mot · G3021023 · 1979-01-01 00:00:00 — innebar därför självfallet inte att vi därmed betraktade finansieringsfrågan som löst. Vi påpekade också att bolagen för sin fortsatta verksamhet borde få sin finansiering från den av oss föreslagna struktur- och industriutvecklingsfonden. Riksdagsmajoriteten gick, när det gäller tre av bolagen, på vår linje. beslöt att samhällsägda utvecklingsbolag inom områdena transportsystem, energiteknik och miljöteknik skulle inrättas och att för /80 sammanlagt 15 milj. kr. skulle anslås till grundkapital för bolagen. Några åtgärder för att genomföra beslut har emellertid inte vidtagits av vare sig den tidigare folkpartiregeringen eller den nuvarande trepartiregeringen. Detta måste betecknas som mycket anmärkningsvärt. Än mer anmärkningsvärt är att de uteblivna åtgärderna uppenbarligen inte beror på senfärdighet i hanteringen av ärendet utan på att man från regeringshåll medvetet valt att inte effektuera det fattade riksdagsbeslutet. Denna försummelse från regeringens sida är en allvarlig nonchalans av ett riksdagsbeslut, vilket socialdemokraterna kommer att påtala i annat sammanhang. I budgetpropositionen uttalar föredragande statsrådet att han inte anser att utvecklingsbolagen nu bör inrättas. Regeringen har i vissa uttalanden, som en förklaring till sin passivitet i krissituationer då företag hotas av nedläggning, försökt ge sken av att i stället vilja satsa på expansiva delar av industrin. Underlåtenheten att inrätta de tre av beslutade utvecklingsbolagen visar klart ihåligheten i regeringens resonemang. Inte heller på utvecklingsbar industri är man beredd att satsa. Från socialdemokratisk sida ser vi både samhällsinsatser vid företagskriser och framåtsyftande satsningar på utveckling som nödvändiga inslag i en aktiv näringspolitik. Vi föreslår att ger regeringen i uppdrag att utan ytterligare dröjsmål inrätta de tre redan beslutade utvecklingsbolagen. På energiområdet bör utöver utvecklingsbolaget, också i syfte att stimulera introduktion av förnybara energikällor, inrättas en särskild utvecklingsfond med medel för att underlätta de investeringar som krävs. Bostadsföretag, kommuner och industrier, som vill satsa på användning av t. ex. solvärme, skall kunna få förmånliga lån och bidrag ur denna fond. När det gäller utvecklingsbolaget för transportsystem vill vi peka på angelägenheten av att detta samordnar sitt arbete med den verksamhet inom kollektivtrafikberedningen som tas upp i vår partimotion om insatser på trafikområdet. Kollektivtrafikberedningen har bl. a. till uppgift att följa den forskning och det utredningsarbete som bedrivs på transportområdet samt att initiera försök med ny fordonsteknik, nya trafikformer och trafiklösningar. Vi föreslår nu att 20 milj. kr. ställs till beredningens förfogande. Som ett exempel på den typ av försök som bör stödjas anför vi det s. k. . Projektet gäller utveckling och tillämpning av ett planerings- och ledningssystem för kollektivtrafik. Vi föreslår vidare att utvecklingsbolag inrättas också för utveckling av hjälpmedel inom undervisningsområdet samt medicinsk teknik. Även dessa bolag bör i inledningsskedet förses med ett grundkapital på vardera 5 milj. kr. Det är enligt vår uppfattning nödvändigt att bedriva ett organiserat samarbete mellan de samhällsägda utvecklingsbolagen och ett finansie 1979/80: 1023 ringsorgan med mycket betydande resurser. Den av oss föreslagna struktur- och industriutvecklingsfonden är ett organ som svarar mot detta krav. Vi föreslår därför att ger regeringen i uppdrag att utarbeta ett förslag till former för ett fast organiserat samarbete mellan de samhällsägda utvecklingsbolagen å ena sidan och struktur- och industriutvecklingsfonden å den andra. Ett annat område, där statsmakterna har uppenbara möjligheter att genom en aktiv upphandlingsverksamhet stimulera produktion och sysselsättning, är gentemot de statliga affärsverkens och myndigheternas egna verkstadsrörelser. Här finns en naturlig och organisatoriskt fast koppling mellan användar- och producentsidan, och förutsättningarna för ett samarbete i produktutvecklingsfrågor är därmed särskilt gynnsamma. startade den dåvarande socialdemokratiska regeringen en utredning med uppgift att se över möjligheterna att utveckla ny produktion vid affärsverkens och myndigheternas verkstäder som ersättning för den tillverkning som faller bort, så att därigenom sysselsättningen skulle kunna upprätthållas. Utredningen har ännu inte avgivit något betänkande. Enligt socialdemokratisk uppfattning bör det finnas goda förutsättningar för att genom aktiva statliga insatser åstadkomma påtagliga, positiva effekter för produktion och sysselsättning vid verkstäderna. Med hänsyn till att utredningen nu arbetat , finns det anledning att anta att utredningen har möjlighet att med kort varsel redovisa förslag till åtgärder. Det är viktigt att få i gång det praktiska arbetet för att bättre än ta till vara verkstädernas utvecklingsmöjligheter och långsiktigt säkerställa tryggheten för de anställda. Det är därför angeläget att utredningen redovisar förslag som därefter, eventuellt inledningsvis i form av försöksverksamhet, kan förås ut i praktisk tillämpning. bör göra ett uttalande av denna innebörd. Vi vill i det här sammanhanget peka på att socialdemokraterna i en partimotion föreslår åtgärder som syftar till att ge möjligheter att satsa på bl. a. en export av tjänster. Härigenom skapas också förutsättningar för utveckling av nya produkter, vilket kan ge ökad produktion och långsiktigt tryggare sysselsättning vid verkstäderna. Industrins investeringar och kapitalförsörjning Vi har tidigare framhållit att en av grundstenarna i ett program för en långsiktig sanering av den svenska ekonomin måste vara åtgärder som dels stärker den befintliga industrins konkurrensförmåga, dels stimulerar utvecklingen av industriell produktion på nya områden. Det är mot den bakgrunden uppenbart att det blir nödvändigt att avdela avsevärda resurser för industriinvesteringar. Frågor sorn rör industrins kapitalförsörjning blir därmed centrala industripolitik. skedde en drastisk nedgång i den svenska industrins investeringar. Dessa minskade med mer än en tredjedel. Industriinvesteringarna låg därefter kvar på den låga nivån även 1979. räknar man nu i finansplanen med en ökning i industriinvesteringarna . Det finns anledning att ifrågasätta om en sådan investeringsökning verkligen kommer till stånd i en situation där man allmänt räknar med en vikande internationell konjunktur. Men även om den i finansplanen beräknade investeringsutvecklingen skulle komma att realiseras, kommer industriinvesteringarna att ligga på en nivå som är långt under vad som skulle behövas. Utgångsläget är alltså starkt oroande, och situationen kräver kraftfulla insatser. En fortsatt passivitet från regeringens sida kommer oundvikligen att innebära att ställning som en av de ledande industrinationerna allvarligt hotas. Vi kan från socialdemokratisk sida inte acceptera att detta sker. Industrins investeringar måste ökas kraftigt, och det är samhällets ansvar att så sker. Kravet på kraftigt ökade industriinvesteringar innebär att utrymmet för tillväxt i den privata standardförbättringen begränsas. Vi ser det från socialdemokratisk sida sorn en självklarhet att den därmed nödvändiga återhållsamheten från löntagarnas sida motsvaras av ett inflytande över hur de därigenom frigjorda resurserna utnyttjas. På det sättet säkerställs också att utbyggnaden av industrin genomförs på ett sätt som överensstämmer med de anställdas uppfattning om hur en långsiktigt trygg sysselsättning skall kunna åstadkommas. Detta är en av utgångspunkterna för tanken på löntagarfonder. Ett genomförande av sådana fonder skulle på ett avgörande sätt förbättra förutsättningarna för industriell utveckling i . Vi menar emellertid från socialdemokratisk sida att situationen i den svenska industrin är sådan att det inte är rimligt att förbli passiv i avvaktan på ett framtida system med löntagarfonder. Åtgärder för att öka industriinvesteringarna måste sättas in utan dröjsmål. Detta kan endast uppnås genom insatser över ett brett fält. I vår ekonomisk-politiska motion redovisar vi ett program för stabilisering av ekonomin. Insatser för att öka industrins investeringar intar där en framträdande plats. Det understryks i motionen att en av de viktigaste uppgifterna i den ekonomiska politiken på kort sikt är att skapa förutsättningar för en lugn och stabiliserande avtalsrörelse, detta då löneutvecklingen har en avgörande betydelse för näringslivets konkurrenskraft och därmed för tillväxt och sysselsättning. Den borgerliga regeringens politik innebär att man, som man uppmanar löntagarna att visa återhållsamhet, bedriver en fördelningspolitik som direkt försvårar avtalsrörelsen. exempel är det skatteförslag som de borgerliga partierna drivit igenom och som kommer att ge svåra skador på kostnadsutveckling och konkurrenskraft. De åtgärder som vi från socialdemokratisk sida har föreslagit för att skapa förutsättningar för en lugn avtalsrörelse är därför ett helt nödvändigt inslag i en politik för ökning av industriinvesteringarna. Men dessa åtgärder kan inte ensamma åstadkomma en investeringsökning. I den ekonomisk-politiska motionen konstateras att de svenska företagen 1979 hade en mycket gynnsam kostnadsutveckling. I stället för att i det läget utnyttja möjligheterna att öka exporten volymmässigt valde företagen att höja exportpriserna. Det ledde till ytterligare förlorade marknadsandelar. Företagen såg därmed inget skäl att utnyttja de ökande vinsterna för investeringar. Det förefaller nu klart att det skett en valutautströmning från de icke-finansiella företagen. Den skärpta kontroll över valutatransaktionema som vi föreslår är därför också ett led i ansträngningarna för att öka industrins investeringar. Ett annat är den obligatoriska avsättning på av företagens vinster som vi också föreslår. Avsikten är att medlen skall sättas in på räntelöst konto i och endast frisläppas för produktiva investeringar, vilka godkänts av löntagarrepresentanterna i företaget. Löntagarinflytandet skall ses som ett medel att säkerställa att medlen utnyttjas på ett sätt som främjar företagens utveckling och de ansälldas krav på långsiktigt trygg sysselsättning. Det bidrar till att skapa förutsättningar för en lugn avtalsrörelse, vilket som vi tidigare understrukit är viktigt från investeringssynpunkt. Vi har från socialdemokratisk sida i samförstånd med vid upprepade tillfällen krävt att en särskild struktur- och utvecklingsfond skall inrättas. Fondens uppgift skall vara att förbättra företagens försörjning med riskkapital. Den skall också kunna spela en viktig roll i samband med strukturförändringar inom näringslivet, bl. a. som ett instrument för att åstadkomma den expansion på områden med utvecklingsmöjligheter som är nödvändig, om strukturförändringarna skall kunna genomföras på ett socialt rimligt sätt. Vi ser snart sagt bevis på hur bristen på expansion i den svenska industrin hårt drabbar enskilda människor. Strukturomvandlingens positiva, expansiva, sida saknas alltför ofta kvar står bara den negativa, i form av nedläggningar och utslagning. Vi kan från socialdemokratisk sida inte acceptera den passiva attityd som den borgerliga regeringen intar. Samhället kan inte undandra sig ansvaret för det som sker, och det är nödvändigt att samhället bygger upp instrument för att kunna agera effektivt. Vi upprepar därför vårt krav på att en strukturoch utvecklingsfond inrättas. En viktig uppgift för fonden blir att medverka vid finansieringen av investeringsprojekt, vilka på grund av sin storlek eller företagsekonomiskt sett höga risknivå är svåra att finansiera och vilkas genomförande försvåras eller omöjliggörs på grund av brist på riskkapital. Till grund för beslut om engagemang från fondens sida måste ligga en vid, samhällsekonomisk bedömning av det enskilda projektet. Detta skall alltså inte enbart bedömas utifrån den företagsekonomiska kalkylens beräknade avkastning, utan beslutet måste innefatta hänsyn till effekterna på industriutvecklingen som helhet. På samma sätt måste det finnas möjlighet att i fondens beslut tillämpa ett samhällsekonomiskt betraktelsesätt, då fondmedel ställs till förfogande som ett led i strukturomvandlingsprocessen. Om man genom en satsning från fondens sida kan undvika betydande samhällsekonomiska kostnader, i form av exempelvis driftssubventioner eller arbetsmarknadspolitiska insatser och bortfall av skatteintäkter, bör detta självfallet kunna vägas in i besluten. Vi vill starkt understryka fondens karaktär av instrument för utveckling av svensk industri. Detta speglas också av att vi menar att fonden bör tjäna som finansieringskälla för de särskilda utvecklingssatsningar som vi föreslår i avsnittet om industriell forsknings- och utvecklingsverksamhet i denna motion. Där presenteras förslag till inrättande av fem utvecklingsbolag, varav tre beslutats av men ännu inte startats av regeringen. Vi tar där vidare upp forsknings- och utvecklingsarbetet inom de fem områden som vi föreslog skulle särskilt prioriteras. Regeringen har accepterat att en prioritering görs av just dessa områden dock i en annan form än den av oss föreslagna. Det är emellertid uppenbart att de här nämnda utvecklingssatsningarna, om de på något avgörande sätt skall kunna stimulera den industriella utvecklingen, måste knytas till en finansieringskälla med mycket betydande resurser som finansiellt kan engagera sig i produktionsledet och vid upphandlingar. Det bör vara en uppgift för struktur- och utvecklingsfonden att svara för den uppgiften. Det är därvid också nödvändigt att det byggs upp en organiserad samverkan mellan fonden och forskningsarbetet. Endast på det sättet kan forskningsresultaten på ett effektivt sätt förås vidare till praktisk industriell produktion. En annan viktig uppgift för struktur- och utvecklingsfonden blir att allmänt förstärka företagens eget kapital. Det har från många håll framhållits att den ogynnsamma relationen mellan eget och främmande kapital är en faktor som verkar återhållande på investeringsviljan. Det är i allt större utsträckning snarare denna låga soliditet än låga vinster som anförs som skäl för den låga investeringsaktiviteten. Ett lämpligt medel att öka soliditeten är att genom riktade nyemissioner få till stånd en ökning av aktiekapitalet. Detta bör bli en uppgift för struktur- och utvecklingsfonden. Fonden bör driva sin verksamhet i form av en stiftelse. Verksamheten bör finansieras dels genom en särskild avgift på lönesumman, dels genom ett system för indragning av de övervinster som uppstår . Dessutom bör fonden beviljas en särskild statlig garanti om för upplåning på kreditmarknaden. Den särskilda avgiften på lönesumman bör sättas till under Genom denna avgift kommer fonden att tillföras . Förslaget om beskattning av övervinster återfinns i vår ekonomisk-politiska motion (1979/80: 1067). Olika former för kapitaltillskott från fondens sida bör vara tänkbara. Utöver aktieteckning genom nyemission bör förvärv av konvertibla skuldbrev eller motsvarande kunna vara aktuellt. Härutöver bör även andra former för kapitaltillskott kunna prövas. Vilken lösning eller kombination av åtgärder som väljs bör avgöras från fall till fall. kan det vara lämpligt att strukturfondens insatser också kombineras med tillskott från annat håll, t. ex. från Investeringsbanken eller . För att fonden på ett effektivt sätt skall kunna fungera som ett av medlen inom ramen för en aktiv näringspolitik bör i dess styrelse finnas representanter för såväl löntagarna och näringslivets organisationer som statliga myndigheter. Med hänsyn till det starka intresse och ansvar för den näringspolitiska utvecklingen som löntagarorganisationerna har, anser vi att de bör tilldelas ett betydande inflytande i fondens styrelse. Regeringen bör ha nära kontakt med fonden och bör liksom när det gäller branschråden utse ordföranden. I övrigt bör regeringen vid utseende av styrelse utgå från att löntagarorganisationerna bör kunna nominera sex, näringslivsorganisationerna två och staten två personer i fondens styrelse, vilken bör ha sammanlagt elva ledamöter. Den har sedan sin tillkomst spelat en mycket betydelsefull roll för att öka tillgången på riskvilligt kapital på den svenska kapitalmarknaden. Som vi tidigare påpekat är det angeläget att, som ett led i en politik för att öka industriinvesteringarna, vidta åtgärder för att förbättra företagens soliditet. I vår partimotion om näringspolitiken och i samband med riksdagsbehandlingen av kapitalmarknadsutredningens förslag krävde vi från socialdemokratisk sida att omgående skulle få ett rejält medelstillskott för att långsiktigt kunna planera sin verksamhet. Vi föreslog att ytterligare skulle överföras till dess förvaltning, men den borgerliga majoriteten motsatte sig förslaget. Vi upprepar nu detta krav. Vi hävdade också att allmänna pensionsfondens möjligheter till engagemang inte borde begränsas på det sätt som regeringen föreslagit. Fjärde fondstyrelsen har i en del fall gjort större placeringar än begränsningsregeln skulle medge. Det torde vara svårt att påvisa några som helst nackdelar med detta. I realiteten kommer flertalet större engagemang att äga rum efter direkta överenskommelser med vederbörande företag. Begränsningsregeln skulle förhindra även sådana engagemang som de berörda företagen finner nödvändiga för sin utveckling. Vår begäran att skulle avvisa förslaget om restriktionen beträffande fjärde AP-fondens engagemang i enskilda företag avslogs av . Vi upprepar nu detta förslag. Vi har också tidigare begärt att regeringen skall framlägga förslag till en bestämmelse i reglementet angående allmänna pensionsfondens förvaltning som uttryckligen ålägger fondstyrelsen att fästa vikt vid de anställdas synpunkter inför beslut om engagemang. Det ansvar som är förknippat med fjärde fondstyrelsens engagemang i nyemissioner gör att styrelsens beslut härom självfallet bör baseras på ett allsidigt utredningsmaterial. En särskilt betydelsefull faktor vid beslutsfattandet måste vara hur de anställda i berörda företag bedömer de investeringar som fondstyrelsen överväger att göra. Vi menar från socialdemokratisk sida att fondstyrelsen bör fästa särskild vikt vid de anställdas synpunkter. Regeringen bör lägga fram förslag till en bestämmelse i reglementet angående allmänna pensionsfondens förvaltning sorn uttryckligen ålägger fondstyrelsen detta. De mindre och medelstora företagen redovisade vi från socialdemokratisk sida i en partimotion ett brett åtgärdsprogram för de mindre och medelstora företagen som en integrerad del av en offensiv industripolitik. Huvudlinjen i förslagen var att stärka samhällets resurser för att i samarbete med företagsledningar och anställda möta småföretagens praktiska problem och ta till vara deras speciella utvecklingsmöjligheter. På några punkter lyckades vi få majoritet för våra förslag i . Det gällde exempelvis förslagen om en förstärkning av de regionala utvecklingsfondernas utlåningskapacitet med 300 milj. kr. och om att en försöksverksamhet med särskilda utvecklingsbolag på länsnivå skulle startas. På flertalet punkter gick emellertid den borgerliga majoriteten emot våra förslag. redovisade i en utredningsrapport (Småföretagandet i blickfånget SIND 1979: 10), erfarenheter från en konferens med deltagande av bl. a. företrädare för de mindre och medelstora företagen och deras organisationer. Rapporten understryker behovet av ett samlat åtgärdsprogram grundat på praktiska erfarenheter för de mindre och medelstora företagen. Enligt vår uppfattning ger utred ningsrapporten, liksom kontakter med de socialdemokratiska småföretagarorganisationerna, stöd för den syn på småföretagspolitiken och de konkreta förslag som vi lade fram . Ett område där de mindre och medelstora företagen har särskilt goda förutsättningar är vid utvecklingen av nya produkter. De är avpassade för produktion i liten skala, vilket är fördelaktigt under inkörningsskedet för en ny produkt. De är ofta mer flexibla än större företag. uppstår emellertid i mindre företag ofta problem i samband med utvecklingen av nya produkter. Det tar ofta att utveckla och på marknaden introducera nya produkter, vilket kan medföra finansiella påfrestningar. Enligt industriverkets rapport är svårigheterna att få finansiellt stöd särskilt stort i de tidigare skedena av produkduktutvecklingsprocessen. Andra problem kan hänga samman med de mindre företagens brist på egna resurser för forskning, design eller utvärdering av en produkts marknadsmässiga möjligheter. Det senare måste självfallet i utomordentligt hög grad beaktas vid utveckling av nya produkter. Det finns alltså ett behov av samhällsinsatser för att komma till rätta med dessa olika slags problem i samband med produktutveckling inom mindre företag. Enligt socialdemokratisk uppfattning bör det vara de regionala utvecklingsfondernas uppgift att svara för en mer allmän service till företagen i produktutvecklingsfrågor och att också genom en uppsökande verksamhet initiera produktutveckling i företag. Fondernas insatser i varje enskilt företag måste bli ganska begränsade. I ett nästa steg måste därför fondens uppgift bli att hjälpa företaget att finna en lämplig konsult eller att förmedla kontakter med andra samhällsorgan, exempelvis STU. I vår partimotion föreslog vi en försöksverksamhet med till de regionala utvecklingsfonderna knutna utvecklingsbolag. Dessa bolag skulle ha till uppgift att initiera och aktivt delta i hela utvecklingsprocessen av en idé till färdig produkt. De skulle ha möjligheter att sätta in betydande resurser personella och finansiella i enskilda projekt och att därvid gå in med ägarkapital i de företag som utvecklar en produktidé. Som tidigare nämnts beslöt att två sådana utvecklingsbolag skulle startas det ena i , det andra i . Som grundkapital anslogs till vartdera bolaget 5 milj. kr. En utredning beträffande de mer preciserade formerna för bolagens organisation och verksamhet pågår f. n. inom . Vi förutsätter att regeringen slutför detta arbete så att bolagens verksamhet kan komma i gång. En fråga som därvid måste få sin lösning rör bolagens möjligheter att få tillgång till tillräckliga medel för projektverksamheten. Vi menar dessutom att ytterligare ett regionalt utvecklingsbolag nu bör inrättas. Den industriella utvecklingen i har inneburit mycket svåra problem. Behovet av en förnyelse av industrin i länet är utomordentligt stort. Många orter särskilt i östra domineras mer eller mindre helt av ett enda företag. Tillkomsten av ett regionalt utvecklingsbolag kan självfallet inte mer än till en mycket liten del motverka denna utveckling i länet som helhet. För enskilda orter kan ändå ett sådant bolag initiera en utveckling som kan få stor betydelse. Det är därför motiverat att ett regionalt utvecklingsbolag inrättas för . Vi föreslår att till bolaget anslås 10 milj. kr. i grundkapital och att för bolaget i övrigt skal gälla samma regler som för de två tidigare beslutade utvecklingsbolagen. Marknadsföringen är ett annat område där de mindre och medelstora företagen med samhällets stöd kan uppnå förbättrade resultat. Även här är det de regionala utvecklingsfondernas uppgift att genom en uppsökande verksamhet intressera företagsledningar och anställda för en ökad satsning på marknadsföring i de fall en sådan bedöms kunna bli framgångsrik. Fonderna skall också erbjuda företagen viss service i marknadsföringsfrågor och anvisa vilka andra former av samhällsstöd som finns att tillgå. Enligt socialdemokratisk uppfattning måste fondernas personella resurser också på detta område byggas ut. Företag utan tidigare erfarenhet av export drar sig ofta för att ta de risker som är förenade med exportsatsningar. Många företag saknar också resurser i form av exempelvis språkkunnande och kunskap om lagstiftning och affärspraxis utomlands eller om lämpliga agenter.