mot · G2021558 · 1979-01-24 00:00:00 — av m. fl. om åtgärder mot ungdomsarbetslösheten Det har vidtagits omfattande åtgärder från samhällets sida för att motverka ungdomsarbetslösheten. Bland de mest intressanta och verkningsfulla synes statens insatser för att åstadkomma beredskapsarbeten hos landsting och kommuner samt i det enskilda näringslivet. Beredskapsarbetena har visat sig vara en god arbetslivsorientering för de unga och i många fall en värdefull inskolning för yrkeslivet. I stor utsträckning har fast anställning blivit en följd av några månaders beredskapsarbete. Särskilt har beredskapsarbete i det enskilda näringslivet givit god utdelning i form av fortsatt arbete. Av dem som avslutade beredskapsarbete hade 79 96 fått anställning, varav 71 96 i samma företag där de haft beredskapsarbete. Motsvarande siffror för var 63 resp. 54 96, då betydligt fler ungdomar redovisades i denna form av sysselsättning. Detta är enligt vår mening mycket goda resultat som stimulerar till ökade insatser. Det visar också vilket värde som ligger i obundna arbetslivskontakter. Beredskapsarbetet är egentligen en form av provtjänstgöring. Skall man nå en god kontakt mellan utbud och efterfrågan på arbetsmarknaden med snabb inskolning i näringslivet och hög sysselsättning för ungdomen erfordras olika former av provtjänstgöring. Vi vill i detta sammanhang framhålla betydelsen av att utbildning i olika former kan införas som ett komplement till beredskapsarbeten. Försöksverksamhet bör komma till stånd på ett flertal orter för att erfarenhet skall vinnas om de lämpligaste metoderna. Informationen till företagen om olika former av stimulans och åtgärder för att öka sysselsättningen har visat sig vara en viktig uppgift som ännu inte funnit sin bästa form. På några håll har arbetsförmedlingarna gått ut med personliga besök hos företagen. Denna s. k. uppsökande verksamhet har visat sig mycket resultatgivande. I över hälften av de besökta företagen har man direkt fått löften om anställningar. På detta område synes mycket återstå att genomföra, och arbetsförmedlingarna har begärt ökad personal bl. a. för uppsökande verksamhet. Enligt vår mening synes det nödvändigt att engagera företagen på ett effektivare sätt för att öka sysselsättningen och nedbringa ungdomsarbetslösheten. Trepartiregeringen övervägde - i samband med det omfattande program som presenterades i denna fråga - att ställa särskilda resurser till SHIO-Familjeföretagens och RLF:s förfogande för att dessa organisationer skulle engageras för att förmå företagare och jordbrukare att anställa arbetslösa ungdomar. Detta förslag finner vi bärkraftigt. Dessa näringslivsorganisationer organiserar ett mycket stort antal mindre foretag som torde ha goda och outnyttjade möjligheter att genom beredskapsarbeten och andra åtgärder minska arbetslösheten. Näringslivsorganisationerna har goda kontakter och möjligheter att snabbt vinna förståelse för behovet av ökade insatser för ungdomen. Det är en outnyttjad resurs som här bör tas till vara. Förslaget bör kunna utformas så att respektive organisationers länsförbund anställer en informatör/handläggare som skall ägna sig åt att informera om gällande möjligheter och söka förmå företagen att anställa fler ungdomar. Arbetsförmedlingarnas arbete skulle avlastas i motsvarande grad, och vi tror att resultatet skulle bli avsevärt bättre. Erfarenheter från olika former av att engagera näringslivsorganisationerna, bl. a. i , talar för detta. Vi finner också att vissa bestämmelser bör ändras och tillämpningen ses över. a. bör åldersgränsen för ungdom som för beredskapsarbete i enskilda företag höjas till i likhet med vad som gäller för arbeten i den offentliga sektorn. Det är ofta stora svårigheter för ungdomar i denna åldersgrupp, och det är angeläget att de kan få tillgång till beredskapsarbeten. a. kommer många manliga ungdomar hem från militärtjänst i denna ålder och bör ges ökad chans till arbete så snabbt som möjligt. Det har förekommit att föreslagna beredskapsarbeten inte kommit till stånd på grund av att respektive fackorganisation avstyrkt ansökan, oftast beroende på att arbetsgivaren inte varit organiserad. Det är så angeläget att öka sysselsättning och arbetslivserfarenhet hos ungdomen att sådana hinder måste elimineras. Självfallet skall riktlinjer om lön, försäkring och annat följas även om arbetsgivaren är oorganiserad. Under sådana förhållanden bör inte ställas organisationskrav på arbetsgivarna. Inom här aktuella organisationer förekommer ett stort antal mindre företag som inte funnit anledning tillhöra avtalsslutande arbetsgivarorganisation. Det är angeläget att tillämpningen av bestämmelserna blir sådan att så många arbetstillfällen som möjligt tas fram och kommer de unga till del. Med hänvisning till vad ovan anförts hemställs att anhåller att regeringen vidtar åtgärder för att nedbringa ungdomsarbetslösheten genom 1. att möjliggöra för näringslivsorganisationerna RLF och SHIOFamiljeföretagen att anställa handläggare/informatörer för att förmå företagen att anställa arbetslös ungdom, 2. att påskynda frågan om att i ökad omfattning möjliggöra provanställning för ungdom i samtliga företag, 3. att höja åldersgränsen för ungdom som får delta i beredskapsarbete från 20 till , 4. att ändra tillämpningsföreskrifterna, så att även företag som inte är anslutna till avtalsslutande organisationer kan motta ungdom i beredskapsarbete. () ()