ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G302267 · 1979-01-01 00:00:00 — om uppbörden av kvarstående skatt Den person som betalar A-skatt och som erhållit kvarskatt är skyldig enligt nuvarande lagstiftning att inbetala hela beloppet före första löneutbetalningstillfället, om vederbörande skall slippa avdrag på lönen . När det gäller löneutbetalningstillfället är det inte rätt, utan i praktiken gäller det löneuträkningstillfället, och det kan variera mellan den 21 och . Då, under julhelgen, skall hela summan inbetalas, och det kan vara svårt för många. Många har pengar till kvarskatt placerade på så sätt, att de ger mer ränta än den straffränta staten tar, 6 eller . Detta gör att en förlust uppstår vid uttag av pengar för att betala in kvarskatt i stället för som inbetalningstalongerna på skattsedeln anger månad. Beträffande pensionärer, som erhållit kvarskatt, gör , och kommunernas pensionsanstalt avdrag för kvarskatt vid utbetalning av pension, om inte hela den kvarstående skatten inbetalas före . Såväl löntagare () som pensionärer bör få samma möjlighet och förtroende som egna företagare () att betala in kvarstående skatt, om de så önskar, i två omgångar enligt inbetalningskorten på skattsedeln. Med hänvisning till vad som anförts ovan hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att de som betalar A-skatt och pensionärer bör erhålla möjlighet att inbetala kvarskatt i två omgångar.
mot · G30228 · 1979-01-01 00:00:00 — med anledning av propositionen 1978/79:197 om vårdutbildning inom högskolan I propositionen 1978/79:197 om vårdutbildning inom högskolan föreslås att en psykiatrisk variant inom hälso- och sjukvårdslinjen, motsvarande 80 poäng, skall ge kompetens för ledande tjänster inom den psykiatriska vården. Ur denna skall en lämplig kurs kunna anordnas för personer som genomgått hälso- och sjukvårdslinjens allmänna variant. Med hänvisning till den planerade satsningen på den psykiatriska vården med bl. a. omstruktureringar mot öppna vårdformer ökar behovet av välutbildad personal på de ledande tjänsterna inom all psykiatrisk vård. Propositionens förslag motsvarar inte de kommande behoven i detta avseende utan medför växlande kvalitet genom att två skilda utbildningsvarianter ger kompetens för dessa tjänster. För de ledande tjänsterna krävs personal med goda kunskaper i arbetsledning och i psykiatriskt behandlingsarbete. Det är således angeläget att den person som är arbetsledare väl behärskar även behandlingsarbetet. För detta krävs djupa kunskaper och en bred erfarenhet av individers sociala, fysiska och psykiska behov under olika åldrar och livsperioder vid både friska och sjuka tillstånd. Hälso- och sjukvårdslinjens variant med påbyggnadsutbildning i psykiatrisk vård (40 p.) utgör den lämpligaste utbildningsbakgrunden. För att den psykiatriska vårdens behov av kompetenta personer på ledande tjänster skall uppfyllas hemställs att beslutar att hälso- och sjukvårdslinjens allmänna variant samt påbyggnadsutbildning i psykiatrisk vård på 40 poäng skall utgöra utbildningsbakgrund för ledande tjänster i psykiatrisk vård.
mot · G30229 · 1979-01-01 00:00:00 — med anledning av propositionen 1978/79:197 om vårdutbildning inom högskolan I propositionen 1978/79:197 om vårdutbildning inom högskolan föreslås att utbildningen för medicinska servicelinjen skall vara 90 poäng med två (2) påbyggnadsutbildningar på 24 resp. 6 p. Inom denna ram krävs dels att den studerande skall ges möjlighet att utveckla sig själv och erhålla möjlighet till forskning, dels att utbildningen skall ge en högklassig produkt för de nya och mer tekniskt krävande arbetsuppgifter som väntar . Enligt Medicinsk service (Liber 1975) skall dessutom vissa arbetsuppgifter överföras från läkare till assistenter (s. 64). För att detta skall kunna ske fordras en bred basal utbildning inom kemi, biokemi och teknik. Dessutom behövs en utvidgad kunskap om patienten och sjukdomspanoramat. Enligt förslaget i propositionen skall det dessutom vara en gemensam bas för alla vårdutbildningar. När det gäller den föreslagna påbyggnadsutbildningen i klinisk cytologi på 24 p. kan den i stort sett endast ge acceptabel utbildning i gynekologisk cytologi. Övriga områden, t. ex. lungor och urinvägar, kan f. n. endast bli ytligt eller inte alls behandlade. En längre utbildning för cytologiassistenter skulle dessutom kunna ge en väsentlig avlastningseffekt för läkare (service s. 295). Det vore lämpligt med en kurs i gynekologisk cytologi på 20 p. och en i övrig cytologi på ytterligare 20 p. Inom verksamheten för immunologi och blodserologi finns ingen adekvat utbildning av tillräcklig omfattning. Den föreslagna utbildningen på 6 p. för hemoterapi täcker endast en smal del av utbildningsområdet. För att utbildningen skall motsvara verksamhetens krav och snabba utveckling behövs en ordentlig förlängning. För att de för utbildningen uppställda målen skall nås och för att intentioner inför 1980-talet skall kunna uppfyllas hemställs 1. att utbildningens längd inom medicinska servicelinjen skall vara minst densamma som (100 p. 2. att förlänga den nuvarande utbildningen i klinisk cytologi till 40 p. så att en tillfredsställande utbildningsnivå skall kunna uppnås, 3. att ge en utbildning i blodserologi och immunologi på 20 p.
mot · G302295 · 1979-01-01 00:00:00 — av och om planering för en utbyggnad av ostkustbanan Goda kommunikationer är viktiga för ekonomisk och befolkningsmässig utveckling i alla delar av landet. För län, där kommunikationerna utgör den mest eftersatta delen inom servicesektorn, har förbättrade kommunikationer dock mer avgörande betydelse än i flertalet andra regioner. De är nödvändiga för att tillgodose länets regionala rättvisekrav, trygga en likvärdig transportförsörjning och skapa förutsättning för att länets rika utvecklingsmöjligheter skall kunna utnyttjas. De förbättringar av kommunikationerna som krävs gäller i lika hög grad förbindelserna inom länet som med övriga delar av landet. Av de tidigare anlagda järnvägssträckorna i län är hälften nedlagda. Dessutom har standarden på den återstående delen försämrats genom att persontrafiken upphört och turtätheten minskat. Detta har hämmat länets möjligheter till expansion. , och än mer , talar mycket för att spårbunden trafik får en ökad betydelse. Trafiksäkerhet, miljöskäl och energisnålhet är kännetecken för järnvägstrafiken. a. SJ:s lågprissatsning har allt fler börjat resa med järnväg. Denna ökade resandefrekvens har främst gällt stambanorna och banorna mellan de större befolkningsorterna i landet. Det gäller nu att gå vidare på den inslagna vägen och göra det möjligt för andra delar av landet att få del i vissa trafikframgångar. För län, som ligger litet vid sidan om de stora trafikstråken, vore det särskilt värdefullt om en utbyggd järnvägstrafik kom till stånd. För resande från till erbjuds som resväg sträckan , vilken tar 6 å i anspråk. Det kan inte anses som god hushållning att vid en resa som denna först nödgas färdas västerut när resmålet ligger norrut. Länet saknar nord-sydlig järnväg för personbefordran, och det måste anses vara ett skäligt krav att en sådan kommer till stånd. Järnvägen Kalmar-Berga-Hultsfred-Linköping är breddad till normalspårvidd. Banstandarden är dock låg, varför persontrafik ej är möjlig. I ett längre perspektiv framstår tanken på en ostkustbana som alltmer angelägen. Denna skulle kunna förbunda hela sydöstra , från över och , med . Banan skulle trafikeras med snabba person- och godståg. För läns interna kommunikationer skulle denna järnväg även betyda mycket, inte minst för näringslivets möjligheter till fortlevnad och expansion. Självfallet kräver en sådan satsning betydande investeringskapital. rådande ekonomiska läge kräva ett förverkligande är därför knappast möjligt. Emellertid bör SJ i sin långsiktiga planering göra överväganden och planeringar vilka efter hand skulle kunna resultera i en ostkustbana. Inte minst de snabbt stigande energikostnaderna talar för denna tanke. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär att frågan om en framtida ostkustbana tas med i SJ:s långsiktiga planering.
mot · G30230 · 1979-01-01 00:00:00 — med anledning av propositionen 1978/79:197 om vårdutbildning inom högskolan 1 propositionen 1978/79:197 om vårdutbildning inom högskolan föreslås att utbildningen till distriktssköterska skall omfatta: sjuksköterskeutbildning med 80 poäng, yrkespraktik samt påbyggnadsutbildning inom öppen hälso- och sjukvård med 30 poäng. Nuvarande påbyggnadsutbildning inom öppen hälso- och sjukvård omfattar 40 poäng, vilket många yrkesutövare anser vara ett minimum. Mer utbildning, bl. a. i geriatrik och psykiatri, har efterlysts. Flera remissinstanser, däribland flertalet organisationer som ingående har kännedom om de behov och fordringar som ställs på distriktssköterskor som yrkesutövare inom primärvården, har föreslagit ytterligare förlängning. Olika utredningar (om hälso- och sjukvård inför 80-talet, kontinuitetsutredningen, hälsokontrollutredningen, om mödra- och barnhälsovård, om primärvård - innehåll och utveckling m. pekar entydigt på nödvändigheten av primärvårdens utbyggnad och utveckling. Såväl riksdagsuttalanden som utredningar framhåller att distriktssköterskorna har och fortsättningsvis kommer att ha en nyckelposition inom primärvården. Distriktssköterskornas arbetsuppgifter kommer otvetydigt att utökas och förändras som kravet på kvalitet och säkerhet för befolkningen bör säkerställas. Den föreslagna påbyggnadsutbildningen på 30 poäng inom öppen hälsooch sjukvård kan därför inte vara acceptabel för utbildning till distriktssköterska, vars verksamhetsfält inom primärvården är så omfattande. En grundutbildning omfattande 80 poäng kommer sannolikt ej att kunna innehålla de kunskaper som motsvarar 10 poäng i dagens vidareutbildning inom öppen hälso- och sjukvård. Med hänvisning till ovannämnda utredningar kommer den framtida utbildningen inom öppen hälso- och sjukvård att dessutom behöva utvidgas innehållsmässigt för att kunna tillgodose de krav som ställs på en distriktssköterska och hennes funktion inom primärvården. För att utbildningen skall motsvara verksamhetens krav och snabba utveckling behövs en förlängning av distriktssköterskeutbildningen. För att de för utbildningen uppställda målen skall nås och för att uppfylla intentionerna för primärvårdens utbyggnad och utveckling hemställs att beslutar att påbyggnadsutbildningen inom öppen hälso- och sjukvård skall omfatta minst 40 poäng.
mot · G30231 · 1979-01-01 00:00:00 — med anledning av propositionen 1978/79:197 om vårdutbildning inom högskolan I propositionen 1978/79:197 om vårdutbildning inom högskolan föreslås att utbildningen med inriktning mot allmän hälso- och sjukvård skall omfatta 80 poäng. Då den föreslagna utbildningen skall motsvara en sammanslagning av nuvarande grundutbildning (63 poäng) och vidareutbildning i medicin och kirurgi (20 poäng) blir det i praktiken en förkortning av utbildningen, även om man bortser från att praktiken mellan grund- och vidareutbildning och före grundutbildningen försvinner. Genom att den föreslagna utbildningen skall ge kompetens för långvård bör den ha sådan längd att de ökade kraven från detta område kan tillgodoses. Om man dessutom ser till den ökning av sjukhusinfektioner som förekommer inom sjukvården , förefinns behov av ökad utbildning i hygien, mikrobiologi och infektionslära för att minska de kostnader sorn sjukvården nu har för dessa patienter. Infektionerna kan även medföra psykiskt lidande för patienterna. Sjuksköterskans funktion har ett stort inslag av arbetsledande uppgifter och handledning, varför en möjlighet till kontinuerlig och utökad utbildning inom detta område bör finnas inom den grundläggande utbildningen. För de särskilda krav som åvilar avdelningsföreståndare bör dessutom en kompletterande utbildning i administration och arbetsledning på 10 poäng finnas. För att dessa mål skall kunna uppfyllas hemställs att beslutar 1. att utbildningen med inriktning mot allmän hälso- och sjukvård skall omfatta 85 poäng, 2. att en påbyggnadsutbildning i administration och arbetsledning på 10 poäng skall finnas för avdelningsföreståndare m. fl.
mot · G30232 · 1979-01-01 00:00:00 — av m. fl. med anledning av propositionen 1978/79:197 om vårdutbildning inom högskolan Barnmorskans arbetsområde har vidgats genom bl. a. riksdagsbeslut i frågor som rör smärtlindring och föräldrautbildning (SOU 1978:5). 1 framlagda principprogram för mödra- och barnhälsovården (redovisar, 1979:4) anges ytterligare vidgning av arbetsområdet med övertagande av arbetsuppgifter som tidigare handlagts av läkare. Nuvarande läroplan för obstetrisk och gynekologisk vård (barnmorskeutbildning) har en oförändrad längd (50 poäng) . 1973 reviderades läroplanen. Smärtlindring och preventivmedelsrådgivning fick utökat utrymme. Den då redan nödvändiga förlängningen gjordes inte. som har gått har ytterligare utvidgade och delvis nya arbetsuppgifter tillkommit inom både sluten och öppen vård. Hit hör beträffande sluten vård: 1) Smärtlindring, vissa helt självständiga uppgifter som exempelvis psykoprofylax, pudendusblockad och på vissa kliniker paracervikalblockad, dels övervakning av patienter med epiduralblockad. 2) Nya övervakningsmetoder under förlossningsarbetet, t. ex. cardiotokografi och intrauterin pH-mätning. 3) Ökade medikamentella terapimöjligheter, vilka delvis administreras självständigt av barnmorskan. 4) Ökade övervakningskrav på antenatalavdelningar. Inom öppen vård har tillkommit ett i stort sett helt självständigt arbete i alltmer avancerad graviditetsövervakning, preventivmedels- och abortrådgivning, föräldrautbildning, ungdomsmottagningar samt verksamhet i skolor och på fritidsgårdar, gynekologisk hälsokontroll samt sexologi. Merparten av detta är nytillkomna arbetsuppgifter, som endast i ringa grad tidsmässigt motsvaras av att äldre metoder kunnat utsorteras. För tillträde till den nuvarande barnmorskeutbildningen krävs fyra veckors praktik på spädbarnsavdelning vid barnklinik. Dessa kunskaper är nödvändiga för barnmorskan. I den framlagda propositionen finns ej dessa behörighetskrav. Den framtida sjuksköterskeutbildningen kommer troligen inte att kunna innehålla denna specialpraktik. En del spädbarnspraktik måste därför föras över till barnmorskeutbildningen. För att utbildningen skall motsvara verksamhetens krav och snabba utveckling behövs en förlängning till att omfatta 60 poäng. För att de för utbildningen uppställda målen skall nås och intentioner inför 1980-talet skall uppfyllas hemställs att beslutar att vidareutbildningen i obstetrisk och gynekologisk vård (barnmorskeutbildning) skall omfatta 60 poäng. () HANS NYHAGE (m) GOTAB 62682 Slockholm 1979
mot · G302346 · 1979-01-01 00:00:00 — av m. fl. om införande av en förpackningsskatt Det moderna konsumtionssamhället präglas av en mycket hög råvaru- och energiförbrukning och en mycket omfattande avfallsproduktion. Den tid en vara utnyttjas tenderar att bli allt kortare. Det mest drastiska exempelet på detta förhållande är engångsförpackningar av olika slag. har inneburit en mycket snabb expansion för användningen av förpackningar. redovisade i sitt betänkande Dryckesförpackningar och miljö (SOU 1976:35) att mängden dryckesförpackningar tredubblades från till . Den största delen av expansionen gällde engångsförpackningar. Det är rimligt att anta att den senare delen av har inneburit en fortsatt ökning av förpackningsanvändningen. Den stora förbrukningen av engångsförpackningar har dubbla negativa effekter. Den leder till en onödigt stor förbrukning av råvaror och energi i förädlingsledet. Den leder till en betydande risk för nedskräpning efter det att innehållet konsumerats. är just engångsförpackningarna för drycker en av de former för resursslöseri som är allra lättast att komma till rätta med. Metoden är enkel och känd - en pant som är så hög att det lönar sig att återställa förpackningen efter användandet. Det traditionella sättet att återanvända dryckesförpackningar är returglaset. Det förefaller också för framtiden vara det vettigaste - att helt enkelt tillverka förpackningar som kan användas . Ett alternativ kan vara förpackningar som är utformade så att råvaruinnehållet kan återanvändas. Exempel på detta är den nu planerade aluminiumburken. I bägge fallen krävs, för att återanvändningen skall bli effektiv, en pant som är tillräckligt stor för att garantera att förpackningarna verkligen återställs - av konsumenten själv eller av någon annan. Med hänvisning till ovanstående föreslås att hos regeringen hemställer om förslag till en förpackningsskatt som utformas som en pant tillräcklig för att medföra en återanvändning av i princip alla dryckesförpackningar. () ()
mot · G302371 · 1979-01-01 00:00:00 — av och om förvaringen av vissa boksamlingar m. m. 1 böckerna visar jag dig en del av den eviga tanken, fångad i sin flykt genom världen, tryckt på och bevarad för evigheten. , vår centrala förvaltningsmyndighet för arkivfrågor, är också arkivdepå. Den har en arkiv knuten till sig, vilket är betydelsefullt med tanke på vikten av att de många värdefulla arkiven i vårt land bevaras och vårdas. Då det gäller de enskilda arkiven finns mycket som är aktuellt och som bör vara föremål för omtanke från arkivdepån. Detta framstod för oss vid ett besök i ett samfunds bok- och tidskriftsarkiv med ett rikt material från en förlagsverksamhet som började . Det var fascinerande att se den mångskiftande litteratur det rör sig om och som finns bevarad i . Visst gav man ut många bibelupplagor och - men dessutom tryckte och spred man andra böcker i många ämnen, tidningar för barn och vuxna, utgåvor av kyrko- och missionshistoria. Man såg bokens och det tryckta ordets möjligheter och sitt ansvar för spridningen av all god litteratur, inte blott den religiösa. Arkivet visar därför en rad biografier, reseskildringar, kalendrar, geografiska arbeten med illustrationer, flora i färg och barnböcker med kolorerade bilder, musik- och sångböcker, planscher, målarböcker och traktater. Den tidens främsta konstnärer bidrog till att kvaliteten är så hög. Vi insåg vid vårt besök vilken betydelse detta måste ha haft för vårt folk. På sätt och vis var förlaget folkets boklåda och undervisare. Tyvärr är denna grundläggande insats ganska förbisedd - men den är av fundamental betydelse i folkbildningens historia. Vid en konferens i , där företrädare för ett flertal bokförlag och nykterhetsorganisationer samlades för att dryfta problemen kring arkiven, framfördes önskemålet att det värdefulla arkivmaterialet kunde deponeras i av de organisationer som så finner det lämpligt och önskvärt. En stor del av detta material är föremål för forskares intresse, och i många fall är just det förhållandet att denna litteratur och det andra materialet är samlat och visar en tidsepok i ett visst sammanhang av avgörande betydelse för forskaren. Och forskaren är inte bara fackmannen och den lärde utan även den som kallas barfotaforskaren. I många fall finns nu risk för att de arkiv det är fråga om skingras och skadas, vilket ägarna inte kan acceptera. Det bör vara ett intresse för landets arkivmyndighet och arkivdepå att beakta dessa förhållanden. arkiv bör lämpligen utreda vad som kan göras för att gemensamt bevara vad som finns i de här berörda arkiven. Med hänvisning till det anförda hemställs att anhåller att regeringen uppdrar åt att utreda frågan om gemensam deponering av de i denna motion berörda samlingarna.
mot · G302386 · 1979-01-01 00:00:00 — av m. fl. om insamling av förbrukade batterier Förbrukade batterier utgör en av de viktigaste källorna till tungmetallutsläpp till miljön. Förekomsten av tungmetaller i hushålls- och industriavfall är i sin tur ett av de största problemen i strävandena att återcirkulera avfall till naturen. Därför är det angeläget med åtgärder för att minska de problem som batterierna skapar för miljö- och avfallshantering. Det enklaste sättet att åstadkomma en separat insamling av batterier är att försäljare av batterier åläggs att också ta emot gamla batterier. Särskilda destruktionsanläggningar bör sedan anordnas där de metaller och andra värdefulla ämnen som ingår i batterierna så långt som möjligt återvinns. För att stimulera återlämnande bör en lämplig pant utgå. Med hänvisning till det anförda föreslås att hos regeringen hemställer om förslag till insamling av förbrukade batterier i enlighet med vad som framförs i motionen. () ()
mot · G302478 · 1979-01-01 00:00:00 — av m. fl. om bistånd till Demokratiska Vpk har i en annan motion till årets riksdag tagit upp huvudlinjerna i den svenska u-lands- och biståndspolitiken. Där framhålls att u-lands- och biståndspolitiken måste inriktas på ett direkt stöd åt de krafter som kämpar mot förtryck och för social och ekonomisk utveckling. Ett av de länder som vpk under en rad år aktualiserat i detta sammanhang är Demokratiska . Detta land har sedan självständigheten från det brittiska herraväldet fått kämpa mot stora svårigheter genom såväl inhemska naturkatastrofer som aggressiva grannländers försök till förtryck och intervention. Demokratiska (PDRY) är ett utvecklingsland som verkligen förtjänar uppmärksamhet och stöd. tillhör det världens fattigaste länder, och det finns stora brister på många områden. PDRY har startat en rad industrialiseringsprojekt. Men majoriteten av landets befolkning är fortfarande beroende av import för sin livsmedelsförsörjning. Landet måste importera också en rad andra nödvändighetsvaror för att kunna bygga vidare på den utveckling som startade i samband med massmobiliseringen av befolkningen . Gång på gång har landet drabbats av naturkatastrofer i form av t. ex. översvämningar som förstört den infrastruktur man sökt bygga upp. Gång på gång har PDRY också utsatts för direkta attacker från reaktionära oljerika stater i området, som inte kunnat acceptera en social omvandling i ett av de strategiskt viktiga länderna i Rödahavsområdet. Demokratiska har fått ugöra för flyktingar från såväl som Nordjemen när förtrycket där varit starkt - något som inneburit ytterligare påfrestningar för landets ekonomi. utgjorde en polis inom området. Den rollen har övertagits av , men även egyptiska trupper finns stationerade i t. ex. Omanområdet, där PFLO bedriver en befrielsekamp mot de feodala herrarna. har genom Rädda barnen gett en viss hjälp till PDRY. Denna hjälp har kommit väl till pass. är det uppenbart att den är helt otillräcklig. Vad som krävs är ett mer långsiktigt samarbete som innebär att hjälp också kan sättas in i bestämda utvecklingsprojekt anpassade till de långsiktiga planer landet upprättar. Med hänvisning till det anförda föreslås att beslutar 1. anslå . i katastrofhjälp till Demokratiska . 2. anhålla att regeringen inleder ett samarbete med PDRY om bestämda utvecklingsprojekt som kan anpassas till flerårsplaner. HANS (vpk) i (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)