mot · G2022119 · 1979-01-25 00:00:00 — av m. fl. om åtgärder för utveckling av turism och rekreation riksdag drog upp riktlinjerna för nuvarande turism- och rekreationspolitik. Huvudinnehållet i dessa riktlinjer är att samhällets insatser bör främja den breda allmänhetens möjligheter att utnyttja sin allt längre ledighet på ett meningsfullt sätt. utpekade också 25 större områden i landet som s. k. primära rekreationsområden. Emellertid anvisades inte någon strategi för områdenas utbyggnad eller några särskilda ekonomiska resurser för att genom planering och investering i områdena kunna förverkliga den rekreationspolitiska målsättningen. händer så gott som ingenting i de primära rekreationsområdena som innebär en utveckling av dessa för de stora befolkningsgrupperna. Lantmäteristyrelsens senaste rapport visar emellertid att en intesiv exploatering sker av enskild fritidsbebyggelse i vissa av de mest attraktiva rekreationsområdena. Den utveckling som håller på att ske går alltså i rakt motsatt riktning än den som riksdag beslutade. Enligt vår mening kan denna utveckling brytas endast genom att staten i enlighet med rekreationsberedningens förslag ger främst kommunerna ett aktivt stöd till planering och markpolitiska åtgärder samt till investeringar främst i gemensamhetsanläggningar. Endast härigenom kan förutsättningar skapas för en önskvärd utveckling av rekreationslivet. I kommunerna uppfattas den nuvarande situationen som mycket oklar och de gjorda statliga insatserna som helt otillräckliga. Liknande synpunkter har framförts i yttranden från såväl länsstyrelserna som och planverket i samband med planeringsskedet för den fysiska riksplaneringen . har dessutom i särskild skrivelse till regeringen så sent som ytterligare uppmärksammat problemen och vädjat till regeringen om att snabbt realisera rekreationsberedningens förslag för att därigenom vända på utvecklingen inom rekreationssektorn. I budgetpropositionen tar regeringen emellertid endast upp ett av rekreationsberedningens förslag, nämligen stöd på 1,3 milj. kr. för utarbetande av utvecklingsprogram i de primära rekreationsområdena. Beredningen hade föreslagit 3,5 milj. kr. för detta ändamål. I propositionen annonseras inte någon särskild rekreationspolitisk proposition. Detta är enligt vår mening otillfredsställande. har på förslag av kulturutskottet beställt en ny fritidspolitisk utredning. uttalade sig emellertid bestämt för att en ny utredning inte får förhindra åtgärder där tillräckligt beslutsunderlag finns. anser därför att redan nu kan besluta om åtgärder i enlighet med beredningens förslag. Vi anser det belagt att turismen är en bransch som men ett aktivt stöd från staten bör kunna utvecklas till en mycket framgångsrik näringsgren. Vi anser det också finnas tillräckliga bevis för att turismen på många håll spelar en avgörande roll i regionalpolitiken, där den utgör ett mycket användbart instrument för att ge befintliga servicenäringar på orten ett behövligt stöd. Vi anser att tillräckligt beslutsunderlag finns för att bedriva en betydligt aktivare politik på det här området än vad regeringen nu föreslagit. Vi stöder givetvis regeringens förslag att utvecklingsprogram utarbetas för de viktigare rekreationsområdena. Därigenom kan en planmässig utbyggnad av turist- och rekreatonsområdena ske med hänsynstagande såväl till turistnäringens intressen som till de viktiga sociala samt sysselsättnings- och regionalpolitiska målen. Genom utvecklingsprogrammen kommer också att klargöras vilka markområden som är viktiga att säkra för framtida rekreationsändamål. De 1,3 milj. kr. som regeringen föreslår anser vi emellertid vara helt otillräckliga. Vi föreslår i enlighet med beredningens förslag att 3,5 milj. kr. anslås som bidrag till utvecklingsprogrammen. Medlen bör disponeras av rekreationsberedningen. finns ett mycket stort uppdämt behov av statligt stöd till sådana anläggningar i rekreationsområdena som utgör nödvändiga basinvesteringar för en önskvärd utveckling av turismen. En utbyggnad av för den breda allmänheten viktiga rekreationsområden kommer också att ta mycket i anspråk. Det är därför angeläget att utbyggnaden startar nu i de områden där full klarhet råder om att investeringar är helt nödvändiga. Rekreationsberedningen har föreslagit att 50 milj. kr. skall avsättas för statligt stöd till sådana investeringar. Remissinstanserna stöder behovet av särskilda medel men har ansett att beloppet är för litet. Några särskilda medel ställs inte till förfogande i propositionen. Det är ju allmänt känt att anläggningsarbeten av ifrågavarande slag lämpar sig mycket väl som beredskapsarbeten. För att åstadkomma en planenlig utbyggnad av vissa områden kunde därför en lösning vara att av anslaget till arbetsmarknadsåtgärder avsätta en särskild ram för tidigareläggning av sådana angelägna arbeten som beredningen avsett att stödja genom sitt förslag om särskilt rekreationsstöd för denna typ av arbeten. Rekreationsberedningen bör svara för medlens fördelning, eftersom beredningen har till uppgift att samordna olika statliga insatser för turism och rekreation. Beredningen bör således av anslagsramen för beredskapsarbeten få disponera 150 milj. kr. Medlen bör få användas främst för sådana mycket angelägna anläggningsarbeten som utgör gemensamhetsanläggningar (infrastrukturåtgärder), vilka är nödvändiga basinvesteringar för att resp. rekreationsområde skall fungera och vilka kan verka stimulerande på en mera spontan utveckling av turistnäringen. Anläggningsarbetena bör få utföras på tider som bestäms av resp. länsarbetsnämnd, medan beslut om stöd till enskilda projekt samt stödets storlek bör fl bestämmas av rekreationsberedningen med hänsyn till dess bedömning i varje särskilt fall av dels projektets angelägenhetsgrad, dels vad som kan bedömas vara en skälig kostnadsfördelning mellan stat och kommun. Det stöd som på detta sätt kan komma att utgå får inte påverka den verksamhet med stöd från AMS till anläggnignar för turism, idrotts- och friluftsliv som äger rum av arbetsmark nadsskäl. Vi finner det vidare mycket angeläget att reglerna för lokaliseringsstödet ändras i enlighet med rekreationsberedningens förslag, sedermera upptagna och utvecklade även i sysselsättningsutredningens betänkande. Det är nämligen angeläget att turistnäringen inte får sämre villkor än andra näringar inom stödområdena. Särskilt viktigt är att behovet av förlängda amorteringstider upp till för lån beaktas samt att anstånd kan ges upp till för ränte- och amorteringsbetalningarna. Nuvarande ekonomiska förutsättningar för turistnäringen ger f. n. inte tillräckigt utrymme för utveckling av sådana boendeanläggningar, främst enklare stugbyar i sommarområden, som efterfrågas av breda konsumentgrupper. I dessa områden kan sällan lokaliseringsstödet användas. De befintliga hotellånegarantierna har inte heller utnyttjats i någon större omfattning, främst på grund av den korta lånetiden. Banklån i övrigt till turistanläggningar i ensäsongsområden har förekommit mycket sparsamt, eftersom bankerna bedömer lönsamheten för turistföretag i dessa regioner som osäker. Vi anser emellertid att många privata turistföretag skulle kunna utvecklas, om staten genom ett borgensåtagande för lån till turistanläggningar går in när sökanden själv saknar bankmässiga säkerheter. Vi föreslår därför att en sådan lånegaranti för turistanläggningar tillskapas genom en ändring av reglerna för nuvarande lånegarantier till turisthotell och att lånevillkoren konstrueras så att största möjliga överensstämmelse sker med de nya reglersom är under utarbetande för lokaliseringslånen. Vidare föreslår vi att dessa ärenden överflyttas från till de regionala utvecklingsfonderna. normer för bidrag från anläggningsstödet till idrotten (prop. 1979/80:13 s. 2) medger inte det procentuella statliga stöd som krävs från kommunernas sida för att dessa skall kunna engagera sig i utbyggnader av turistanläggningar. Vi föreslår därför att bidragsnormerna för anläggningsstödet till idrotten ändras, så att detta anslag får den stimulanseffekt som ursprungligen varit avsedd. Alternativt borde en uppdelning ske av anslaget i ett belopp för idrottsanläggningar o. d. och ett för anläggningar för turism och rekreation. Beredningen föreslog att en särskild markförvärvslånefond för förvärv av mark för fritidsändamål bör inrättas. Anledningen till att den särskilda fonden föreslogs var att lånebestämmelserna måste vara annorlunda än för den befintliga marklånefonden. Eftersom utbyggnadstakten är lägre och avsevärda arealer antagligen kvarstannar i ägo, ansågs en amorteringstid upp till nödvändig. Enligt förslaget skulle amortering ske snabbare, om marken exploaterades . Vi anser att möjligheter till lån för kommunala förvärv av fritidsmark bör finnas i huvudsak enligt de villkor som rekreationsberedningen föreslagit. I propositionen 1978/79:100 bilaga 16 (IV:14 Lånefonden för kommunala markförvärv) anförs att statsmakterna inte har anledning att tillskapa nya " låneformer eller ökade lånemöjligheter för markförvärv för fritidsändamål förrän nuvarande lånemöjligheter prövats fullt ut och befunnits vara otillräckliga. Vi kan ansluta oss till denna bedömning men föreslår att i så fall speciella regler tillskapas för här aktuella lånebehov i linje med vad rekreationsberedningen angivit för den föreslagna markförvärvslånefonden. Med hänvisning till vad som anförts hemställer vi* 1. att till Stöd till idrotten: Anläggningsstöd m. m. för /80 anvisa ett reservationsanslag av , 2. att normerna för SNV: bidrag till turistanläggningar från anläggningsstödet till idrotten ändras. () KARL-ER1C () () () () . () *Se även motionerna 1978/79:2120-2122.