mot · G2021231 · 1979-01-25 00:00:00 — av m. fl. om översyn av det sociala trygghetssystemet Alla människor måste tillerkännas en ekonomisk grundtrygghet. Detta kan synas vara en självklarhet i ett samhälle som uppnått en så hög grad av ekonomiskt välstånd som det svenska. är det dock så att vårt socialförsäkringssystem är ofullständigt. Många ställs i svåra situationer utan ett tillräckligt stöd från samhällets sida. Det sociala trygghetssystemet är så komplicerat och svåröverskådligt att många inte längre har någon möjlighet att på egen hand överblicka sina rättigheter eller kontrollera om gjorda utbetalningar är korrekta. Den sammantagna effekten av olika bidragssystem och av samhällets skatter och avgifter blir ibland sådan att många upplever sig orättvist behandlade. Det är också svårt att hålla reda på alla bidragsformer och de olika regler som gäller. Många har inte känt till vilka rättigheter de haft och trots att de varit berättigade till stöd blivit utan. har några kunnat tillskansa sig förmåner utöver vad som varit lagstiftarens mening. Det nuvarande sociala trygghetssystemet måste därför utvärderas och ses över. Man bör eftersträva största möjliga samordning och förenkling så att systemet blir heltäckande och fungerar för alla människor i skilda situationer. har under en följd av år i partimotioner krävt att frågan om en grundlig reformering av det nuvarande trygghetssystemet skulle utredas. 1972 tillsattes socialpolitiska bidragsutredningen för att göra en kartläggning av det socialpolitiska bidragssystemet i syfte att undersöka vilka brister som finns i avseende på samordningen av de olika bidragsformerna. När den utredningen avslutat sitt arbete tillsatte regeringen, så som begärt och socialförsäkringsutskottet uttalat sig för, en parlamentarisk utredning om samordningsfrågor i det socialpolitiska bidragssystemet. Denna utredning skall enligt direktiven undesöka vilka förbättringar i samordningsavseende som kan genomföras inom ramen för befintliga bidragsformer och för dessa fastlagda principer i fråga om bidragens inriktning och omfattning. Arbetet med en sådan översyn av gällande bestämmelser bör bedrivas med utgångspunkt i den totala resursfördelning och den huvudsakliga fördelning ellan olika områden som är fastställd av statsmakterna. Målsättningen för översynen bör vara att kartlägga hur långt det socialpolitiska bidragsystemet kan samordnas i en allmän socialförsäkring. Vårt nuvarande sociala trygghetssystem har byggts upp efter hand, och har skilda principer legat till grund för utformningen av systemets olika delar. De viktigaste av dessa principer brukar benämnas grundtrygghetsprincipen och standardtrygghetsprincipen (eller inkomstbortfallsprincipen). Inom svensk socialpolitik har tyngdpunkten under olika skeden legat på endera av dessa principer. Det reformarbete som till att börja med gick ut på att tillgodose behovet av grundtrygghet (t. ex. barnbidrag och folkpension) inriktades på att bygga upp system som syftade till att tillförsäkra medborgarna ersättning som möjliggjorde oförändrad standard vid inkomstbortfall (t. ex. ATP och den allmänna sjukförsäkringen). Principen för standardtrygghetssystemen leder till att den som uppnått en hög inkomst kan bevara denna vid sjukdom, arbetslöshet och efter pensioneringen. Dendäremot som alltid levt under sämre ekonomiska förhållanden får fortsätta med detta. Även om reformer genomförts för att förbättra medborgarnas grundtrygghet, exempelvis pensionstillskotten, tandvårdsförsäkringen och den enhetliga patientavgiften vid läkarbesök, så anser vi att grundtrygghetstanken i alltför stor utsträckning fått stå tillbaka för standardtrygghetsreformer. Vid utformningen av nya sociala trygghetssystem bör man inte bygga på standardtrygghetsprincipen. I stället måste huvuddelen av samhällets resurser för ekonomiska stödåtgärder användas för att skapa ett heltäckande grundtrygghetssystem. Samhällets strävan att åstadkomma en ekonomisk utjämning måste i huvudsak förverkligas genom att alla som så önskar kan lä ett arbete samt genom lönesättningen och skattesystemets utformning. Så länge löneklyftorna på arbetsmarknaden är stora och när inte alla kan beredas arbete måste man med sociala reformer bidra till att skapa en ekonomisk grundtrygghet genom att lyfta upp dem som har det sämst. Det är därvid särskilt angeläget att ge ett ordentligt stöd till barnfamiljerna. Familje- och skattelagarna liksom reglerna inom socialförsäkringssystemet bör utgå från att alla vuxna människor skall vara ekonomiskt självständiga individer, som för sin försörjning inte skall behöva vara beroende av andra. Översyn av det sociala trygghetssystemet Från sida förordar vi att en översyn görs av hela socialförsäkringssystemet. De principer vi lägger fram bör utgöra grunden för reformering av vårt nuvarande och komplicerade socialförsäkringssystem. En översyn med de utgångspunkter som vi angett i denna motion måste ske förutsättningslöst. Därvid bör möjligheterna till omprioriteringar inom nuvarande kostnadsramar noga övervägas. Nära kontakt bör hållas med de utredningar som behandlar angränsande områden. Reformarbetet måste fortsätta vid sidan av det långsiktiga utredningsarbete vi förordar. För att en ökad enhetlighet och samordning skall kunna åstadkommas, i avvaktan på en genomgripande reformering av trygghetssystemet, föreslår vi att uttalar att följande riktlinjer för en ökad grundtrygghet skall bilda utgångspunkten för det fortsatta reformarbetet avseende det sociala trygghetssystemet: O Systemet skall ge en grundtrygghet och vara så konstruerat att det stimulerar till att genom eget arbete klara sin försörjning. Eftersom detta också har ett nära samband med skattesystemets utformning måste man samordna skattesystemet med det sociala trygghetssystemet. O Det sociala trygghetssystemet bör vara så utformat att skattesystemet och lönesättningen bidrar till en jämnare fördelning av ekonomiska resurser. I detta sammanhang är det inte bara en fråga om utjämning mellan individer med olika inkomst utan det är också nödvändigt att åstadkomma en utjämning mellan barnfamiljer och familjer utan barn i samma inkomstläge. O Samhället skall i situationer då man av olika skäl inte kan klara sin försörjning garantera alla en ekonomisk grundtrygghet. O Det ekonomiska trygghetssystemet skall vara så enkelt och överskådligt att den enskilde individen kan överblicka det. O Systemet skall vara rättvist och jämlikhetsskapande. Stödet bör därför så långt det är möjligt vara likformigt, dvs. utgå efter samma princip oberoende av vilket skäl som föranlett stödbehovet. O Varje vuxen skall behandlas som en ekonomiskt självständig individ. Därigenom bidrar man till att skapa en större självständighet och ett ökat oberoende för alla. regleras vissa ekonomiska stödformer i lagen om allmän försäkring. Därutöver finns ett flertal andra lagar som reglerar rätten till stöd i olika situationer. Det är också olika instanser som prövar huruvida rätt till ekonomiskt stöd föreligger och som svarar för utbetalningen. Vi anser att man bör överväga att som ett första steg mot ett bättre fungerande socialt trygghetssystem sammanföra alla regler om ekonomiskt stöd som finns i lagen om allmän försäkring och ett flertal andra lagar till ett enhetligt trygghetssystem. Som grund för lagen skall ligga allas rätt till arbete. För att garantera alla en ekonomisk grundtrygghet skall lagen stadga en rätt att uppbära en grundersättning per dag, som utgår i alla situationer då man inte kan försörja sig genom förvärvsarbete. Lagen bör vara så uppbyggd att det klart framgår i vilka situationer man är berättigad till grundersättning. Dessutom skall i lagen klargöras i vilka situationer och på vilka grunder man är berättigad till en påbyggnad på grundersättningen i form av ett standardtrygghetsstöd. Ett grundtrygghetssystem enligt den modell vi förordar skulle göra det avsevärt enklare för alla att förstå de regler som gäller och att överblicka de ekonomiska konsekvenserna vid arbetslöshet, förändringar av civilstånd osv. Ett enkelt och rättvist socialförsäkringssystem bidrar till att öka såväl den ekonomiska som den psykiska tryggheten. Vid en översyn av det sociala trygghetssystemet är det viktigt att skattesystemets verkningar beaktas. I samband med övervägandena angående utformningen av ett nytt ekonomiskt trygghetssystem bör även göras en beräkning och redovisning av hur ett nytt system påverkar kostnadsfördelningen mellan stat och kommun. Likaså bör man klarlägga de samhällsekonomiska effekterna på kortare och . Huvuddelen av stödformerna i ett nytt ekonomiskt trygghetssystem bör kunna administreras och utbetalas av . Eftersom datasystemet inom har kommit relativt långt torde detta inte vålla några praktiska problem. Detta skulle också förenkla samordningsförfarandet och öka kontrollmöjligheterna i båda riktningarna så att dels ingen får mer än han är berättigad till, dels ingen som skall ha blir utan. Samarbetet mellan den kommunala socialvården, arbetsvärden och försäkringskassorna i rehabiliteringsarbetet skulle sannolikt också vinna på en sådan konstruktion. Socialförsäkringstillägg (SOFT) Förslaget från socialutredningen om socialförsäkringstillägg (SOFT) bygger på tankegångar som vi från står bakom. Till skillnad från flera av socialförsäkringarna är SOFT inte inkomstrelaterat utan behovsorienterat. SOFT kan inte ses som ett alternativ till det grundtrygghetssystem som vi skisserat utan är främst ett alternativ till den nuvarande socialhjälpen. modell för ett nytt ekonomiskt grundtrygghetssystem innebär en förändring av hela det nuvarande socialförsäkringssystemet i syfte att få enkla, överskådliga och rättvisa regler för alla som inte kan klara sin egen försörjning. Medan SOFT bygger på familjeprincipen i så måtto att stödet utgår i relation till familjesituationen, bygger vårt trygghetssystem på principen om att varje människa skall betraktas som en ekonomiskt självständigt individ oberoende av kön, civilstånd och sammanboendeform. Det politiska beslutsfattandet syftar ytterst till att öka medborgarnas välfärd. I takt med att det ekonomiska stödet utvidgades till allt fler grupper och garanterade en måttlig materiell standard har välfärdsbegreppet kommit att vidgas till att avse en mängd andra faktorer än de rent ekonomiska. (LU) som arbetade var det mest omfattande försöket att beskriva människors situation både från rådande ekonomiska förhållanden och från ett antal olika levnadsnivåkomponenter som hälsa och vårdkonsumtion, sysselsättning och arbetsplatsförhållanden, utbildning, ekonomiska resurser, politiska resurser, uppväxtoch familjeförhållanden, bostadsförhållanden, kostvanor samt fritid och rekreation. De mest påtagliga resultaten av LU:s omfattande arbete torde vara den statistikredovisning som växt fram för att välfärdsutvecklingen skall kunna följas beträffande ett antal olika komponenter. () har byggt upp en omfattande statistikproduktion i undersökningarna rörande levnadsförhållanden (). Undersökningarna grundas främst på intervjuer och avser ett tiotal levnadsnivåkomponenter, nämligen utbildning, sysselsättning, ekonomi, boende, hälsa, fritid, sociala relationer, transporter och kommunikationer, trygghet och säkerhet samt politiska resurser. genomför SCB också inkomstfördelningsundersökningar, i vilka man kartlägger hushållens inkomster (HINK). Undersökningarna är en kombinerad enkät- och registerundersökning med tyngdpunkten förlagd till insamling från register. SCB genomför också hushållsbudgetundersökningar (HBU). Undersökningarna sker genom intervjuer, varigenom olika hushållskategoriers konsumtionsstandard kartläggs. Inom SCB sker ett kontinuerligt utvecklingsarbete där man är i färd med att anpassa socialstatistiken till de nya krav som föranleds av social utred ningens krav och för att göra den till ett mer användbart medel i den sociala planeringen. Inom socialforskningsinstitutet () förekommer också utvecklingsarbete med avsikt att ta fram någon form av medborgarrapporter som skall kunna bilda ett åskådligt underlag för samhällsdebatten och de politiska besluten. Dagens situation är den att det finns en omfattande statistikproduktion över välfärdsutvecklingen i samhället. Innehållet i och formen för den nuvarande välfärdsstatistiken har inneburit att den främst kommit till användning för olika myndigheters och forskningsorgans behov men fått liten betydelse för samhällsdebatten och den politiska beslutsprocessen. Förklaringen härtill är att det inte finns någon utvecklad metod för att analysera resultaten av olika mätningar och föra dem vidare till beslutsfattarna, så att statistiken kan ligga till grund för politiska beslut. Möjligen kan SOFLs förslag till social rapportering utvecklas till att fylla en sådan uppgift. F. n. ses SOFLs allmänna ställning och uppgifter över av den s. k. FOSAM utredningen (forskningssamverkan). Denna har enligt direktiven också att ta ställning till hur det parlamentariska inflytandet över forskningen skall stärkas, vilket bör kunna leda fram till större möjligheter för politikerna att tillgodogöra sig den sociala forskningens resultat. I avvaktan på utredningen och en proposition avstår vi från att yrka något i denna fråga. Enligt mening finns det anledning att öka kännedomen om välfardsutvecklingen i samhället. Mot bakgrund av den omfattande statistikproduktion som sker finns det inte behov av den typ av kartläggning av levnadsnivåförhållandena som LU utförde. Däremot finns det fortfarande behov av att öka kunskapen om de rådande ekonomiska förhållandena. brister det i underlaget för det politiska beslutsfattandet i vad gäller de samlade effekterna av löner, skatter och transfereringar. Genom att skatteoch bidragssystemen har byggts upp successivt och för att tillgodose olika krav har ofullkomligheter uppstått, vilka leder till resultat som inte alltid överensstämmer med de övergripande intentionerna. Som en riktlinje för ett inledande skede i den av oss förordade översynen av socialförsäkringssystemet bör därför en kartläggning ske av det samlade resultatet av löner, skatter och transfereringar för olika familjetyper. Vid en sådan kartläggning av ekonomiska förhållanden är det angeläget att studera både låg- och höginkomsttagarnas levnadsvillkor och förmögenhetsfördelningen i samhället. Möjligheterna att genom en reformering av socialförsäkringssystemet nå framgång i att skapa rättvisa är givetvis beroende av att man når tillräcklig kunskap om den verkliga ekonomiska situationen för meeborgama. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att uttalar sig för att det fortsatta reformarbetet avseende det sociala trygghetssystemet skall utgå från de i motionen angivna riktlinjerna om ökad grundtrygghet, 2. att hos regeringen begär en översyn av det sociala trygghetssystemet enligt motionens riktlinjer. () () () () () MAJ () . ÅSLING (c) () ()