mot · G202262 · 1979-01-11 00:00:00 — av och om besvär vid arrende av kyrklig jord beslutade om en genomgripande reformering av den lagstiftning som reglerar förvaltning av kyrklig jord. 1971 utfärdades med stöd av lagen en förordning om förvaltning av kyrklig jord. Den nya lagen trädde i kraft . Parallellt med den nu nämnda lagstiftningen slutfördes arbetet med en modernisering av rättsreglerna rörande fast egendom i allmänhet. Den nya jordabalken, vars nionde kapitel innehåller bestämmelser om jordbruksarrende, trädde i sina huvuddrag i kraft . I fråga om arrendeinstitutet löstes problemet i korthet så att jordabalkens regler gjordes tillämpliga även på kyrklig jord. Det förhållandet att jordabalken således reglerar alla arrendeförhållanden hindrar inte att det måste finnas regler bl. a. om vem som skall företräda kyrkan gentemot arrendatorer och myndigheter. Sådana bestämmelser har intagits i den kyrkliga jordförvaltningslagen och jordförvaltningskungörelsen. Vad vi i detta avseende önskar aktualisera är förfarandet vid fastställandet av jordbruksarrendena, där det så gott som alltid rör sig om s. k. löneboställe. Löneboställena förvaltas av pastoratet, dock inte skog som kan ingå, vilken förvaltas av stiftsnämnden. I 4 § jordförvaltningslagen stadgas att vad som enligt lag eller annan författning åligger fastighetsägaren fullgörs av den som förvaltar jorden. Därav skulle följa att det var pastoratet som i sin egenskap av förvaltare av lönebostället hade att bestämma villkoren vid arrendeupplåtelse. Emellertid har man vid lagstiftningens tillkomst ansett att behovet av enhetliga arrendenormer inom den kyrkliga förvaltningen bättre skulle tillgodoses om uppgiften att bestämma arrendevillkor anförtros ett mera expertbetonat organ. Med anledning härav har i 15 § jordförvaltningslagen intagits en bestämmelse, enligt vilken av stiftsnämnd ej förvaltad kyrklig jord får upplåtas på arrende för jordbruk endast på de villkor boställsnämnden bestämmer. Dock gäller att det är stiftsnämnden som företräder kyrkan då arrendenämnd eller domstol behandlar fråga om arrendevillkor, dvs. då arrendatorer och kyrkan inte är överens. Den ordning som alltså varit gällande har inte i alla avseenden visat sig vara tillfredsställande. Pastoratet - och därmed församlingen - har endast indirekt inflytande över arrendevillkoren, nämligen genom sättet för utseende av ledamöter i boställsnämnd. 1* 1978/79. Besvär över boställsnämnds beslut får föras hos stiftsnämnden, dock endast av jordförvaltaren, dvs. i regel pastoratet. Mot stiftsnämndens beslut i besvärsärende får talan inte föras. Detta att ingen annan är jordförvaltaren kan anföra besvär över boställsnämnds beslut är klart otillfredsställande liksom att ingen överinstans över stiftsnämnden finns, där av den fattade beslut kan bli prövade. Beslut fattade av kommunfullmäktige i den borgerliga kommunen kan i sak överklagas av enskild person. Samma förhållande borde också gälla beslut om arrendesättning av kyrklig instans. Klart oskäliga arrenden har enligt vår uppfattning fastställts. Pastoratet har härigenom erhållit lägre inkomster, inkomster som församlingsborna i stället fått tillskjuta i form av ökad utdebitering. Att en överinstans över stiftsnämnden tillskapas för överprövning är alltså påkallat. Härigenom skapas också garantier för att större enhetlighet vid arrendesättning blir genomförd. Nödvändigheten av vidgade överklagnings- och överprövningsmöjligheter tycker vi tydligt framgår, om vi som exempel nämner att ett arrende av ett kyrkan tillhörigt stort lantbruk med tillhörande byggnader och ett taxeringsvärde av . har ett arrendekontrakt för tiden och betalas med ett årligt arrende av . Som ett andra exempel kan nämnas att ett 52 tunnlands lantbruk med tillhörande byggnader och ett taxeringsvärde av . har ett arrendekontrakt för tiden och betalas med ett årligt arrende av . I båda fallen är jorden av hög kvalitet. Arrendeavgiften ligger som synes på omkring 4 96 av taxeringsvärdet. 1 ett av de här nämnda exemplen har jordförvaltaren överklagat arrendeersättningen men stiftsnämnden avvisat besvären. Ytterligare exempel skulle kunna anföras, men de anförda torde räcka. Som ytterligare upplysning kan nämnas att lantbrukare som arrenderar privatägd jord av motsvarande kvalitet i samma trakt betalar en årlig arrendeavgift som ligger mellan . Åberopande det anförda hemställs att hos regeringen begär förslag till sådan ändring i lagstiftningen om förvaltning av kyrklig jord att motionens krav tillgodoses.