mot · G2021423 · 1979-01-25 00:00:00 — av m. fl. om den framtida bemanningen på isbrytare och sjömätningsfartyg isbrytare och sjömätningsfartyg bemannas med militär personal. Befäl är stam- eller reservofficerare. Övrig besättning är pojkar som gör sin värnplikt, och som därmed oftast har sin första anställning ombord å ett fartyg. Isbrytningen sker för att bistå handelssjöfarten under vinstersjöfart och vid issvårigheter. Sjömätningen sker för att ge underlag för tillförlitliga sjökort som skall främja sjösäkerheten. Båda nämnda uppgifter är i praktiken helt till för att tjäna civila ändamål och syften. I inget annat land i världen sköter militär personal isbrytningen. I , , och är statlig myndighet huvudman för uppgiften, och personalen är civil. Sjökarteframställningen kan exemplifieras med kartframställningen av landområden i . Den omhänderhas av lantmäteristyreisen, och dess personal är civil och inte militär. Frågan om bemanning av isbrytare och sjömätningsfartyg har berörts i flera utredningar. Därvid har framkommit bl. a. följande: Det har konstaterats att den utbildning som värpliktiga får ombord i nämnda fartyg ej är i överensstämmelse med värnpliktslagen som motiverar allmän värnplikt. Det har konstaterats att den militära bemanningsformen, med dess ideliga skiftningar av personal och många nybörjare, försämrar effektiviteten i fartygens utnyttjande. De senaste tillskotten i isbrytarflottan kostar 100-150 milj. kr. Det har konstaterats att civil bemanning skulle ge sysselsättning åt minst 700 man. För den militära personalen sägs det vara värdefullt med den praktik av sjötjänst man får å berörda fartyg. Det har också anförts av chefen för marinen, att militär bemanning har ett stort samhällsekonomiskt värde. Närmare analys härav än så saknas. Det konstateras i den senast avlämnade utredningen att något civilt personalförbund (fackförening) ej skulle acceptera förhållandena ombord i en del av fartygen vad avser standard, och likaså kan lönekostnaden komma att bli större genom att avtal måste träffas med de anställda. Vad som sagts under punkt 2 har ansetts väga tyngst, varför fortsatt militär bemanning föreslagits av den senaste utredningen. Den har utförts av bl. a. sjökartedirektören kommendören och isbrytardirektören, kom mendörkaptenen i samråd med chefen för marinen, amiralen . Vi ifrågasätter starkt de skäl som anförts mot civil bemanning. Vi anser att civila uppgifter bör utföras av civil personal. Marinen får lösa sina utbildningsfrågor på annat sätt. Även militär personal kostar pengar, om man tar med alla verkliga kostnader för såväl stamanställd personal som värnpliktiga. Är det samhällsekonomiskt och arbetsrättsligt riktigt och försvarbart att militär personal tar hand om sysselsättning och produktion inom olika områden, skall man naturligtvis behålla nuvarande bemanningsform på isbrytare och sjömätningsfartyg - i annat fall inte. Vi anser att förhållandena för nämnda fartyg skall ändras. Kostnaderna för civil bemanning har, som redan antytts, varit ett av de tyngst vägande skälen mot en ändring. Och de senaste utredarna har velat varna för anställning av personal som kan kräva på den civila arbetsmarknaden vedertagna fackliga rättigheter. Såsom företrädare för ett demokratiskt arbetareparti reagerar vi med kraft mot ett sådant resonemang. Vi kan inte på något sätt acceptera utredarnas tankegångar i den delen. har ändringar av bemanningsform uppskjutits främst på grund av brist på personal av olika kategorier. Ett sådant förhållande råder ej längre. Svenska handelsflottan har genom försäljning av fartyg krympts till hälften . Inget tyder på återväxt. Stor arbetslöshet råder bland svenskt sjöfolk som vill ha jobb i svenska fartyg. Det gäller befäl, på däck och i maskin. Det gäller matroser, motormän och ekonomipersonal. Det gäller även rederipersonal. När förre kommunikationsministern 1976 uppdrog åt att utreda förutsättningarna för en ändring av bemanningen, var bl. a. sysselsättningsaspekten ett av skälen härför. Sysselsättningen för sjöfolk har förändrats till det sämre på ett drastiskt sätt. Arbetsmarknadssituationen är mycket svag i norra delarna av landet. Isbrytarfartygen används huvudsakligast längs . De arbetstillfällen som kan erbjudas på nämnda fartyg kan i varje fall på något sätt positivt påverka sysselsättningen. Dessutom: svenska varv - små och stora söker efter sysselsättningsobjekt. Det vore nu ett lämpligt tillfälle att bygga om fartyg, så att de uppfyller de anställdas vedertagna lagliga och fackliga krav. Vi anser därför att förslag utarbetas i vad gäller den framtida bemanningen av nämnda fartyg. I denna del är vi överens med den senast presenterade utredningen när den säger: Frågan om bemanningsform för isbrytare och sjömätningsfartyg har utretts i flera omgångar . Det synes nu av flera skäl angeläget att ett avgörande beslut i ärendet fattas . Inte minst för den långsiktiga planeringen av verksamheten och för den berörda personalen är detta betydelsefullt. Med hänvisning till det anförda föreslår vi att beslutar att hos regeringen begära förslag om den framtida bemanningen på isbrytare och sjömätningsfar