mot · G2021108 · 1979-01-25 00:00:00 — En tredje anledning är den sammanlagda effekten av skatter, regler för existensminimum och för bostadsbidragen, som för de större familjerna leder till hundraprocentiga marginaleffekter i breda inkomstskikt bredare ju fler barn som finns i familjen. En fjärde anledning är statsmakternas ensidiga gynnande av den kommunala barnomsorgen, som endast sällan kan utnyttjas av familjer med flera små barn. Tabell 1 Situationen i en familj med en förvärvsarbetande. Vilken inkomst behöver en en-inkomstfamilj 1979 för att nå över existensminimum? Gängse bostadsbidrag, . Erforderlig inkomstökning per ytterligare barn Tabellen visar att en familj med en inkomsttagare och ett barn nätt och jämt klarar sig med en inkomst på , medan trebarnsfa * Om inkomsten för en flerbarnsfamilj efter avdrag för skatt understiger vad som kan anses ha behövts för familjens underhåll (existensminimum) är den skattskyldige berättigad till avdrag för nedsatt skatteförmåga. Normalbelopp för existensminimum är för makar av basbeloppet. För varje barn tillkommer av basbeloppet. Dessutom ingår skälig bostadskostnad efter avdrag för bostadsbidrag. (Basbeloppet uppgår f. n. till .) 1978/79: 1108 miljen behöver , fyrbarnsfamiljen . Det innebär att det inte spelar någon roll för en fyrbarnsfamilj om inkomsten är , . eller någonting däremellan, om hänsyn tas till möjligheten att erhålla socialbidrag, att erhålla avdrag för nedsatt skatteförmåga samt reglerna för bostadsbidragen. Tabell 2 Situationen i en familj med två förvärvsarbetande. barn inkomst efter skatt också tas till existens I exemplet har mannen antagits ha genomsnittlig industriarbetarlön, . efter avdrag för resor, och hustrun en inkomst av . 1 en familj där båda föräldrarna förvärvsarbetar blir behållningen sämre ju fler barn man har. som hustrun i exemplet förtjänar får de barnlösa makarna behålla , medan fembarnsfamiljen endast får kvar . efter skatt och bortfallande bidrag. Då är inga som helst barntillsynskostnader frånräknade. Om endast en av föräldrarna hade förvärvsarbetat, hade dessutom tre-, fyra- och fembarnsfamiljen varit berättigad till extra avdrag för nedsatt skatteförmåga. Om man tar hänsyn till detta, vilket vi gör i den högra kolumnen i tabell 2, visar det sig att behållningen av hustruns . alltjämt blir nära . i enbarnsfamiljen, men endast . i trebarnsfamiljen, . i fyrabarnsfamiljen och . Hur flerbarnsfamiljerna än bär sig åt sä saknar de alltså möjligheter att av egen kraft förbättra sin standard eller att betala erforderlig barntillsyn om båda föräldrarna vill förvärvsarbeta. Tabellerna visar också att möjligheterna nu är uttömda att förbättra flerbarnsfamiljernas ekonomiska standard med hjälp av att införa fler behovsprövade bidrag så länge nuvarande skatte- och bidragsregler gäller. är ekonomi ingalunda allt. De flesta föräldrar är beredda att avstå från åtskillig materiell standard för glädjen att ha barn. 1978/79: 1108 kommer ändå inte ifrån att standarden inte bara för föräldrarna utan också för barnen kan bli och ofta är orimligt hårt ansträngd i flerbarnsfamiljerna. Om vi skall utgå från vad ett enhälligt socialutskott uttalat, nämligen att det måste också vara en självklar målsättning att människor inte på grund av brister i det svenska samhället skall behöva avstå från barn som de egentligen vill ha, då måste åtgärder vidtas för att eliminera de skatte- och bidragseffekter som kraftigt missgynnar flerbarnsfamiljerna. kan inte längre nonchalera de ovan påvisade orimliga konsekvenserna för flerbarnsfamiljerna av nuvarande regler för skatter, existensminimum och bostadsbidrag. En förutsättning för att människor skall skaffa sig de barn de vill ha är att man inom familjepolitikens och skatte- och bidragspolitikens ram skapar förutsättningar för valfrihet för familjerna att välja det livsmönster som passar dem. Det måste vara möjligt också i familjer i vanliga inkomstlägen att, om de så önskar, ha flera barn utan att standarden blir orimligt nedpressad på grund av reglerna i skatte- och bidragssystemen. Likaså måste det vara en rimlig målsättning att också flerbarnsfamiljerna av egen kraft skall kunna förbättra sin standard. Reglerna i skatte- och bidragssystemen måste därför utformas så att de tar hänsyn till den enskilda familjens faktiska försörjningsbörda. Alla större bidrag, som avtrappas vid inkomstökning, förvärrar situationen därvidlag. Detta leder till slutsatsen att vi inte kan acceptera förslaget i budgetpropositionen om vissa förändringar och höjningar av bostadsbidragen fr. o. m. Detta förslag skulle bara ytterligare försvåra en nödvändig revidering av det ekonomiska stödet till barnfamiljer. bör i stället uppdra åt regeringen att lägga fram ett förslag till reviderade regler för bostadsbidragen i syfte att åstadkomma större rättvisa i vad avser avtrappningseffekterna för barnfamiljer. bör vidare uppdra åt regeringen att framlägga förslag till en revidering av skattesystemet som leder till ett större hänsynstagande till familjernas faktiska försörjningsbörda. I vad avser i synnerhet flerbarnsfamiljernas situation erinrar vi om den beställning av åtgärder för att främja befolkningsutvecklingen som gjorde 1978. Regeringen har ännu inte föreslagit några sådana åtgärder. Vi förutsätter att så kommer att ske . Det är viktigt att barns intressen särskilt beaktas vid mål i domstol, där barn är berörd part. Detta gäller i synnerhet vid mål, som rör skilsmässa, vårdnadsbeslut, umgängesrätt och barnmisshandel. Undervisning om förekomsten av barnmisshandel och hur sådan kan upptäckas bör ingå i all vårdyrkesutbildning. Ökat stöd till föräldrarna i deras fosrrarroll Dagens unga familjer har ofta inte samma möjligheter till stöd och hjälp i sin fostrarroll från den äldre generationen som deras föräldrar hade. Ett alltmera intensivt livstempo, med en mångfald olikartade krav och förväntningar på föräldrar och flera uppväxtmiljöer för barnen, gör det ofta svårt för föräldrarna att avgöra hur de bäst skall lösa problem och konflikter i sin fostrargärning. Därför är det viktigt att de kan erbjudas föräldrarådgivning och utbildning i föräldrakunskap. Föräldrarådgivning bör finnas tillgänglig för alla föräldrar och knytas till de institutioner och myndigheter som har den mesta kontakten med barnen, bl. a. mödravårdscentral, barnavårdscentral, förskola och skola. Föräldrarådgivningen skall vara föräldrars möjlighet att diskutera och söka lösningar pä de problem som möter dem i deras egen konkreta situation. Den bör koncentreras på problem som rör barnens fysiska och psykiska utveckling och pä relationerna mellan föräldrar och barn och således inte behandla andra faktorer som också berör familjen, såsom boendemiljö och arbetsliv, vilket föreslås i Barnomsorgsgruppens betänkande Föräldrautbildning (SOU 1978: 5). Dessa senare områden är av politisk karaktär, och en politisk inriktning i föräldrarådgivningen kan vara förödande i det att den utestänger dem som inte vill diskutera politik och dem vilkas politiska åskådning inte överensstämmer med den som rådgivaren eller diskussionsgruppen i övrigt företräder. Föräldrautbildning, som innefattar diskussion av familjens situation i samhället i vidare omfattning, med tyngdpunkten lagd på relationerna mellan barn och föräldrar, bör erbjudas av studieförbunden. Barnen måste också i skolan förberedas för föräldrarollen liksom för sina andra väntande roller. Föräldrakunskap bör därför ges till alla elever i högstadium och inom gymnasieskolans alla grenar. att utgångspunkt för familjepolitiken skall vara att ge den enskilde möjligheter att förena vårdansvar med verksamhet utanför familjen pä ett sätt som sätter de vård- och omsorgsbehövande i centrum, att möjligheterna till deltidsarbete skall utökas för såväl män som kvinnor även på kvalificerade tjänster och flexibel arbetstid införas pä alla arbetsplatser där detta är möjligt, att vårdnadsersättning successivt införes, på det sätt som anges i motionen, att rätt till avdrag för styrkta och nödvändiga barntillsynskostnader skall införas, att barnomsorgstaxan, när vårdnadsersättning och avdragsrätt för styrkta barntillsynskostnader införts, skall utformas så att den bättre anpassas till de verkliga kostnaderna, att vårdarbete i hemmet skall berättiga till ATP och meritvärderas vid intagning till viss utbildning och vid anställning. att barnomsorgen inte byggs ul snabbare än att tillgången pä utbildad personal kan säkerställas, att barnvårdarverksamheten byggs ut för att tillgodose behoven hos alla vilkas barn har omsorg medan föräldrarna förvärvsarbetar eller studerar, oavsett om omsorgen ordnas privat eller kommunalt, att frivillig föräldramedverkan i barnomsorgen skall stimuleras, att daghem planeras så, att de kan användas för andra ändamål om efterfrågan på barnomsorgsplatser minskar, t. ex. vid förändrad befolkningsstruktur i ett bostadsområde, att statliga och kommunala resurser för barnomsorgen skall användas så, att de kommer så många som möjligt till del, att den statliga detaljstyrningen av barnomsorgslokalernas utformning minskas, att en ökad satsning på familjedaghem, företrädesvis för de yngsta barnen, kommer till stånd, att statsbidragen utformas så, att en ansvarsfull hållning med de kommunala resurserna främjas och avpassas så, att de gynnar alla barnomsorgsformer likvärdigt, att alla av tillsynsmyndighet godkända barnstugeplatser skall upptas i kommunernas barnomsorgsplaner och således berättiga till statliga bidrag, att en översyn av skatte- och förmånsreglerna skall leda till att större hänsyn tas till familjernas faktiska försörjningsbörda och inkomstförhållanden och ta sikte på att eliminera de effekter i dessa system som missgynnar äktenskapet, att åtgärder vidtas för att förbättra flerbarnsfamiljernas situation, att undervisning om förekomst av barnmisshandel och hur sådan upptäcks skall ingå i all vårdyrkesutbildning samt att föräldrarådgivning i enlighet med i motionen angivna riktlinjer skall erbjudas alla föräldrar i första hand i anslutning till mödravårdscentraler och barnavårdscentraler. Moderata samlingspartiet har som grund för sin samhällsuppfattning en människosyn, enligt vilken varje människa är unik och har samma värde som varje annan människa. Alla människor har samma rätt till respekt för sina önskemål och sin integritet och samma rätt till möjligheter att utveckla sina personliga resurser. Varje människa har samma rätt till frihet som varje annan människa och samma skyldighet att ta ansvar för sig själv, sin familj och sina medmänniskor. Ingen grund kan vara starkare än denna som utgångspunkt för arbetet med att åstadkomma jämställdhet mellan män och kvinnor. 1978/79: 1108 Vad är jämställdhet? Jämställdhet är en fråga om frihet frihet för män och kvinnor att engagera sig i uppgifter och ansvarsområden utifrån sina individuella intresseinriktningar, sina individuella kunskaper och önskemål och inte utifrån förväntningar och krav som ställs på dem därför att de är just män eller kvinnor. Jämställdhet är en fråga om valfrihet frihet att välja livsmönster utifrån sina egna behov och förutsättningar med ömsesidig respekt hos män och kvinnor för medmänniskors valfrihet inom ramen för vårt samhälles normsystem. Jämställdhet är också en fråga om skyldigheter samma skyldigheter för män och kvinnor att ta hand om hem och familj, att ta ansvar för familjens försörjning och att ta vara på och utveckla sina personliga resurser. Jämställdhet är en fråga om demokrati. Demokrati förutsätter att olika erfarenheter och kunskaper kommer till uttryck i samhällsarbetet. Kvinnor och män har ofta olika erfarenheter, som ger skilda utgångspunkter för analys av och lösningar på samhällets problem. Dessa olika erfarenheter måste finnas representerade i bl. a. det politiska arbetet för att detta skall leda till en samhällsutveckling, som i största möjliga utsträckning motsvarar alla medborgares önskemål och behov. Därför bör kvinnornas andel av de förtroendevaldas skara utökas väsentligt på alla beslutsnivåer i samhället. Hinder mot kvinnors politiska engagemang måste avlägsnas. Formell jämställdhet och attityder till jämställdhet För att kvinnor och män skall ha samma möjligheter att utvecklas i familjeliv, arbetsliv och samhällsarbete krävs att de kan delta i samma utsträckning och med samma förutsättningar inom dessa sektorer. Kraven och förväntningarna måste följaktligen förändras för både män och kvinnor på arbetsmarknaden, i samhällsarbetet och i familjelivet. Män och kvinnor måste kunna kombinera ansvar för familj, arbetsliv och samhällsarbete på ett för dem själva meningsfullt sätt. Allt större konflikter kan förutses mellan män och kvinnor, i nära relationer och i större grupper, om inte alla människors lika skyldighet och lika rättighet till utveckling inom vuxenlivets olika områden respekteras. På litet kan viljan att bilda familj ytterligare försvagas, om inte alla familjemedlemmars behov tillmäts samma betydelse. Den formella jämställdheten mellan kvinnor och män är relativt väl utvecklad, om än inte fullständig. Men det går inte att åstadkomma respekt för individen, att åstadkomma ett synsätt som innebär att jämställdhet mellan människor är självklar, genom att förändra enbart den yttre verkligheten. Den verklighet som omger oss i arbetslivet, i samhällsarbetet, i organisationernas uppbyggnad, i det ekonomiska stödet till barnfamiljer, i barnomsorgen etc. angrips ofta i jämställdhetsdebatten. Men det är inte självklart att dessa förhållanden i sig själva motverkar jämställdhet. Om flickor och pojkar, män och kvinnor, sågs som likvärdiga och likställda, med samma rätt till och förväntningar på utvecklingsmöjligheter, med samma rättigheter och skyldigheter i vuxenlivet, då skulle vi ha en betydligt större jämställdhet också inom de ramar som f. n. gäller. Mål för moderat jämställdhetsarbete Målsättningen för jämställdhetsarbetet skall vara att ge kvinnor och män frihet att välja det livsmönster som under olika perioder av livet bäst svarar mot deras förutsättningar och önskemål. Åtgärder måste vidtas för att avskaffa orättvisor mellan kvinnor och män och för att undanröja hinder för jämställdhet i form av förväntningar på kvinnor och män, som hindrar människors utveckling till självständiga individer. Åtgärder bör vidare vidtas som syftar till att göra människor medvetna om sina egna attityder. Åtgärderna skall syfta till att skapa förutsättningar för varje individ att utveckla sin självständighet. Självständighet och frihet är en förutsättning för att individen skall kunna göra det bästa möjliga av sin situation och därmed vinna styrka att stödja och ta ansvar för sina medmänniskor. Påverkan av attityder skall ske med respekt för andra människors fria val. Man bör peka på konsekvenser av olika handlingsmönster, som människor kanske inte själva är klara över, konsekvenser som berör den egna personlighetsutvecklingen och konsekvenser som berör utvecklingen hos dem som man på olika områden har att samverka med. Flickor och pojkar skall i skolan förberedas för ett liv som innefattar familjeansvar, förvärvsarbete och samhällsarbete. Hela skolans verksamhet måste präglas av en medvetenhet om vad som väntar eleverna efter skolan. Respekt för individen, oavsett kön eller annan grupptillhörighet, och insikten att varje människa är en viktig resurs bör genomsyra all undervisning. Skolans undervisning måste ha som målsättning att eleverna skall kunna välja levnadsbana Utifrån personliga förutsättningar och att varje människa oavsett kön skall kunna ta ett självständigt ansvar i praktiska vardagsfrågor. Lagar, förordningar, läroplaner och andra föreskrifter för utbildning skall utformas så att de främjar jämställdhet mellan könen. Läromedel får inte innehålla inslag som präglas av könsrollstänkande. Redan i förskolan skall undervisningen inriktas på att föreställningar om och förväntningar på människor skall utgå ifrån individ, inte kön. Alla elever bör i få undervisning, som ger dem kunskaper om hemmets skötsel och ekonomi. De bör dessutom få undervisning i barn- och familjepsykologi, vilken skall ge kunskaper om barns utveckling och om hur relationer och ansvarsfördelning inom en familj påverkar familjemedlemmarnas möjligheter att delta i hemliv, arbetsliv och samhällsliv. Skolan skall även meddela kunskaper om samlevnadens konsekvenser av etisk, juridisk och ekonomisk art. I studie- och yrkesvägledningen skall flickor likaväl som pojkar upplysas om vikten av att skaffa sig en yrkesutbildning, och eleverna bör stimuleras att under sin praktiska yrkesorientering i skolan också pröva yrken, som inte normalt utövas av det egna könet. Åtgärder skall vidtas för att underlätta för män och kvinnor att oavsett kön genomgå yrkesutbildning på olika områden. Också i den eftergymnasiala utbildningen är det viktigt att beakta jämställdhetsfrågorna. Elever i eftergymnasial utbildning skall erbjudas kurser och seminarier i jämställdhetsfrågor. Undervisning i jämställdhetsfrågor skall ingå i utbildning av all skolpersonal liksom personal i barnomsorgen och i den kommunala fritidsverksamheten. Det är också viktigt att de som vill vidareutbilda sig kan få barntillsyn. Sådan bör anordnas i anslutning till den kommunala vuxenutbildningen. Invandrare kommer ofta från länder som präglas av en annorlunda syn på jämställdheten än den vi har i vårt land. Invandrarkvinnor kan därför ha det särskilt svårt att anpassa sig till svenska förhållanden, utan att det leder till stora påfrestningar i familjen. Åtgärder som vidtas för att stimulera invandrarkvinnor till studier och utbildning är angelägna. De bör präglas av hänsyn till invandrarnas förhållanden och traditioner. Skillnaderna mellan mäns och kvinnors villkor pä arbetsmarknaden är ännu mycket stora. Det framgår klart av tillgänglig statistik över sysselsättning, arbetsuppgifter och löneförhållanden. De vidtagna åtgärderna har inriktats på en förändring av kvinnornas utbildnings- och yrkesval. Dessa insatser måste fortsätta men kombineras med åtgärder för att bredda också männens utbildnings- och yrkesval. Männens villkor är normbildande på den svenska arbetsmarknaden. De har utformats utifrån den felaktiga förutsättningen att männens praktiska ansvar för hem och familj är mindre än kvinnornas. Detta försvårar för män att ta ett utvidgat sådant ansvar. framträder önskemål om särskilda villkor för kvinnor på arbetsmarknaden, bl. a. större möjligheter till deltidstjänster inom kvinnoyrkena. Under sådana förutsättningar är det omöjligt att uppnå jämställdhet mellan kvinnor och män på arbetsmarknaden. därför koncentreras pä att skapa lika förutsättningar för alla människor oavsett kön. Lönesättningen är av avgörande betydelse för ett framgångsrikt arbete för att öka jämställdheten mellan män och kvinnor. Principen lika lön för lika arbete skall tillämpas överallt. Deltidsarbete och flexibel arbetstid påverkar möjligheterna till jämställdhet, i synnerhet för dem som har ett praktiskt familjeansvar, varför dessa frågor behandlas i det familjepolitiska avsnittet. För att få en klarare bild av de förvärvsarbetandes faktiska familjeansvar oavsett om de är män eller kvinnor, bör den offentliga statistiken redovisas utifrån samma kriterier för män och kvinnor, t. ex. civilstånd och förekomst av barn. Personalpolitiken på arbetsplatserna är också ett viktigt instrument när det gäller att åstadkomma en ökad jämställdhet. Utvecklingssamtal med alla anställda och en intern utbildning som inriktas på att i lika mån ge kvinnor och män samma möjligheter till nya arbetsuppgifter, främjar jämställdheten. Vidare bör avsnitt om vikten av jämställdhet och om åtgärder för att främja jämställdhet ingå i all utbildning av offentliga chefstjänstemän. Män och kvinnor skall ha samma möjligheter att avancera och ansträngningarna att rekrytera kvinnor till ledande befattningar bör fortsätta och ökas. Många kvinnor tillhör de grupper som drabbas särskilt hårt vid en hög arbetslöshet. är sysselsättningspolitiken fortfarande i alltför hög grad inriktad på de manliga arbetslösas behov av beredskapsarbeten och arbetsmarknadsutbildning. har här ett stort ansvar för att bredda utbudet av beredskapsarbeten för kvinnlig arbetskraft. Arbetsmarknadsutbildningens effekter för den kvinnliga arbetskraften bör klarläggas. Kvinnornas möjligheter till anställning i försvaret bör öka. Regeringen har för avsikt att lägga fram ett förslag till lag om jämställdhet i arbetslivet med utgångspunkt i ett betänkande framlagt av jämställdhetskommittén. I betänkandet föreslogs en lagregel, med innebörd att främja jämställdheten mellan män och kvinnor i arbetslivet, genom s. k. positiv särbehandling vid anställning och befordran av person som tillhör det kön som inom yrket är underrepresenterat. Detta leder till att könstillhörighet skulle komma att betraktas som merit i arbetslivet. Det strider mot den moderata uppfattningen att den enskilde individen skall ha ratt att få sina förutsättningar för arbete bedömda helt fristående från sådana egenskaper som inte är relevanta för arbetsuppgiften. Köns- och rastillhörighet är exempel på egenskaper över vilka den enskilde individen inte själv räder. Att låta sådana egenskaper spela roll vid anställning eller befordran får helt enkelt inte komma i fråga. Oavsett det vällovliga syftet att därigenom åstadkomma en jämnare fördelning mellan män och kvinnor inom oli 1978/79: 1108 ka yrkesområden motsätter sig moderata samlingspartiet bestämt en lagregel av sådan innebörd. I stället bör meritvärderingsgrunderna i arbetslivet ses över, och fortsättningsvis skall eftersträvas att alla kunskaper och färdigheter som kan påverka yrkesutövningen tillmätes betydelse vid anställning och befordran. Den manliga dominansen pä större delen av arbetsmarknaden har ofta lett till en övervärdering av sådan yrkes- och erfarenhetsbakgrund som män traditionellt har kunnat tillägna sig och en undervärdering av vissa kunskaper och färdigheter som kvinnor får inom de traditionellt kvinnliga verksamhetsområdena. En rättvisare meritvärdering tillsammans med främst åtgärder inom utbildningsområdet bör leda till den åstundade jämnare fördelningen av män och kvinnor inom skilda yrkesområden. Familjepolitiken är självfallet av avgörande betydelse för jämställdheten. En familjepolitik som tar sikte på att öka familjernas och de enskilda familjemedlemmarnas valfrihet är en förutsättning för verklig jämställdhet. De förslag om vårdnadsersättning, ökad valfrihet inom den kollektiva barnomsorgen och bättre sociala förmåner för den som väljer att vårda egna barn som moderata samlingspartiet aktualiserar i det familjepolitiska avsnittet syftar också till att skapa förutsättningar för en ökad jämställdhet mellan män och kvinnor. Sådana åtgärder liksom de förändringar i skatte- och förmånssystemen som vi aktualiserar är nödvändiga för att en verklig jämställdhet skall bli en realitet. Hur en familj skall inrätta sin tillvaro fördela ansvaret för ekonomisk försörjning och för uppgifterna inom hemmet måste få avgöras av familjemedlemmarna själva. För att nå samma valfrihet för kvinnor och män fordras att opinionen påverkas till förmån för ett ökat ansvarstagande från männens sida för det praktiska arbetet med hem och barn. Moderna bostäder, hushållsmaskiner och livsmedel i halvfabrikat har gjort det lättare att sköta ett hushåll. Men fortfarande kräver hemmen en stor, och för familjernas trivsel oerhört viktig arbetsinsats. I särskilt hög grad gäller detta barnfamiljerna. Barnens omvårdnad och uppfostran kan inte, och skall inte, rationaliseras. Föräldrar måste ha möjlighet att ägna barnen tid och kärleksfull omsorg. Relationerna mellan föräldrar och barn har avgörande betydelse för barnens utveckling. att skolans undervisning skall ha som målsättning att eleverna skall kunna välja levnadsbana utifrån personliga förutsättningar och att varje människa oavsett kön skall kunna ta ett självständigt ansvar i praktiska vardagsfrågor,