mot · G2022517 · 1979-04-18 00:00:00 — 1978/79 2517-2523 med anledning av propositionen 1978/79:152 om transportstöd I propositionen 1978/79:152 behandlas bl. a. frågor angående transportstödet till Gotlandstrafiken, och där konstateras att detta, tillsammans med andra åtgärder som vidtagits, lett till så förmånliga avgifter för trafikanterna att den s. k. vägprincipen kan betraktas som genomförd. a. mot denna bakgrund föreslås att nuvarande stöd bibehålls tills vidare. Från gotländsk sida har hävdats att färjetrafiken i princip är att betrakta som landsväg eller bro och att vägpriser över vattnet bör vara riktmärket från kostnadssynpunkt. Det bör noteras att denna princip godtagits av , men att detta endast gäller godstransporterna. När det gäller persontrafiken är i stället ett s. k. järnvägsalternativ antaget, vilket sägs innebära att priset för en enkel resa med Gotlandsfärjorna inte bör vara högre än priset för en enkel andraklassbiljett på tåg för motsvarande färdsträcka. Därutöver utgår ett visst stöd för överföring av personbilar. 1 propositionen anförs att grundavgiften för passagerartrafiken med färja f. n. ligger i paritet med priset för järnvägsresa i andra klass på motsvarande avstånd. På detta pris erhåller på mantalsskrivna personer rabatt. Genom köp av rabattkort kan även övriga resande erhålla rabatt på ordinarie pris. Givetvis har det tillämpade systemet medfört sänkta kostnader, särskilt för på mantalsskrivna, vilket är av stor betydelse för utvecklingen inom regionen. Nackdelen med det tillämpade alternativet är att personbil inte med detta system får samma användbarhet i Gotlandstrafiken som vid färd på allmän väg i övriga delar av landet. Bilförare har nämligen att lösa såväl järnvägsbiljett som personbilsbiljett. För fastlänningar som besöker utgår inte den speciella Gotlandsrabatten, varför deras resor blir dubbelt så dyra. Detta kan inte anses vara i linje med vägprincipen, då ju kostnaderna för bilresa på väg i allmänhet inte är olika stor beroende på mantalsskrivningsort. I trafikutskottets betänkande nr 1974 anfördes bl. a. att ytterligare överväganden borde komma till stånd rörande en prissättning för persontransporterna enligt den s. k. vägprincipen. Man ansåg också att ett framfört yrkande angående genomgående SJ-taxor om möjligt borde beaktas. I enlighet med dessa uttalanden av trafikutskottet anser vi att ytterligare överväganden nu bör ske rörande införandet av prissättning i enlighet med vägprincipen även i persontrafiken med Gotlandsbolagets färjor. I avvaktan på resultatet av dessa överväganden anser vi det angeläget att genomgående SJ-taxor införs i Gotlandstrafiken. Detta skulle vara av betydelse dels från servicesynpunkt, då resenärerna kunde lösa en biljett från 1 1978/79. avrese- till bestämmelseorten, dels från kostnadssynpunkt, då vissa fördelar ernås vid längre resor. För att på mantalsskrivna personer skall erhålla tidigare nämnda rabatt på resans pris krävs ett särskilt årskort, som erhålles mot uppvisande av intyg som styrker mantalsskrivningsorten. Som anges i propositionen kan även resande från fastlandet erhålla rabatt på ordinarie pris, om särskilt rabattkort inköps. Vi anser att det bör undersökas om möjligheter föreligger att införa samma pris för samtliga resande på Gotlandslinjerna som gäller för på mantalsskrivna. Det kan noteras att denna likaprincip för alla resande är genomförd vad gäller flyget till och från . I propositionen nämns att SJ kommer att förändra sin taxe- och rabattstruktur i syfte att öka sitt kapacitetsutnyttjande. Vi förutsätter att regeringen sedan dessa taxor fastställts kommer att vidta erforderliga anpassningar av i Gotlandstrafiken tillämpade taxor. Inrikesflyget är för kommunikationer av helt annan och större betydelse än för andra regioner, beroende på att flyget på anlitas av resandekategorier som i andra delar av landet normalt färdas med tåg och bil. Av helt avgörande betydelse för flygets möjligheter att tillgodose resebehovet är dess ekonomiska tillgänglighet. Vi förutsätter att även de nya s. k. lågprissatsningar som Linjeflyg nu genomför skall komma Gotlandsresenärerna till del och att detta blir föremål för viss bevakning från regeringens sida. Det är angeläget att fortsatta insatser görs från statsmakternas sida för att hålla biljettpriserna på en rimlig nivå. Från gotländsk sida hävdas att taxorna på Gotlandslinjerna bör fastställas med hänsyn till regionalpolitiska och sociala bedömningar. Med hänvisning till det anförda hemställs att 1. som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts angående prissättningen för personbefordran i färjetrafiken enligt den s. k. vägprincipen, 2. hos regeringen begär förnyade överväganden om möjligheterna att införa samma biljettpriser för alla Gotlandsresenärer, 3. hos regeringen begär överväganden om möjligheterna att införa genomgående taxor vid resor till och från , 4. hos regeringen begär översyn av taxoma i flygtrafiken på Gotlandslinjerna så att dessa fastställs med hänsyn till regionalpolitiska och sociala bedömningar samt att pågående lågprissatsning också kommer Gotlandslinjerna till del.