mot · G2022262 · 1979-03-23 00:00:00 — Motion 1978/79:2262 av med anledning av propositionen 1978/79:110 om riktlinjer för skogspolitiken, m. m. skogsutrednings betänkande söker man förgäves efter någon mera ingående kartläggning av de konsekvenser i miljövårdshänseende, som nuvarande och framtida avverkningspolitik kan komma att leda till. Denna underlåtenhet att följa utredningsdirektiven kan endast till nöds försvaras så som utredningen gjort genom hänvisning till riksdagsbeslut om ändringar i skogsvårdslagen och naturvårdslagen. Miljön har förändrats i så snabb takt att en sådan konsekvensutredning nu ter sig ytterst angelägen, inte minst mot bakgrund av den allt svårare försurningen, som inte bara drabbar våra sjöar och vattendrag utan på sina håll nu gått så långt, att markens förmåga att mineralisera fosfor allvarligt hämmas. Redan vid instundande sekelskifte beräknas detta få till följd försämrad tillväxt hos skogen i och . De årliga virkesuttagen ur skogen måste då på lång sikt minska (SOU 1977:67). Utvecklingen av andra miljöfaktorer kan likaledes inge oro. Det är därför att befara att ej ens skogsutredningens alternativ 1 kan hållas, om inte förbättrade förhållanden i vad avhandlats kan uppnås. Ansträngningarna torde få inriktas på att hålla produktionen omkring detta alternativs 75 milj. m3, och propositionen är i detta avseende enligt min mening realistisk, även om produktionsberäkningen som sagt kan visa sig vara i överkant. Jordbruksministerns resonemang i den allmänna motiveringen kan därför i stort accepteras, och det kan förtjäna särskilt framhållas att enär skogsproduktionen bygger på biologiska grunder dess intressen på åtminstone i vissa delar är gemensamma med naturvårdens. En detaljgranskning av förslaget till ny skogsvårdslag föranleder följande reflexioner. Enligt 6 § får skogsvårdsstyrelse besluta, att överåriga skogsbestånd skall slutavverkas och ny skog anläggas. I specialmotiveringen utreds närmare, när ett bestånd är så överårigt att tvångsavverkning kan tillgripas. Några undantagsbestämmelser ges ej. Om en sådan lagbestämmelse funnits tidigare, torde nitiska skogstjänsteman ha sett till att de överåriga bestånden avverkats. Då hade vi kanske inte haft ett enda av de bestånd kvar, som leder tankarna till trollskog, och som blivit så uppskattade rekreationsmål att de avsatts till reservat. Om en skogsägare av egen fri vilja vill ha en sådan sagoskog, kan man tycka att det är hans ensak. Då t. o. m. nybildas den beståndstyp som friluftsfolket liknar vid en urskog; vi får ett reservat utan kostnad. Givetvis finns fall därav hänsyn till omgivande bestånd tvångsavverkning bör kunna tillgripas; 6 § behövs alltså, men jag föreslår att den får ett tillägg och kommer att lyda som följer: Om får efter hörande av vederbörande länsstyrelses naturvårdsenhet besluta att ny skog anläggas. Någon anledning att föra upp saken till en angelägenhet mellan skogsstyrelse och naturvårdsverk finner jag som av ovanstående framgår knappast föreligga. Av specialmotiveringen till 12 § framgår, att jordbruksministern sätter likhetstecken mellan slutavverkning och trakthuggning och att annan avverkningsform undantagsvis endast kan ifrågakomma i fjällskogsområde. Det finns dock områden i vårt land, där även plockhuggning (blädning) med fördel kan användas. Den kategoriska utformningen av specialmotiveringen torde komma att tolkas som förbud, något som väl knappast varit avsikten. Jag föreslår därför, att 12 § får ett tillägg såsom punkt 3: när särskilda skäl föreligger därtill annan avverkning av mogen skog, som ger en efter omständigheterna godtagbar återväxt. Erfarenheterna från den för och gemensamma s. k. SKON A-gruppens arbete visaratt det i flera fall är omöjligt att nå enighet mellan de båda verken. Det måste därför vara helt olämpligt, om en av flera myndigheter, som har sinsemellan klart olika åsikter i väsentliga frågor, skulle få bestämma utformningen av tillämpningsföreskrifter rörande dessa. Jag anser visserligen att 21 § i sin helhet bör utgå ur skogsvårdslagen, enär den innehåller detaljföreskrifter, sorn typiskt hör hemma i exempelvis anvisningar men ej i lagtext. Om paragrafen likväl skulle stå kvar, hemställer jag att den ges följande ändrade lydelse: Regeringen får efter hörande av och meddela föreskrifter avsevärt försvåras. Motsvarande ändring torde också vidtas i 20 §. Under hänvisning till det anförda får jag hemställa att beslutar att 6, 12 och (ev.) 21 §§ i föreslagen ny skogsvårdslag får den formulering, motionen föreslår.