mot · G202233 · 1979-01-08 00:00:00 — av m. fl. om tillvaratagande av avfall från skogsindustrin Fram till för endast rådde den bestämda uppfattningen såväl hos skogsbolagen som hos högre myndigheter att den svenska skogstillgången var outsinlig. Denna uppfattning ledde till en omfattande råvaruförstöring, som i sin förlängning även innebar en omfattande miljö- och vattenförorening. Vi avser i detta sammanhang uppehålla oss vid de stora fiberberg - ett resultat av en omfattande rovdrift med råvara - som skämmer älvar och vattendrag i anslutning till cellulosafabriker. Frågan om de miljontals sjunktimmer som fortfarande ligger outnyttjade på älvbottnarna och åtgärder för att ta dessa till vara, för utnyttjande i produktionen, ägnas intresse i en särskild motion. Att utnyttja skogsråvaran fullt ut har inte varit i skogsbolagens intresse. Råvaran fanns ju enligt deras uppfattning i överflöd och därtill billig arbetskraft. Det fanns inget egentligt intresse för forskning och utveckling. Följden blev att massafabrikerna sände miljontals ton fibermassa ut i sjöar och vattendrag. Det gällde de s. k. nollfibrerna - kortare fibrer. Någon egentlig forskning för att ta till vara dessa kortare fibrer utfördes inte. Följden blev att meterhöga berg av dessa cellulosafibrer plus kvicksilver tornade upp sig i till massafabrikerna anslutna vattendrag. I vissa älvar är dessa fiberberg . För att få fartygen till lastageplatserna behövs årlig muddring då fiberbergen grundar upp inlopp och hamnbassänger. Att vissa skogsbolag ansett sig tvingade på grund av en folklig opinion, och givetvis med statliga pengar, att bygga s. k. sedimentstationer för uppsamling av den kortfibriga massan gör inte de många fiberbergen vare sig färre eller mindre. Stora vattenområden som sjöar, älvar och även och lider av utsläppen från cellulosafabrikerna. Strömmingsfiskarna, ibland långt ute till sjöss, kan inte använda sina skötar då nätmaskorna blir bemängda med fibermassor från cellulosafabrikerna. Största problemet med fibrerna på sjö- och älvbottnarna är att de leder till syrebrist i bottenvattnet. Hela näringskedjan rubbas härmed. Även om en del av cellulosafabrikerna har sedimentanläggningar saknas de fortfarande vid vissa fabriker. Där dessa fibermassor samlats bildas svavelväte, vilket är en av miljöfarorna. Dessa svavelväten har lokaliserats långt ute till havs till stora områden i bottenvatten och är aktuella i alla vattendrag i anslutning till cellulosafabriker. De aktuella vattenområdena måste rengöras från såväl fiberbergen som kvicksilvret. Säkerligen kan i stor utsträckning de fiberberg som ligger utefter landets kuster och vattendrag tillvaratas för återanvändning i massaproduktionen. Detta arbete och härmed förknippade kostnader får inte övervältras på samhället. Skogsbolagen bör en gång för alla lära sig att ta sitt samhällsansvar. Då vi vid föregående /78 motionerade i denna fråga yrkade näringsutskottet avslag på vår motion - betänkandet 1977/78:74 - med den kostliga motiveringen att den s. k. Kramforsgruppen, på initiativ av i , undersökte olika sysselsättningsskapande projekt i regionen och att tillvaratagandet av s. k. fiberberg berörts men att arbetet med dessa uppslag dock ännu inte lett till några konkreta slutsatser eller uppslag. Tydligen som en garanti för att resultat dock skulle nås anförde näringsutskottet att i denna s. k. Kramforsgrupp även ingick företrädare för skogsnäringen. För det första hade vi motionärer riktat oss till med förslag om beslut om speciella åtgärder. Den omfattande fråga det här gäller rör stora delar av landets kuster och vattendrag där cellulosafabriker finns. Det gäller i detta sammanhang absolut inte endast , vilket klart framgick av såväl motionstext som yrkanden. För det andra kommer med ali säkerhet näringsutskottets förlitande på företrädare för skogsindustrin på skam. I dennas, k. Kramforsgrupp hittar man nämligen direktören för (). Detta bolag har efter sitt obarmhärtiga uppträdande mot befolkningen i och inget som helst intresse av att skapa arbete i denna bygd. Så fantasifulla var inte vi motionärer att vi ens kunde drömma om att en fråga som är aktuell för stora delar av landet med gott resultat skulle kunna överlämnas till denna s. k. Kramforsgrupp. Det är med förlov sagt att sätta bocken till trädgårdsmästare. Att gett () uppgiften att börja granska en del av fiberbankarna är gott och väl. Detta räcker dock inte. Åtgärder måste vidtas utan onödig tidsspillan. Då skogsbolagen i stort sett inte visat något större intresse för att städa upp efter en omfattande rovdrift, bör ett företag bildas av staten och med skogsbolagen som medintressenter. Även staten är ägare av skogsbolag. Skogsbolagen skall givetvis svara för sin del av de ekonomiska kostnaderna. Med hänvisning till ovanstående föreslås 1. att uttalar sig för bildandet av ett bolag bestående av staten och med skogsbolagen som medintressenter, med uppgift att omhänderta och i största möjliga utsträckning i produktion utnyttja fiberbankarna i sjöar och vattendrag. 2. att hos regeringen hemställer om omedelbara åtgärder för bildandet av detta bolag och att förslag föreläggs , vari även innefattas fördelning av kostnadsansvaret. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)