mot · G2021259 · 1979-01-24 00:00:00 — av m. fl. om vårdnadsersättning och barnomsorg Hem och familj är av central betydelse för individ och samhälle. Barnens uppväxtvillkor grundlägger deras möjligheter att utvecklas till harmoniska människor. Ansvaret för att barnen skall kunna växa upp under trygga och harmoniska förhållanden vilar i första hand på föräldrarna. Genom samhället har vi alla ett gemensamt ansvar att se till att barnfamiljerna ges ekonomisk trygghet och att föräldrarna får stöd i sin fostrargärning. De förändringar som skett i familjestruktur och samhälle har på avgörande punkter förändrat familjens roll. I det gamla bondesamhället betraktades det som en ekonomisk tillgång att ha många barn i familjen. Barnen deltog i produktionen, och de tog över verksamheten när föräldrarna blev gamla. Många barn var den bästa garantin för en trygg ålderdom. svarar samhället för den ekonomiska tryggheten på ålderdomen. De äldre har genom sina arbetsinsatser lagt grunden för vårt nuvarande välstånd. Dagens barn skall föra detta vidare och därigenom skapa förutsättningar för att samhället även skall kunna svara för en trygg ålderdom för alla. Genom att solidariskt stödja dagens barnfamiljer lägger vi grunden till en positiv samhällsutveckling även . fanns i familjerna ofta en naturlig arbetsgemenskap där flera generationer kunde vara med och bidraga till den gemensamma försörjningen. Industrisamhällets framväxt med befolkningskoncentration och skiljande av arbete, boende, service och fritid kom att lösa upp denna gemenskap, vilket har gjort att barnens uppväxtmiljöer ofta blivit torftigare trots det starkt stegrade ekonomiska välståndet. Kvinnorna har i stor utsträckning börjat förvärvsarbeta utanför hemmen . I stort sett hela ökningen av arbetskraftsutbudet på ca 400 000 personer har utgjorts av kvinnor. I dagens läge förvärvsarbetar av alla kvinnor med barn utanför hemmet. För de flesta kvinnor är det numera självklart att utbilda sig och yrkesarbeta på samma villkor som männen. Förändringen av kvinnors och mäns relationer ställer krav på samhällets utformning och förutsätter att föräldrarna delar på ansvaret för vården av barn. Familjepolitiken kan inte ses isolerad från samhällets utformning i övrigt. Det krävs insatser på en mängd olika områden för att avhjälpa brister som inverkar negativt på barnens uppväxt. Bostadsmiljöerna är på många håll torftiga och bidrar därutöver till att isolera barnfamiljerna. 1 1978/79. lingen har upplöst de naturliga kontakter som förr fanns mellan generationerna och fjärmat boendet från arbetslivet och många andra samhälleliga aktiviteter. Miljöer där barnen inte kan få stimulans och utlopp för sitt behov av lek och umgänge med kamrater passiviserar. Barnen får inte heller den vuxenkontakt de så väl behöver för att lära sig normer om rätt och fel och om respekt för äldre. Miljön blir betraktad som något man försliter och konsumerar, inte som något man skall bevara. Barnens omgivning måste göras mer stimulerande och intresseväckande och bidra till ökad kontakt mellan generationerna. Den ekonomiska ojämlikheten leder fram till skillnader i boende, konsumtion, fritid och utbildning. Invandrarbarn är en särskilt utsatt grupp, där bristen på naturliga kontakter med människor utanför familjen gör att de blir isolerade och får svårt att finna sig till rätta i samhället. Arbetslivet har inte heller anpassats till barnfamiljernas situation. Attityder från arbetsgivare, fackförening och arbetskamrater kan ibland göra det svårt för småbarnsföräldrar att få förståelse när de t. ex. vill förkorta arbetstiden för att få tid för samvaro med sitt barn. Långa restider till och från arbetet i kombination med långa arbetsdagar har lett till än längre vistelsetider inom barnomsorgen för barnen. Familjepolitiken skall enligt syfta till att skapa trygghet och goda uppväxtförhållanden för barnen. Barnfamiljerna bör ges valfrihet att fördela sin tid mellan förvärvsarbete och vården av barn på det sätt som bäst passar den egna situationen. Eftersom barnens trygghet och välbefinnande i hög grad påverkas av hur föräldrarna trivs med sin tillvaro, är det angeläget att samhället inte fattar några beslut som begränsar barnfamiljernas valfrihet. Utifrån en ökad jämställdhet i utbildning och arbetsliv kan kvinnor och män göra det valet utan att behöva vara beroende av traditionella könsrollsmönster. Genom vuxenutbildningen och föräldraledighetslagen behöver en tids hemarbete för vård av barn inte innebära någon nackdel när en förälder vill återvända till ett förvärvsarbete. Vård av barn bör, i likhet med vad som gäller inom den statliga sektorn, kunna räknas föräldern till godo som tjänsteår. För att det skall finnas en bättre valmöjlighet för alla föräldrar mellan att arbeta i hemmet på heltid eller att förvärvsarbeta hela eller delar av dagen fordras insatser för att alla som efterfrågar arbete och behöver samhällets barntillsyn skall kunna få bådadera. I valfriheten ligger också att de som av olika skäl väljer att själva vårda sina barn och därmed gör en för samhället nyttig arbetsinsats bör få ersättning för sitt arbete. Samhällets ekonomiska stöd till barnfamiljerna bör vara bättre avvägt mellan olika former för vård av barn. Stödet skall byggas ut så att det skapar ökad utjämning mellan barnfamiljer. Befolkningsutvecklingen genomgår förändringar vilkas långsiktiga konsekvenser måste uppmärksammas. Några av de viktigaste utvecklingstendenserna kan sammanfattas enligt nedanstående: O Den naturliga folkökningen, dvs. skillnaden mellan antalet födslar och dödsfall har blivit allt mindre och är nu lägre än . o Det allmänna födelsetalet, nativiteten, är lägre än någonsin, o Den nuvarande föräldragenerationen på uppemot 120 000 personer i varje årskull foder ca 95 000 barn , vilket innebär att man inte föder lika många barn som sitt eget antal. O Barnfamiljerna föder allt färre barn och kalkyler tyder på att varje kvinna framöver i genomsnitt kommer att föda 1,6-1,8 barn mot ca 2 barn tidigare. o Antalet åldringar ökar kraftigt i förhållande till antalet yrkesaktiva och barn. beräknas antalet åldringar öka med ca 220 000 personer för att därefter minska. o Invandrarna och deras barn uppgår till ungefär en miljon personer och utgör en ökande andel av totalbefolkningen. En fjärdedel av alla barn som föds är barn till invandrare. Politiken måste utformas för att möta de problem som följer av variationer i befolkningsutvecklingen. De yrkesaktiva måste solidariskt ta på sig det ekonomiska ansvaret för att klara utbyggnaden av äldreomsorgen. För att invandrarnas omställning till det svenska samhället skall kunna måste samhällsplaneringen, utbildningssystemet, arbetslivet och andra sektorer i samhället anpassas för att möta nya krav. Det minskade födelsetalet är enligt vår mening allvarligt. Inte främst därför att det ställer ökade krav på de yrkesaktiva att klara en växande andel pensionärers försörjning utan därför att det är symtom på grundläggande brister i samhällets utformning när familjer inte känner sådan trygghet att de vill sätta barn till världen. tog 1978 i ett betänkande om befolkningsutvecklingen (SOU 1977/78:32) upp de oroväckande tendenserna. På uppdrag av dåvarande socialministern startade SCB föregående år ett undersökningsarbete för att klarlägga orsakerna till den vikande befolkningsutvecklingen. Det går inte att på grundval av föreliggande kunskap klart ange vilka orsakerna är till de minskade födelsetalen. Med stor sannolikhet är det flera anledningar till att det föds allt färre barn. Samhället har inte hunnit anpassas till barnfamiljernas förändrade levnadsvillkor. Trots ett utbyggt stöd är det förenat med ekonomiska påfrestningar att ha barn. Särskilt svårt är det för flerbarnsfamiljerna. Arbetslivet är inte anpassat till småbarnsföräldrarnas behov. har i många fall med bibehållet ansvar för hem och barn tvingats acceptera de villkor i arbetslivet som gällt för männen. Det har försvårat möjligheterna till samvaro med barn. Många föräldrar upplever situationen som otillfredsställande och tvekar att skaffa sig fler barn. Det familjepolitiska reformprogram som vi redovisar i denna motion blir, om det genomförs, ett betydelsefullt steg på vägen för att åstadkomma ett barn vänligt samhälle. Reformarbetet får dock inte avstanna, utan barnen och småbarnsföräldrarnas villkor måste uppmärksammas och mötas med fortsatta stödåtgärder av både ekonomisk och annan natur. En utbyggd föräldrautbildning skulle vara en värdefull hjälp för många föräldrar genom att öka deras kunskaper om barns behov och utveckling samt genom att ge dem en större trygghet och säkerhet i relationen till barnet. För att människor skall få en realistisk uppfattning om det ansvar, de problem och den glädje det innebär att ha barn är det viktigt att föräldrautbildningen blir en del i skolans samlevnadsundervisning. För att nå unga män bör möjlighet till föräldrautbildning ges i samband med värnpliktstjänstgöringen. Föräldrautbildning bör också ges i anslutning till barnets födelse, och ansträngningar bör göras för att nå båda föräldrarna. Efter hand som barnen blir äldre och utvecklar individuella särdrag kommer föräldrarna att ställas inför nya frågor, nya problem som kräver sin lösning. Det är därför viktigt att föräldrautbildningen organiseras på ett sådant sätt, att man kan få del av den fortlöpande under barnets uppväxttid. Kontakten mellan förskolan och föräldrarna kan bli en viktig bas att arbeta från. En tidigt grundlagd gemenskap mellan barn och föräldrar är viktig, om man skall kunna överbrygga de konflikter som ofta uppstår när barnen kommer upp i tonåren. Många sociala problem skulle kunna undvikas om man i föräldrautbildningen poängterade detta och gav föräldrarna hjälp att lära sig hur man genom samvaro och stöd i olika former kan stimulera barnens utveckling. All föräldrautbildning bör också grundas på insikten om att även de vuxna har ett stimulerande utbyte av samvaro med barn i alla åldrar. I budgetpropositionen aviserar regeringen att i vår kommer att få ta ställning till ett förslag till föräldrautbildning baserat på barnomsorgsgruppens förslag (SOU 1978:5) om föräldrautbildning kring barnets födelse. Därigenom kan ett gammalt centerkrav förverkligas. Reformarbetet måste dock fortsätta. Det är viktigt att föräldrautbildningen kan byggas ut till ett system med återkommande utbildning så att även föräldrar till barn kan nås. har fortlöpande arbetat för att förbättra barnens och barnfamiljernas levnadsvillkor. Barnbidragen infördes och ersatte de orättvisa barnavdragen, som främst gynnat dem med höga inkomster. För barnbidragens tillkomst spelade vårt parti en pådrivande roll. Barnbidraget ger ett grundläggande ekonomiskt stöd till barnfamiljerna. Vid sidan därav har bostadsbidragen byggts upp för att ge barnfamiljerna bättre förutsättningar till en rymlig bostad med god standard. Därigenom minskar de ekonomiska påfrestningarna på barnfamiljerna. är det dock ett stort ekonomiskt ansvar att ha barn, och ju fler och äldre barnen är, desto större blir belastningen på föräldrarnas ekonomi. För att nå en större ekonomisk jämlikhet mellan familjer med och utan barn i samma inkomstläge är det därför viktigt att barnbidraget kan höjas kontinuerligt så att inte värdet urholkas. Särskilt svårt att klara försörjningen har flerbarnsfamiljerna. Bostadsbidragen till barnfamiljerna är det enda generella ekonomiska stöd som tar hänsyn till antalet barn. Eftersom barnbidraget inte täcker vad som kan anses vara normala grundkostnader för barn, blir den ekonomiska belastningen för barnfamiljerna relativt större för varje nytt barn man får. Från hushållsbudgetundersökningar vet man också att kostnaderna för barn normalt varierar efter deras ålder. Det är därför enligt vår mening befogat att förutsättningslöst utreda hur barnbidragen skall kunna utformas för att ge ett förbättrat stöd åt flerbarnsfamiljerna. Utredningsuppdraget bör kunna läggas på familjestödsutredningen, som redan arbetar med frågor som rör föräldraförsäkringens ersättningsregler. För att barn till förvärvsarbetande småbarnsföräldrar skall ges en god omsorg har en utbyggnad skett av den kommunala barnomsorgen i daghem och familjedaghem. finns det ungefär 190 000 platser för barn inom den kommunala barnomsorgen, och genom beslut pågår en planmässig utbyggnad. har behovet av ökad tid för samvaro mellan småbarnsföräldrar och barn kommit alltmer i fokus. Föräldraförsäkringen, som avlöst den tidigare moderskapsförsäkringen, ger småbarnsföräldrar möjlighet att stanna hemma och vårda sina barn efter födelsen. fortsatte det familjepolitiska reformarbetet stegvis. Det första steget trädde i kraft och innebar en utökning av föräldraförsäkringen från . För de två nytillkommande månaderna och för den sjunde månaden infördes s. k. särskild föräldrapenning. Denna kan tas ut till dess barnet fyller eller den tidpunkt då det första skolåret avslutas. sju och åtta utgår den särskilda föräldrapenningen enligt inkomstbortfallsprincipen. Under den nionde månaden utgår däremot ersättningen med föräldraförsäkringens grundbelopp lika för alla enligt vårdnadsersättningens princip som vi länge föresprå I ett andra steg, som trädde i kraft , infördes en från föräldraförsäkringen fristående rätt till ledighet för småbarnsföräldrar - även det ett gammalt centerkrav. Reformen innebär att en arbetstagare ges rätt att för vård av barn dels vara helt ledig från anställningen till dess barnet uppnått 1,5 års ålder, dels förkorta arbetstiden till tre fjärdedelar av normal arbetstid till dess barnet har uppnått ålder eller till den senare tidpunkt då barnet har avslutat det första skolåret. Det senare innebär att de föräldrar som arbetar heltid får en lagfäst rätt till sextimmarsdag. En förkortad arbetstid för småbarnsföräldrar är en angelägen åtgärd för att göra samhället barnvänligt, varför vi i regeringsställning valde att genomföra den utan att avvakta en allmän arbetstidsförkortning som ligger i en avlägsen framtid. Våra krav på ett utbyggt stöd Trots betydande satsningar finns det allvarliga brister som måste avhjälpas med en fortsatt aktiv familjepolitik. I familjer där föräldrarna förvärvsarbetar leder de långa arbetstiderna och restiderna till ännu längre vistelsetider i daghem och familjedaghem för barnen. , som kartlagt vistelsetiderna, fann att drygt hälften av barnen i daghem och familjedaghem har vistelsetider på minst . Man fann också att de allra yngsta barnen hade de längsta vistelsetiderna. Det står klart att det kan bli svårt för föräldrar och barn att på den fritid som blir över få en berikande samvaro. Därför bör ett första krav på ett utbyggt ekonomiskt stöd till barnfamiljerna vara att det skall leda till ökad kontakt mellan föräldrar och barn. I ett stort antal småbarnsfamiljer är någon av föräldrarna hemarbetande under barnens uppväxt. En del väljer att vara hemarbetande för att de själva vill, medan andra är det till följd av att brist på arbete och/eller daghemsplats inte ger dem något annat val. Dessa familjer får inte del av de subventioner som utgår till de familjer som lyckats få en plats inom den kommunala barnsomsorgen. De föräldrar som vårdar sina barn i hemmet utför ett oavlönat arbete, en vårdinsats för vilken samhället inte kompenserar dem. Ett andra krav på ett utbyggt ekonomiskt stöd till barnfamiljerna bör därför vara att det skall ge en viss ersättning för den arbetsinsats som hemarbetande småbarnsföräldrar utför. Inkomstbortfallsprincipen, som gäller för åtta av de nuvarande föräldraförsäkringens , leder till ojämlikhet och bör därför inte utsträckas. Som mest kan det skilja ca . mellan den högsta och den lägsta ersättningen inom den nuvarande föräldraförsäkringen. Enligt vår mening är det en rimlig avvägning att låta inkomstbortfallsprincipen gälla så att förvärvsarbetande föräldrar i stort sett kan bibehålla sin ekonomiska standard . I ett längre tidsperspektiv måste jämlikhetsaspekterna ges en större tyngd. en utökad ledighet för att vårda barn bör inte längre vara beroende av den tidigare förvärvsinkomsten. De föräldrar som tidigare förvärvsarbetat och väljer att stanna hemma efter föräldraförsäkringens nuvarande ersättningstid kan betraktas ha valt att byta ut sitt ordinarie arbete för att arbeta med vården av sitt barn. Det kan inte längre betraktas som en enbart tillfällig ledighet från förvärvsarbete utan som ett val att arbeta med vård av barn, vilket bör anses lika värdefullt som vanligt förvärvsarbete. Ett tredje krav är därför att ett nytt ekonomiskt stöd bör utgå lika till alla föräldrar. i ett barns liv är grundläggande för personlighetsutvecklingen. Det är därför särskilt angeläget att alla barn ges den stimulans och trygghet som är nödvändig för en harmonisk utveckling. Detta kan ske i hemmen, i en väl ordnad förskoleverksamhet och i goda familjedaghem. Det är väsentligt för barnets utveckling att ha möjligheter till en omfattande föräldrakontakt. Det är därför angeläget att man på alla sätt underlättar för föräldrarna att ägna så stor tid som möjligt åt sina barn. Många föräldrar önskar under dessa betydelsefulla år själva svara för barnens omvårdnad. Andra föräldrar önskar förkorta sin arbetstid. Därigenom kan de ägna en större del av dagen åt barnen utan att för den skull släppa kontakten med förvärvslivet. För att föräldrarna själva skall kunna avgöra hur de vill fördela sin tid mellan förvärvsarbete och arbete i hemmet med barnens omvårdnad är det nödvändigt att införa en vårdnadsersättning. Därigenom skulle man kunna hjälpa många familjer över den ekonomiska tröskel som det innebär att avstå från förvärvsarbete helt eller delvis. Vi föreslår att en vårdnadsersättning införs som skall utgå till alla familjer utöver den nuvarande ersättningen från föräldraförsäkringen och kunna uttas fram till dess att ett barn uppnår 18 månaders ålder. Ersättningstiden sammanfaller därigenom också med den rätt till heltidsledighet från arbete som gäller inom föräldraledighetslagen. Vårdnadsersättningen skall utgå med ett belopp som för en normalinkomsttagare motsvarar det inkomstbortfall som uppstår när någon av föräldrarna förkortar sin arbetstid till sex timmars arbetsdag. Vårdnadsersättningen skall liksom andra arbetsinkomster beskattas och ligga till grund för ATP. Valfrihetstanken är grundläggande för förslaget. Barnfamiljerna skall därför ha frihet att välja om de vill använda ersättningen för att förkorta sin arbetstid eller använda den som stöd för den vårdinsats de utför i hemmet på hel- eller deltid. För de småbarnsföräldrar som av olika skäl inte har möjlighet att förkorta sin arbetstid skall vårdnadsersättningen kunna användas som ett stöd till att betala de kostnader man har för att barnen skall få omsorg och vård Även om familjen har flera barn skall endast en vårdnadsersättning kunna utgå åt gången. Eftersom vårdnadsersättningen i huvudsak avses vara en ersättning för det arbete man utför med vård av egna barn, bör den beskattas hos den förälder som utför huvuddelen av vårdinsatsen. I de fall båda föräldrarna har lika lång arbetstid bör bidraget vid beskattningen delas lika. Förden sjunde, åttonde och nionde månaden i föräldraförsäkringen utgår den särskilda föräldrapenningen. Denna kan tas ut i direkt anslutning till den vanliga föräldrapenningen eller tas ut fram till dess barnet uppnår ålder eller den tidpunkt då det första skolåret avslutas. För att vårdnadsersättningen inte skall kollidera med den särskilda föräldrapenningen bör föräldrarna genom ett enkelt anmälningsförfarande meddela till , om de vill ta ut vårdnadsersättningen från den sjunde månaden, när den vanliga föräldraförsäkringen upphör, eller från denna tidpunkt uppbära den särskilda föräldrapenningen. Vårdnadsersättningen bör bestämmas så att ekonomiska möjligheter skapas för de stora löntagargrupperna att förkorta arbetstiden från åtta till . Beloppet bör därför motsvara ungefär en fjärdedel av en normalinkomst. Detta krav uppfyller ungefärligen den nuvarande garantinivån inom föräldraförsäkringen. Vi föreslår därför att vårdnadsersättningen utgår med samma belopp per dag som garantinivån inom föräldraförsäkringen. Med hänsyn till att den högsta ersättningen från föräldraförsäkringen automatiskt justeras i förhållande till basbeloppets förändring bör även garantinivån och därmed vårdnadsersättningen höjas automatiskt. Därigenom kan också vårdnadsersättningen kontinuerligt höjas , så att realvärdet består även för dem som använder ersättningen för att kompensera det inkomstbortfall som uppstår när de minskar sin arbetstid för att vårda barn. Vi föreslår därför att garantinivån och därmed vårdnadsersättningen höjs till ett belopp som för en tolvmånadersperiod motsvarar det gällande basbeloppet. Därigenom kommer justeringar att ske automatiskt liksom för högsta ersättningen från föräldraförsäkringen. Höjningen av garantinivån inom föräldraförsäkringen och införandet av en vårdnadsersättning bör träda i kraft . För att de barnfamiljer som har barn skall få ersättning föreslår vi en övergångsregel, innebärande att alla familjer som vid ikraftträdandet har barn skall erhålla vårdnadsersättning under det antal månader som återstår tills deras barn uppnår denna ålder. Därvid skall räknas bort de nio månaderna med föräldrapenning och särskild föräldrapenning. Reformen beräknar vi skall kosta ca 950 milj. kr. Med den ikraftträdandetidpunkt vi valt kommer halva den kostnaden att uppstå under I motsats till vad regeringen aviserat i budgetpropositionen anser vi inte att den nuvarande nionde månaden i föräldraförsäkringen, där ersättningen utgår lika för alla med garantinivån, skall göras om enligt inkomstbortfallsprincipen. Vi vill betona att den reform vi föreslår är ett etappmål och att det familjepolitiska reformarbetet måste fortsätta i takt med att nya resurser tillskapas. En målsättning för oss är att vårdnadsersättningen skall byggas ut att gälla upp till dess ett barn uppnår ålder. Vi föreslår därför att uttalar att det långsiktiga målet för en utbyggnad av vårdnadsersättningen är att den skall utsträckas att gälla upp till dess att ett barn uppnår ålder. Med riksdagsbeslut om en utbyggd barnomsorg togs ett viktigt steg för att underlätta barnfamiljernas möjligheter att kombinera arbete med ansvar för barnen och därmed skapa ett barnvänligt samhälle. Beslutet innebär också ökade förutsättningar för jämställdhet mellan kvinnor och män. Riksdagsbeslutet om utbyggnad av 100 000 daghemsplatser och 50 000 fritidshemsplatser bestod också av en långsiktig allmän målsättning för barnomsorgens utbyggnad . Innebörden av den varatt utöver den allmänna förskolan bereda plats inom den kommunala barnomsorgen i daghem och familjedaghem för alla barn i förskoleåldern till förvärvsarbetande eller studerande föräldrar samt för barn med särskilda behov av stöd och stimulans så att efterfrågan på sådana platser kan tillgodoses. Denna målsättning för samhällets barnomsorg, innefattande även fritidsverksamhet för barn i skolåldern, bör enligt successivt uppnås i alla kommuner inom den närmaste tioårsperioden. beräknas det finnas ca 700 000 barn i åldrarna . var ca 65 96 av kvinnorna med barn i dessa åldrar förvärvsarbetande och allt tyder på att andelen kommer att öka. Enligt riksdagsbeslutet om utbyggd barnomsorg bör det 1981 finnas närmare 260 000 platser i daghem och familjedaghem. Eftersom det är många barn till förvärvsarbetande föräldrar som inte får en tillfredsställande omsorg måste utbyggnaden av den kommunala barnomsorgen i daghem och familjedaghem föras vidare. Även utbyggnaden av antalet platser i fritidshemmen måste fortsätta. Därvid bör övervägas möjligheterna att i enlighet med Svenska kommunförbundets uppfattning ge skolbarn i åldern som så önskar tillsyn och omsorg inom ramen för den av skolan anordnade allmänna fritidsverksamheten, så att traditionella fritidshem kan inriktas på åldrarna . Det är viktigt att planeringen av den andra utbyggnadsetappen för