mot · G2022233 · 1979-03-22 00:00:00 — med anledning av propositionen 1978/79:119 om vissa frågor rörande forskning och forskarutbildning Under vår tids kunskapsexplosion har vetenskapen blivit en väsentlig betingelse för produktionsutvecklingen. Denna utveckling öppnar stora möjligheter för samhällelig, kulturell och ekonomisk utveckling. Dessa möjligheter bör användas för att tillfredsställa människornas sociala och kulturella behov. Men i kapitalismen, vilket utgör en del av, underställs vetenskapen och dess landvinningar monopolens intressen. Den statsmonopoiistiska kapitalismens kris, som vi f. n. upplever mycket starkt i , kommer till uttryck även inom vetenskapen och forskningen. Dessa existerar ju inte isolerade från det samhälleliga livet i övrigt. Den grundläggande motsättningen mellan produktionsmedlens privata ägande och produktivkrafternas samhälleliga karaktär kommer, inom vetenskapens och forskningens område, till uttryck i att forskningens målsättning huvudsakligen blivit förverkligandet av monopolens egna behov. Därmed har inte forskningen kunnat tillfredsställa och lösa de aktuella problem som vårt land brottas med. Regeringens proposition 1978/79:119 är ytterligare ett bevis på försök att tillfälligt skjuta undan de existerande och ständigt fördjupade motsättningarna mellan å ena sidan den arbetande befolkningens krav och å andra sidan de krav som monopolen genom sina företrädare ställer. Dessa försök är på förhand dömda att misslyckas. Propositionen gör inget avsteg från den linje som den nuvarande borgerliga regeringen och dess företrädare i representerar. Med halvdana försök att bl. a. något ändra forskningsorganisationen, försök att förbättra informationen om forskningen samt påverka initiering av forskningen och rekryteringen till forskarutbildningen strävar man efter att dölja att man i verkligheten inte är beredd på att satsa mera på forskning och att verkligt demokratiskt inflytande inom forskningen inte kommer att öka. I stället är propositionen en fortsättning till högskolereformen (H-75), vars negativa följder börjar än klarare komma till synes: utbildningens kvalitet sjunker, allt färre studerande (relativt sett) fullföljer sina studier, den mycket snäva rekryteringen till högskolan fortsätter, de studerandes och lärarnas inflytande över undervisningens innehåll och målsättningar har minskat, det forskningsarbete som i landet bedrivs (speciellt den samhällsvetenskapliga och teknologiska forskningen) har inte utvecklat sig i den mån att samhällets egna problem, t. ex. strukturkrisen, ens enligt regeringens tycke skulle kunna lösas med hjälp av det egna landets forskare och forskningsarbete. 1 stället beställs sådant forskningsarbete utifrån. Ett fleretal alarmerande uppgifter och rapporter beskriver det svåra läge som forskningen, speciellt den samhälleliga forskningen, befinner sig i: - antalet avlagda forskarexamina har blivit färre, fast kraven har sänkts, - en stor del av den naturvetenskapliga och även samhälleliga forskningen styrs av militärindustriella komplex; främmande makter bedriver militär forskning, liksom de inhemska monopolen utan någon som helst demokratisk kontroll, - ett uttryck för den inhemska forskningens ställning är också det att staten anlitar utländskt forskningscentrum för att därigenom kunna lösa strukturkrisen i landet, - ur offentliga medel bekostad forskning utnyttjas till monopolens produktutveckling i konkurrerande syfte, - forskarnas tillträde till arbetsplatserna förhindras. Enligt propositionens förslag kommer beslutsfattandet om forskningen och dess inriktning inte att demokratiseras, utan forskning beslutas fortfarande högt ovanför forskarnas huvud i olika korporativa organ eller, som utbildningsministern uttrycker det: i val av problemområde som bör belysas är det angeläget att stärka inflytandet från andra grupper än forskarna själva. Vi menar däremot att man bör stärka forskarnas inflytande så att forskning inte kan bindas till intressen utifrån. De som forskningen direkt berör får inflytande i den genom offentliggörande av all forskning som bekostas av offentliga medel samt genom demokratisk kontroll av forskningen. Denna kontroll bör i sista hand ligga hos och regeringen och inte hos olika partssammansatta organ. Forskningens direkta styrning från myndigheterna (den s. k. sektorsprincipen) bör avvisas. Om näringslivet får ökat inflytande i forskningens initiering, som citatet ovan tyder på, kommer detta onekligen att innebära att man med statliga medel även i fortsättningen bekostar monopolens forskningsverksamhet. Genom demokratisk kontroll av forskning kan även sådant farligt utnyttjande av forskning och forskarresurser, som har skett, undvikas. Vi hänvisar till att svenska forskarresurser har utnyttjats bl. a. till främmande makters militära forskning. Antalet studerande i kurser på sådan nivå som leder till behörighet för forskarutbildning är för de filosofiska fakulteternas del en av de faktorer som påverkar rekryteringen till forskarutbildning. Den minskade rekryteringen till sådana kurser är oroande, konstaterar utbildningsministern. Även antalet avlagda forskarexamina har minskat : /72 avlades 1 309 forskarexamina, /77 enbart 752. har antalet examina inom samhällsvetenskapliga fakulteter sjunkit ännu kraftigare, från 294 till 106, och inom matematisk-naturvetenskapliga fakulteter från 365 till 185. För att bryta denna negativa tendens föreslår propositionen inga verkliga förbättringar som kunde betyda en reell föränd ring i situationen. Rekryteringen till forskarutbildningen bör breddas och ökas. I detta syfte bör kraftfulla åtgärder vidtas redan i den grundläggande utbildningen. F. n. är studenternas ekonomiska situation ohållbar, studiestödet har urholkats till den grad att flertalet studenter är tvingade att förvärvsarbeta vid sidan av och på bekostnad av sina studier. Studenternas framtida arbetsmöjligheter är inte tryggade, avsaknaden av tillräcklig teoretisk grundutbildning gör att studenterna saknar framtida perspektiv, då de inte förstår samhällets utvecklingslagar. Studenterna får inte stödundervisning och handledning i de moment där de har svårigheter. Och slutligen har undervisningens kvalitet försämrats allvarligt . Dessa omständigheter måste med det snaraste rättas till. För behörighet till forskarutbildning bör även krävas studier omfattande minst 120 poäng med tre terminers heltidsstudier i det ämne/den sektor som forskarstudierna huvudsakligen berör. På de linjer där undervisning på denna nivå (motsvarande 60 poäng) inte existerar bör påbyggnadslinje inrättas. Utbildningens målsättning i påbyggnadsutbildning bör inte begränsas till snäva yrkesmässiga ramar. De forskarstuderandes arbetsvillkor och -möjligheter bör väsentligen förbättras. F. n. bedriver största delen av de forskarstuderande sitt forskningsarbete vid sidan av förvärvsarbete, dvs. de saknar utbildningsbidrag. Nivån på utbildningsbidraget är alldeles för låg. Alla forskarstuderande bör erhålla utbildningsbidrag, vars storlek bör höjas. Onödiga hinder för forskningens genomförande bör undanröjas. Forskarna bör garanteras tillträde till bl. a. arbetsplatserna, vilket vi närmare har behandlat i vår motion äng. forskning i samhället. En väsentlig fråga för forskningen i landet är det internationella utbytet av forskning och forskningsresultat. Det nuvarande utbytet är starkt begränsat till att huvudsakligen omfatta de kapitalistiska länderna. Forskningsresultat i andra länder kan ha stor betydelse för ett lands, speciellt ett litet lands, framtida utveckling, där forskningsresurserna är begränsade. Nya landvinningar och innovationer kan påtagligt påskynda utvecklingen. Detta förutsätter naturligtvis utbyte av erfarenheter och samarbete med andra länder. utbyte på forskningens och vetenskapens område med de socialistiska staterna, främst med , kan betecknas som litet. Någon aktivering i denna utveckling kan dock konstateras. Men många möjligheter står outnyttjade. De socialistiska staterna utgör ett levande exempel på hur vetenskapens rön kan användas till att tillfredsställa människornas sociala och kulturella behov. Erfarenheterna av uppbyggandet av en socialistisk ekonomi i och andra socialistiska länder visar med all tydlighet vetenskapens enorma möjligheter att förbättra människornas sociala tillvaro och även hur denna uppgift är beroende av samhällets sociala organisation. dessa länder skapas det möjligheter till ett snabbt och oförhindrat förverkligande av många för samhället nödvändiga projekt. Den förnuftiga koncentrationen av kapitalinvesteringar till de viktigaste och mest avgörande områdena inom ekonomi och vetenskaplig forskning bestäms också med utgångspunkt i samhällelig ändamålsenlighet och inte av profithunger av privat natur. Under socialistiska förhållanden är exempelvis konkurrerande firmors hemliga uppköp och undanhållande av nya patent och industrispionage otänkbara. I och andra socialistiska länder bedrivs en planmässig utbildning av vetenskapliga och tekniska specialister i exempellös omfattning. I fanns 1,3 miljoner forskare - en fjärdedel av världens samtliga forskare - antalet högskolestuderande var 1976/77 5 miljoner, antalet forskningsinstitutioner uppgick till 5 300. Över 4 miljoner människor arbetar inom forskningssektorn. finns det i landet ingen som helst arbetslöshet, således inte heller bland forskare eller forskarstuderande. Utbildning är gratis, likaså fortbildning och omskolning. Vetenskapliga landvinningar publiceras i tidskrifter i tusentals exemplar. gick hela till socialkulturella ändamål, när däremot utgifter till försvaret uppgick till . I förening med planekonomin ger allt detta möjlighet att snabbare införa vetenskapens senaste rön i produktionen, utvidga experimentarbetena på fabriker och farmer, föredömligt organisera spridningen av vetenskapligteknisk information över hela landet och i ännu högre grad utnyttja internationella erfarenheter. Och häri ligger också vetenskapens växande roll som direkt produktionskraft. Som exempel på det internationella samarbetets möjligheter och utsikter kan man nämna de sovjetiska och amerikanska kosmonautemas gemensamma rymdflygning 1975. Därmed torde det stå klart vilka fördelar som skulle uppstå, om det vetenskapliga samarbetet mellan och de socialistiska staterna utvidgades. 1 detta syfte föreslår vi att regeringen främjar forskarutbyte, forskningssamarbete samt utbyte av vetenskapligt material med de socialistiska staterna, främst med . Vi föreslår också regeringen att utöka informationen om det vetenskapliga arbetet i de socialistiska länderna i form av publikationer samt öka spridningen av vetenskapliga publikationer från de socialistiska länderna. I t. ex. ger man ut vetenskapliga publikationer på de största västerländska språken, såsom engelska, tyska, franska osv. Med det anförda hemställs att med anledning av propositionen 1978/79:119 beslutar uppdra åt regeringen att genomföra riktlinjer så att 1. forskarnas frihet och inflytande över forskningens initiering bevaras och stärks, 2. demokratisk kontroll, som i sista hand ligger hos , över forskningen garanteras, varigenom de grupper som forskningen direkt berör bör få insyn i forskningsarbete och -resultat, 3. monopolens och de militärindustriella komplexens styrning och koppling till forskning i högskolorna upphör; statlig finansiering av monopolens forskningsverksamhet upphör; högskolornas eller den statligt bekostade forskningens deltagande i forskning som tjänar militärindustrin förhindras; statliga forskningsanslag fördelas genom högskolor, statliga forskningsanstalter och offentliga fonder, 4. forskarnas och forskarstuderandenas tjänster i högskolorna ökas, 5. forskarnas och forskarstuderandenas arbetsmöjligheter och arbetstrygghet förbättras och alla forskarstuderande ges utbildningsbidrag, vars storlek bör höjas, 6. grundforskningens ställning garanteras och stärks, 7. rekrytering till forskarutbildning breddas, varvid kraftfulla åtgärder för undervisningens förbättring vidtas, 8. forskarnas tillträde till arbetsplatserna lagstiftningsvägen garanteras, 9. vetenskapligt samarbete, forskarutbyte, utbyte av forskningsresultat med de soicialistiska staterna, i enlighet med beslut av konferensen för europeisk säkerhet och samarbete, ökas, 10. publicering av forskningsresultat och spridning av vetenskapliga publikationer från de socialistiska länderna ökas.