mot · G2022311 · 1979-03-27 00:00:00 — av Hans Nyhage m. fl. med anledning av propositionen 1978/79:99 om en ny trafikpolitik I propositionen 1978/79:99 angående den nya trafikpolitiken indelas vårt lands järnvägsnät i tre grupper. Den förstagruppen gäller ett riksnät, på vilket persontrafiken skall behållas tills vidare. Det omfattar dels hela det nuvarande affärsbanenätet, som utgör sådana linjer som ingår i eller är betydelsefulla delar i interregionala eller internationella förbindelser, dels linjer som anknyter primärt centrum till stambanorna. Cirka hälften av det trafiksvaga nätet ingår i denna grupp. Den andra gruppen gäller de mest trafiksvaga banorna, för vilka det föreslås en särskild prövning när det gäller den fortsatta persontrafiken. Den tredje gruppen slutligen omfattar sådana bandelar som skall bli föremål för ytterligare utredning, innan ställning tas till vilken kategori av de båda övriga de skall hänskjutas till. Den beskrivning som föredragande statsråd gör av bandelarna inom grupp två (s. 55-56) kan enbart leda till en enda slutsats: dessa bandelar skall läggas ner. Uppenbart är också att planerings- och kostnadsansvaret för den i sammanhanget berörda trafiken i fortsättningen skall övervältras på landstingen och kommunerna. Bland de bandelar som förts till denna grupp hör linjerna Falköping-()-()-och ()-. Båda dessa linjer har varit föremål för begäran om nedläggning från SJ:s sida och beslut om nedläggningsprövning av regering och riksdag. uttalade i betänkandet 1975/76:19 rörande nedläggningsprövningen bl. a. följande: Förutsättningar för att sådan nedläggning i de enskilda fallen kommer till stånd måste dock vara att frågorna om ersättningstrafiken får en fullt tillfredsställande lösning samt att erforderliga vägupprustningar kommer till utförande. Utskottet förutsätter att spörsmålen härom löses i nära samförstånd med vederbörande regionala och lokala myndigheter och organ. Utskottets av antagna uttalande kan inte missförstås: ingen nedläggning med mindre än att vägarna rustas upp och ersättningstrafiken löses på ett fullgott sätt. i har på ett likartat sätt yttrat sig i ärendet. De av ovan angivna bandelar berörda kommunerna har vid upprepade tillfällen framfört sina synpunkter till ifrågavarande myndigheter, varvid man klart deklarerat att man i första hand önskar ha bandelarna kvar. Därest detta likväl inte skulle låta sig göra, har man uttalat som ett oeftergivligt krav, att kommunernas härigenom uppkomna förluster ersätts med erforderliga vägupprustningar, långsiktiga garantier om godtagbart turutbud samt att staten tar sitt fulla kostnadsansvar för ersättningstrafiken. Trots otvetydiga uttalande i ärendet och trots kommunernas klart berättigade krav beträffande den framtida trafikförsörjningen för bl. a. de enskilda människorna, för skolskjutstransporterna och för näringslivet har någon långsiktig plan för ersättningstrafiken ej presenterats och några beslut om vägupprustning ej fattats. har emellertid en klar försämring av servicen på bandelarna ägt rum genom indragna turer och nedlagda stationer, vilket självfallet enbart har lett till minskad resandefrekvens - något som sedan tas som intäkt för att lägga ned bandelarna! De av gjorda utfästelserna måste givetvis respekteras. Detta innebär att någon nedläggning av de aktuella bandelarna ej kan göras med mindre än att överenskommelse har träffats med kommunerna rörande vägupprustning, ersättningstrafik och kostnadsansvar. Vad ovan anförts gäller i motsvarande grad om bandelen , som hänförts till grupp tre i propositionen. Ej heller beträffande denna linje kan ev. beslut om nedläggning således fattas förrän frågan om ersättningstrafik har lösts på ett tillfredsställande sätt i samråd med berörda kommuner. Med anledning av vad som anförts hemställs att uttalaratt nedläggning av bandelarna , () och ej får komma till stånd förrän överenskommelse träffats med berörda kommuner rörande ersättningsfrågorna. HANS NYHAGE (m) () () 1* 1978/79.