mot · G202306 · 1979-01-15 00:00:00 — av m. fl. om avveckling av sambeskattningen av förmögenhet skattepaket medförde individuell beskattning av makars inkomster. borttogs de gamla ortsavdragen som var gemensamma för makar, och i stället fick varje skattskyldig ett grundavdrag. Beskattningen av förmögenhet sker dock alltjämt efter sambeskattningsprincipen. Bestämmelserna är så utformade att den beskattningsbara förmögenheten beräknas gemensamt inte bara för makar utan också för föräldrar och barn och dessutom - fr. o. m. taxering - gemensamt för fosterföräldrar och fosterbarn. 1 motsats till den gamla sambeskattningen av inkomster - som både innebar dubbelt ortsavdrag för makar och en gynnsammare skatteskala vid beskattningen av den sammanlagda inkomsten - tas vid beräkningen av förmögenhetsskatt ingen hänsyn till skatteförmågan. Skatten på en viss förmögenhet blir därför alltid högre, om den innehas av någon vars make, barn eller fosterbarn också har förmögenhet än om den innehas av en ensamstående. Till detta kommer att avkastningen av kapitalinkomster - Binkomster - alltjämt sambeskattas. Kravet på likformighet och rättvisa vid beskattningen blir därigenom inte tillgodosett. En rörelse kan vara taxerad till . Innehas den av två syskon eller sammanboende behöver ingen av dem erlägga förmögenhetsskatt. Ägs rörelsen i stället av två makar, så har de att erlägga en förmögenhetsskatt på . Denna skatt skulle också drabba de sammanboende i exemplet om de fick gemensamt barn. Inte bara rättviseskäl utan också kravet på neutralitet från samhällets sida talar för att förmögenhetsbeskattningen så långt möjligt utformas så, att äktenskapet inte missgynnas i förhållande till andra samlevnadsformer. Likaså bör tillkomsten av barn - med ty åtföljande lägre skatteförmåga - inte medföra en kraftig skärpning av förmögenhetsskatten hos icke gifta par. skatteutredning anser i sitt slutbetänkande (SOU 1977:91) att det av principiella skäl är önskvärt att införa en helt individuell beskattning. Den avvisar trots detta en ändring , främst under åberopande av risken för transaktioner mellan makar i syfte att lätta beskattningen. Därutöver konstateras att en övergång till en renodlad individuell beskattning inte torde ha någon nämnvärd betydelse för de stora löntagargrupperna. Ett sådant resonemang kan vi inte godta. Effekten i det individuella fallet blir ju lika orättvis vare sig det är få eller många som drabbas. Vad det gäller är att undanröja det missgynnande av äktenskap liksom av tillkomsten av barn hos icke gifta par som nuvarande regler i många fall innebär. Utredningen åberopar också administrativa svårigheter. Man kan dock enligt vår bestämda uppfattning inte ge reglerna för beskattning av äkta makars förmögenhet en hur orättvis utformning som helst enbart under åberopande av förmenta administrativa svårigheter. I avvaktan på en så långt möjligt individuell förmögenhetsbeskattning vilket måste vara det självklara målet - finns olika möjligheter att öka rättvisan och likformigheten utan något som helst administrativt merarbete eller några risker för förmögenhetsöverföring mellan makar i skattenedsättande syfte. Ett sätt är att låta skattepliktsgränsen för makars sammanlagda förmögenhet uppgå till ett högre belopp än för ensamstående, ett annat att tillämpa en gynnsammare skatteskala vid beräkningen av skatten på makars sammanlagda förmögenhet. Ett tredje sätt är en kombination av dessa båda metoder. Även samboende, som sambeskattas därför att de har eller har haft gemensamt barn, skulle givetvis komma i åtnjutande av dessa rättvisare regler. Regler av detta slag skulle inte medföra några som helst kontrollproblem, eftersom förmögenheterna alltfort - i avvaktan på en individuell beskattning - skulle slås samman innan skatteberäkningen sker. har förflutit sedan inkomstskatten individualiserades. På förmögenhetsbeskattningens område består alltjämt en sambeskattning som till sin utformning är än mer orättvis än den som gällde inkomstbeskattningen. Det är därför högst angeläget att regeringen får i uppdrag att låta utreda möjligheterna att åstadkomma en individuell beskattning av makars och jämställdas förmögenhet och - i avvaktan på detta - lägga fram förslag till en rättvisare beskattning av dessa förmögenheter. Olika sätt att åstadkomma en sådan utan något administrativt merarbete eller några risker för förmögenhetsöverföring i skattenedsättande syfte anvisas i motionen. Detta senare förslag bör regeringen framlägga i så god tid att reglerna kan tillämpas senast för nästa beskattningsår. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar hos regeringen anhålla 1. att möjligheterna att åstadkomma en individuell beskattning av makars och jämställdas förmögenhet utreds, 2. att i avvaktan på resultaten härav förslag till en rättvisare beskattning av makars och jämställdas förmögenhet framläggs. () ()