ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G202273 · 1979-01-11 00:00:00 — av i m. fl. SJ beslutade att dåvarande 67-kortsrabatt fr. o. m.den 1 april 1974 skulle ersättas av en pensionärsbiljett som i stort innebar rabatt på ordinarie biljettpris vid resor i forsta och andra klass och lördag. Beslutet baserades på företagsekonomiska överväganden. beslutade om en utvidgad pensionärsrabatt som bl. a. innebär nedsättning av ordinarie biljettpris. Med anledning av sänkningen av den allmänna pensionsåldern fr. o. m. från 67 till föreskrev regeringen att den av SJ tillämpade pensionärsrabatten skall avse dels den som fyllt , dels den som enligt lagen om allmän försäkring uppbär förtidspension, sjukbidrag, handikappersättning, hustrutillägg eller tagit ut ålderspension före fyllda . Änkepensionärer eller andra änkor utan egen pensionsförmån enligt ovanstående har inte rätt till pensionärsrabatt. Detta förhållande upplevs givetvis som diskriminerande och djupt orättvist av de änkor som befinner sig i åldersgrupper som berättigar till pensionärsrabatt om maken fortfarande befunnit sig i livet. Med hänvisning till det anförda föreslås att hemställer hos regeringen om att änkepensionärer eller andra änkor utan annan egen pensionsförmån i berörda åldersgrupper erhåller samma möjlighet till s. k. pensionärsrabatt som kommer övriga pensionärer till del. . () ()
mot · G202275 · 1979-01-11 00:00:00 — av om SJ:s pensionärsbiljetter Vid SJ finns ett system som ger pensionärer rätt att utom och lösa s. k. pensionärsbiljett. Denna rätt har följande kategorier: De som fyllt . De som enligt lagen om allmän försäkring uppbär förtidspension, sjukbidrag, handikappersättning och hustrutillägg. De som tagit ut ålderspension enligt samma lag . Begränsningen till ovannämnda pensionärsgrupper innebär exempelvis att änkepensionärer inte har rätt utnyttja rabattförmånen. Hustrutillägg utgår enligt särskild lag i ämnet (SFS 1962:392) till hustru till försäkrad som åtnjuter folkpension i form av ålderspension eller förtidspension, förutsatt att hustrun fyllt och inte själv har ålderspension eller förtidspension. Dessutom krävs att makarna varit gifta . Förmånen utbetalas längst t. o. m. månaden före den då hustrun fyller . Om mannen till försäkrad som uppbär hustrutillägg avlider upphör förmånen att gälla. Därmed upphör också rätten att utnyttja SJ:s pensionärsrabatt. För att råda bot på detta förhållande borde regeln vara den att alla änkor som uppnått får rätt att utnyttja SJ:s pensionärsrabatt. Trafikpolitiska utredningens slutbetänkande Trafikpolitik - kostnadsansvar och avgifter (SOU 1978:31) som avgavs har i kap. 9 i utredningsbetänkandet diskuterat SJ:s taxe- och rabattsystem. Pensionärsrabatterna eller andra nu förekommande specifika rabattförmåner berörs dock inte närmare. Med hänvisning vad som anförts hemställs att hos regeringen begär utredning och förslag syftande till att änkor som uppnått ges rätt att utnyttja SJ:s pensionärsrabatt.
mot · G202276 · 1979-01-11 00:00:00 — av m. fl. om möjlighet för rörelsehindrade att till reducerat pris resa första klass med tåg De kommunikationsmedel som för de flesta av oss är naturliga och lättillgängliga är för en del människor inte åtkomliga i samma utsträckning. Så är förhållandet för de rörelsehindrade som till stor del har behov av att anlita kollektiva färdmedel bl. a. tåg. En rullstolsbunden upplever i de flesta fall svårigheter dels att komma på eller av ett tåg, dels att förflytta sig i tågvagnen. Det senare är mest påtagligt vid färd i 2 klass. Förhållandena i 1 klass är annorlunda. Här finns gott om utrymme. Någon känsla av trängsel i likhet med 2 klass behöver inte upplevas. Möjligheten att disponera sin belägenhet kan göras på ett helt annat sätt. För den rörelsehindrade är resa i 1 klass en ekonomisk fråga. Har man råd att betala den merkostnad som resa i 1 klass innebär får man också fördelen av att erfara det positiva som detta färdsätt innebär. Har man inte råd så innebär detta för en rullstolsbunden stora svårigheter vid färd i 2 klass. De få tillfällen som rullstolsbundna åker tåg borde möjliggöra att de får färdas i 1 klass för den kostnad som färd i 2 klass innebär. Med hänvisning till vad som anförts hemställs att uttalar att rörelsehindrade, för vilka det kan underlätta tillgängligheten, bör beredas möjlighet att resa 1 klass med tåg till samma kostnad som 2 klass. (vpk) (vpk)
mot · G202277 · 1979-01-11 00:00:00 — 1978/79 277-282 Motion 1978/79:277 av om båt- och färjetrafiken i södra Snabba och bekväma båtförbindelser mellan två av största städer har länge varit en självklarhet och borde förbli så. uppfyller inte förbindelserna kraven på turtäthet och kapacitet. Det är en angelägen sak att åtgärder vidtas för att förbättra och förnya kontaktmöjligheterna över sundet. Två städer som måste ha mycket att ge varandra på skilda områden, på handelns, kulturens och turistnäringens områden. Förbindelserna , och i övrigt är en livsnödvändighet för . Det ligger en motsägelse i att när de nordiska förbindelserna betonas mer och mer dessa förbindelser hotas rent faktiskt. Färjetrafiken är anpassningsbar. Genom variationer i turlistor och tonnage kan trafiken anpassas till aktuellt behov med tanke på säsongen. Det är av vikt att färjetrafiken över bibehålls och utvecklas inte minst med tanke på dem som arbetar inom denna sektor av rederinäringen, uppgående till ca 4 000 personer. Antalet resenärer för båt- och färjelinjerna över södra delen av ligger på ungefär samma nivå som . De största resandetalen uppnåddes . gjordes 8,8 miljoner personresor mellan och . hade antalet personresor minskat till 5,6 miljoner. Minskningen i antalet resenärer har främst drabbat de stora passagerarbåtarna. Den grundläggande orsaken till de problem som omger båt- och färjetrafiken över södra är den minskande persontrafiken. Leden är särskilt drabbad. Båt- och färjetrafiken i södra kan generellt sett betecknas som en förlustbringande verksamhet . Av detta följer också att trafikföretagen haft stora svårigheter att ekonomiskt klara av en önskvärd förnyelse av sina båt- och färjebestånd och terminaler. Mycket talar för att det föreligger stora risker för att trafiken över sundet kommer att förändras på ett sätt som inte på långt när sammanfaller med de krav som ställs från resenärernas, de anställdas, kommuns och regionens sida. Vad beträffar båt- och färjetrafiken är utvecklingen så oroande att en utredning bör tillsättas som får till uppgift att på ett mer genomgripande sätt överväga tonnagets anpassning till dagens krav på komfort och tidtabellernas 1 1978/79. regularitet och andra problem som har med den berörda båt- och färjetrafiken att göra. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär att en utredning tillsätts för att undersöka och framlägga förslag om båt- och färjetrafiken över söda , dels i ett kortare, dels i ett längre tidsperspektiv.
mot · G202280 · 1979-01-12 00:00:00 — av och om plantering av skog som skydd mot snöstorm Den snöstorm som och delar av ostkusten utsatts för under innevarande vinter har med all önskvärd tydlighet visat att vi har ett sårbart samhälle. Allvarligast drabbades måhända kommunikationerna. Men även lantbrukarnas arbete med djurhållning och mjölkproduktion utsattes för stora påfrestningar. Samma var förhållandet för dem som var helt hänvisade till elström för bostadsuppvärmning och matlagning. Den relaterade situationen är som bekant inte en engångsföreteelse. Den upprepas i större eller mindre omfattning gång på gång i alla flacka och trädlösa landskap. Och den har på sina håll en viss motsvarighet i jord- och sandflykt under torra och blåsiga vårar. Man frågar sig helt naturligt, om förebyggande åtgärder är möjliga och i så fall vilka. Skog utgör i sig ett naturligt skydd, snöstaket ett konstlat och inte särskilt använt sådant. Men båda fyller syftet att skapa lä. Ett intressant alternativ vore att försöka skapa ett produktivt läbälte. Det skulle man kunna göra genom att plantera någon form av energiskog som lä. Troligen skulle man behöva bälten. Dessa skulle kunna avverkas på förvåren, när risken för snöstormar är över. Till följande vinter har de hunnit växa upp igen. Rotsystemet beräknas kunna ge skördar , och virket kan användas exempelvis för uppvärmning i fjärrvärmeverk. Självklart finns det invändningar mot projektet, bl. a. den att används för odling av lävegetation. Men vi anser ändå att försök borde utföras på någon eller några platser, förslagsvis på . Inom projektet pågår forskning och försök av olika slag. Det vore därför naturligt att projektet vidgades till att omfatta försök med kombinationen energiskog-läbälten. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställer vi att hos regeringen begär att projekt får i uppgift att utföra försök i enlighet med motionens syfte.
mot · G202283 · 1979-01-11 00:00:00 — 1978/79 283-288 om statligt lån vid köp av jordbruksfastighet Jordbruket är alltjämt en av de viktigaste näringsgrenarna i vårt land. Det finns också många unga och väl utbildade jordbrukare som ingenting högre önskar än att få driva jordbruk på en egen gård. Men med nuvarande höga priser på jordbruksfastigheter - 1 milj. kr. är inte ovanligt - är det knappast möjligt att köpa en gård och driva jordbruket med vinst.Det hjälper inte ens att vederbörande får ärva gården, om han är tvungen att lösa ut ett antal syskon. Skuldbördan blir då så stor att jordbruket inte är lönsamt. Man kan ju då undra vad som kommer att hända med de gårdar vilkas ägare är så gamla att de inte länge till orkar driva sina jordbruk. En lösning vore att staten tog forsta inteckningen vid köp av jordbruksfastighet, exempelvis upp till halva gårdens värde, eller avstod från skatten vid försäljningen. Detta lån bör om möjligt löpa ränte- och amorteringsfritt. Därmed skulle den unge jordbrukarens utgifter för lån i samband med köpet reduceras till hälften, vilket kan vara just vad som behövs för att göra jordbruksdriften lönsam. Om han säljer gården får statens inteckning sökas av den nye ägaren, med beloppet justerat efter det genom inflationen ändrade penningvärdet. Om jordbruksdriften sedan blir så lönsam för den nya ägaren att lånen till staten kan återbetalas bör detta ske, men gården får inte heller i fortsättningen säljas till annan än person som förbinder sig att bruka jorden, varvid statens första inteckning som hälp vid köpet åter blir aktuell. Kontrollen i det fallet utövas av lantbruksnämnden. Härigenom hindras all spekulation i jordbruksfastigheter. Det viktiga i sammanhanget är att unga människor i praktiken bereds möjlighet att bli lantbrukare på egen gård. Härvid är självfallet också andra vägar möjliga än de ovan anvisade. Med hänvisning till det anförda hemställer jag att hos regeringen begär en utredning av möjligheterna för staten att som en hjälp åt unga jordbrukare vid köp av jordbruksfastighet ta en första inteckning på högst halva köpesumman. 1 1978/79.
mot · G202284 · 1979-01-11 00:00:00 — av i m. fl. om statsbidrag till fiskefartygs säkerhetsutrustning Statsbidrag till säkerhetsutrustning för fiskefartyg får lämnas till anskaffning av livräddningsflotte, brandskyddsutrustning och ekolod samt lämplig radaranläggning och av godkänd radioanläggning över gränsvågsbandet, privatradiobandet eller maritima internationella WFH-bandet. Bidrag utgår av den godkända anskaffnings- och installationskostnaden för sådan utrustning som svarar mot gällande minimikrav för fiskefartyget. Bidraget utgår i motsvarande mån även till fiskefartyg för vilka särskilda minimikrav i fråga om sådan utrustning ej gäller, om fartyget används i yrkesfiske och utrustningen behövs av säkerhetsskäl med hänsyn till fartygets storlek och fångstplatser. Bidrag utgår för del av den godkända anskaffnings- och installationskostnaden enligt följande: av den del som uppgår till högst , av den del som överstiger . och av den del som överstiger . Dessa statsbidrag har i stor om fattning medverkat till att fiskebåtar kunnat skaffa sig en betydligt bättre säkerhetsutrustning än vad som varit fallet om bidrag ej utgått. Det finns emellertid ett faromoment på fiskebåtar som kan förebyggas med relativt säkra skydd, vilka dock ej räknas in under begreppet statsbidragsberättigad säkerhetsutrustning. Dessa är de s. k. wire-skydden, som tillverkas och monteras på trålarna för att undvika allvarliga olyckor genom att manskapet på däck dras med av löpande wirer som med stora vinschar tar hem fartygens redskap. Ett mera allmänt användande av dessa wire-skydd skulle säkert nedbringa skadefrekvensen inom trålfisket avsevärt. Med hänvisning till det anförda föreslås att hemställer hos regeringen om att även wire-skydd inräknas i den statsbidragsberättigde säkerhetsutrustningen för fiskefartyg. . () ()
mot · G202286 · 1979-01-12 00:00:00 — av m. fl. om lokalisering till av norra skogsinstitutet Genom beslut vid riksdag inrättades två skogsinstitut, lokaliserade till resp. . Beslutet innebar att nya lokaler skulle uppföras i . Fram till dess att byggnadsfrågan var ordnad skulle undervisningen bedrivas i gamla skogsskolans lokaler i , kommun. Beträffande lokaliseringen av norra skogsinstitutet hade flera alternativ diskuterats, bl. a. och samt . beslöt med stor majoritet att det norra skogsinstitutet skulle förläggas till . Argumenten för Sollefteåalternativet var starka. Här fanns möjlighet till samförläggning med befintlig skogsbruksskola, här fanns gymnasium, här hade man en centralt belägen plats inom rekryteringsområdet, här fanns tillgång till närservice och närbelägna övningsskogar. Tyvärr verkställde den dåvarande regeringen inte beslut. Nya utredningar startades, och tog ett nytt beslut, där det angavs att frågan om lokaliseringen av norra skogsinstitutet skulle prövas på nytt när SÖ:s utredning om skogsinstituten var färdig. SÖ har redovisat sitt förslag i ärendet. I sak innehåller förslaget endast en nyhet: skogsinstituten bör inordnas i högskolan , varvid skogsteknikerutbildningen bör få ställning som allmän utbildningslinje. Utredningen tar däremot inte ställning i lokaliseringsfrågan. Remissinstanserna tillstyrker alla överförandet av skogsinstituten till . Lokaliseringsfrågan har endast aktualiserats av lokala instanser: från (som förordar ) och (som förordar ). I propositionen 1978/79:100, bilaga 13, , hemställer föredragande statsrådet att godkänner att norra skogsinstitutet lokaliseras till . Vi kan inte finna att föredragande statsrådets argumentering är övertygande. Alla de argument som talade för vid riksdagsbeslutet kvarstår enligt vår mening - frågan är om de inte t. o. m. har ytterligare förstärkts under de år som gått. Man kan visserligen säga att lokaliseringspolitiska skäl talar för , men det förtjänar också påpekas hur sysselsättningssituationen i har försämrats . Sollefteåområdet är nästan helt beroende av de två regementena, och för deras del pekar utvecklingen på minskad sysselsättning. Även regionalpolitiska skäl talar alltså för ; de utbildningsmässiga fördelarna med harju som bekant inte satts i fråga. Med stöd av vad som anförts hemställs att ger regeringen till känna vad i motionen anförts om lokalisering av norra skogsinstitutet till . SVEN-E.NORD1N (c) ()
mot · G202291 · 1979-01-11 00:00:00 — av m. fl. om ändrade bestämmelser om lön och andra förmåner vid permittering De regler som gäller beträffande lön och andra anställningsförmåner vid permittering enligt 21 § i lagen om anställningsskydd bör ändras. gäller att det inte föreligger någon skyldighet att utge lön eller andra anställningsförmåner förrän de anställda varit permitterade i en följd eller sammanlagt under ett kalenderår. Det ger arbetsköparna möjlighet att införa s. k. korttidsvecka, exempelvis fyradagarsvecka . Det innebär i första hand en ekonomisk förlust för dem som drabbas av korttidsvecka. Först måste de kvalificera sig för att erhålla arbetslöshetsersättning från arbetslöshetskassan (karenstid). Ersättningen är i allmänhet avsevärt lägre än om full lön skulle ha utgått. Detsamma gäller vid s. k. långhelgspermitteringar. Lönekostnaderna för arbetsköparna reduceras härigenom på samhällets bekostnad eftersom arbetslöshetskassorna finansieras av statskassan. beslutade att kräva full lön och andra anställningsförmåner från första permitteringsdagen. kommunisterna har tidigare rest samma krav i . Detta krav har avslagits av de övriga riksdagspartierna. Problemet är lika stort . Arbetslösheten ligger kvar på samma nivå, varsel om permitteringar och uppsägningar duggar tätt. Det finns därför all anledning att ändra 21 § i lagen om anställningsskydd så att lön och andra anställningsförmåner utgår från första permitteringsdagen. kommunisterna upprepar således kravet på ändring av 21 § enligt nedan angiven lydelse. Med hänvisning till det anförda föreslås att med bifall till motionen beslutar anta följande som Motionärernas förslag betecknade förslag till lag om ändring i lagen om anställningsskydd (1973:12) 21 § att gälla fr. o. m. . Arbetstagare, som har varit permitterad eller sammanlagt under samma kalenderår, har rätt till lön och andra anställningsförmåner för överskjutande permitteringstid, såvida ej permitteringen är en följd av att arbetet är säsongbetonat eller annars till sin natur icke sammanhängande. Arbetstagare, som blir permitterad har rätt till lön och andra anställningsförmåner för permitteringstiden, såvida ej permitteringen är en följd av att arbetet är säsongbetonat eller annars till sin natur icke sammanhängande. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)
mot · G202292 · 1979-01-11 00:00:00 — av m. fl. om inskränkningar i rätten att avskeda anställda Alltsedan lagen om anställningsskydd antogs har kommunisterna med skärpa invänt mot utformningen av lagen och mot vad som skrivits i förarbetena till lagen när det gäller tolkningen av begreppet saklig grund för uppsägning och avsked enligt 7 resp. 18 §. Tillämpningen har också visat att de krav på ändringar som vårt parti framfört varit välgrundade. Arbetsdomstolen har i de avgörande frågorna i allt väsentligt gått arbetsköparna till mötes när det gällt rätten att säga upp eller avskeda arbetare. AD har i vissa fall t. o. m. gått utanför den omfattande lista på orsaker som räknas upp i förarbetena av dåvarande inrikesministern . AD har redan fastslagit att inte bara samarbetssvårigheter med arbetsköparna utan också samarbetssvårigheter med konsulter och tidsstudiemän som inte är anställda i företagen kan läggas till grund för uppsägning. AD har också vid ett flertal tillfällen godkänt deltagande i strejk som grund för både uppsägning och avsked. AD.s dom att godkänna avskedandet av bilarbetarna i ger ett klart besked om AD:s karaktär av klassdomstol. kunde trots sin deklarerade styrka och storlek inte skydda de 43 bilarbetarna mot . Bolaget hade däremot ett säkert stöd i arbetsdomstolen. kommunisterna har påtalat det orimliga i att arbetare skall kunna sägas upp eller t. o. m. avskedas därför att de deltar i en arbetsnedläggelse eller annan stridsåtgärd. Vårt parti har av den anledningen krävt att uttalar att deltagande i strejk eller annan stridsåtgärd, oavsett om åtgärden är olaglig eller ej, aldrig skall kunna utgöra saklig grund för vare sig uppsägning eller avsked. Vi anser denna fråga lika aktuell , varför vi upprepar vårt krav på att gör ett sådant uttalande. Detsamma gäller frågan om samarbetssvårigheter med arbetsköparen eller arbetskamraterna som finns uppräknade i förarbetena som saklig grund för uppsägning eller avsked. Här kan arbetsköparen provocera samarbetssvårigheter på många sätt och sedan lätt göra sig av med fackligt och politiskt obekväma arbetare med stöd av förarbetena till lagen. kommunisterna har tidigare krävt att det endast i utomordentligt sällsynta fall skall få åberopas samarbetssvårigheter, olovlig bortavaro, ordervägran, olämpligt uppträdande o. d. som grund för uppsägning eller avsked. Vi anser att det endast skall kunna företas uppsägning eller avsked om åtgärden har sanktionerats av den lokala fackliga organisationen och förseelserna klart dokumenterats efter gemensam grundlig utredning. Med hänvisning till det anförda föreslås 1. att deltagande i arbetskonflikt, oavsett sådan är lag- eller avtalsstridig, aldrig kan utgöra saklig grund för uppsägning eller avsked, 2. att samarbetssvårigheter med arbetsköpare eller med arbetskamrater, olovlig bortavaro, ordervägran, olämpligt uppträdande o. d. endast i utomordentligt sällsynta fall kan läggas till grund för uppsägning eller avsked och då under förutsättning av den lokala fackliga organisationens godkännande. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)
mot · G202293 · 1979-01-11 00:00:00 — av m. fl. om skyldighet att förse bostadsfastighet med rökkanal för fast bränsle Ett allt större intresse har koncentrerats kring frågan om flexibilitet i systemet för uppvärmning av bostäder och lokaler. Framför allt har uppmärksamheten riktats på det förhållandet att det byggts ett mycket stort antal fastigheter för permanent boende främst småhus - med eluppvärmning. Bindningen till ett system för uppvärmning av bostäder med el innebär stora risker för de enskilda människorna. Risker för strömavbrott är alltid förekommande, särskilt under de årstider då kraven på en fungerande uppvärmningskälla är stora. I ett läge med sträng kyla kan ett elavbrott få katastrofala följder. Det är vidare från beredskapssynpunkt helt otillfredsställande med ett ensidigt beroende av el för uppvärmning. Enligt vår mening är det därför synnerligen viktigt att elvärme via elradiatorer, vilka nu installeras av kortsiktiga ekonomiska skäl, ej tillåts vara den enda möjliga uppvärmningskällan i en fastighet. Byggnadsstadgan bör på nytt kompletteras med bestämmelser om att rökkanal för fast bränsle skall finnas i varje bostadsfastighet av en- eller tvåfamiljskaraktär. Hyreshusen bör förses med utrymme och rökkanal för fast bränsle. Vidare bör även anordningar för matlagning som ej är beroende av tillgång till elström finnas att tillgå. Det kan även ifrågasättas om inte alla befintliga fastigheter i landet borde förses med rökkanaler för att ge möjligheter till eldning med fast bränsle. Det är emellertid förenat med stora kostnader att genomföra sådana ombyggnader, och en närmare kartläggning av omfattningen och resursbehovet måste därför ske. Detta har också uppmärksammats , då en utredning tillsattes inom industridepartementet med uppgift att bl. a. se över problemen med eluppvärmda fastigheter och de tekniska förutsättningarna för att komplettera befintliga fastigheter med alternativa uppvärmningsmöjligheter. Den pågående utredningen bör dock inte hindra att byggnadsstadgan kompletteras med bestämmelser om att rökkanal skall finnas i fastigheter som nyuppförs. I konsekvens härmed bör även reglerna för lån till nybyggnad av såväl småhus som flerfamiljshus ändras, så att villkoren för erhållande av bostadslån även innefattar att den nyuppförda byggnaden skall innehålla utrymme och rökkanal för fastbränsleanläggning. Med hänvisning till det som anförts hemställs att hos regeringen begär förslag om sådan ändring i byggnadsstadgan att rökkanal för fastbränsleanläggning ingår i förutsättningarna för erhållande av byggnadslov för fastighet för permanentboende. () () (vpk) () (apk) () . () () () () . () i