ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G302808 · 1979-01-01 00:00:00 — av m. fl. om stipendierna för studerande vid folkhögskolan i har i sin anslagsframställning för /81 föreslagit att tio stipendier på vartdera . ställs till förfogande för studerande vid Brittisk-nordiska folkhögskolan i . Förslaget innebär att den nuvarande budgeten för ändamålet räknas upp . Regeringen har i årets budgetproposition inte ansett sig kunna tillstyrka institutets begäran. Möjligheterna till stipendier för studier utomlands är förhållandevis goda. Gemensamt för alla dessa stipendier är emellertid att de endast kan sökas av högskolestuderande och forskare. För den stora gruppen av människor som saknar akademiska meriter finns endast två mycket blygsamma undantag i och Brittisk-nordiska folkhögskolan i . Brittisk-nordiska folkhögskolan i , eller Manchesterskolan som den populärt kallas, startade på initiativ av de nordiska ABF-organisationerna och motsvarande organisationer i - (). Skolan anordnar en 12veckorskurs vid i samarbete med . Kursens syfte är: - att bereda möjlighet för arbetande män och kvinnor i att studera i , - att ge deltagarna kunskaper om , brittiskt samhällsliv, sociala frågor, politik och fackföreningsrörelse, - att ge deltagarna träning i engelska språket. Deltagarna rekryteras bland arbetande ungdomar med erfarenhet av folkrörelsearbete. Några formella krav för deltagande finns inte. Uttagningen av deltagare görs i huvudsak enligt följande riktlinjer. - ha erfarenhet från arbetslivet, - ha deltagit aktivt i folkrörelsearbete, - ha tillräckliga kunskaper i engelska för att kunna följa undervisningen. För kursens uppläggning och genomförande svarar och . Manchesterskolan finansieras genom deltagaravgifter. statliga stipendier i samtliga nordiska länder med undantag för . var antalet deltagare omkring 40, fördelade med 10-12 deltagare från vartera , och och ett något mindre antal från . har deltagaravgifterna ökat mycket kraftigt. Det statliga stödet till stipendier för denna verksamhet har emellertid inte räknats upp i takt med kostnadsökningarna, och det har därför blivit nödvändigt att skära ned deltagarantalet mycket kraftigt. Antalet deltagare kurs var 31, av vilka åtta kom från , sex från , tio från och sju från . De stipendiemedel som stod till förfogande i räckte emellertid endast till fem deltagare. Efter framställning av ABF ställde medel till förfogande för ytterligare två deltagare. Skolan är budgeterad för ett deltagarantal på mellan 35 och 40. Om antalet deltagare inte någorlunda stabilt och varaktigt kan hållas vid denna nivå finns det uppenbara risker att skolan måste läggas ned. Med tanke på de ytterst få möjligheter som står förvärvsarbetande ungdomar till buds att studera utomlands vore det ytterst allvarligt om Manchesterskolan inte skulle kunna fortsätta sin verksamhet. Det måste därför anses utomordentligt angeläget att stipendiemedel ställs till förfogande i den omfattning som föreslagit i sin anslagsframställning. Med anledning av vad vi ovan anfört föreslår vi att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts angående behovet av utökade stipendiemedel för studerande vid . () () () () ()
mot · G302830 · 1979-01-01 00:00:00 — av andre vice talmannen m. fl. om karensdagar inom sjukförsäkringen I den allmänna debatten om vår sociala omvårdnad framhålls ofta att missbruk av vårt socialförsäkringssystem förekommer. Dessa påståenden är säkerligen överdrivna, men är det angeläget att möjligheterna till missbruk elimineras. De generella reglerna måste bli sådana att eventuella negativa följdverkningar kan nedbringas. Sjukpenningförsäkringen är en nödvändig garant för ekonomiskt stöd till dem som råkar ut för sjukdom. Genom försäkringen ges en värdefull ekonomisk trygghet, vilken är särskilt betydelsefull om sjukdomen är långvarig eller ofta återkommande. Det riktas dock ofta kritik mot korttidsfrånvaron inom sjukförsäkringen. Korttidsfrånvaro har också medfört stora utgifter för den allmänna försäkringen. Enligt tillgängliga uppgifter har inneburit en kostnad av ca . Till detta kan även läggas följdkostnader i produktionen, vilka är svåra att beräkna. För de flesta korttidssjuka betyder bortfallet av 1 eller 2 dagars sjukförsäkring inte särskilt mycket. Men det är väsentligt att bestämmelserna om karensdagar utformas så att de inte drabbar orättvist. För exempelvis dem som har sjukdom som ofta återkommer, vilken kan styrkas genom läkarintyg, bör givetvis sjukförsäkringen utgå . Den rätten bör även gälla alla vilkas sjukdom varar . Ett karensdagssystem skulle även kunna utformas så att kostnaderna fördelas mellan arbetsgivaren och den enskilde arbetstagaren. Exempelvis skulle den enskilde själv kunna svara för , få ersättning av arbetsgivaren och därefter skulle ersättningen utgå från sjukförsäkringen. Genom att man låter arbetsgivaren ersätta någon karensdag skulle motiveringen att främja olika miljöförbättrande åtgärder bli större. En förbättring härvidlag skulle kunna minska korttidsfrånvaron. Omkring en tredjedel av arbetstagarna har avtalsreglerad sjuklön. Det gäller främst den offentliga sektorn och tjänstemän inom den privata sektorn. Ett bestämt krav för ett rättvist karensdagssystem måste därför vara att det även blir tillämpligt inom de sektorer där sjuklöneavtal gäller. Den utredning som tillsattes 1978 för översyn av sjukpenningförsäkringen bör därför få i uppgift att även göra en översyn av karensdagssystemet vid Det vore också av stort allmänt intresse att få hela denna problematik belyst av en utredning. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär att utredningen för översyn av sjukpenningförsäkringen ges i uppdrag att pröva ett rättvist karensdagssystem i enlighet med vad som anförts i motionen. () () () ()
mot · G302884 · 1979-01-01 00:00:00 — Motion 1979/80: 884 av m. fl. om lokalisering till högskolan i av yrkesteknisk utbildning Styrelsen för högskoleregion anför i sitt handlingsprogram att: Intresse har vid olika tillfällen uttalats från såväl universitet i som högskolan i om livsmedelsteknisk YTH-utbildning. anser det angeläget att förutsättningarna för en sådan utbildning klarläggs närmare. Styrelsen för högskolan i utreder nu frågan om högskoleutbildning i inom hotell- och restaurangbranschen och har i frågan samarbete med . I pågår i samarbete med branschens organisationer en högre eftergymnasial kurs med kommunen som huvudman. På alla linjerna inom den livsmedelstekniska sektorn pågår utbildning i , och har utbildningen lokaliserats till moderna och ändamålsenliga lokaler. Kommunens centrala läge och förekomsten av rikt utvecklat näringsliv är också motiv för undersökning om en transportteknisk YTH-utbildning lokaliserad till . Kontakter med branschens organisationer har skett och där har uttryckts intresse att medverka i utredningsarbete i frågan. Enligt vår mening bör därför även transportteknisk YTH-utbildning övervägas för högskolans i del. Med anledning av detta samt av vilande motioner om yrkesteknisk högskoleutbildning föreslår undertecknade motionärer att som sin mening ger regeringen till känna att yrkesteknisk högskoleutbildning bör förläggas till högskolan i . () () () () . () () () () () PER (vpk) () i Kumla
mot · G302887 · 1979-01-01 00:00:00 — Motion 1979/80: 887 om utbildningen av lärare inom grundutbildningen för vuxna Grundutbildning för vuxna, GRUNDVUX, omfattar grundläggande utbildning i läsning, skrivning och matematik på en nivå som motsvarar utbildning enligt högst årskurs 6 i . I utbildningen skall också ingå samhällsorienterande och naturorienterande moment (SFS 1977: 537). Lärarkåren inom GRUNDVUX är huvudsakligen svensk (). Lärare från och utgör 7 resp. . Ungefär tredjedelen av lärarna har heltidstjänst inom GRUNDVUX, och har minst halvtidstjänst. Totala antalet lärare inom GRUNDVUX i landet kan skattas till ca 700, och undervisningsvolymen motsvarar ca 400 lärartjänster med heltidsundervisning. Många av dessa lärare () saknar helt lärarutbildning. De flesta har däremot akademiska betyg i t. ex. svenska för invandrare, svenska som främmande språk, pedagogik, sociologi etc. Andra åter har varierande lärarutbildningar, lågstadie-, mellanstadie-, special- och ämneslärarexamina. Många har två eller flera examina. Den utbildning som anordnats genom i /78 och 1978/79, delvis i samarbete med i , är den hitintills enda lärarutbildning som erbjudits för GRUNDVUX-lärare. Den genomförda utbildningen har bedömts mycket positivt som man betonat att den är av klart otillräcklig omfattning både beträffande antalet platser och än mer beträffande kurslängd. (SFS 1977: 537) gäller att lärare med låg- och meiianstadielärarutbiidning har företräde till tjänster inom GRUNDVUX. Detta har inneburit en viss övergång från låg- och mellanstadielärartjänster till tjänster inom GRUNDVUX och i viss utsträckning lett till att erfarna, men formellt icke behöriga lärare fått lämna verksamheten. som de nytillkomna inom GRUNDVUX har ett uppenbart behov av kompletterande utbildning för den nya verksamheten har också vissa bristsituationer i låg- och mellanstadieundervisningen lett till att icke-behöriga måst anställas för denna. Av detta framgår att det finns ett stort behov av en reguljär lärarutbildning för GRUNDVUX om lägst 120 poäng. Jag menar att en sådan utbildning väl låter sig inordnas i den av LUT 74 föreslagna lärarut 1979/80: 887 bildningen för med utnyttjande av utrymmet för specialisering (60 poäng) för de moment som är specifika för GRUNDVUX. Inrättandet av en sådan utbildning bör samordnas med LUT 74. För den stora grupp som saknar lärarutbildning men som förvärvat ämnesteoretisk utbildning motsvarande 120 poäng i ämnen av värde för GRUNDVUX-lärarverksamheten bör en indirekt utbildning omfattande 40 poäng anordnas. Inom kvalifikationsramen 120 poäng bör därvid tillgodoräknas också kunskaper i invandrarspråk som ej förvärvats genom akademiska studier. Denna utbildning bör inrättas , inledningsvis som försöksverksamhet. Med stöd av det ovan anförda föreslås att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna vad som anförts i motionen angående lärarutbildning inom .
mot · G302929 · 1979-01-01 00:00:00 — Motion 1979/80: 929 av och om effekterna av fågelskyddsområden tillskapades på s. k. fågelskyddsområden för att tillförsäkra vissa arter såsom ejder och and möjlighet att fortplanta sig utan att bli störda. Tillskapandet av dessa områden innebär att råder förbud att gå i land och att uppehålla sig i närheten av de som är skyddade. I många fall var valet av områden inte välbetänkt. Visserligen skickades förslagen ut på remiss till berörda kommuner, men i många fall saknades tydligen den kännedom om förhållandena som är nödvändig för en god planering, och något samarbete med berörda kustbor förekom knappast. Detta hade till följd att de områden som togs i anspråk var dåligt valda. T. ex. fridlystes skär som överspolas av vatten och där inga möjligheter att häcka finns. Vidare var många platser som fridlystes inte häckningslokaler för de arter man ville skydda. Det har visat sig att även om dessa arter tidigare fanns, har de trängts ut, och finns inom många områden endast havstrut men en riklig stam av sådan. Det är viktigt att skydda arter som är i behov av skydd. Men om skyddsområden tillskapas måste en uppföljning ske av vad som händer och hur utvecklingen blir. Det krävs att arter som i vissa fall är ett hot mot de arter man vill skydda inte ges fritt spelrum att föröka sig. Detta är vad som skett. Havstruten går hårt åt ejder- och andkullar, och även om stammen av trut decimerats en hel del genom oljedöden blir det obalans i naturen om stammen blir för stor. Med stöd av vad som ovan anförts hemställs att anhåller att regeringen uppdrar åt berörda länsstyrelser att göra en utvärdering och en översyn av effekterna av tillskapandet av fågelskyddsområden och vidtar de åtgärder som krävs för att fågelskyddsområden blir det skydd för de arter som var avsett.
mot · GC02T921 · 1979-01-25 00:00:00 — Motion till 1988/89:T921 antogs en lag om handikappanpassad kollektivtrafik. Den säger att den som har tillsyn över kollektivtrafiken och den som utövar sådan trafik skall se till att den anpassas med hänsyn till handikappade. Anpassningen skulle i princip vara genomförd . fick i uppdrag att följa anpassningen och utfärda bestämmelser. När lagen antogs intog vpk en kritisk hållning. Vi ansåg att den innehöll alltför mycket av önsketänkande. Vi förutsatte att om lagen skulle förverkligas inom den utsatta perioden var det nödvändigt att dels ge den ett mer precist innehåll och dels ställa vissa statliga medel till förfogande för förändringsprocessen. Vi är inne på det sista av de tio åren och kan med besvikelse konstatera att lagen blivit ett fiasko. Anpassningen har gått mycket långsamt och fortfarande saknar stora grupper av handikappade reella möjligheter att utnyttja kollektiva färdmedel. Det tog för transportrådet att ens komma igång med att utfärda bestämmelser. Så att handikapprörelsens representanter i det samrådsorgan som bildades för uppgiften, inte längre ansåg sig kunna fortsätta samarbetet utan avgick. finns bestämmelser om viss inredning i t ex tågvagnar och bussar, men inga om hur man som svårt rörelsehindrad ska kunna ta sig upp i och ner från dessa färdmedel. Det innebär att många fortfarande utestängs från bussar och tåg. I transportrådets anvisningar ställs krav som innebär förbättringar för synskadade, allergiker och lätt rörelsehindrade. Det är givetvis positivt men långt ifrån tillräckligt. Regeringen måste ta ansvaret för att kollektivtrafiken verkligen blir handikappanpassad. Om människor med handikapp ska kunna använda sig av kollektiva färdmedel är det inte tillräckligt att bara dessa görs tillgängliga. Man måste kunna ta sig in och ut från stationsbyggnader, köpa biljetter och utnyttja all annan service i anslutning till trafiken. Alla måste kunna ta del av information om trafiken. Det räcker inte med att man gör satsningar på och liknande stora stationer. Man måste bygga om eller bygga nytt överallt där hållplatser och stationsbyggnader inte kan utnyttjas av alla. I samband med trafikpolitiska beslut anvisades för anpassningsåtgärder utöver vad som anges i utfärdade bestämmelser. Det skulle ha varit intressant att i budgetpropositionen ha fått en redovisning av hur detta anslag mottagits av trafikanordnarna. inte antyder något om att man avser att gå till mer handfasta åtgärder när det Mot. gäller anpassningsfrågorna, får man ändå anta att anslaget väckt ett visst T921 Om så är fallet bör emellertid pengarna snart vara slut. relation till problemens omfattning måste anslaget betraktas som ganska bör därför hemställa hos regeringen om att, när de anvisade pengarna tryter, bör man återkomma till med förslag om en förnyad satsning efter samma principer. Under hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen tillkänna att förslag om ytterligare medel för handikappanpassning av kollektiv trafik, utöver vad som anges i givna bestämmelser, bör föreläggas i enlighet med vad som anförs i motionen. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) Margö (vpk) (vpk)
mot · G2022160 · 1979-02-06 00:00:00 — 1978/79 2160-2163 med anledning av propositionen 1978/79:85 med förslag till jordförvärvslag, m. m. Såväl inom nu gällande - - jordförvärvslag som i förslag till ny jordförvärvslag tar lagstiftningen ingen särskild hänsyn till köp av jordbruksfastighet som sker från barn eller syskonbarn till föräldrar. Enligt min mening är detta en allvarlig brist. Oaktat att antalet förvärv från barn till föräldrar är - och förmodligen också blir - ringa, sker sådana förvärv mot bakgrund av speciella förhållanden. Sådana förhållanden kan vara att föräldrar valt att sälja sin gård till ett av flera barn och denne antingen inte visat sig lämplig eller inte har fallenhet för yrket. Vederbörande kan t. ex. skada sig så att fortsatt yrkesverksamhet inte är möjlig. Föräldrars möjlighet att - utan prövning - återinträda som ägare bör då finnas. Gården i fråga kanske av släktskäl bör kvarstå i släktens ägo och föräldrarna i fråga vill sälja till ett annat för jordbrukaryrket lämpat barn. Flera exempel kan anges då det är orimligt att tänka sig att en gårdsöverlåtelse genom föräldrars köp från barn skulle leda till att gården i fråga skall säljas vidare och att de förra ägarna, föräldrarna, då skall underkastas förvärvstillståndsprövning i likhet med vad som sker för konkurrerande förvärvare. De fåtal fall det i detta sammanhang är fråga om kan inte på något sätt leda till konflikter med allmänna mål inom jordbrukspolitiken eller inom rationaliseringsverksamheten men däremot vara direkt rättskränkande för enskilda personer och det allmänna rättsmedvetandet. Med stöd av vad som anförts hemställs att jordförvärvslagen skall innefatta regler om att föräldrars köp av jordbruksfastigheter från barn inte skall behöva underkastas tillståndsprövning. 1 1978/79.
mot · G2022164 · 1979-02-06 00:00:00 — 7. om egendomen ingår i stadsplan eller är avsedd för annat ändamål än jordbruk eller skogsbruk enligt byggnadsplan, fastställd efter , 8. om förvärvet omfattar område som är avsett för annat ändamål än jordbruk eller skogsbruk eller sådan fastighet som har nybildats för annat Förvärvstillstånd enligt 1 § behövs inte, 1. om egendomen förvärvas från staten genom överlåtelse av lantbruksnämnd eller lantbruksstyrelsen, 2. om egendomen förvärvas av staten genom annan myndighet än statens affärsdrivande verk, 3. om kommun eller landstingskommun förvärvar egendomen, 4. om egendomen förvärvas av kreditinrättning som enligt lag eller enligt reglemente eller bolagsordning, som regeringen har fastställt, är skyldig att åter avyttra egendomen, 5. om förvärvaren är gift med överlåtaren och inte heller om förvärvaren eller, när makar förvärvar gemensamt, någon av dem är överlåtarens avkomling, allt under förutsättning att överlåtaren inte är skyldig att avyttra egendomen enligt 16 § eller enligt 7 § lagen (1916:156) om vissa inskränkningar i rätten att förvärva fast egendom m. m., 6. om förvärvet skall prövas enligt 1,2 eller 4 § lagen om vissa inskränkningar i rätten att förvärva fast egendom m. m., 7. om egendomen ingår i stadsplan eller är avsedd för annat ändamål än jordbruk eller skogsbruk enligt byggnadsplan, fastställd efter , 8. om förvärvet omfattar område som är avsett för annat ändamål än jordbruk eller skogsbruk eller sådan fastighet som har nybildats för annat R eger ingens förslag ändamål än jordbruk eller skogsbruk och som därefter inte har undergått taxering, 9. om andel i fastighet förvärvas av någon som redan äger till samma taxeringsenhet hörande andel i fastigheten och som inte är skyldig att avyttra sistnämnda andel enligt 16 §, 10. om förvärvet sker genom inrop på exekutiv auktion. Kommun får inte vägras tillstånd till förvärv av sådan fast egendom som med hänsyn till den framtida utvecklingen krävs för tätbebyggelse eller därmed sammanhängande anordning. ändamål än jordbruk eller skogsbruk och som därefter inte har undergått taxering, 9. om andel i fastighet förvärvas av någon som redan äger till samma taxeringsenhet hörande andel i fastigheten och som inte är skyldig att avyttra sistnämnda andel enligt 16 §, 10. om förvärvet sker genom inrop på exekutiv auktion. Innan kommun eller landstingskommun förvärvar egendom som avses i 1 §, skall yttrande inhämtas av lantbruksnämnden. () () () ()
mot · G2022165 · 1979-02-06 00:00:00 — med anledning av propositionen 1978/79:85 med förslag till jordförvärvslag, m. m. I propositionen 1978/79:85 föreslår regeringen en ny jordförvärvslag som skall ersätta den nu gällande jordförvärvslagen (1965:290). Det finns framför allt tre huvudmål för den nya jordförvärvslagen. Främja uppbyggandet och vidmakthållandet av effektiva familjeföretag och därmed stärka sambandet mellan brukande och ägande. Främja en fortsatt strukturrationalisering inom jordbruket och skogsbruket. Stå i överensstämmelse med de regionalpolitiska strävandena. Kort sagt syftar propositionen till att försvåra det passiva ägandet, och det anges bl. a. att i vissa fall skall kunna ställas som villkor för förvärvstillstånd att förvärvaren yrkesmässigt brukar egendomen och, om det finns särskilda skäl till det, även bosätter sig där. När det gäller prövning av förvärvstillstånd bör stor vikt läggas vid förvärvarens praktiska erfarenheter, står det bl. a. i specialmotiveringens 6 §. Detta senare måste betecknas som mycket viktigt, då det finns en grupp aktiva brukare av som i hög grad besitter dessa praktiska erfarenheter men som av skilda anledningar inte kunnat förvärva egen jord, nämligen arrendatorerna. Det borde vara självklart att arrendatorer som bor på fastigheter och brukar jorden för annan persons räkning skall ha företräde vid en eventuell försäljning av den mark vederbörande arrenderar. Genom den prisbildning som utvecklats beträffande jordbruksfastigheter och genom att köpeskillingen oftast kraftigt överstiger egendomens värde med hänsyn till dess avkastning och övriga omständigheter, har arrendatorerna haft mycket begränsade möjligheter att konkurrera om utbjudna objekt. Prisstegringen på lantbruksföretag har skett snabbare än den allmänna prisstegringen. För sådana företag betalas ofta priser som betydligt överstiger värdet. Detta försvårar givetvis för arrendatorer utan tillgång till betydande eget kapital att etablera sig som egna företagare och bli ägare till den jord de kanske brukat. Från många håll har framhållits att aktiva jordbrukare som arrenderar marken på jordbruksfastighet skulle ha ett visst företräde vid försäljning av den mark vederbörande brukar. 1 1978/79. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär förslag om att den som arrenderar mark vid en eventuell försäljning först skall erbjudas denna.
mot · G2022169 · 1979-02-08 00:00:00 — av m. fl. med anledning av propositionen 1978/79:90 med förslag till ändring i rättshjälpslagen (1972:429) m. m. 1 propositionen 1978/79:90 föreslås att antalet rättshjälpsnämnder i landet skall minskas från sex till två samt att de två kvarvarande nämndernas kansliorter skall vara och . Rättshjälpsnämnder finns i , , , , och . Enligt vår mening bör, om en nedskärning enligt propositionen skall göras, kansliorten för en av nämnderna vara . Vilka skälen till en eventuell nedläggning av rättshjälpsnämnden i än må vara framstår de för oss som orimliga. Frågan har en angelägen lokalpolitisk sida. har visserligen en differentierad arbetsmarknad men saknar statlig förvaltning. Det gäller alltså förutom andra skäl också en fördelningsfråga där vi anser att obalansen är uppenbar. Nämndens arbete går till stor del ut på att bistå allmänheten med råd och anvisningar. Personliga besök är vanliga, framför allt när det gäller invandrare. och har ca 1,2 miljoner invånare varav många är invandrare, drygt 43 000. Av dessa bor nästan hälften i men även , , och har många invandrare. En nedläggning av rättshjälpsnämnden i skulle innebära en avsevärd serviceförsämring för ett stort antal hjälpsökande. Statistik som förts vid rättshjälpsnämnden i visar att antalet inkomna ansökningar om allmän rättshjälp stadigt har ökat. Antalet ärenden om förordnande av offentligt biträde har fördubblats efter . För personalen skulle en nedläggning medföra stora svårigheter. Att placera om personalen i torde ställa sig svårt. i flyttade in i nya ändamålsenliga lokaler. De är väl tilltagna och kan också rymma den ökade personal som kan erfordras efter en omorganisation. Tungt vägande skäl talar alltså för att också i fortsättningen bör bli kansliort för en av rättshjälpsnämnderna. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar att skall vara kansliort för en av rättshjälpsnämnderna. () () GOTAB 61492 Slockholm 1979