mot · G2021049 · 1979-01-23 00:00:00 — I en vidgad försöksverksamhet borde man dessutom pröva möjligheterna till samverkan med den kommunala vuxenutbildningen och erbjuda medelålders kvinnor med kort grundutbildning möjligheter till förkovran och förbättrade förutsättningar för mera kvalificerad yrkesutbildning. borgerliga majoritet ställde sig emellertid avvisande till våra för 1978/79: 1049 Vi återkommer och föreslår att det som här anförts om ökade insatser till förmån för förvärvsverksamheten bland medelålders kvinnor bör av ges regeringen till känna. I motionen 1977/78: 813 tog socialdemokraterna i arbetsmarknadsutskottet upp frågan om barnomsorgen i samband med arbetsmarknadsutbildning. Därvid förordades att arbetsmarknadsverket skulle få bestrida kostnader för barntillsynsplats i vissa fall för elever som utbildas inom hemkommunen men utom hemorten. Den borgerliga majoriteten avstyrkte förslaget. I petita för /80 har AMS återupprepat förslaget. Departementschefen avvisar förslaget i årets budgetproposition och hänvisar till att det är kommunernas skyldighet att ordna barntillsynen för sina invånare. Vi återupprepar nu vårt förslag, då det enligt vår mening är av stor betydelse att hinder för föräldrar att genomgå arbetsmarknadsutbildning elimineras så långt det är möjligt. Arbetslösheten bland yngre kvinnor ligger på en förhållandevis hög nivå. För många av dessa kvinnor utgör bristen på utbildning ett hinder för arbetsplacering. Bland de arbetslösa kvinnorna finns också många yngre mödrar som varken kan få arbete eller få barnomsorgsfrågan ordnad. Om de kom i åtnjutande av utbildning skulle de stå betydligt bättre rustade att få arbete och klara försörjningen. Det sämsta alternativet är naturligtvis att de inte kan få utbildning eller arbete. Barnomsorgen bör byggas ut väsentligt . Trots detta kommer det att råda platsbrist. Utbyggnadstakten kommer också att variera kommunerna emellan. råder stor plasbrist i många kommuner, och köerna är långa. Det är därför enligt vår mening nödvändigt att satsa på fortsatt barnomsorg i samband med arbetsmarknadsutbildning intill dess att kommunernas barnomsorg byggts ut i tillräcklig omfattning. Jcimställdhetsarbete i statlig sektor Arbetet med jämställdhetsfrågorna inom den statliga sektorn är upplagt enligt ett handlingsprogram som redovisades för budgetproposition. Programmet omfattar åtgärder som i första hand syftar till att finna effektiva metoder för att bryta rådande könsdominans inom vissa befattningar, yrken och personalkategorier. Vidare omfattar programmet försöksverksamhet inom bl. a. områdena rekrytering och utbildning samt en ökad satsning på studiecirkel- och konferensverksamhet. För att finansiera sådana kostnader för jämställdhetsarbetet som nor malt inte kan anses ingå i myndigheternas uppgifter och som de saknar medel för anvisades 1 milj. kr. för /79. Jämställdhetsarbetet inom den statliga sektorn tycks gå trögt. Enligt vår mening har budgetdepartementet och statens personalnämnd (SPN) inte satsat tillräckligt på att informera om de möjligheter som finns att få särskilda statsbidrag för jämställdhetsarbetet. Någon press har inte satts på myndigheternas ledningar att leva upp till de krav som ställs på dem att positivt möta det stora intresse för jämställdhetsfrågorna som finns inte minst ute i den regionala och lokala organisationen. Vi förordar därför att i första hand SPN:s regionkontor engageras i en ökad satsning på att följa upp och stimulera jämställdhetsarbetet. a. bör ökad kännedom spridas om möjligheterna att få särskilda statsanslag till jämställdhetsarbetet. Detta anslag bör t. ex. kunna användas för att bereda möjlighet till deltagande i och för material till regionalt bedriven utbildnings- och konferensverksamhet. Detta bör av ges regeringen till känna. Arbetsmarknadspolitikens inriktning i övrigt Samhällskontroll vid nedläggning av företag m. m. Riskerna för en definitiv utslagning från arbetsmarknaden växer vid företagsnedläggelser. Särskilt hårt slår utslagningen om det nedlagda företaget har en sysselsättningsmässigt dominerande ställning på orten och medelåldern bland de anställda är relativt hög. Ett viktigt inslag i en politik mot utslagning blir därför att utveckla former i vilka samhället kan medverka till en socialt acceptabel omvandling av näringslivet. uppstod en livlig debatt om samhällets möjligheter att ingripa vid företagsnedläggningar på krisdrabbade orter. Den direkta orsaken till debatten var att ifrågasatte att lägga ned sin driftsenhet i . , som 1976 redovisade en vinst på ett par hundra milj. kr., stod i för av industrisysselsättningen på orten. En nedläggning av denna enhet skulle ha medfört betydande problem för kommunen och de enskilda arbetstagarna. I den näringspolitiska motionen begärda socialdemokratin lagstiftning om kontroll av företagsförvärv i vissa fall. Lagstiftningen skulle göra det möjligt för det allmänna att förhindra samgående mellan större företag, om detta medförde väsentliga olägenheter för allmänt intresse. De allmänna intressena avsåg bl. a. sysselsättning och regionalpolitik. Bakgrunden till detta förslag var främst att samgående mellan företag ofta får stora återverkningar på sysselsättningen. Vi framhöll särskilt de stora problem som uppkommer vid nedläggningar på orter där sysselsättningen till stor del är beroende av ett enda företag. De problem som nedläggningar eller större personalneddragningar kan förorsaka är självfallet desamma, oavsett om de uppkommer i samband med företagsförvärv eller som omstruktureringar inom ett företag eller en koncern. Det var därför naturligt för oss att i anslutning till debatten om Olofströmsfallet vidga frågan om ett samhälleligt inflytande även till sistnämnda situationer. I vår partimotion 1976/77: 1524 med anledning av propositionen 1976/77: 95 om vissa industri- och sysselsättningsstimulerande åtgärder framhöll vi att det behövs en lagstiftning som ger det allmänna bättre möjligheter att tillvarata löntagarnas och samhällets intressen gentemot företagen. Regeringen bör kunna föreskriva villkor, när företag planerar nedläggningar eller personalminskningar av en viss storleksordning. Vi angav också riktlinjer för en lagstiftning. Motionen utmynnar i ett krav att borde begära att regeringen skyndsamt lade fram förslag till lagstiftning enligt dessa riktlinjer. Den borgerliga majoriteten i arbetsmarknadsutskottet yrkade avslag på motionen (AU 1976/77: 26), vilket även blev beslut. Som skäl för detta angav utskottet bl. a. att nuvarande kanaler för information var tillräckliga och att sysselsättnings- och strukturproblemen borde angripas med andra och konstruktivare metoder. Bedömning av 1 a g s t i f t n i n g s b e h o v e t Med hänsyn till arbetsmarknadsutskottets motivering fann vi det motiverat att i motionen 1977/78: 893 beröra vilka regler som gäller, när ett företag beslutar om väsentliga personalinskräkningar. Vi kunde därvid konstatera att det f. n. inte finns lagenlig möjlighet för regeringen att uppta förhandlingar med ett företag om en planerad personalminskning vare sig det är fråga om en företagsnedläggning eller en driftinskräkning. Det är vidare självklart att ett företag inte är bundet av tidigare lämnade uppgifter om investeringsplaner m. m. Vid ändrade förhållanden kan företaget således fatta beslut om personalminskning, trots att man kanske tidigare tänkt sig att utvidga verksamheten. Det varsel som lämnas till länsarbetsnämnden är en sorts väckarklocka för nämnden att vidta åtgärder för att bereda sysselsättning åt de arbetstagare som förlorar sitt arbete. De fackliga organisationerna däremot har möjlighet att i sak förhandla med företaget om en planerad driftinskränkning. Beslutanderätten ligger emellertid hos företaget. Lyckas man inte från den fackliga organisationens sida i förhandlingarna övertyga arbetsgivaren om att en personalminskning inte bör ske, är det arbetsgivaren ensam som fattar beslutet i frågan. Även om regeringen inte har någon lagenlig förhandlingsrätt i förhållande till företagen i dessa frågor förekommer det givetvis att förhandlingar upptas med företagen om ifrågasatta personalminskningar. Ofta kan i sådana förhandlingar enighet uppnås mellan parterna om hur företagens situation skall ut. Förhandlingarna är emellertid alltid avhängiga av företagets intresse av dem. Enligt vår mening behöver här ett förhandlingssystem formaliseras genom lagstiftning. Omställningen i näringslivet måste ske i socialt acceptabla former. Även samhällsekonomiska skäl talar för att sysselsättningsneddragningar inte bör ske i snabbare takt än vad som kan svara mot sysselsättning i expanderande företag. De samhällsekonomiska vinsterna av omstruktureringen uppstår först sedan arbetskraften sysselsätts i framåtgående företag. Omställning med arbetslöshet som följd bör därför så långt möjligt begränsas. Situationer som leder till sysselsättningsneddragningar kan inte undvikas i ett dynamiskt näringsliv. läggs ned och ersätts av nya arbetstillfällen i lönsamma företag. Rationaliseringar gör att företagen kan behålla sin konkurrenskraft. Strukturrationalisering medför att branscher stärks som enstaka företag slås ut. Det är emellertid lika klart att det är en berättigad oro som finns hos de anställda över att se arbetstillfällena försvinna. Särskilt gäller det när arbetstillfällena i övrigt i området är begränsade. Svåra personliga problem kan då uppstå. För kommunerna förorsakar givetvis sysselsättningsminskningar ofta stora problem, särskilt när det gäller sysselsättningssvaga kommuner. En industri har kanske förlagts till en ort efter dyrbara kommunala investeringar. Hyra för lokaler o. d. har subventionerats. Planeringen i kommunen för serviceinrättningar, vägar och bostäder har förutsatt viss sysselsättningsnivå. Utöver vad som nämnts tidigare kan skälet till personalminskningar och då ofta hela företagsnedläggelser vara att en vinstgivande koncern köpt upp en konkurrents rörelse i syfte att lägga ned den. Ett annat skäl kan vara att en i och för sig vinstgivande tillverkning av en produkt läggs ned för att ersättas av import av produkter från ett lågprisland. Ytterligare ett skäl kan vara att ett företag vill flytta sin verksamhet inom landet eller utomlands, kanske till ett lågprisland. Även våra yrkanden i motionen avvisades av den borgerliga riksdagsmajoriteten. Vi vill dock nu ånyo understryka vår uppfattning att när ett företag ämnar vidta en personalminskning måste företaget alltid uppmärksamma och i möjligaste mån beakta de konsekvenser detta kan få för samhället och de anställda. Detta företagens ansvar bör enligt vår mening vara särskilt stort i de fall som vi nämnt, exempelvis flyttning av verksamheten till ett lågprisland. Regeringen bör i sådant fall kunna föreskriva villkor för företagets avvveckling. I vissa undantagsfall bör företagen även kunna åläggas att fortsätta driften . En lagstiftning om samhällskontroll vid nedläggning av företag eller personalminskningar kan utformas i enlighet med följande riktlinjer: Företaget skall ha minst 500 anställda inom kommunen eller där svara för mer än en tiondel av det totala antalet anställda. Lagen begränsas till aktiebolag och ekonomiska föreningar. Lagen tillämpas om ett sådant företag har planer på att vidta en driftinskränkning som rör minst 100 anställda. , som enligt lagen om sysselsättningsfrämjande åtgärder blir varslad före en sådan driftinskränkning, bör åläggas att underrätta regeringen om detta varsel. Regeringen har rätt att begära förhandling med företaget inom efter det att varsel till länsarbetsnämnden lämnats. att varsla länsarbetsnämnden har regeringen ändå rätt att begära förhandling. förhandlingarna med regeringen får företaget inte besluta om uppsägning eller verkställa ett sådant beslut. Vidtagna uppsägningar skall återkallas. Förhandlingarna skall bedrivas skyndsamt. När förhandlingarna är avslutade får företaget besluta om uppsägningar eller verkställa ett tidigare fattat beslut. Regeringen äger dock rätt att, om särskilda skäl finns med hänsyn till företagets förhållanden och sysselsättningsläget på orten, föreskriva särskilda villkor för den fortsatta driftinskränkningen. Regeringen kan föreskriva bl. a. att uppsägningar får ske först efter en viss särskilt angiven tid eller att uppsägningar får ske i olika intervaller. Föreläggandena kan givetvis kombineras med olika typer av statliga insatser för att underlätta företagets ekonomiska situation. Om det föreligger synnerliga skäl med hänsyn till företagets ekonomiska ställning och sysselsättningsläget på orten, får regeringen föreskriva att uppsägningar inte får ske t. v. De förelägganden som regeringen meddelar kombineras med vitén för företaget, vilka skall kunna vara så kraftiga att de blir effektiva. Med den ordning vi här förordat öppnas nya vägar för bättre information till kommunerna om utvecklingen i företagen och ges kommunerna möjlighet att påverka förhandlingar m. m. bör begära att regeringen skyndsamt lägger fram förslag till lagstiftning enligt dessa riktlinjer. förde i sitt betänkande Arbete åt alla (SOU 1975: 95) fram tanken på ett fondsystem i företagen för att man skall kunna använda personalutbildningen som ett medel att utjämna aktiviteten mellan hög- och lågkonjunktur. Dessa fonder skulle kunna byggas upp i huvudsak i enlighet med de principer som gäller för investeringsfond för konjunkturutjämning. Ett sådant nytt fondsystem, ställt under samhälleligt och fackligt inflytande, skulle kunna få stark verkan för att trygga sysselsättningen inom företagen. Förslaget fick vid remissbehandlingen bl. a. stöd av LO. Den socialdemokratiska regeringen hade för avsikt att låta utredningen om personalutbildning i företagen få i uppdrag att behandla denna fråga. Vi har tidigare föreslagit att hos regeringen skall begära att frågan om utbildningsfonder blir föremål för utredning. avvisades förslaget av de borgerliga under hänvisning till att utskottet erfarit att regeringen, sedan utredningen överlämnat sitt betänkande Utbildning i företag, kommuner och landsting (SOU 1977: 92), avsåg att tillsätta en ny utredning med uppgift att studera bl. a. den aktuella frågan. I årets budgetproposition anmäler arbetsmarknadsministern sin avsikt att tillkalla en utredning för att se över arbetsmarknadsutbildningen och då inte minst frågor rörande stöd till utbildning i företag. Frågan om utbildningsfonder berörs dock ej. Vi vill därför föreslå att denna fråga behandlas av den kommande utredningen i enlighet med de allmänna riktlinjer som en gång utvecklades av sysselsättningsutredningen. Detta bör av ges regeringen till känna. Statligt finansiellt stöd till företagen I motionen 1977/78: 893 tog vi upp frågan om statligt finansiellt stöd till företagen. Vi konstaterade att med tiden har ett stort antal former för statligt finansiellt stöd till företag introducerats. Stödet, som kan ges bl. a. som direkta bidrag, avskrivningslån, lån med räntesubvention och/eller med villkorlig återbetalningsskyldighet, lån på konventionella villkor samt som lånegarantier, har stegvis byggts ut för att stimulera företagen till åtgärder som medverkar till att uppnå av samhället formulerade mål. Antalet stödformer är stort; likaså antalet myndigheter som administrerar stödet. Vi konstaterade vidare att företagen erbjuds stöd för regionalpolitiska och arbetsmarknadspolitiska ändamål. Men också inom områden som miljö, energi samt forskning och utveckling har introducerats ett betydande antal stödsystem. Företagen erhåller vidare stöd i form av allmän företagsservice och specifikt branschstöd. har enskilda bidrags effekter värderats och regelsystemens utformning ändrats. Enligt sysselsättningsutredningens direktiv ankommer det på utredningen att överväga nuvarande instrument inom arbetsmarknads- och regionalpolitiken. Därvid kommer utredningen även att beröra formerna för branschstöd m. m. Mot den här refererade bakgrunden borde, som ett led i beredningen av utredningens kommande förslag, ingå att inventera övriga former för finansiellt stöd till företagen inom områden som företagsservice, miljö, energi, forskning och utveckling m. m. Denna genomgång borde ligga till grund för överväganden rörande möjligheterna att reducera antalet stöd 1978 79: 1049 former, harmonisera bidragsvillkoren samt förenkla företagens och myndigheternas stödhantering. Vad vi här anfört om åtgärder för förenklade och effektiviserade former för finansiellt stöd till företagen finner vi fortfarande giltigt och bör av ges regeringen till känna. Med hänvisning till vad som anförts hemställs 1. hos regeringen hemställer att förslag läggs fram om komplettering av lagen (1974: 12) om anställningsskydd med definition av begreppet praktikarbete i enlighet med vad som förordas i motionen, 2. hos regeringen hemställer att förslag läggs fram cm komplettering av lagen (1974: 13) om vissa anställningsfrämjande åtgärder för att reglera arbetsmarknadsmyndigheternas rätt att främja ungdomens praktiktjänstgöring i enlighet med vad som förordas i motionen, 3. beslutar att försöksverksamhet med planering av resp. genomförande av beredskapsarbeten inleds enligt de riktlinjer som förordas i motionen, 4. hos regeringen hemställer att förslag läggs fram om rättslig reglering av arbetsgivares skyldighet att medverka i under punkten 3 angivesn försöksverksamhet. 5. beslutar att försök med fadderverksamhet inleds enligt riktlinjer som förordas i motionen, 6. som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om vidgning av försöken med könskvotering i regionalpolitiken till att omfatta andra former för statligt stöd till företag, 7. som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om vidgade försök att stimulera äldre arbetssökande att bl. a. utnyttja arbetsmarknadsutbildning, 8. beslutar att föräldrar, som för att genomgå arbetsmarknadsutbildning måste bo tillfälligt på utbildningsort inom den egna kommunen, erhåller samma förmåner beträffande barnomsorg som föräldrar, vilka genomgår sådan utbildning utanför den egna kommunen, 9. som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om åtgärder för att stimulera jämställdhetsarbetet inom statlig verksamhet, 10. hos regeringen begär att förslag skyndsamt läggs fram om samhällskontroll vid nedläggning av företag m. m., 11. som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om utredning av frågan om utbildningsfonder i företag. () () () HANS () () () () ()