mot · G2021019 · 1979-01-22 00:00:00 — av m. fl. om stöd till alternativ produktion Alternativ produktion och alternativ teknik diskuteras alltmer. Alternativ betyder då inte annan eller annorlunda i allmänhet, utan viss annan, en bestämd annan. Exempel: När man talarom alternativ produktion vid varven tänker man inte på tillverkning av t. ex. krigsmaterial. På motsvarande sätt kan alternativ teknik inte betyda vilken annan teknik som helst. Det är bättre att använda andra termer, t. ex. samhällsnyttig produktion eller produktion för människornas behov - människovärdig teknik eller demokratisk teknik. Avgörande är vad, var och hur man producerar. Varför diskuteras dessa frågor alltmer? Det finns många orsaker, några av de viktigaste är: a) den kapitalistiska krisen, b) solidariteten med de utplundrade folken, c) miljöförstöringen, d) kapitalismens förfall och slöseri, e) den hårdhänta kapitalistiska rationaliseringen och utslagningen, 0 den alltmer tilltagande monopoliseringen av näringslivet och i samband därmed det alltmer avtagande nyskapandet inom produktionen, g) de väldiga militärutgifterna, h) den ökade klyftan mellan arbetande människors kunskaper och arbetets degradering och monotoni, i) sämre produkter, skadliga produkter, j) ökade arbetsmiljörisker. Om man vill sammanfatta allt detta kan man tala om tendenser förbundna med kapitalismens nedgångsoch förfallsperiod. Verkligheten i är nedskrotning av industrier, utslagning av människor och stor arbetslöshet. I det läget är den första försvarslinjen att slå vakt om jobben, att ställa kravet om fortsatt och oförändrad produktion. Det gör textilarbetarna, varvsarbetarna, jämbruksarbetarna osv. Och det måste vara riktigt att ställa frågan så - att inte ge upp någon terräng utan kamp. Så ställde också Surtearbetarna frågan. De ville fortsätta att producera glas. 1 nästa etapp, närden första positionen hade kämpats ned av kapitalet, ställdes frågan om ersättningsindustri. Är en samhällsnyttig produktion, en behovsproduktion, möjlig under kapitalismen? Ja och nej. På vissa områden finns utan tvivel redan en samhällsnyttig produktion som resultat av politisk kamp. Men detta är huvudsakligen på det icke-industriella området och i form av sjukvård, undervisning osv. Detta är icke en självklarhet i alla kapitalistiska samhällen. I är t. ex. sjukvården starkt kommersialiserad. Krav på sådan utveckling i form av avgiftsbeläggning - för sjukvård, skolor, vägar - framställs nu också i . Här finns något som måste försvaras mot attacker från kapitalet och vissa Det bör också understrykas att en utvecklad sjukvård, skola osv. är en förutsättning för kapitalistisk produktion och reproduktion. Men det viktiga i det här sammanhanget är att detta område, där profithänsyn inte är avgörande, kan utvidgas genom kamp. Hur långt får klasskampen visa. Emellertid får man man inte ha illusioner om vad som är möjligt att åstadkomma med bevarade kapitalistiska produktionsförhållanden. Det går inte att skapa socialistiska öar i det kapitalistiska havet. Arbetarrörelsen kan inte återgå till att söka bygga falangstärer efter Fouriers recept. Seger för en produktion som utgår från behov och inte bestäms av profiten, för en arbetsorganisation som bygger på en människovärdig teknik, kan bli full verklighet forst när kapitalets makt brutits och kampen lett över till ett socialistiskt produktionssätt. Och ett fullständigt upphävande av arbetsdelningen kan troligen forst uppnås under kommunismens högre fas. Men detta utesluter inte delsegrar. Och det utesluter framför allt inte nödvändigheten av kamp . Denna kamp måste foras på alla de områden där kapitalet söker bygga ut sin makt och öka utsugningen av lönarbetarna. skildrar i Lön, pris och profit hur ständiga förändringar till lönarbetarnas nackdel försiggår under kapitalismen. Om arbetarna inte ständigt tar upp kampen häremot reduceras de till eländiga stackare, skriver han. Det gäller också . Och det gäller på alla falt, även de som heter produktionens art och utnyttjandet av tekniken för att ännu hårdare binda lönarbetaren vid kapitalet. Vi måste ta upp kampen för ett annat kulturmönster, för ett annat livsmönster. Storkapitalet och särskilt de multinationella företagen söker genom reklam och andra former för ideologisk påverkan att skapa ett slags idealkonsument, som motsvarar deras intressen. Falskt kallas detta konsumentens läge ibland för välstånd. Arbetarrörelsen måste ta upp kampen också på detta område. Sambandet med miljöproblemen och med tredje världens problem måste därvid observeras. Kampen för en samhällsnyttig produktion och för en människovärdig teknik är därför en tvingande nödvändighet för arbetarklassen. Detta är lätt att säga men svårare att praktiskt genomföra. Det måste skapas en bred rörelse, icke partibunden, av arbetare, tjänstemän, forskare, för utveckling av den kampen. Kärnan måste därvid utgöras av lönarbetare vid olika företag och industrier, där kampen redan börjat till försvar för jobben och där denna kamp underbyggs genom krav om en alternativ produktion och alternativ teknik. I utvecklingen av en sådan rörelse är den viktigaste uppgiften nu att utarbeta en konkret och effektiv handlingslinje. Men här liksom på lönekampens område gäller givetvis att arbetarklassen inte kan begränsa sig till enbart försvarsåtgärder, hur nödvändiga och ofrånkomliga dessa än är. En samhällsnyttig produktion och en människovärdig teknik kan först bli verklighet i hela samhället, då arbetarklassen tar upp kampen för löneslaveriets avskaffande. Det finns en rad problem som är förbundna med kampen för en samhällsnyttig produktion och en människovärdig teknik. En del av dessa problem är av teoretisk och strategisk natur. Det gäller t. ex. frågan hur socialt betingad arbetsdelning skall skiljas från tekniskt betingad arbetsdelning. En hithörande fråga är hur fast sambandet är mellan teknisk utveckling och samhällsutveckling. Och vilka förändringar av teknik och arbetsorganisation kan åstadkommas redan under kapitalistiska ägandeförhållanden? Vilka förutsätter en ekonomisk, social och politisk revolution? Vilket konsumtionsmönster skall framtidens produktion anpassas till? Frågor av strategisk natur är bl. a. följande: Vilken är storkapitalets strategi och hur skall arbetarrörelsen utforma kampen för att inte fastna som flugan i spindelnätet? Hur skall den lokala kampen på arbetsplatserna till försvar för jobben och för alternativ produktion knytas samman med den allmänna fackliga och politiska kampen för krav såsom kortare arbetsdag, demokratisk nationalisering av företag och industrier osv.? Hur erövrar arbetarklassen makten över forskning och teknik? Kampen för en samhällsnyttig produktion och en människovärdig teknik har tagit viktiga steg framåt i de kapitalistiska samhällena. Lucasarbetarna har i verkat som pionjärer på detta område. Från kan särskilt nämnas den aktivitet som utvecklats av varvsarbetarna och av konfektionsarbetarna vid . Men också vid järnbruk, massafabriker, glasbruk och verkstäder har kampen tagits upp för en alternativ produktion. Det avgörande för denna rörelses framgång och seger är vad som görs ute på arbetsplatserna och i de fackliga organisationerna. Även insatser av tekniker, forskare, miljöorganisationer osv. är av stor betydelse. Denna rörelse bör stödjas genom krav på statsmakterna om särskilda anslag till forskning angående alternativ produktion och alternativ teknik samt om särskilda insatser för att möjliggöra förverkligandet av projekt på detta område. Forskningsanslagen bör kunna utgå såväl till enskilda forskare som fackliga organisationer m. fl. Med hänvisning till det anförda föreslås 1. att till forskning om produkter och arbetsmetoder lämpliga för genomförandet av alternativ produktion och alternativ teknik för /80 anslår , 2. att till en särskild fond avsedd att möjliggöra förverkligandet av projekt inom ramen för alternativ produk tion och alternativ teknik för /80 avsätter . (vpk) (vpk)