, får knappast den effekt som eftersträvas. Mot denna bakgrund anser vi att det är angeläget med en aktiv uppföljning av olika insatser för barn och ungdom. Vi inbegriper då uppgiften att följa och utvärdera olika delar i SI A-reformen. Detta bör enligt vår mening ske genom att en särskild delegation tillsätts för dessa uppgifter. Denna bör i huvudsak nyttiggöra sig det arbete som normalt utförs av olika myndigheter men bör också självständigt kunna utarbeta förslag och ta initiativ för att lösa olika konkreta samverkansproblem. Delegationen bör vara parlamentariskt sammansatt. Läroplanens roll och uppbyggnad Regeringen föreslår en läroplan som är något annorlunda uppbyggd än den nuvarande. I en första relativt kortfattad del skall ingå mål och riktlinjer samt tim- och kursplaner, dvs. de delar av läroplanen som är bundna genom beslut av riksdag och regering. En andra del föreslås få karaktären av kommentarmaterial. En tredje del av läroplanen utgörs enligt förslaget av de arbetsplaner eller utvecklingsprogram som utformas lokalt inom varje rektorsområde och varje arbetsenhet. Vi ansluter oss till detta förslag. vill vi emellertid framhålla att i den del som på grundval av riksdagsbeslutet fastställs av regeringen, dvs. det för skolan styrande politiska dokumentet, även skall ingå övergripande och principiella frågor varom statsmakterna fattat beslut än i samband med föreliggande läroplansöversyn. Som exempel härpå vill vi nämna studie- och yrkesorienteringen, sexual- och samlevnadsundervisning, undervisning av invandrarelever, m. m. De av riksdag och regering uttalade målen för skolan måste ingå i denna del av läroplanen, oavsett om de behandlas i föreliggande förslag eller inte. Som vi framhåller senare i motionen skall skolan också ha till uppgift att överföra de värderingar som samhället står för till barn och ungdomar. Exempel på sådana värderingar är respekt för demokratin och dess värden samt för sanning och strävan till fred, solidaritet gentemot eftersatta grupper inom och utom landet, gemenskap med invandrare jämställdhet mellan män och kvinnor samt hushållning med naturresurserna. I dylika frågor får skolan inte förhålla sig neutral eller passiv. Det är tvärtom nödvändigt att skolan på ett betydligt mer aktivt sätt än nu klargör för barn och ungdomar de värderingar som samhället vill främja. Här är det enligt vår mening inte tillräckligt att i den övergripande delen av läroplanen använda sig av begrepp som förmedla en bild av, ge eleverna insikt i och bör söka ge, vilka återfinns i propositionen. I stället bör skolan främja medvetna ställningstaganden. På samma sätt förhåller det sig med arbetssätt och arbetsmetoder. Propositionen skulle kunna ge en grund för en förnyelse av skolarbetet. konstateras på olika ställen att förslagen inte innebär någon styrning av arbetssättet. Enligt vår mening har detta en avgörande betydelse för i vilken utsträckning eleverna skall kunna uppnå för skolan fastställda mål. Redan i nu gällande läroplan fastslås att skolarbetet skall bygga på självverksamhet från elevernas sida och att det skall vara individualiserat. Denna styrning har tili stor del förblivit ineffektiv, tydligen beroende på att lärarna inte uppfattat de allmänna anvisningarna som styrande. Här krävs större tydlighet och klart uttalade krav i förening med klara anvisningar om hur de uppställda kraven skall förverkligas. Det är således inte möjligt för samhället att förhålla sig neutralt till vilket arbetssätt som bör tillämpas. Så kan t. ex. insikt i demokratins principer aldrig läras in teoretiskt. Verklig insikt om demokratin får elever genom att demokratiska arbetssätt tillämpas och genom att de vuxna är goda förebilder. Därför är det enligt vår mening nödvändigt att läroplanen, i likhet med SI A-propositionen, klart framhåller vilka arbetssätt och arbetsformer som bör tillämpas i skolan. Att detta innebär en styrning bör inte förnekas. I annat fall kommer läroplanen på en avgörande punkt att dölja målkollisioner bakom harmoniserande formuleringar, vilket den enligt propositionen (s. 28) inte skall göra. De övergripande principerna för arbetet måste sedan självfallet beaktas vid framtagande av läromedel och översättas till lokala behov och krav. Vi utvecklar detta ytterligare under avsnittet om arbetssätt och kunskapssyn samt genomförandet av läroplanen. I den i tre nivåer föreslagna läroplanen nämns inte skolstyrelsens roll. Vi är förvånade över att så inte är fallet, särskilt som det i SI A-propositionen bl. a. uttalades att även samordningen mot bakgrund av kommunens totala insatser på barn- och ungdomsområdet gör att det är motiverat med ett ökat inflytande från de politiskt förtroendevaldas sida (s. 324). är det ett exempel på vad vi inledningsvis har berört om att förslaget inte sätter in skolan i ett tillräckligt brett samhälleligt perspektiv. Av propositionen att döma skall skolan tydligen oberoende av det omgivande samhället utforma handlingsprogram med mål och ambitioner för skolans inre arbete. Detta är enligt vår mening knappast möjligt utan att också väga in det närsamhälle som omger skolan. Det skulle också motverka den samlade syn på barn- och ungdomsverksamheten som SIA-beslutet lade grunden för och som alltmer eftersträvas ute i kommunerna. Vi vill här erinra om vad socialdemokraterna (motion 1978/79:814) anfört om behov av s. k. distriktsnämnder inte minst på skolans område. De i propositionen föreslagna lokala arbetsplanerna understryker detta behov. Genom distriktsnämnder kan skolarbetet bättre förankras i närsamhället. Förnyelsen av det inre arbetet i skolan har varit ett viktigt led i skolans fortskridande reformering som års skoikommission lade grunden SI A-beslutet innehöll en utvecklingsplan för förändring av innehåll, arbetssätt och arbetsmetoder för att alla skolans elever skall få möjlighet att arbeta sig fram till goda kunskaper och färdigheter. I SIA-propositionen 1975/76:39 framhålls (s. 220): Sådana förändringar tar tid, eftersom det är fråga om dels personalens positiva inställning, dels ett praktiskt och teoretiskt utvecklingsarbete. Man har sökt överge den traditionsbundna katederundervisningen, och man har prövat olika former av gruppverksamhet och individuellt arbete. Att införa nya grepp i det dagliga arbetet innebär att en lång tradition som ofta uppfattas som självklar och därmed nästan värderingsfri skall brytas mot nya idéer och uppslag. Ett villkor för den nödvändiga förändringen av arbetssätt är att också kunskapssynen diskuteras och förändras. Vi tar i det följande upp några områden som särskilt bör beaktas i det fortsatta läroplansarbetet. 3.1 Förnyelse av skolvardagen Den traditionella synen på utbildning och inlärning har ofta resulterat i en från elevernas erfarenheter isolerad, i regel ämnesbaserad, färdighetsträning. Kunskapssynen i skolarbetet påverkas också av den enskilde lärarens sociala bakgrund, utbildning och hans/hennes syn på sin yrkesroll. Den dominerande undervisningsformen är helklassundervisning eller kollektiv undervisning, där läraren är den aktive och riktar sig till hela klassen på en gång. Eleverna förutsätts sedan individuellt lösa anvisade arbetsuppgifter. Ett sådant arbetssätt bygger på den kunskapssyn man lägger till grund för skolarbetet. Den kvantitativa kunskapssynen, dvs. förmedlingen av lätt mätbara kunskaper, dominerar arbetet i skolan. Eleverna tilldelas en passiv roll som objekt för undervisning. Detta arbetssätt motverkar både elevernas självständighet och deras samarbetsförmåga och solidaritet med andra elever. En sådan inaktiv process har för stora grupper av elever inneburit dåliga kunskapsresultat. Mot bakgrund av dessa erfarenheter framhöll den socialdemokratiska regeringen i SIA-propositionen att en sådan utveckling av arbetssättet måste eftersträvas att elevernas egna intressen blir en väsentlig grund för uppläggningen av skolarbetet. Man pekade på ökad samverkan mellan eleverna, på möjligheten av elevgrupper sammansatta av elever i olika åldrar, på större inflytande och ökad medverkan från elevernas sida då det gällde skolvardagens utformning och på ökad samverkan mellan personalgrupperna. - Allt detta måste komma till stånd om arbetssättet skall kunna förändras. Innehållet i skolarbetet måste liksom arbetssättet utvecklas så att verksamheten blir meningsfull för alla elever. Det är i gemenskapens och närhetens sammanhang som de nya och mer tvingande kraven till kunskaps- och personlighetsutveckling uppstår och ersätter tvångets och den yttre kontrollens kravsituation. Gemenskap, tilltro till sig själv och gruppen och arbetsglädje är grundstenarna i det nya arbetssättet, genom vilket självständigt tänkande och ansvarigt handlande individer skall utvecklas. Vi delar uppfattningen, som framförts i SÖ:s läroplansförslag, om ett mer verklighetsanknutet skolarbete som i ökad utsträckning utgår från elevernas behov och erfarenheter. Det kan annars uppstå ett främlingsskap mellan de egna tankarna och de inlärda kunskaperna. Ungdomar behöver praktiska färdigheter, gedigna kommunikationsfärdigheter och en allsidig omvärldsorientering. De måste besitta en kunskapsbas i vilka fakta och färdigheter som gör ungdomarna bättre rustade att förstå, vilja påverka och ta ansvar för såväl sin egen som samhällets utveckling. Skolan måste ge eleverna tillfälle att bearbeta, fördjupa och utvidga sina egna erfarenheter i samhället och de kunskaper de får genom television, radio, tidningar och böcker. Redan vid val av utgångspunkt för arbetet är det viktigt att komma ihåg att den sociala bakgrunden, föräldrarnas arbetsvillkor och deras bostads- och kulturförhållanden har ett starkt samband med om barnen lyckas i skolan eller inte. Är man i skolan inte observant på sådana effekter kan skolans arbetssätt och innehåll snarare förstärka än utjämna skillnader. Skolan måste därför ompröva sitt sätt att möta de kunskaps- och kulturbehov som barn från arbetarklassen har. Vidare måste man tillgodose invandrarbarnens kunskapsoch kulturbehov. Först därmed kommer barn från olika grupper i samhället att få någorlunda lika möjligheter att skaffa sig en bättre start och därmed goda kunskaper och färdigheter. Det är enligt vår mening också angeläget att arbetssätten i skolan i största möjliga utsträckning befrämjar kreativitet och nytänkande. Ett traditionellt inlärningsmönster tillgodoser inte behoven hos många barn och ungdomar med en sådan läggning. De uppfattas ofta inte som begåvade just därför att skolan misslyckas med att ta till vara deras kreativa förmåga. Som vi tidigare anfört bör skolarbetet knytas närmare till verkligheten. Av detta skäl bör också eleverna få arbeta med begripliga och överblickbara helheter. Det måste klart slås fast att blocken samhällsorientering resp. naturorientering inte får sönderfalla i sina separata ämnesdelar. Temastudier och ämnesövergripande arbete underlättas på låg- och mellanstadierna av klasslärarsystemet och bör därför bli allt vanligare på dessa stadier. För att arbetet med överblickbara helheter skall kunna fortsätta på högstadiet bör tid för temastudier där schemaläggas såsom föredraganden föreslår. En strävan bör dock vara att utvidga detta arbetssätt också till annan undervisningstid, bl. a. genom att personalen arbetar i arbetslag och därmed integrerar skilda ämnesdelar. När tillvalssektorn behandlas lägger föredraganden en mängd synpunkter på det positiva med fritt val och intressestyrning av skolarbetet. Enligt vår mening bör dock allt skolarbete utgå från elevens intresse, behov och förutsättningar, vilket framhölls starkt i SIA-propositionen 1976. Att såsom föredraganden i föreliggande proposition i lyriska ordalag låta intressestyr ningen avse en tredjedel av högstadietiden ser vi inte som en lösning av skolans undervisningsproblem. Först när detta synsätt slagit igenom i allt skolarbete blir individualiseringen inom klassens ram, som års skolkommission framhöll, en realitet. Traditionell katederundervisning motverkar elevernas självverksamhet och ansvar för arbetet. Denna undervisningsmetod missgynnar både de svaga och de begåvade genom att den bygger på att alla elever kan stöpas i samma form, vilket är en omöjlighet med de allsidigt sammansatta klasser som bygger på. Vi utgår från att medansvar och samverkan praktiseras i undervisningen och att demokratiska beslutsprocesser utvecklas genom skolarbetet. Att utveckla ett arbetssätt i skolan, som innebär att eleven blir en medskapare i undervisningsprocessen, är enligt vår mening en grundförutsättning för en effektiv kunskapsinhämtning. Det finns heller ingen motsättning mellan att utveckla kunniga elever och ansvarsmedvetna och självständigt tänkande elever. Självständighet och medansvar förutsätter kunskaper för att komma till ett meningsfullt uttryck.