mot · G2021843 · 1979-01-25 00:00:00 — om ett program för vård av alkohol- och narkotikamissbrukare m. m. Alkohol- och narkotikamissbruket är samhällets största sociala problem. Alkoholens och narkotikans socialt nedbrytande inverkan på speciellt ungdomar är så allvarlig att åtgärder mot missbruket måste intensifieras och spänna över alla delar av samhället. Trepartiregeringen lade fram två olika propositioner med förslag om väsentligt ökade insatser mot alkohol- och narkotikamissbruket. Propositionerna antogs sedermera av . Propositionen 1976/77:108 om alkoholpolitiken innehöll ett alkoholpolitiskt program och förslag till samordnade insatser mot alkoholmissbruket, vilka syftade till en begränsning av den totala konsumtionen för att därmed kunna minska missbruk och skador. 1 propositionen 1977/78:105 lades fram ett samlat förslag till insatser mot narkotikamissbruket, varvid huvudvikten lades på en kraftig utbyggnad av vårdresurserna. I propositionen 105 fastslogs följande målsättning: Grundvalen för kampen mot narkotikamissbruket måste vara att samhället inte kan godta något annat bruk av narkotika än det som är medicinskt motiverat. Allt annat bruk är missbruk och måste med kraft bekämpas. I samhällets alkoholpolitiska program är det övergripande målet att begränsa totalkonsumtionen av alkohol. Kampen mot narkotikamissbruket får inte begränsas till att enbart minska dess förekomst, utan måste syfta till att eliminera missbruket. Narkotikamissbruket kan aldrig accepteras som en del av vår kultur. Samhällets hårda reaktion mot narkotikabrottslighet framgår klart i lagstiftningen. Grovt narkotikabrott är ett av de allvarligaste brott som man kan begå enligt svensk lagstiftning. Även andra narkotikabrott betraktas som allvarliga. Det är med dessa målsättningar som kampen måste föras för att bekämpa missbruket. Såsom framhölls i propositionen 105 kan både alkoholmissbruk och narkotikamissbruk vara uttryck för psykiska och sociala svårigheter, där orsaken ofta är att söka i samhällets egna brister. För att komma till rätta med dessa allvarliga problem måste de sociala bristerna i samhället angripas. Otillräcklig sysselsättning, otillfredsställande boende- och fritidsmiljöer och olika utslagningsmekanismer är exempel på negativa faktorer som kräver motåtgärder. efterkrigstiden inriktats på att generellt öka den personliga tryggheten, förbättra försörjningsmöjligheterna och bättre anpassa arbetslivet till människan. De åtgärder som vidtagits har bl. a. fört med sig en omflyttning mellan regioner, förändrade produktionssätt och nya boendeformer. Detta har skapat nya problem, såsom osäkerhet i ny miljö och bristande självtillit i nya förhållanden mellan människor, faktorer som kan leda till alkohol- och narkotikamissbruk. Ansträngningarna måste inriktas på att skapa ett öppnare samhälle med en djupare kontakt och gemenskap mellan människorna. Det är de förebyggande åtgärderna som hör till de viktigaste insatserna mot alla former av missbruk. Särskilda insatser behövs för att förverkliga arbetsmarknadspolitikens syfte att hålla arbetslösheten borta och att alla skall få ett meningsfullt arbete. Problemet är allra störst när arbetslösheten drabbar unga människor. Enligt måste därför omfattande åtgärder sättas in för att förhindra ungdomsarbetslöshet, t. ex. för att underlätta övergången från skola till arbetsliv. Därför bör och gymnasiets utbildning ge en bättre balans mellan teori och praktik, krav som förs fram i partiets skolmotion. En viktig uppgift är att öka medvetenheten hos allmänheten om problemets omfattning och allvar. I det sammanhanget spelar informationen en betydelsefull roll. Efter många års utredningsarbete togs genom alkoholpolitiska beslut ett stort steg framåt i det preventiva arbetet genom satsningen på information. Enligt vår uppfattning och såsom bl. a. framhölls i nämnda propositioner bör informationen understryka den fara för skador som ligger i bruket av alkohol och narkotika. Även information som ger kunskap om alkoholens och narkotikans verkningar från fysiologiska och psykologiska synpunkter är nödvändig. Detta gäller i särskilt hög grad för upplysningen till ungdom. Vidare bör informationen betona vikten av helnykterhet under uppväxtåren och i särskilda situationer, t. ex. i trafiken, i arbetslivet och under graviditeten. För informationsverksamheten är folkrörelserna, inte minst ungdomsorganisationerna, ett viktigt instrument. finns ej utarbetade modeller för hur en lämplig vårdkedja bör byggas upp inom missbrukarvården. Det finns därför ett starkt behov av att klarlägga hur ett vårdprogram bör vara utformat. Därvid bör belysas sambandet mellan avgiftning vid sjukhus, rehabilitering vid sjukavdelning eller behandlingshem och eftervården och de sociala stödinsatserna för att hjälpa missbrukare till en normal livsföring. Behovet av ett vårdprogramunderlag understryks av de förändringar i vårdprocessen som kan bli följden av en ny sociallagstiftning och förhand lingarna beträffande huvudmannaskapet för nykterhetsvårdsanstalterna. Vi föreslår därför att hos regeringen begär utredning för att ta fram modeller till vårdprogram som bildar en sammanhängande vårdkedja. Det finns f. n. ingen lämplig utbildning för personal inom missbruksvården. Personal rekryteras med sjukvårdsutbildning på olika nivåer eller med socionomutbildning. I dessa utbildningar saknas specifika ämnen som gäller kunskaper om rehabilitering och stödinsatser för missbrukare av olika slag. Detta förhållande föranledde att dåvarande regeringen proposition om åtgärder mot narkotikamissbruket föreslog en speciell utbildning inom arbetsmarknadsutbildningens ram för personal som skulle arbeta i nystartade behandlingshem för narkotikamissbrukare. Utbildningen var inriktad på att åstadkomma särskilda vårdteam. Till huvudmännen utgår ett särskilt bidrag om av kursdeltagarnas lön . Medlen för denna utbildning upphör i och med innevarande budgetårs utgång. Enligt vår mening finns det skäl att låta denna speciella utbildning för personal inom missbruksvården fortsätta även under /80. Utbyggnaden av behandlingshemmen har fördröjts och är det svårt att rekrytera personal till missbruksvården. Vi föreslår därför att utbildning av personal för missbruksvården skall kunna ske under /80 inom en ram av 2 milj. kr. Förlängningen av denna utbildning bör även innebära att utbildningen vidgas till att omfatta personal för nykterhetsvården. Medlen bör rymmas under anslaget J 4. Bidrag till driften av vårdanstalter och inackorderingshem m. m. 1 socialutredningens principbetänkande (SOU 1974:39) liksom i slutbetänkandet (SOU 1977:40) fastslogs att principen om differentiering med hänsyn till olika yttre symtom borde överges inom institutionsvården. Vården och behandlingen av alkohol- och narkotikamissbrukare borde därför samordnas och en eventuell differentiering ske efter andra kriterier, t. ex. ålder. Detta principiella synsätt har fått ett mycket starkt stöd av olika remissinstanser. 1 nuläget utgår statsbidrag med skilda bidragsnivåer till vårdinrättningar för alkohol- och narkotikamissbrukare. En integration mellan de olika formerna av missbruksvård försvåras så länge som denna situation består. bör därför en integration uppnås inom missbruksvården. Vi anser att strävan till" att börja med bör vara att i bidragshänseende jämställa vården av alkohol- och narkotikamissbrukare. Under den övergångsperiod som kommer att fordras för att nå den integration vi eftersträvar måste de olika bidragen kvarstå, men de bör successivt jämnas ut. Regeringen bör till i samband med att förslag läggs fram till ny sociallagstiftning föreslå en plan för hur denna integration skall kunna ske för institutionsvården. Denna mening bör ge regeringen till känna. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att hos regeringen begär att förslag utarbetas till vårdprogramunderlag för missbruksvården, 2. att beslutar att utbildning av personal för missbruksvården inom arbetsmarknadsutbildningens ram skall få pågå intill utgången av /80 inom en ram av 2 milj. 3. att begär att regeringen lägger fram en plan för en integrering av institutionsvården.