mot · G202371 · 1979-01-16 00:00:00 — 1978/79 371-378 1978/79:371 av om en ökad yrkesinriktning på den treåriga ekonomiska gymnasielinjen genomfördes en rad utredningar, som tillsammans skulle besvara frågan om de frivilliga skolornas framtid. 1966 sammanfördes de olika gymnasierna till en enhet, och infördes på prov. 1971 var det dags att infoga yrkesutbildningen i det komplicerade mönstret - 23 linjer med var sina grenar och till- och frånvalsmöjligheter. är det igen; en ny gymnasieutredning arbetar. Innan gymnasieskolan infördes hade utrönt universitetens och näringslivets krav på gymnasiet (SOU 1963:43) och presenterat dem i färgglada staplar. Många av hans resultat är giltiga också . När det gällde teknisk och ekonomisk utbildning tycktes universitetens och näringslivets resp. krav delvis vara oförenliga: bred allmänbildning och mindre specialisering å ena sidan - mer matnyttiga kunskaper å den andra. Den tekniska linjen gjordes fyraårig - på annat sätt gick det hela inte ihop. Några av remissinstanserna ville ge också ekonomerna . Tyvärr blev det inte så. I det gamla handelsgymnasiet fick eleverna lära sig mycket om litet, är det tvärtom. Redan timplanen missgynnar de ekonomiska eleverna i vissa ämnen: i åk 2 t. ex. har de engelska, medan humanisterna läser tre - och detta trots att många elever valt språklig gren och i trean skall ge sig i kast med affärsengelska. Elever på språklig gren kan, för att ta ett annat exempel, byta bort ett språk och lämna gymnasieskolan med bara engelska och nybörjarkunskaper i något annat språk i sitt språkbagage. När det gäller franska och tyska är det illa ställt. Det gap mellan avnämarens krav och gymnasisternas kunskaper, som redovisade, har ökat , och det är avnämaren-näringslivet som blivit mest lidande. Kraven på fackkunskaper har fått prutas ner år , och det skrivs många besynnerliga affärsbrev på tyska och franska i våra exportindustrier. Även om de andra grenarna av den ekonomiska linjen inte uppvisar sådana underligheter som den språkliga, finns också där konflikten mellan matnyttigheten och allmänutbildningen. För elever som går till univeristeten räcker grunderna i en del ämnen inte till för högre studier. De många valmöjligheterna på linjen innebär en särskild nackdel: vid många skolor är elevunderlaget för litet för att alla grenar och variationer skall kunna inrättas, och följden blir organisatoriska nödlösningar, samläsning med andra grupper o. d. Yrkesutbildningsprofilen blir suddigare. 1 1978/79. SÖ gjorde en omfattande enkät i ca 1 400 företag för att utröna vad de ansåg om gymnasieskolans ekonomiska utbildning. Inte oväntat fick skolan lägst betyg i svenska. Till gymnasisternas och lärarnas, men inte skolmyndigheternas, försvar kan sägas att trean av den ekonomiska linjen bara har svenska, medan humanistisk och samhällsvetenskaplig har fyra. Och skall ekonomerna utöver de allmänna momenten i ämnet lära sig affärskorrespondens, protokoll- och rapportskrivning o. d. (Till detta dilemma kommer naturligtvis det faktum att elevernas kunskaper i svenska från blir allt sämre och gymnasieundervisningen på alla linjer därför måste börja på en allt lägre nivå.) Ämnesområden där man allmänt påtalar brister är vidare ADB, administration, maskinskrivning och maskinräkning. (SÖ:s undersökning omfattar inte franska och tyska.) Men den största enigheten visar företagen i fråga om kravet på praktik. 90 96 anser att praktik bör införas för ekonomerna, och ca 70 96 av företagen är beredda att ta emot praktikanter. SÖ har gjort en förtjänstfull utredning men inte dragit lärdom av den. Den radikala lösningen på den treåriga ekonomiska linjens dilemma vore att införa dels praktikkrav, dels en påbyggnadskurs, där den slutliga specialiseringen sker - allt efter den tekniska linjens modell. De tre åren skulle då kunna ge baskunskaper och en mindre specialisering. har visserligen god intern utbildning, men skolväsendet bör inte låta sig nöja med det. Då lämnar man de mindre företagen och framför allt många elever i sticket. Den nya gymnasieutredningen tar troligen , men man behöver inte invänta den för att i någon mån avhjälpa bristerna i den treåriga ekonomiska utbildningen. En revidering av tim- och läroplaner bör göras utan dröjsmål talet om en rullande läroplan får inte vara tomma ord. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär en skyndsam översyn av timoch läroplanen för den treåriga ekonomiska gymnasielinjen i syfte att ge denna en ökad yrkesinriktning.