mot · G202339 · 1979-01-16 00:00:00 — av m. fl. om åtgärder mot ungdomsarbetslösheten Sjutton miljoner människor, lågt räknat, står utan arbete i den kapitalistiska västvärlden. I är omkring 100 000 öppet arbetslösa. Flera hundratusen sysselsätts i mer eller mindre tillfälliga beredskapsarbeten och AMS-kurser. Dessa, sammantaget med de hundratusentals som har arbete på deltid men önskar heltidsjobb, samt den stora grupp kvinnor i glesbygdskommunerna som inte finnér det realistiskt att söka arbete, ger en faktisk bild av den verkliga arbetslösheten. I en särskild motion till årets riksdag utvecklas kommunisternas allmänna syn på sysselsättningspolitiken. Här begränsar vi oss till den akut svåra situation som råder för unga arbetssökande och ställer förslag om en rad nödvändiga åtgärder. Arbetslösheten drabbar ungdomen särskilt hårt. Efter avslutad skolgång finns ofta inget jobb att få. Samma svåra verklighet möter den som fullgjort sin militärtjänst. var 46 000 unga människor registrerade som arbetslösa. Många var verksamma genom kortvariga beredskapsjobb eller utbildningar. hade antalet direkt arbetslösa minskat till 28 000 som över 20 000 nya beredskapsjobb eller kortkurser besatts med arbetslös ungdom! Det visar en klar tendens till ökande undersysselsättning för ungdom i varaktiga arbeten. Tendensen kan också konstateras tillbaka. Den utbredda ungdomsarbetslösheten är utomordentligt allvarlig. Den skapar destruktivitet och social utslagning. Den fortsätter och förstärker den utslagning som åstadkoms i skolan. Den sorterar ut människor till arbetsmarknadens B- och C-lag. Den används som spjutspets mot lagar som syftar till anställningstrygghet. Den skapar misstro mot framtiden i den generation som skall ta över en stor del av ansvaret. De borgerliga regeringarnas åtgärder har inte lett till några egentliga förbättringar. Regeringen vägrar hårdnackat att se de strukturella förändringarna som främsta orsak till ungdomsarbetslösheten. Regeringen föredrar att se arbetslösheten som en tillfällig företeelse och rättar åtgärderna efter detta, när det i själva verket fordras en långsiktigt planerad politik att öka antalet arbetstillfällen i landet. De åtgärder som vidtagits har inte haft till syfte att skapa varaktiga jobb. Det finns därför skäl att vidta speciella åtgärder för att stärka de unga människornas ställning på arbetsmarknaden. Detta gäller särskilt de unga kvinnorna och invandrarungdomen. Det får emellertid inte stanna vid dessa åtgärder, eftersom dessa inte ger fler jobb utan enbart kan tänkas bidra till att omfördela arbetslösheten. Arbetsmarknaden måste bli rörlig, förespråkas av kapitalisterna. Dessa reaktionära förslag om att arbetskraften skall flyttas syftar bara till att dölja verklighetens brist på arbetstillfällen. Flyttlasspolitiken tjänar endast de privata kapitalintressena och urholkar möjligheterna för framför allt de mindre orterna att överleva. Ett åtgärdsprogram med en långsiktig planering för att skaffa fler jobb är nödvändigt. Det måste innebära att samhället går in och skapar arbeten i nya industrigrenar, utarbetade efter de behov som gagnar den samhälleliga utvecklingen. Exempel på sådana grenar är utbyggande av kollektivtrafiken, ökat bostadsbyggande, satsningar på byggande av barnstugor och fritidshem. Ett program byggt på dessa grunder skapar också arbeten på andra områden. Det är nödvändigt med ett nytt tänkande även inom de befintliga samhälleligt ägda företagen. Dessa får inte ledas av den kapitalistiska marknadshushållningen och uppträda som serviceorgan för privatkapitalet utan måste fungera som sysselsättningsbaser på respektive orter. Runt dessa kan sedan olika lego- och servicearbeten växa upp. Konkreta åtgärder för att skapa jobb åt ungdomen måste åläggas kommuner, landsting och staten. Kommunala sysselsättningsgarantier behöver understödjas med statliga medel, där kommunerna förbinder sig att garantera utbildning för arbete åt ungdomen. Härigenom skulle även de underbemanningar som finns inom vårdsektorn, kollektivtrafiken och bamstugeverksamheten undanröjas. Dessutom skulle kommunerna få möjlighet att genomföra landskaps- och miljövårdande insatser. Statsbidrag borde här utgå till lönekostnader. Värvning av utbildning och praktik Även åtgärder för att möjliggöra värvning av utbildning och praktik måste till. Den undfallenhet som präglar regeringens handlande härvidlag måste utbytas mot krav på näringslivet att tvinga fram praktikjobb. Det kan bl. a. göras genom att lagstiftningsvägen tvinga företagen att ställa praktikplatser till förfogande för arbetsförmedling och skolor. En ofta förekommande anledning till att ungdomen har speciellt svårt att få jobb är kraven på arbetslivserfarenhet och praktik. De som ställer dessa krav skall naturligtvis åläggas att efter viss kvotering ställa sådana platser till förfogande. En stark pessimism kan spåras hos den studerande ungdomen vad beträffar möjligheten att erhålla jobb efter utbildningen. Andra ungdomar söker sig till utbildning bara därför att det inte finns jobb att få. Många av dem som går på gymnasiet är skoltrötta och skulle hellre ta ett jobb om sådant fanns. Detta påvisas i en undersökning som genomfört bland gymnasieelever. En värvning av utbildning och praktik visar sig nödvändig även i dessa fall. En förstärkning av arbetsförmedlingarna med återinförande av ungdomsavdelningarna skulle också ge dessa möjlighet att aktivare verka för att ragga jobb. Underbemanningen drabbar oftast ungdomen då dessa inte har den erfarenhet som så ofta krävs. Dessutom är en obligatorisk plats- och arbetsförmedling nödvändig. Den nuvarande ordningen ger arbetsköparna hela avgörandet om vem som skall anställas. En inskränkning i arbetsköparnas rätt att fritt antaga bör genomföras. Det skulle inte vara märkvärdigare än när inskränkningen om att fritt få avskeda beslutades. En ökning av antalet platser på den yrkesinriktade gymnasieskolan krävs. Vid den senaste intagningen till dessa kurser visade det sig att tusentalet ungdomar ställdes utanför, trots att arbetsmarknaden är i stort behov av yrkesutbildade unga människor. Detta gäller framför allt inom vårdsektorn. Den nuvarande arbetssituationen för de vårdarbetande är under all kritik. Enda sättet att förbättra denna situation är att utbilda och anställa fler. Detta gäller även inom andra områden. Ungdomsarbetslösheten kommer inte att försvinna om man inte utformar en politik som på ett avgörande sätt ökar antalet jobb. En sådan politik är med nödvändighet långsiktig. Därför måste de ungdomar som är arbetslösa garanteras ekonomisk trygghet. För att åstadkomma detta bör en allmän arbetslöshetsförsäkring införas och den måste vara utformad så att den inte innehåller regler och bestämmelser som verkar diskriminerande för ungdomen. Delegationen för ungdomens sysselsättningsfrågor (DELFUS) har verkat . Dess verksamhet kan starkt ifrågasättas. Flera av de förslag som syftat till långsiktiga åtgärder har inte diskuterats. ningen är dessutom inte representativ. Flera av de stora för ändamålet avgörande ungdomsorganisationerna är inte representerade. Här kan nämnas som organiserar främst ungdomen på gymnasierna, och den värnpliktiga arbetsgruppen. Alla dessa organisationer organiserar ungdomar som har förväntningar att få ett jobb efter sin utbildning eller militärtjänst. Dessa organisationer bör ha fullvärdigt medlemskap i delegationen. Även andra liknande organisationer kan komma i fråga. Med hänvisning till ovanstående föreslås1 1. att hos regeringen begära åtgärder som garanterar alla ungdomar arbete, praktik eller utbildning, 2. att hos regeringen hemställa om förslag till införande av ungdomsavdelningar vid arbetsförmedlingarna, 3. att hos regeringen hemställa om förslag till obligatorisk platsoch arbetsförmedling, 4. att uttala sig för att lokala åtgärdsprogram mot ungdomsarbetslösheten utarbetas i kommuner och landsting i enlighet med vad som anförs i motionen, 5. att uttala att statsbidrag till lönekostnader skall utgå vad gäller statliga, kommunala och landstingskommunala beredskapsarbeten i enlighet med vad som anförs i motionen, 6. att hemställa hos regeringen om förslag till åtgärder för att åstadkomma värvning av utbildning och praktik i enlighet med vad som anförs i motionen, 7. att uttala att Delegationen för ungdomens sysselsättningsfrågor utökas med de ungdomsorganisationer som anges i motionen. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) 1 Se även motionen 1978/79:340.