mot · G2021515 · 1979-01-24 00:00:00 — av m. fl. om effekterna av kontokort I takt med datateknikens utveckling har penninginstituten och privata foretag etablerat olika kontokort, dvs. förenklade betalningsfunktioner vid köp av vissa varor. Syftet med dessa kontokort är att dels förenkla betalningar vid köp av varor och tjänster, dels binda kunden/konsumenten till sig via någon form av kreditgivning. Man vill också på detta sätt säkerställa en regelbunden ström av betalningsmedel till företaget eller penninginstituten. Frågan om kontokortsverksamheten handlar i grunden om vilka intressen som skall ha makt över penningströmmarna/betalningsmedlen i samhället. Användningen av kontokort har ökat starkt , och det totala antalet utlämnade kort i utgör mera än en miljon. Man delar i allmänhet in kontokorten i betalkort och kreditkort. Betalkortet innebär att krediten gäller högst en månad och är mest att likna vid kontantköp. På kreditkortet är krediten normalt maximerad till . och betalas av . På denna kredit betalas effektiv ränta. Kreditgivningen via kreditkort ökar . För enskilda hushåll innebär kontokorten från betalningspraktisk synpunkt otvivelaktigt en förbättring. I de köpsammanhang där kontokorten går att använda har konsumenter alltid relativt stora likvida medel att tillgå utan att behöva bära omkring stora summor kontanter. Han kan utnyttja tillfälliga priserbjudanden och därigenom förbilliga inköpen. Nackdelarna är emellertid flera. finns ett 60-tal olika kontokort som i allmänhet gäller för olika inköpsställen. Innehav av riktade kontokort innebär en avsevärd risk för att inköpen görs hos det inköpsställe där kontokortet gäller och inte där bästa köp kan göras. Effekten av riktade kontokort är med andra ord rakt motsatt till den allmänna konsumentpolitiska inställningen, nämligen att vara medveten konsument. Vidare: för att få tillgång till kreditkort måste konsumenten genomgå kreditprövning. Gallringen görs utifrån förväntad betalningsförmåga. Konsumenter med låga inkomster, exempelvis pensionärer, kommer därför aldrig att godkännas för innehav av kontokort. Genom att räntekostnaderna är avdragsgilla i taxeringen till inkomstskatt kommer de konsumenter som har höga inkomster, dvs. har hög marginalskatt, att gynnas. I princip blir det samhället som finansierar huvuddelen av krediten. Erfarenheterna visar atj de konsumenter som har kontokort i allmänhet är höginkomsttagare. Amerikanska erfarenheter tyder på att konsumenterna ofta förköper sig. konsumerar mera än vad hushållsekonomin tål. Det innebär att många hushåll riskerar att bli utsatta för utmätning när de inte klarar avbetalningarna på krediten. Den ökade kredithandel som kontokorten innebär omfattas exempelvis ej av den nya lagen om avbetalningsköp. Det finns också risk för att en omfattande utbredning av kontokort kommer att påverka prisnivån i landet via de avgifter och räntor som utgår. 1 samhällsekonomin är kontokorten i princip att betrakta som betalningsmedel på samma sätt som pengar. Det diskuteras redan som en realistisk framtidsmöjlighet att kontokort i någon form helt och hållet kommer att ersätta pengar. Tillsammans med den kreditgivning som sker innebär kontokorten därför en osäkerhetsfaktor i statsmakternas penning- och kreditpolitik. Ekonomiskt-politiska åtgärder i ett visst konjunkturläge kan komma att bli utan effekt, om hushållen utan kontroll kan öka sin konsumtion via kontokortkredit. Detta kan bli ett allvarligt problem, om kontokortshandeln fortsätter att öka i samma takt som . En viktig fråga, som bör utredas, är därför hur samhällskontrollen över kontokortsverksamheten skall utformas. 1 den utredning som bör företagas bör - i den mån detta inte redan ingår i lag om finansieringsbolag som förväntas ta ställning till - även ingå formerna för kontokortsföretagens intäkter. Speciellt bör uppmärksammas den provision säljaren har att erlägga till kontoföretaget (1,5 å på köpesumman) samt de förmåner som ges nytillkommande kontokortsinnehavare (öppna konto, handla för så får du ). 1 båda fallen föreligger en övervältring av kostnaderna från kontokortsbetalare till kontantbetalare. Principiellt bör all kostnad för kontokortsbetalning bäras av dem som använder betalningsformen. Det är troligt att ett krav på motprestation från den som öppnar ett konto skall kunna stävja en del av de negativa konsekvenser som här antytts följa av en expanderande kontokortshandel. Det skulle kunna ske som ett krav på sparande eller insats. Hur detta skall utformas bör även ingå i ett statligt utredningsuppdrag. Mot bakgrund av det ovan sagda bör därför effekterna, socialt och ekonomiskt, för hushållen och samhället av den ökade kredithandeln via kontokort utredas. Åberopande det sagda hemställer vi att hos regeringen begär utredning av kontokortet och dess sociala och ekonomiska effekter för de enskilda hushållen i enlighet med vad i motionen anförts. (s) () () ()