mot · G2022465 · 1979-04-17 00:00:00 — 1978/79: 2465 av m. fl. med anledning av propositionen 1978/79: lil om åtgärder mot krångel och onödig byråkrati m. m. Vid trepartiregeringens tillträde igångsattes ett omfattande utredningsarbete i syfte att minska krångel och onödig byråkrati i vårt samhälle. Mötet mellan människan och myndigheterna måste bli mjukare. Den nu framlagda propositionen baserar sig i huvudsak på det arbete som då igångsattes. Själva uppläggningen av propositionen skedde i samråd mellan och de två övriga regeringspartierna . Den framlagda propositionen följer i stort de linjer som då drogs upp inom trepartiregeringen. På några områden vill emellertid anföra synpunkter som avviker från vad som kommer till uttryck i propositionen eller som saknas där. Varför uppkommer byråkrati? I propositionen saknas en uttalad definition av begreppet byråkrati samt en diskussion om varför den uppkommer. Vi anser att en klarare begreppsdefinition skulle underlätta en framgångsrik bekämpning av den onödiga byråkratin. Brist härpå leder ibland till överdrivna försvarsreaktioner hos de befattningshavare som sysslar med administrativa uppgifter. Det är angeläget att framhålla att allmänhetens reaktion mot onödig byråkrati i första hand riktar sig mot bestämmelserna som sådana och inte mot de tjänstemän som har att tillämpa dem. Det är således angeläget att framhålla att avbyråkratiseringsåtgärder inte riktar sig mot några enskilda människor och deras sätt att sköta sina arbeten. I stället torde det vara så att avbyråkratisering medför en effektivare handläggning av ärenden i den offentliga apparaten vilket också är ägnat att ge de offentligt anställda en större arbetstillfredsställelse. Byråkrati är inget entydigt begrepp. Det är därför enligt vår mening riktigt att ge de företeelser man i detta sammanhang vill motverka beteckningen onödig byråkrati. Därigenom klargörs också att vissa former av fungerande byråkrati i betydelsen effektiv förvaltning är nödvändiga för att ett modernt samhälle skall kunna fungera. Ett avgörande skäl till att byråkrati uppkommer i vårt samhälle är, vilket också framgår av propositionen, att rättvisa och likabehandling av medborgarna eftersträvas. Olika människor skall i likartade situationer behandlas på ett likvärdigt sätt. Lagar skall tillämpas på samma sätt över hela landet. Ekonomiska förmåner skall utgå till medborgarna 1 1978/79. 1978/79: 2465 efter rättvisa principer som fusk och andra oegentligheter skall effektivt motverkas. Speciellt i uppbyggnadsskedet av ett nytt offentligt verksamhetsfält är det vanligt att de som har att handlägga åtgärderna ser att problem uppstår av sådan art som inte var förutsett vid reformbeslutet. I ett sådant läge efterfrågar i allmänhet ansvariga befattningshavare riktlinjer från central nivå. I allmänhet ges också sådana för att främja en enhetlig tillämpning i hela landet. Vi vill inte förneka att detta kan vara ett nödvändigt handlingssätt i många fall. Den onödiga byråkratin uppstår när ett komplicerat system av detaljbestämmelser upprätthålles långt efter det att uppbyggnadsskedet är avslutat och verksamheten har vunnit stadga och funnit sina former. I det fortsatta utredningsarbetet på detta område är det angeläget att detta förhållande uppmärksammas och att former utvecklas för att avveckla onödig detaljreglering. Centralisering är en god grund för utveckling av onödig byråkrati. Det har varit lätt att utveckla centraliserade rikstäckande lösningar på uppkommande problem i vårt land. har stora geografiska avstånd och skiftande naturförhållanden samt starka skiftningar i befolkningsunderlaget i skilda delar av landet verkat för utveckling av decentraliserade lösningar. En uråldrig regional och lokal självstyrelsetradition har verkat i samma riktning. Den kommunala självstyrelsen, som är garanterad i grundlag, har en unikt stark ställning. Det måste dessvärre konstateras att centraliseringstendenserna har varit utomordentligt starka under framför allt efterkrigstiden. Många reformer har formats efter centrala mallar. Exempel kan hämtas från skolans område. Kommunsammanläggningarna genomfördes tvångsvis utan att konsekvenserna för den lokala självstyrelsen närmare beaktades. har aktivt motarbetat centraliseringstendenserna i samhället. Själva det faktum att regeringen nu framlägger förslag på grundval av decentraliseringsutredningens arbete måste betraktas som en framgång för arbete. Vidgade möjligheter att på lokal och regional nivå handlägga och avgöra ärenden är av central betydelse för ett framgångsrikt arbete i syfte att bekämpa krångel och onödig byråkrati. Om uppgifterna dessutom läggs på kommunala organ innebär det att fungerande system finns för aktivt medborgarinflytande genom kommunala förtroendemän av vilka politiskt ansvar kan utkrävas i allmänna val. Om avgörandet i skilda frågor lägges på lokal eller regional nivå innebär det också ofta att lokala, fysiska och ekonomiska omständigheter är direkt bekanta för beslutsfattaren. Detta kan medverka till att minska den pappersexercis som i allmänhet belastar ärenden som avgöres centralt. anser decentralisering vara en så värdefull metod att mot 1978/79: 2465 verka krångel och onödig byråkrati att bör uttala ett decentraliseringsmål för statsförvaltningens arbete. Detta bör komma till uttryck exempelvis i den allmänna verksstadgan. Genom vidgad förtroendemannamedverkan kan krångel och onödig byråkrati motverkas. I den kommunala beslutsprocessen är förtroendemannamedverkan väl utvecklad. I statliga organ på central och regional nivå finns ofta förtroendevalda med i beslutsapparaten men deras roll är beskuren. Förtroendemannamedverkan i de centrala ämbetsverken är av särskilt stor vikt. Dessa kan såsom företrädare för allmänheten genom att lägga icke-professionella synpunkter på utformningen av verksamheten medverka till att regler och bestämmelser blir mindre krångliga. Det är också anledning att i detta sammanhang erinra om att förekomst av många förtroendevalda i våra kommuner underlättar kontakterna med samhällsapparaten i stort. Den som har ett förtroendeuppdrag vinner efter hand erfarenhet av samhällets sätt att fungera vilket gör vederbörande väl skickad att hjälpa andra människor med deras kontakter med administrationen. Fler människor kommer att känna någon som kan hjälpa dem till rätta vilket gör att färre kan karaktäriseras som politiskt fattiga i den mening som låginkomstutredningen en gång angav. Den starka sektoriseringen som präglar svensk statsförvaltning verkar stimulerande på utvecklingen av krångel och onödig byråkrati. I ärenden som av den enskilde upplevs som ett sammanhållet helt kan det ofta bli nödvändigt att vända sig till flera olika organ. får den enskilde dessutom vända sig till ett och samma organ i samma ärende efter att ha inhämtat delbeslut från andra organ. Exempel härpå kan hämtas från bostadsbyggandets område. Byggnadslov ges av . Lantmäteriet ansvarar för fastighetsbildningen. skall ge tillstånd till vatten- och avloppsinstallationer. Ett särskilt kommunalt förmedlingsorgan hanterar frågan om statliga lån. Det är angeläget att myndigheterna aktivt verkar för att samordna handläggning av ett ärende som av den enskilde upplevs som sammanhållet. En annan källa till krångel och onödig byråkrati är att vissa myndigheter väljer att beteckna dokument som syftar till att förmedla råd och erfarenheter som anvisningar. Genom normalt svenskt språkbruk forti /79. 1978/79: 2465 medlas därmed intryck av större bundenhet än vad som är förenligt med de författningar som reglerar verksamheten. Enligt vår mening bör beteckningen allmänna råd nyttjas i alla de fall då innehållet inte är av bindande karaktär. Genomgång av statliga verk uppdrogs åt en särskild arbetsgrupp att göra en genomgång av verksamhet och organisation. Resultatet av gruppens arbete föreligger . Betydande förändringar föreslås som leder fram till ett minskat personalbehov vid styrelsen på ca 310 tjänster. Detta innebär en minskning med en tredjedel i förhållande till dagsläget. förbereddes också en liknande genomgång i fråga om . Denna har påbörjats. Genomfört och påbörjat arbete av denna art kan enligt vår mening tillåtas bilda mönster för fler initiativ av liknande slag. och planverket torde kunna utgöra exempel på organ som kan krympas om minskad centralstyrning åstadkommes genom omfördelning av uppgifter till lokal och regional nivå. Det är också angeläget att verken inom sig tar initiativ för att åstadkomma större effektivitet och bättre service till allmänheten. översyn av sin verksamhet, inklusive reglerna för bostadsbidragen (förenklingsutredningen) kan lyftas fram som ett efterföljansvärt initiativ av denna art. Krångliga eller onödiga blanketter kan kanske rensas bort. Formerna för kontakter med allmänheten kan utvecklas. Krångliga handläggningsrutiner kan ersättas av mer effektiva. Det är angeläget att myndigheterna stimuleras till att hålla fortlöpande uppmärksamhet på krångel och onödig byråkrati, exempelvis i form av verksintern revision och översyn av den art som genomfört. Vad här anförts om värdet och behovet av översyn av hela verk och stimulans till verksintern revision och översyn är av sådan vikt att det bör föranleda ett uttalande i frågan. Som exempel på ett område där överdrivna centraliserade styrningsambitioner utvecklats med kraft vill vi särskilt nämna den fysiska riksplaneringen. Denna har efterhand givits en sådan utformning att berättigade farhågor för en onödig byråkratisering måste resas. Avsikten var från början att utveckla en planering för hur riksintressanta fysiska miljöer skulle kunna skyddas. Efter hand har emellertid verksamheten fått en sådan omfattning att den i princip tenderar att bli en Wfaomfattande fysisk planering. Denna utveckling medverkar till att göra den rättsliga grunden för verksamheten oklar. Trepartiregeringen var medveten om detta förhållande. I regeringsbeslut om den 1978/79: 2465 fysiska riksplaneringen (; PM ) anföres därför: Verksamheten med fysisk riksplanering sker utan att dess former har lagfästs. De verksamhetsanknutna och geografiska riktlinjer som har antagits av har således inte getts lagform. Den fysiska riksplaneringen innebär ett förberedande kunskapsinsamlande samt överväganden av översiktlig art. De översiktliga bedömningar som sker i anslutning till denna planering utgör en del av förberedelserna till beslut i detalj. Härvid är riktlinjerna för hushållning med mark och vatten att betrakta som vägledande men inte rättsligt bindande för myndigheterna. Vid beslut i detalj måste således gällande lagstiftning, t. ex. byggnadslag, naturvårdslag, skogsvårdslag osv. Det är angeläget att berörda myndigheter noga beaktar detta förhållande. Beslut i det enskilda fallet kan alltså inte fattas enbart under hänvisning till överväganden i den fysiska riksplaneringen utan ett beslut måste i varje särskilt fall baseras på tillämpligt lagrum i berörd lagstiftning. Folkpartiregeringen har därefter i beslut län för län presenterat detaljerade synpunkter på hur en lång rad konkreta miljöer i landet skall planeras. Följande citat kan hämtas ur länsbeslutet för län: Det utredningsområde för fritidsbebyggelse som har lagts ut inom Östskåneområdet i , och kommuner bör omprövas. Restriktivitet bör iakttas med att tillåta spridd bebyggelse, såväl fritidsbebyggelse som permanentbebyggelse. har föreslagit ett område för ytterligare fritidsbebyggelse vid . Med hänsyn till friluftslivets intressen i området bör planerna på bebyggelse omprövas. I fråga om ger folkpartiregeringen synpunkter på hur , och kommuner skall utforma sin fritidsbebyggelse. Vissa kommuner bör se över sina markdispositionsplaner, anser regeringen vidare. När regeringen ger råd och synpunkter av den ovan citerade arten medför det i allmänhet att det skapar osäkerhet hos de underlydande organ som har att handlägga frågorna. I hägnet av osäkerhet och tvekan utvecklas en långdragen och komplicerad beslutsprocess. Ytterst blir det den enskilde som kommer i kläm. Utvecklingen av den fysiska riksplaneringen till den omfattning den nu har erhållit, inte minst genom regeringens länsvisa beslut, kan medföra att ortsbefolkningens engagemang för hembygdens natur- och kulturmiljö går förlorat i skuggan av utvecklingen av en tung byråkratisk process. De människor som skall bo och verka i en bygd måste vara de som är mest angelägna om att värna miljövärdena. Den fysiska riksplaneringens hittillsvarande utveckling präglas av en övertro på möjligheterna att ersätta lokalt engagemang och ansvar med riktlinjer och direktiv 1978/79: 2465 från centrala organ med begränsad kännedom om verkliga lokala förhållanden. Det kan också ifrågasättas om den karaktär den fysiska riksplaneringen har fått står i överensstämmelse med den form var redo att ge den när beslut om fysisk riksplanering togs. Det är angeläget att en annan utveckling påbörjas. Dessa synpunkter bör bl. a. beaktas vid utformningen av en ny planlagstiftning. Genom bestämmelserna om statsbidrag till kommunala daghemsplatser försöker statsmakterna påverka i vilka proportioner platser skall erbjudas för hel- respektive deltidsomsorg. I propositionen föreslår regeringen en viss uppmjukning av den s. k. tvåtredjedelsregeln. , som belyst frågan (Ds Kn 1978: 3), påpekar att regeln förhindrar ett effektivt utnyttjande av platserna. delar kommitténs uppfattning i denna fråga. En övergång till annat system som bättre främjar hushållning med knappa resurser och medger bättre lokal anpassning bör därför äga rum. I lagen om hotell- och pensionatsrörelse (SFS 1966: 742) regleras hotellgästs skyldighet att fylla i en särskild blankett med vissa personuppgifter. Uppgifterna skall förvaras i form av gästförteckning och på anfordran hållas tillgänglig för polismyndighet (§§ 13 15). Dessa bestämmelser gäller inte bara hotell och pensionat utan även s. k. stugbyar. I fråga om de senare förefaller lagens regler om gästkontroll vara helt överflödiga. Upplåtelse sker nämligen regelmässigt genom uthyrning varvid ett hyreskontrakt upprättas. Hyreshandlingarna skall ingå i rörelsens bokföring och förvaras där som de särskilda blanketterna för gästkontroll. En onödig dubblering av handlingar uppstår således. Inte heller den lagreglerade gästkontrollen i regelrätt hotell- och pensionatsrörelse synes ha en särskilt meningsfull utformning i dagens läge. Med den omfattning som gästförteckningarna har utgör de inget särskilt värdefullt underlag för polisens spaningsarbete. Möjligheterna att den vägen uppspåra brottslingar är helt försumbar. De ovan redovisade synpunkterna leder fram till ett krav att avskaffa systemet med lagreglerad gästkontroll av svenska medborgare eftersom hotellen kan förutsättas klara upprättandet av tillförlitliga gästförteckningar på egen hand. Vi förutsätter att vederbörande utskott utarbetar erforderliga förslag till ändringar i lagtexten. 1978/79: 2465 Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att uttalar att de statliga myndigheterna bör verka för decentralisering av beslutsfattande till regional och lokal nivå, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförs om behovet att utveckla former för avveckling av onödig detaljreglering, 3. att som sin mening uttalar att myndigheterna aktivt skall verka för samordnad handläggning av ärende som av den enskilde upplevs som sammanhållet, 4. att uttalar att beteckningen allmänna råd skall nyttjas i de fall innehållet i myndighetsdokument inte är av bindande karaktär, 5. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförs om a) översyn av hela statliga verk, b) initiativ till verksintern översyn av rutiner och regler, 6. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförs om inriktningen av den fysiska riksplaneringen, 7. att hos regeringen anhåller om förslag till ändrade bestämmelser om statsbidrag till barnomsorg i enlighet med vad som anförs i motionen, 8. att upphäver lagreglerna om gästkontroll för svenska medborgare vid hotell, pensionat och stugbyar. () MAJ () () . ÅSLING (c) H. () ()