mot · G202457 · 1979-01-17 00:00:00 — av m. fl. om flottningen i flodsystem med sina biflöden , och i huvudälvens övre del avbördar mycket betydande arealer inom , och . Den virkesfångst som hämtas från dessa skogsarealer har flottats på dessa vattendrag ner till kustindustriema. Löstimmerflottning som transportmetod för skogsråvaran har emellertid efter hand blivit av allt mindre omfattning. Utöver är det bara i och som flottning förekommer. nedlades flottled, och därmed flyttades ca virke från vattentransport upp på land. har i sina bedömningar av framtidens transporter inom skogsbruket kommit fram till att ingen flottning av betydelse kommer att existera 1980. Frågan om framtid som flottled har varit uppe till behandling i vid flera tillfallen . 1967 besvarade dåvarande kommunikationsministern en interpellation av undertecknad . I svaret anfördes att SJ räknar med att kunna erbjuda skogsföretagen ett realistiskt alternativ till landsvägstransporter om flottningen i t. ex. läggs ned i vissa delar. Det åberopades de positiva erfarenheterna av transporterna för av rundvirke kring och till Sundsvallsområdet från flottled till järnväg. Eftersom inte något konkret besked om flottningens framtid i lämnades därefter återkom undertecknad i en ny interpellation 1971. 1 denna interpellation anfördes bl. Även om det inte finns motiverade anledningar att lägga ner flottningen i , som är den största av de kvarvarande flottlederna, måste samhällets trafikpolitik utformas mot bakgrunden av att all flottning kommer att upphöra. Detta är därför en fråga som i allra högsta grad är av intresse för den fortsatta utvecklingen inom skogsbruket i inland. Det gäller i första hand timmertransporterna men även för fardigprodukterav skilda slag. Frågan har varit föremål för uppmärksamhet i . Senast i den allmänpolitiska debatten i första kammaren , då kommunikationsministern efter en fråga av undertecknad meddelade, att han för sin del var beredd sammanföra samtliga intressenter till överläggningar angående de framtida skogstransporterna. Utvecklingen har inte bidragit till att skingra den oro, som man på många håll känner . Det gäller icke minst frågan om framtid och en del av dess tvärbanor, exempelvis Forsmo-Hotingbanan. Vid de kontakter kommunikationsministern haft med berörda parter visade det sig, att det då inte förelåg några aktuella planer på att lägga ner flottningen i . Genom omfattande rationaliseringar i Sandslåns mekaniska skilje, radiostyrda båtar och en förbättrad organisation hade man kunnat sänka kostnaderna för flottningen. Dessutom skulle det komma att krävas mycket stora investeringar i vägar och järnvägar om flottningen skulle upphöra. tillbaka pågår utredningar om löstimmerflottningens vara eller icke vara. 1 en intervju i tidningen säger skogsdirektör i SCA: "Helt klart är att lösflottningen kommer att försvinna i älven. Det är två alternativ vi just nu utreder. Det ena är att överföra allt till landtransporter. Det andra att övergå till buntflottning. Men han tillägger: Buntflottningen innebär en hel del problem. Bland annat måste det förhandlas med kraftverksintressenterna om investeringar på kraftverken, då buntarna måste lyftas över dammarna. Eftersom SCA har av den kvantitet som flottas i älven, är dess ställningstagande av avgörande betydelse. Beträffande de två alternativen till flottning som prövas, kan följande konstateras: S. k. buntflottning innebär att man skall vinscha upp buntarna på en vagn, som går ner i vattnet ovanför kraftverken. Vagnen eller vagnarna går sedan på räls förbi kraftverket och släpps ut i vattnet nedanför kraftverket. Vinsten med detta system skulle vara att tiotals mil bomlänsar inte behövs längre. Eftersom virket buntas, försvinner också det spill som går bort i sjunktimmer vid löstimmerflottning. Detta spill uppskattas till ca en procent. Vidare skulle man inte förorsaka några störningar i vattenföringen vid kraftverken. Ekonomin i detta system måste verkligen ifrågasättas med hänsyn till det stora antalet kraftverk inom , som skulle komma att beröras av investeringskostnaderna. Det byggs f. ö. ytterligare två kraftverk i övre del. Dessutom tillkommer att två av intressenterna i flottningen, och , har betydande kraftverksintressen i området. Det andra alternativet att helt övergå till landtransport innebär att man flyttar över en beräknad virkeskvantitet på på väg. Omräknat i lastbilar motsvarar detta 20 000 lastbilslaster eller ca 100 stycken per arbetsdag året om. Om allt detta skulle passera på väg ner till blev det sålunda ca en bil dygnet om. Men eftersom Ådalsindustriernas kvantitet är , blir belastningen på vägnätet till detta område omkring 40 laster eller 1-2 genom t. ex. . De övriga skulle belasta vägarna mot industrierna i Örnsköldsviksområdet och södra . En sådan lösning innebär också att det blir samhället som får ta kostnaderna för vägarna och trafiksäkerheten - kostnader som kommer att bli mycket höga eftersom vägnätet i hela området inte har en kapacitet för den belastning det då skulle bli fråga om. Framkomligheten på det aktuella vägnätet är nämligen redan nu begränsad. Under vårarna är stora delar avstängda för tyngre transporter. Skulle till detta komma en lagändring för en övergång till kortare fordonslängder för lastbilar, blir lösningen med vägtransporter helt oacceptabel. Mot bakgrund av det tidigare anförda framstår, vid en nedläggning av flottningen, järnvägstransporter av skogsråvaran som det enda rimliga alternativet. Sett ur både samhällsekonomins- och trafiksäkerhetens synpunkt måste en sådan utveckling främjas. Samma skäl gäller också för transporter till och från en del av inlandssågverken. En förutsättning för att järnvägstransporter skall vara möjliga är emellertid att Forsmo-Hotingbanan och mot rustas upp för att bära ett lägsta axeltryck på . I ett rationellt utnyttjande av järnvägen erfordras också ett utbyggt terminalsystem i inlandet. Härtill måste de mottagande industrierna få sin järnvägsanknytning effektivt ordnad. Att ett järnvägstransportsystem transporttekniskt och administrativt kan göras rationellt framgår av jämförelser med motsvarande organisation i flodområde och i . Det kräver - liksom flottning - en omfattande samplanering mellan virkesförbrukarna i området om terminaler och transporter, en fullt möjlig uppgift. I en sådan samplanering måste samhällsintressena komma in på ett mycket tidigt stadium. För enligt tidigare redovisade uppgifter från SJ beräknas förstärkningsarbetena på enbart sträckan ta av . Utöver den omedelbara sysselsättningseffekten, som upprustningen av de aktuella järnvägssträckorna skapar, kommer ett väl fungerande järnvägsnät att ha stor betydelse för utvecklingen av inlandets näringsliv. Som ytterligare motivering för detta vill vi anföra följande. Det är av stor betydelse att de nu inlandsbaserade sågverken ges förutsättningar för en fortsatt utveckling. Det måste således vara angeläget att så långt möjligt vidareförädla en del av de sågade trävarorna inom inlandssågverkens lokaliseringsorter. En sådan satsning måste vara den riktiga för att trygga bestående sysselsättning i många av våra inlandsorter. För att möjliggöra en sådan utveckling erfordras goda kommunikationer, och därmed framstår järnvägstransporterna som den från alla synpunkter bästa lösningen. Med hänvisning till vad som anförts i det föregående måste frågan om flottningens bestånd i och dess biflöden bli föremål för en samhällsekonomisk studie möjligt. Flottningens vara eller icke vara är icke enbart en fråga för intressenterna i . Enbart strikt företagsekonomiska bedömningar får inte avgöra frågan om formerna för skogstransporterna . En nedläggning av flottningen får inte ske förrän man kunnat redovisa ett samhällsekonomiskt alternativ, ett alternativ som tar hänsyn till de anställdas berättigade krav på trygghet i sin anställning och som beaktar både de närings- och trafikpolitiska synpunkterna. Vi hävdar att om man tar hänsyn till vad vi anfört i fråga om en övergång till järnvägstransport, kan dessa krav tillgodoses. Den framtida lösningen av skogstransporterna är därför en närings- och trafikpolitisk fråga av allra största vikt för de tre län detta gäller. Regeringen bör därför utan dröjsmål ta upp överläggningar med de berörda parterna direkt eller genom särskild utredning. Med stöd av det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts i fråga om skogstransporterna i flodområde. () () BO () () () ()