mot · G2021387 · 1979-01-24 00:00:00 — Motion 1978/79:1387 av m. fl. om förstatligande av läromedelsproduktionen, m. m. Läromedelsutveckling och läromedelsproduktion fortsätter att vara ett problem för skola och samhälle. Visserligen kan objektiviteten i ett läromedel bli föremål för granskning genom försorg av en central läromedelsinformation. Men allvarliga skadeverkningar kan uppstå inte bara genom bristande objektivitet i det stoff som ingår i ett läromedel. Obalans när det gäller stoffets fördelning i läromedlet kan ge eleverna oriktiga föreställningar om olika företeelsers betydelse i ett större sammanhang. Ännu värre är det när läromedlen inte är anpassade till hela elevgruppens förutsättningar att tillägna sig stoffet. En tumregel brukar vara att det i en vanlig skolklass finns en spännvidd på fem årskurser mellan eleverna, varvid elevernas placering ständigt växlar från tidpunkt till tidpunkt och från ämne till ämne. Detta är lärarens ständiga dilemma: att uppleva sig inte räcka till för de behov av individualisering av undervisnigen som eleverna har. När sedan läromedlen inte lämnar stöd åt individualiseringssträvandena, riskerar många elever att i stor utsträckning lämnas åt sitt öde. Det skulle kunna vara möjligt att motverka och i varje fall försvaga centrala påbud på det pedagogiska området genom en långtgående decentralisering i val av undervisningsmetoder och läromedel ute i kommunerna. Valet av inriktning för undervisningen mellan elitiskt tänkande och inriktning på varje elevs speciella förutsättningar, så att studiegången gör det möjligt för varje elev att uppleva framsteg och stärkt självkänsla, är en politisk fråga, liksom om undervisningen skall ha klara målangivelser och vilka mål det i så fall skall gälla, eller om undervisningsprocessen skall vara ett mål i sig utan att speciella kunskapsmål eller färdighetsmål med sikte på kommande insatser i arbets- och samhällsliv skall vara styrande för skolans verksamhet. Oprecisa och luddiga formuleringar i den skolpolitik som majoritet fastlagt har återspeglat den oklarhet beträffande inriktningen som varit en förutsättning för breda majoriteter men som inte varit något stöd för skolans personal i dess arbete och som delvis förklarar den rådande krisföreteelsen. Kontakterna mellan skola, samhälle och arbetsliv måste utvidgas och intensifieras samt även alltmer omfatta diskussioner om undervisningsmetoder och läromedel. Detta är desto mera viktigt som det behövs en motvikt mot de korporativa tendenserna på skolområdet, där många frågor, vilka inte är att beteckna som 1978/79 1387-1395 1 1978/79. rena löne- och anställningsfrågor, avgörs efter förhandlingar eller samråd mellan som företrädare för kommunerna som arbetsgivare och lärarnas organistioner som löntagarparten. Frågor om undervisningsmetoder, läroplaner och läromedel, vilka i högsta grad är av politisk räckvidd, får inte undandras de politiska instansernas beslut. Men det finns en klar tendens att medan inflytande över skolans utveckling lokalt och regionalt avtar, ökar inflytande och, ännu mer, förbundets anspråk på inflytande. I spåren på strävanden att hålla tillbaka kostnadsutvecklingen och de ökade ekonomiska bördorna för kommunerna följer alltmer sammanhållna upphandlingar. Vad som är ändamålsenligt beträffande andra inköp behöver inte vara det när det gäller läromedel. Ett felaktigt, på centralt håll gjort, inköp av ett visst läromedel, som omfattar en stor del av landets kommuner, kan få stora negativa konsekvenser för undervisningen och för en betydande del av eleverna. Denna utveckling kan riksdag och regering inte göra något åt så länge nuvarande förhållanden och nuvarande ägarstruktur för läromedelsproduktionen existerar. Vad mera är: de skäl som anförts mot en ökad statlig andel av läromedelsmarknaden, nämligen en önskan om bibehållen konkurens mellan enskilda förlag och statliga förlag, bortfaller alltmer. om utsträckt totalupphandlingen till att gälla exempelvis av behovet för ett visst stadium och ett visst ämne med ett visst läromedel från ett visst förlag, försvinner det parallella utbudet av andra läromedel från andra förlag i det ämnet för det stadiet. Vi har vid tidigare riksdagar anfört skäl för att staten skall ingripa mot de tendenser till monopolisering av läromedelsproduktionen som sker på förlagssidan. Val av läromedel och undervisningsmetoder är en politisk fråga. Undervisningen och skolans verksamhet har bara att vinna på ett ökat engagemang hos inte bara skolans personal och eleverna utan också hos vuxna i deras roller som föräldrar och som verksamma i arbetslivet och samhällsbyggandet. Nya vägar bör därför prövas för att vitalisera dialogen med skolans folk när det gäller undervisningens inriktning, mål och metoder liksom valet av läromedel dels i samverkansorganen, dels i den offentliga debatten i varje kommun och rektorsområde. Mot bakgrund av vad som anförts föreslås att beslutar 1. att hemställa hos regeringen om åtgärder för förstatligande av läromedelsproduktionen, i första hand Studium, 2. att hemställa hos regeringen att tillsätta en utredning om formerna för att öka användarnas inflytande över läromedlens tillblivelse, anskaffande och användande samt om hur i detta avseende dialogen mellan de i skolan verksamma och företrädare för hem, arbetsliv och samhällsliv skall kunna vitaliseras. INGA (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) 1* 1978/79.