mot · G2021537 · 1979-01-25 00:00:00 — om förbud mot blockad av enmansföretag i vissa fall En grundlagsfäst fri- och rättighet i är föreningsfriheten. Hitintills har denna föreningsfrihet tolkats på det sättet att den enskilde har rätt att sammansluta sig med andra i princip i vilka organisationer som helst, men enskilda medborgare har också haft laglig rätt att stå utanför organisationerna. Denna rätt har emellertid inte kommit att accepteras fullt ut av de fackliga organisationerna på arbetsmarknaden, vilka genom hot om ekonomiska sanktioner tvingar företagen att antingen gå med i arbetsgivareföreningens olika förbund eller att teckna särskilda avtal med vad som brukar kallas berörd facklig organisation. Dessa avtal tvingas igenom även i de fall ingen fackligt ansluten finns på företaget eller ens om företaget har anställda över huvud taget. En arbetsplats utan fackligt anslutna eller utan anställda kan med andra ord drabbas av blockad från den fackliga organistion som anser arbetsplatsen höra till sitt naturliga rekryteringsområde. Som motiv för blockaden åberopas arbetsgivarens vägran att träffa kollektivavtal, oaktat att organisationen ej har någon medlem på arbetsplatsen. Denna blockad kan ta sig uttryck i att blockadvakter placeras utanför arbetsplatsen, att dessa utdelar lappar till allmänheten, att i pressen införs annonser om blockad osv. Blockaden kan utvidgas t. ex. genom att leveranser till och från arbetsplatser förhindras eller avbryts genom sympatiåtgärder från andra fackliga organisationer. Dessutom kan blockadåtgärder av liknande slag riktas direkt mot det aktuella företagets kunder och leverantörer. Dessa stridsåtgärder är enligt svensk rätt ej förbjudna. Sammanfattningsvis gäller att ekonomiska stridsåtgärder får företas så länge de ej är förbjudna genom uttryckliga lagbestämmelser. Sådana bestämmelser finns i straffbud för olaga tvång, olaga intrång samt ärekränkning och förtal. Vidare kan enligt avtalslagen en rättshandling drabbas av ogiltighet, om den föranletts av rättsstridigt tvång. Om rättsstridighet föreligger har arbetsgivaren rätt till skadestånd, annars inte. De ovan refererade bestämmelserna är inte ägnade att skydda arbetsgivaren i den aktuella situationen. Blockaden genomförs i allmänhet utan några som helst brottsliga åtgärder. Skyddet för arbetsgivaren är därför otillräckligt. Han kan drabbas av ekonomisk skada, i värsta fall gå i konkurs, hans leverantörer och kunder kan avbryta förbindelserna eller i sin tur drabbas ekonomiskt, och självfallet kan även arbetsgivarens anställda bli utan arbete. Dessa konsekvenser av arbetsstriden vore naturligtvis acceptabla, om den fackliga organisationen företrädde ett medlemsintresse på arbetsplatsen, om så bara en enda medlems intresse. Men innan organisationen fått denna enda medlem, framstår konsekvenserna som helt oacceptabla. Därför måste gällande lagstiftning på detta område ses över så att stridsåtgärder i den ovan angivna situationen blir betecknade som rättsstridigt tvång. Med stöd av det anförda hemställs att hos regeringen anhåller om förslag till förbud mot blockad av enmansföretag eller företag, där det inte finns någon fackligt ansluten anställd, för dess vägran att teckna avtal separat eller via arbetsgivarorganisation.