mot · G2022190 · 1979-02-13 00:00:00 — 1978/79 2190 -2193 av m. fl. med anledning av propositionen 1978/79:90 med förslag till ändring i rättshjälpslagen (1972:429) m. m. I regeringens proposition 1978/79:90 med förslag till ändring i rättshjälpslagen m. m. behandlas bl. a. frågan om rättshjälp till näringsidkare. Gällande ordning innebär att näringsidkare som regel inte får allmän rättshjälp. Endast om särskilda skäl föreligger, med hänsyn till näringsidkares ekonomiska förhållanden eller sakens beskaffenhet, kan rättshjälp utgå. Regeln tillämpas dock mycket restriktivt. Antalet ärenden där allmän rättshjälp meddelats näringsidkare var 1977 500, vilket skall jämföras med det totala antalet rättshjälpsärenden som rör sig om 70 000 . Därtill skall läggas att näringsidkare, som bedriver sin rörelse i form av aktiebolag eller handelsbolag, faller utanför rättshjälpssystemet. Näringsidkarfrågan upppmärksammades redan under riksdagsbehandlingen av propositionen 1974:4.1 flera motioner kritiserades den i lagtexten föreslagna inskränkningen i näringsidkares möjlighet att få allmän rättshjälp. Även /76 framfördes motionsvägen kritik mot näringsidkares bristande möjligheter att erhålla rättshjälp. I proposition 1978/79:90 föreslås endast marginella förändringar i näringsidkares rätt att få allmän rättshjälp. Detta betyder att nuvarande orättvisor kvarstår. I propositionen sägs bl. a. att räknat i dagens penningvärde bör det i princip inte komma i fråga att bevilja allmän rättshjälp vid en omsättning av . Vi finner det allvarligt att rättshjälp i princip skall vara utesluten vid en omsättning , då bruttoomsättningen inte säger något om det faktiska resultatet, dvs. under vilka ekonomiska betingelser rörelseidkaren driver verksamheten och vad han får ut av densamma. Som exempel kan nämnas att en livsmedelshandlare med en omsättning av . får en nettointäkt på högst . medan en guldsmed med en omsättning av . får en årslön av ca . Inte heller antalet anställda ger ett relevant mått på näringsidkarens betalningsförmåga. Detta anser vi visar att några uppställda gränser i förhållande till omsättning eller antal anställda ej bör föreligga, utan att i stället anvisningar ges för rättshjälpsnämnden att fullständigt analysera det bokföringsmässiga underlaget som utvisar den faktiska nettointäkten. Enligt propositionen skall fortfarande gälla att näringsidkare, som bedriver sin rörelse i form av aktiebolag eller handelsbolag, ställs utanför systemet. Några vägande sakskäl för en sådan olikhet finnér vi inte. Tvärtom finns det i 1 1978/79. Nr 2190 -2193 många fall lika stora skäl för gränsen för allmän rättshjälp enligt ovan redovisade ekonomiska resonemang för en företagare som driver sin verksamhet i aktiebolagsform. Vi anser sålunda att enbart den omständigheten att verksamheten bedrivs i aktiebolagsform icke skall utgöra något hinder för prövningen om rättshjälp efter de allmänna ekonomiska förutsättningarna, dvs. efter samma regler som om bolaget bedrevs under betingelserna enskild firma. Vi föreslår därför att allmän rättshjälp skall kunna utgå oavsett i vilken företagsform en rörelse bedrivs. Med stöd av det anförda hemställs att beslutar 1. att näringsidkares rätt till allmän rättshjälp skall bedömas på sätt som angivits i motionen, 2. att möjligheterna för näringsidkare att erhålla rättshjälp inte skall vara beroende av i vilken företagsform rörelsen bedrivs. () ()