mot · G2021093 · 1979-01-25 00:00:00 — av och om avveckling av JO-institutionen Redan vid förra hade krav framförts att få JO-inrättningen avvecklad. Kravet fick vårt stöd. Under intrycket av enväldets rättslöshet för vanligt folk hade borgarskapet och bönderna tillkämpat sig en - då borgerligt-progressiv - reform i syfte att tygla ämbetsmännens välde och förtryck. Varje rättssystem återspeglar de rådana samhälleliga maktförhållandena; förändras de senare, så ändras rättssystemets karaktär. En en gång progressiv inrättning kan sålunda skifta till ett organ med förtryckande verkan; en till gagn för rättssäkerheten avsedd institution kan bli ett hot för medborgarnas rättssäkerhet. Den svenska JO-inrättningen utgör givetvis inget undantag. JO är ombud, dvs. som regeringen är han beroende av samma riksdagsflertal och ledande maktgruppering. Hans agerande präglas självfallet av detta beroendeförhållande. JO betecknas som ett s. k. särskilt rättsmedel, vilket innebär att hans utredningsresultat och beslut inte har någon rättsverkan. Offren för lagstridiga myndighetsövergrepp får inte ens vid en korrekt JO-utredning sin upprättelse, sin rätt. I motsats till stämningsansökan i domstol bryter en JOanmälan icke ens preskriptionstiden. Detta har hindrat medborgare från att kräva sin rätt inför domstol när JO-utredningar förhalats av motparten. JO:s beslut är av den arten att t. o. m. konservativa företrädare för rättsstatsprincipen som regeringsrådet oemotsagd har kunnat beteckna JO som en korsning mellan en papperstiger och en moraltant. I ämbetsverken gör man sig lustig över JO-anmälningar och räknar dem som inofficiella merithandlingar för tuffa ämbetsmän. Uppskattning får JO endast hos dem han skall övervaka, hos ämbetsmännen. I tvister mellan enskilda medborgare å ena sidan och ämbetsmän/myndigheter å andra sidan kan JO varken ersätta en oberoende domstol eller ännu mindre en medborgarnas advokat. Fram stadgades JO:s skyldigheter i 96 § RF: hava tillsyn över lagars och författningars efterlevnad och vid vederbörande domstolar i laga ordning tilltala dem, som uti sina ämbetens utövning av väld, mannamån eller annan orsak någon olaglighet begått eller underlåtit att sina ämbetsplikter behörigen fullgöra. Allom känt är att JO endast undantagsvis fullgjort dessa skyldigheter. Även orsakerna är väl kända: o JO anlitar alltid den andra parten i tvisten som "oväldig remissinstans och grundar sina beslut på partsutsagor. o JO:s medarbetare "utlånas som tjänstlediga från de ämbetsverk som i klagomålen utgör medborgarnas motpart. O JO kan förlita sig på att ingen i törs underkänna hans utredningar och lagomtolkningar, hur groteska osanningar han än nödgas ta till för att kunna rentvå högt uppsatta ämbetsmän på klagande medborgares bekostnad. Det har förekommit uppseendeväckande försök från JO:s sida att skydda felande och t. o. m. senare av domstol dömda brottsliga ämbetsmän som förgripit sig mot medborgare. Klagomålen mot JO:s ämbetsutövning, vilka framförts i , har ökat så enormt att inte längre orkar med. Utskottet har fattat ett beslut enligt vilket man inte längre vill befatta sig med de otaliga klagomålen mot JO, inte ens i form av stickprov. JO och hans medarbetare kan numera känna sig helt lugna. JO:s notoriska överseende med myndighetsövergrepp på medborgare har en i längden förödande effekt på förhållandena inom statliga verk och mellan enskilda och statliga myndigheter. De på lösa grunder friande JO-besluten uppfattas som uppmuntran till fortsatta oegentligheter och till hämnd på anmälaren. En cynisk förljugenhet utbreder sig alltmer. Man skriver en sak men menar en annan. Telefonmeddelanden ersätter offentliga handlingar. Utav talrika exempel på JO:s oförmåga till opartiska utredningar skall ett i både svenska och utländska massmedia väl dokumenterat prejudikatfall nämnas, vilket inte kunnat vederläggas. Enligt ARBETAREN (), NORRSKENSFLAMMAN (27.7 1977) och (dec. 1977) har JO, i stället för att skydda en rättssökande mot en råd av övergrepp, aktivt medverkat i tillkomsten av det svenska yrkesförbudet. Trots att regeringen uttryckligen grundat sitt beslut rörande en universitetslärare på ett sakkunnigutlåtande med uppenbart falska sakuppgifter, så påstod JO - på den anmälde partens inrådan - att det falska utlåtandet inte påverkat de fattade besluten. En uppenbar lögn. Med hänvisning till JO:s falska uppgifter friade HD gärningsmannen från åtalet för osant intygande. JO är ett hot mot medborgarnas rättssäkerhet i . Därför bör JOinrättningen avvecklas och ersättas med en fungerande rättsinstans av domstolskvalitet. I stället för att öka medborgarnas rättsskydd har riksdagsflertalet avskaffat befintliga rättsskydd (exempelvis tjänstefelets avskaffande, minskningen av JO:s skyldigheter, minskningen av preskriptionstiden osv.). Framför allt har medborgarna berövats rätten till domstolsskydd mot brottsliga ämbetsmän och mot olagliga myndighetsövergrepp (jfr vår motion 1978/79:311 mot undantagslagen). Den svenska lagstiftningen sker numera helt obekymrat av att faktiskt undertecknat en rad internationella konventioner om de mänskliga rättigheterna. I flera av dessa stadgas att envar i fråga om sina rättigheter har rätt till offentlig rättegång inför en oberoende, opartisk domstol. Denna rätt förvägras medborgarna i . Därför kräver vi ett infriande av dessa åtaganden med avseende på rättsförhållandena mellan medborgare och ämbetsmän/myndigheter. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs att hos regeringen begär utredning om förslag till lämplig avveckling av JO-inrättningen så att JO ersätts med ett system av förvaltningsdomstolar med minst två instanser och sammansatt av lagfarna jurister och nämndemän.