mot · G2021591 · 1979-01-25 00:00:00 — De särskilda tillstånd som krävs t. ex. beträffande bygglov och lån införskaffas. När alla underlag finns fattar förrättningsmannen ett ombyggnadsbeslut. Ombyggnadsbeslutet måste kunna hävdas . Särskilda ansträngningar bör därvid göras för att skynda på genomförandet, och det är av stor vikt att förrättningsmannen känner ansvar också och inte lämnar ärendet i och med att ombyggnadsbeslutet fattats. Ett effektivt genomförande underlättas om någon stimulans finns. En sådan bör kunna vara att kostnaden för förrättningsarbetet blir belåningsbart när åtgärderna leder till verkställighet. Självfallet måste därvid en viss kontroll över förrättningsmannens kostnader finnas. I en så pass komplicerad process med sociala, tekniska, ekonomiska och juridiska överväganden, även vid ganska enkla förändringar, och en mängd olika parter inblandade uppkommer sannolikt ibland motsättningar mellan parterna. Genom ombyggnadsbeslutet måste man kunna gå emot ett visst minoritetsintresse eller ett alltför rigoröst hävdande av visst intresse, självfallet dock ej t. ex. bindande kommunala beslut. Med hänsyn till detta bör ombyggnadsbeslutet självfallet kunna bli föremål för överprövning. Besvärsberättigade bör härvid bli såväl kommun som enskilda fastighetsägare och brukare. Såväl fastighetsägarna som brukarna har oftast bristande kunskaper om ombyggnadens teknik och ekonomi och även om dess genomförande. Genom systemet med ombyggnadsförrättning bör en mycket skicklig kår av förrättningsmän kunna tillkomma, som kan hjälpa brukarna och ägarna till rätta som samhällets intentioner över verksamheten följs. Förrättningsmännens kunskap är en viktig förutsättning för att åstadkomma en god ekonomi i verksamheten. Självfallet får olika parter något förändrade roller i det här föreslagna systemet. Ägarrollen, då ägaren inte är brukare, torde inte ändras så mycket, under förutsättning att fastigheten sköts väl. Ägarrollen inskränks redan i hög grad genom lagstiftning och statlig normering. Ägarrollen är dessutom inskränkt genom planer och statliga lånevillkor. Skillnaden mot tidigare blir att initiativet till förnyelseåtgärder övergår till brukarna när fastighetsägaren ej håller fastigheten i skick. Vidare inskränks ägarens roll så till vida att ägaren inte får rollen som tolkare av brukarkraven. I det sistnämnda behöver inte någon motsättning mellan dessa parter föreligga. En annan viktig fråga som kan påverka rollerna brukare-ägare är hur det ekonomiska ansvaret för ombyggnadsarbetet regleras. För att systemet med ombyggnadsforrättningar skall kunna fungera väl bör både byggregler (SBN 75) och låneregler kunna medge jämkningar med hänsyn till husens egenskaper samt brukarnas och ägarnas krav. Självfallet kan detta ej gälla viktiga säkerhetskrav. Kommunernas ställningstaganden, liksom förrättningsmannens, underlättas om bestämmelserna kan jämkas med hänsyn till det enskilda fallets förutsättningar. Kommunerna bör själva förbättra sin inre organisation, så att förrättningsmannen kan få snabba, samlade och auktoritativa besked. I övrigt torde systemet med förrättningar innebära lättnader för kommunerna. Planuppgifterna, service- och granskningsfunktionerna kan då bättre av. Den nya strategi för åtgärder i hus vilken här endast skisserats bör studeras genom praktiska försök. Genom att börja med försök i begränsad skala vinnes erfarenheter för en fortsatt utveckling av systemet. Med hänvisning till vad som anförts i motionen hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna att vad därom i motionen anförts skall utgöra allmänna utgångspunkter för den framtida förnyelseverksamheten, 2. att som sin mening ger regeringen till känna att ett ökat brukarinflytande i förnyelseverksamheter måste läggas till grund för fortsatta åtgärder, 3. att hos regeringen begär utredning och försöksverksamhet beträffande en effektivare organisation av förnyelseåtgärder genom ombyggnadsförrättningar. (c) () () ()