mot · G2022083 · 1979-01-25 00:00:00 — av m. fl. om decentralisering av statens lånestöd till kulturhistoriskt värdefull bebyggelse Samhället har tagit planeringsansvaret för kulturhistoriskt värdefull bebyggelse. Frågan bevakas i fysisk riksplanering, i kommunernas planering, i saneringsprogram och bevarandeprogram. Byggnadsnämnder, kulturnämnder och länsantikvarier har fått ett särskilt ansvar för detta. riksdagsbeslut om statligt lånestöd för kulturhistoriskt värdefull bebyggelse och var något av ett genombrott för bevarandetanken. Den allmänna opinionen har förstärkts och i detta avseende är läget gott. Mindre gott är läget då det gäller medel för upprustningsarbetena. har anvisat medel, men de har inte nått dit de behövts. Orsaken har främst varit administrativ. Krånglet kring ansökan, osäkerheten om utfallet och den långa handläggningstiden har avskräckt från att ens försöka få lån. 1 ett försök att förkorta handläggningstiden beslöts att beslut skulle tas av medan skulle prioritera mellan olika ansökningar. Resultatet blev till att börja med en kraftig fördröjning av ärendehandläggningen. Denna fördröjning har övervunnits och handläggningstiderna är tillbaka där de var: som bäst från ansökan till lånebesked, ofta . med välutrustade kanslier har börjat lära sig lånevägarna. Det går lättast för stockholmsbaserade företag som kan utforma ansökningshandlingarna i kontakt med och . kunde endast bråkdelar av de då anvisade medlen förbrukas. Av nu nämnd anledning har ram kunnat förbrukas. Det hade dock inte kunnat ske om inte ramen krympts i förhållande till . Även ute i landet har kunskapen om det statliga lånestödet ökat och därmed antalet ansökningar. För en enskild husägare utan akademisk bakgrund är proceduren fortfarande övermäktig i de allra flesta fall. Införandet av en antikvarisk överprövning har ökat osäkerheten inför lånebesluten. kunde man beträffande en ansökan som godtagits av , förmedlingsorganet, , länsbostadsnämnden och räkna med att regeringen inte skulle ha synpunkter på planlösning och detaljutformning. Eftersom nu granskar varje enskilt ärende är risken för krav på omprojektering påtaglig Administrationen kring dessa lånebeslut har aldrig fungerat på ett godtagbart sätt. har accepterat olika prövotider. Det är nu dags att verkställa den decentralisering som 1976 föreslogs av byggadministrationsutredningen och som lämnats utan erinran av samtliga remissinstanser.Detta understryks även av decentraliseringsutredningen, som i sitt principbetänkande Lägg besluten närmare människorna! (1978:52) under rubriken på decentraliseringsåtgärder inom olika verksamhetsgrenar bland verkställighetsuppgifter av ett slag som enligt vår syn på samhällsförvaltningens organisation inte behöver ligga centralt utan kan avgöras på regional nivå bland annat tar upp tilläggslån enligt normalregeln till kulturhistoriskt värdefull bebyggelse (samt höjning av låneunderlaget i samma ärende). Genom att lägga besluten i länsbostadsnämnderna kan de lånesökande få direkt kontakt med de organ som fattar besluten. Handläggningstiderna kan förkortas radikalt och lånen ge det effektiva stöd för landets kulturhistoriskt värdefulla bostadsbebyggelse avsett. bör sköta gransknings- och fördelningsrollen via länsantikvarier resp. bostadsstyrelse/länsbostadsnämnder. Endast länsantikvarierna och övriga lokala organ kan ha möjlighet att ge råd och vägledning runt om i landet och även i viss mån kunna följa byggena och se till att de antikvariska intressena beaktas. I den mån anser att länsantikvariernas nuvarande granskning är otillräcklig bör detta åtgärdas genom anvisningar och utbildning, inte genom överprövning av enskilda ärenden. Den av regeringen föreslagna ramen är otillräcklig i förhållande till behoven. Regeringens bemyndigande att vidga ramen bör därför inte knytas endast till sysselsättningen, även om denna typ av ombyggnader är synnerligen lämplig ur sysselsättningssynpunkt. Regeringen bör få möjlighet att inom vissa gränser vidga ramen. I och för sig anser vi att man i enlighet med bostadsadministrativa utredningens förslag bör delegera beslutsfattandet beträffande såväl tilläggslån som förhöjt låneunderlag till länsbostadsnämnderna. Som ett första steg föreslår vi dock att man nu endast delegerar besluten som endast rör förhöjt låneunderlag, eftersom dessa endast innehåller samma räntesubvention som vanliga bostadslån och inte kan medföra någon avskrivningsmöjlighet. Med stöd av det anförda hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna a) att beslut i fråga om förhöjt låneunderlag utan samband med tilläggslån för kulturhistoriskt värdefulla byggnader bör delegeras till länsbostadsnämnderna, b) att bör bemyndigas att lämna erforderliga föreskrifter om avräkning av beslut enligt a) mot gemensamma ramar för förhöjt låneunderlag och tilläggslån, c) att åtgärder bör vidtas för att förenkla handläggningen av ansökningar om lån för kulturhistoriskt värdefull bebyggelse, 2. att medger att i budgetpropositionen för /80 föreslagna ramar för beslut om resp. tillstyrkan av förhöjt låneunderlag och tilläggslån till kulturhistoriskt värdefull bebyggelse får vidgas såväl om det behövs av sysselsättningsskäl som även eljest i den mån det i propositionen beräknade behovet av byggnadskrediter för bostadsbyggandet ger utrymme därtill. () ()