ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G202351 · 1979-01-12 00:00:00 — av m. fl. om medborgarvittnen vid polisförhör Bristen på polispersonal är besvärande, speciellt i de större städerna. Det är då angeläget att tillgänglig polispersonal utnyttjas för kvalificerade arbetsuppgifter. Som ett led i denna strävan har man i haft ett system med medborgarvittnen. Dessa förhörsvittnen är förtroendevalda lekmän som sitter med vid förhör som hålles med anhållna eller häktade personer för att tillse att förhöret sker på ett riktigt sätt såväl från den misstänktes som polismannens synpunkt. Därigenom har man kunnat kraftigt reducera behovet av att utnyttja aktiv polispersonal för dessa arbetsuppgifter. Tyvärr vållas såsom pionjär på området ganska dryga kostnader för ett system som egentligen innebär att statens kostnader för polisväsendet reduceras. I längden kan inte detta vara rimligt, utan en ändring måste komma till stånd! Vi vill gärna framhålla att såväl förre justitieministern som nuvarande socialministern vid besök i resp. 1978 uttalade sin stora tillfredsställelse med dessa medborgarvittnen. De ansåg systemet vara mycket värdefullt och att det borde spridas. De noterade också att det erfordras en lagändring innan man kan åstadkomma detta, eftersom kommunerna i rådande trängda ekonomiska läge knappast är beredda att ta på sig ytterligare kostnader för denna typ av verksamhet, som egentligen åligger staten. För vår del har vi samma uppfattning och vill därför med denna motion ånyo aktualisera en ökad användning av förhörsvittnen även inom andra större orter, varigenom en avlastning för berörd polispersonal kan åstadkommas. Under hänvisning till vad vi ovan anfört hemställer vi att hos regeringen anhåller om snabb utredning och erforderligt lagförslag för att s. k. medborgarvittnen skall kunna användas vid polisförhör med anhållna eller häktade personer. () ()
mot · G202352 · 1979-01-16 00:00:00 — av m. fl. om insyn i FN:s medlemsländers inre förhållanden rapporteras i nyhetsmedia från olika delar av världen om övergrepp på de mänskliga rättigheterna. Flyktingströmmen från och talar sitt språk. Terrorn mot civilbefolkningen i , och andra afrikanska stater, där s. k. befrielserörelser med våld tagit makten, är andra exempel på hur diktaturregimer utrotar delar av befolkningen i de egna länderna. 1 hålls ett stort antal politiska fångar inspärrade, bl. a. tidigare fackföreningsledare. I Sovjetryssland inspärras politiskt oliktänkande människor på mentalsjukhus och bryts ned psykiskt och fysiskt genom medicinsk tortyr. 1 de kommunistiska diktaturstaterna i är det ett allvarligt brott att söka lämna det egna landet. och det stora antalet dödade flyktingar i samband med flyktförsök till den fria världen är ett skakande vittnesmål kring förhållandena där. 1 de baltiska staterna på andra sidan svenska medborgare, döms till långvariga straff och förpassas till för svenska myndigheter okänd ort till förhållanden man bara kan ana sig till. Exemplen på flagranta brott mot de mänskliga rättigheterna kan mångfaldigas och hämtas från stora delar av världen. Informationen till den fria världen om vad som pågår är både omfattande och dokumenterad. Trots detta är åtgärderna som kunnat sättas in för att hjälpa nödställda människor helt otillräckliga. Oviljan från diktaturregimernas sida att medverka till insyn i respektive lands förhållanden är påtaglig. Vi svenskar som lever geografiskt sett så nära diktaturstaterna men har förmånen att tillhöra den fria världen måste i likhet med andra fria nationer ta vårt ansvar och söka medverka till dessa enorma problems lösning. En möjlig väg borde kunna vara att via FN få insyn och korrekta rapporter om de verkliga förhållandena i FN:s olika medlemsländer. borde som medlemsland av FN kunna verka för sådana beslut från FN:s sida att t. ex. Internationella röda korset eller andra organ i FN:s regi fick möjlighet att fritt göra de undersökningar som är påkallade i respektive land och sätta in de åtgärder som förhållandena nödvändiggör. Med hänvisning till vad ovan anförts hemställs att anhåller hos regeringen att regeringen i FN tar initiativ för att tillgodose de krav på insyn och information i FN:s olika medlemsländer som anförts i motionen. . () () () () () . NISSER (m) () () () ()
mot · G202353 · 1979-01-16 00:00:00 — om samutnyttjande av militär mark i Enligt propositionen 1978/79:110, bil. 7, har fortifikationsförvaltningen i årsredovisning för /78 anmält att mark inte har kunnat anskaffas i planerad omfattning. Anledningen till detta är främst de ökade svårigheter som möter när markanskaffning för försvaret planeras och genomförs. Skälet till detta är enligt min uppfattning att stora markanskaffningar av denna typ kommer i konflikt med en rad intressen. Det gäller hushållningen med åker- och skogsmark, förstöring av gammal kulturbygd, rätten att leva vidare i hembygden, rätten till sysselsättning i jord- och skogsbruk, miljön i närbelägna områden, begränsningar för det rörliga friluftslivet och förutsättningarna för en god planering. Mot denna bakgrund är det angeläget att pröva nya former för att tillgodose behovet av mark för militära ändamål. Utgångspunkten skall vara att mark för militära ändamål skall utnyttjas samordnat de militära förbanden emellan. Detta innebär att längre transporter i vissa fall får accepteras. En parlamentarisk utredning med denna målsättning bör tillsättas. I västra är denna fråga särskilt aktuell efter beslut om anskaffning av nytt skjutfält för garnison. har dessutom haft att ta ställning till markanskaffningar i Remmene och och kommer att ta ställning till förslag om markförvärv för nytt övnings- och skjutfält för i . Markfrågorna i är dessutom inte lösta på lång sikt. I samtliga fall sker detta under starkt lokalt motstånd. Vidare redovisas uppenbara brister i handläggningen där markägare inte getts den information som rimligen kan begäras vid så genomgripande ingrepp i enskilds förhållanden som det rör sig om. Detta föranleder krav på en utvärdering av hur frågorna om markförvärv har handlagts. Denna utvärdering bör föreslå förbättrade former för handläggningen av försvarets markfrågor. Med stöd av vad som ovan anförts hemställs att beslutar 1. att hos regeringen anhålla a) att frågan om samutnyttjande av mark för de militära förbanden i västra utreds, b) att handläggningen av markförvärven utvärderas i enlighet med vad som i motionen anförts, c) att vidare åtgärder för anskaffning av skjutfalt för garnision enligt beslut uppskjuts i avvaktan härpå, 2. att avslå föreslaget anslag, propositionen 1978/79:100, bil. 7,111 1 Arméförband: Anskaffning av anläggningarom 7 milj. kr. till nytt skjutfält för garnison.
mot · G202354 · 1979-01-17 00:00:00 — av m. fl. om den militära underrättelsetjänsten Vpk har under en rad år kritiserat den militära underrättelsetjänsten. Vår kritik har utgått ifrån att denna organisation är en rent militär angelägenhet som endast i efterhand kan utsättas för kontroll och kritik. Den s. k. försvarets underrättelsenämnd som skall svara för kontrollen utgår inte från folkrepresentationen, den saknar representanter för samtliga i representerade partier. Vidare så knyts underrättelseverksamheten fastare till ÖB och hans stab, vilket innebär att man minskar den grupp som får ta del av dessa frågor och detta i sin tur ökar hemlighetsmakeriet. Trots alla de avslöjanden som gjordes om den militära underrättelsetjänsten , så har man alltså inte på något sätt röjt upp i denna härva. Tvärtom har man lågt locket på. Vad man måste befara är att samma gamla organisation fortsätter sin verksamhet, men i en ny skepnad. Det enda man kan åberopa som förändring är alltså denna underrättelsenämnd. Detta är enligt vår mening inte på något sätt tillräckligt för kontroll. Vpk:s krav på en civil underrättelseorganisation direkt under försvarsdepartementet är mera aktuell än . Militärer bör anlitas endast som fackexpertis. Det är viktigt för vår nationella säkerhet att ha en väl fungerande underrättelsetjänst, men den är för viktig för att läggas i händerna på militärledningen. Mot bakgrund av det anförda föreslås 1. att hemställer hos regeringen om förslag till omorganisation av underrättelsetjänsten till ett civilt organ, som skall lyda direkt under försvarsdepartementet, 2. att beslutar om en omorganisation av underrättelsenämnden, som innebär representation för samtliga riksdagspartier, samt att nämnden görs ansvarig inför och dess konstitutionsutskott, 3. att , om yrkandena under punkterna 1 och 2 inte bifalls, avslår yrkandet i budgetpropositionen bil. 7, p. om Insatsberedskap m. m. på . (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) -H. (vpk) (vpk) (vpk)
mot · G202355 · 1979-01-16 00:00:00 — av och om ålderspensionen för makar som lever åtskilda Enligt lag om allmän försäkring 10 kap. 1 § 1 stycket stadgas följande: Gift pensionsberättigad, vilken stadigvarande lever åtskild från sin make, skall där ej särskilda skäl till annat föranleder vid tillämpningen av 6 och 7 kap. likställas med ogift pensionsberättigad. Vi har funnit ett oroande stort antal exempel på att lagen tillämpas mer restriktivt än vad som var lagstiftarnas mening och också enligt uppfattning. När två makar som båda uppbär pension, åtskiljs genom att den ene bor på ålderdomshem, intages på långvårdsklinik eller institution kan som regel 10 kap. 1 § tillämpas. Den omständigheten att den maken som icke längre stadigvarande bor i hemmet, eller en gång kan besöka hemmet, får inte utgöra ett hinder för att makarnas pensionsbelopp omräknas. sker dessa besök i hemmet genom stora uppoffringar förenade med merutgifter från den hemmavarande makens sida. Trots att varje besök innebär en kraftansträngning så vet vi att makar oegennyttigt ställer upp för varandra för att bereda omväxling och social stimulans. När en pensionär bor på ålderdomshem får han behålla av sin ålderspension och den omständigheten att han något veckoslut vistas i hemmet innebär inte någon reducering av avgiften. Makarna gemensamt får ofta ökade uppgifter i samband med besök i hemmet. Ensamstående pensionär erhåller av basbeloppet i grundpension. Ett gift pensionärspar som sammanbor erhåller tillsammans av basbeloppet. Vi anser att 10 kap. 1 § skall vara tillämplig i de fall den ena maken stadigvarande bor utanför hemmet och att pensionen så snart omständigheterna är kända omräknas så att vardera maken erhåller av basbeloppet. Då äldre människor oftast nöjer sig med det besked de får måste man finna vägar så att får kännedom om de faktiska förhållandena. Intagningsbesked från långvårdsklinik kan vara en faktor som föranleder utredning. Meddelande till från kommunens ålderdomshem en annan. Enligt vår uppfattning måste man finna vägar som hjälper människor att erhålla det stöd man enligt lag är berättigad till. Vår sociallagstiftning är komplicerad och det är svårt för människor att Med stöd av ovanstående hemställer vi att hos regeringen begär dels en inventering huruvida det finns fall där 10 kap. 1 § skulle varit tillämplig därest haft kännedom om de rätta förhållandena, dels utfärdar föreskrifter som klargör hur 10 kap. 1 § skall tillämpas.
mot · G202356 · 1979-01-17 00:00:00 — om barnpension för vissa fosterbarn Vår familjelagstiftning syftar till att ge barn, som adopterats, samma ställning och förmåner hos sina adoptivföräldrar som andra barn har hos de biologiska föräldrarna. Trots detta finns luckor som i enstaka fall leder till mycket besvärande konsekvenser. Jag vill här relatera ett konkret fall som visar att en underlig och mycket orättvis situation kan uppstå. Ett par barnlösa äkta makar adopterade ett tyskt barn, eftersom de inte kunde få något svenskt adoptivbarn. Formaliteterna ordnades och barnet placerades i hemmet i adoptionssyfte. Kommunens socialassistent underrättades om att barnet hade anlänt. Kontroll från barnavårdsnämndens sida, hembesök m. m. hade skett i samband med andra formaliteter. I samband med anmälan om att barnet anlänt meddelade socialassistenten att skulle gå innan adoption kunde ske. dog den presumtive adoptivfadern. Modern fick då reducerad änkepension, trots att hon hade hemmavarande barn . Efter det att adoptionen blivit klar ändrades detta. Men barnpension utgick inte eftersom den avlidne i lagens mening ej ansågs som barnets far. Ärendet har förts till försäkringsdomstol, men ändring har inte kunnat ske eftersom lagens bokstav följts. Det kan inte vara riktigt, att ett adopterat barn ska stå utan det skydd som barnpensionen ger, då de presumtiva adoptivföräldrarna just för att de följt gällande regler efter vilka adoptivärendet skulle skötas, ej fått adoptionen klar, innan ena maken (fadern) dog. Det bör vara en självklarhet, att då ett utländskt barn placerats i ett hem och adoptionssyftet kan bestyrkas, det bör behandlas som om adoptionen redan skett. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär förslag till sådan ändring i lagen om allmän försäkring att utländskt barn, som i adoptionssyfte placeras i ett hem, från ankomsten till hemmet, när det gäller sociala förmåner, betraktas som om adoption redan skett.
mot · G202357 · 1979-01-16 00:00:00 — av m. fl. om rätt till sjukpenning för föräldrar som är inskrivna vid barn- och ungdomspsykiatrisk klinik Frågan om sjukpenningrätt för föräldrar som är inskrivna vid barn- och ungdomspsykiatriska kliniker harblivit aktuell. har avstyrkt några ärenden om rätten till sjukpenning i sådana fall. centralkassor i de olika länen har efter det intagit en restriktivare hållning. Bakgrunden är den att det i vissa ärenden bedöms som väsentligt och nödvändigt att föräldrar och barn ges möjlighet till samtalsterapi och annan behandling gemensamt. I samband med poliklinisk verksamhet uppstår inga större problem eftersom dessa besök räknas som läkarbesök för alla inblandade. I samband med inläggning vid barn- och ungdomspsykiatriska klinikerna har begärt sjukintyg från föräldrarna för vårdperioden. Den alltmer förekommande familjesynen inom sjukvård i allmänhet och barnpsykiatri i synnerhet saknar reell förankring i sjukförsäkringsnormerna. Tveksamheterna kring föräldrarnas sjukpenningrätt orsakar regelbundet svårigheter att kunna planera och genomföra adekvat vård i vissa ärenden. Genom en enkät som genomfördes och gällde samtliga barn- och ungdomspsykiatriska kliniker i landet framkom att problemet upplevs likartat vid i det närmaste samtliga kliniker. Vidare framkom att antalet föräldrar det rör sig om är relativt begränsat. I det sammanhanget kan nämnas att Norrlandslänen dock drabbas hårdast med tanke på de långa reseavstånd man har. Det är därigenom praktiskt omöjligt att genomföra denna typ av familjeutredning/familjebehandling om man inte kan utnyttja möjligheterna till inläggning. Problemet kring föräldrars sjukpenningrätt är dels en fråga om sjukforsäkringslagstiftningens utformning, dels en fråga om möjligheten att genomföra praktisk sjukvård. Vi anser det vara väsentligt att ersättningsreglerna från ändras så att föräldrar som behöver läggas in på barn- och ungdomspsykiatrisk klinik ges möjlighet till sjukpenning. Med stöd av det ovan anförda hemställer vi att beslutar ge regeringen till känna vad som anförts i motionen om föräldrars ratt till sjukpenning vid inläggning vid barn- och ungdomspsykiatrisk klinik. () () () () () ()
mot · G202358 · 1979-01-17 00:00:00 — av m. fl. om livränta på grund av arbetsskada I den bestämmelse om arbetsskadeförsäkring som trädde i kraft utgår livränta, om mannen avlider av arbetsskada, till änka, frånskild kvinna med underhållsbirag, sammanboende kvinna, barn samt till föräldrar till den försäkrade som till följd av dödsfallet kommer att sakna behövligt underhåll. Men om kvinnan avlider av arbetsskada utgår inte livränta från arbetsskadeförsäkringen till mannen. Med stöd av ovanstående hemställs att hos regeringen anhåller om en översyn av normerna för livränta på grund av arbetsskada så att livränta utgår oavsett kön. () ()
mot · G202359 · 1979-01-16 00:00:00 — av m. fl. om de ekonomiska villkoren för elever som utbildats för brist Bristyrkesutbildning inom AMU-center anordnas för yrken som har en påtaglig brist på utbildad arbetskraft. Dessa utbildningar står öppna även för personer som inte är eller inte löper risk för att bli arbetslösa. Att anordna bristyrkesutbildning är alltså ett sätt för samhället att snabbt omfördeja arbetskraften från en gren till en annan. arrangeras kurser med näraliggande utbildningsmål inom gymnasieskolan. Skillnaden i dessa utbildningsalternativ är att elever vid AMU-center erhåller utbildningsbidrag som ger avsevärt bättre ekonomiska förutsättningar än utbildningen inom gymnasieskolan. En utbildning i gymnasieskolan sker också i stor utsträckning i elevernas hemorter. Eftersom samhällets mål bl. a. är att täcka en överefterfrågan på utbildad arbetskraft inom ett visst yrke, är det otillfredsställande att det för eleven innebär olika ekonomiska konsekvenser beroende på vem som är huvudman för utbildningen. Därför borde villkoren ändras så att om en person väljer att utbilda sig inom ett bristyrke skall han ha likvärdiga ekonomiska villkor oavsett vem som anordnat utbildningen. En ändring i denna riktning skulle sannolikt innebära att bristen på utbildad arbetskraft i ett visst yrke snabbare kunde avhjälpas och därmed inte vara ett bristyrke längre. Samhällets insatser kunde då koncentreras på en ny yrkesgrupp. Med hänvisning till ovanstående hemställs att hos regeringen begär förslag till åtgärder i syfte att ge elever som utbildar sig i yrken med påtaglig brist på utbildad arbetskraft likvärdiga ekonomiska villkor.
mot · G202360 · 1979-01-17 00:00:00 — 1978/79 360-370 om ersättningen för sjukresa med egen bil Många som bor i glesbygd har inte möjlighet att vid resor utnyttja kollektiva trafikmedel. De är därför helt beroende av bil eller taxi. Ofta är det svårt att få taxi, särskilt vid hastig sjukdom eller olycksfall som inte kräver färd med ambulans. För den som är berättigad att använda egen bil vid sjukresor utgår en ersättning av /km. Detta drabbar särskilt dem som har långa avstånd till läkare och sjukhus. Det borde vara naturligt att ersättning för bil vid sjukresor utgår enligt statens resereglemente som är /km (i och /km och i och /km). Det torde från samhällsekonomisk synpunkt bli billigare att höja ersättningen än att anlita taxi. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär förslag som innebär att sjukförsäkringens ersättning för resor med egen bil bestäms till en nivå motsvarande kilometerersättningen enligt statens resereglemente. 1 1978/79.
mot · G202362 · 1979-01-16 00:00:00 — av m. fl. om riktad hälsoundersökning angående grön starr En fullgod syn är det sinne som det stora flertalet människor upplever som mest omistligt av allt. Det är därför påkallat att låta forskningen om ögat och dess sjukdomar och utbildningen av ögonläkare och s. k. oftalmologer fä en framskjuten plats inom hälso- och sjukvården. Grön starr, glaukom, är en ögonsjukdom som drabbar av befolkningen. Sjukdomen drabbar i regel människor , och det anses att den kan vara ärftlig. Glaukompatienterna är en stor grupp, inom både den slutna och den öppna ögonsjukvården. Det finns två olika typer av sjukdomen, dels det s. k. akuta glaukomet, dels den vanligaste kroniska formen, åldersglaukomet. Det akuta glaukomet uppträder ofta med snabbt påkommande, starka symptom, t. ex. huvudvärk, dimsyn speciellt vid mörker, att ögat blir rött och värkande. Det beror på akuta höjningar av trycket i ögat. De som får dessa symptom söker snabbt läkare, får sjukdomen konstaterad och behandlad. Därmed förhindras ökad ögonskada. När det gäller åldersglaukomet sker tryckökningen gradvis och är förhöjt. Sjukdomen har då ej så alarmerande symptom som den akuta. Ofta söker patienten läkare därför att synen försämrats - ofta så sent att föutsättningarna för att hejda glaukomet och rädda synen ej längre finns. Det är mycket viktigt att glaukom upptäcks och behandlas . Den syn som går förlorad kan aldrig ersättas. En riktad allmän hälsoundersökning skulle fånga upp många fler av begynnande glaukomfall, dvs. Att genomföra en sådan förebyggande hälso- och sjukvård innebär givetvis en samhällsekonomisk satsning. Fördelarna är en betydande besparing i hälsa, för trivsel och i ekonomi för den enskilde - sammantaget en betydande samhällsekonomisk besparing. Att ta hand om patienter som kommer sent eller för sent till behandling kräver som regel större insatser för varje enskild person än för den som kommer på ett tidigt stadium. Som ett första led kunde allmänläkarna, vilket oftast redan sker för dem som begär detta, mäta trycket i ögat och vid behov remittera till ögonklinik. Det finns även goda möjligheter för allmänläkarna att om de så önskar skaffa sig ökade kunskaper om ögonsjukdomar genom att t. ex. tjänstgöra någon tid på ögonklinik. Många utnyttjar också den möjligheten. Det finns även andra vägar att få information. Även om det numera anses att tryckmätning är något osäker och att ökad forskning skulle ge ökad säkerhet vid tidig diagnostik, är det väsentligt att den skulle ge möjligheter för de som drabbas av sjukdomen att behålla sin syn. Detta är ett starkt motiv för en riktad hälsoundersökning av ögonsjukdomar på alla . En bra, decentraliserad, förebyggande ögonsjukvård samt en ökad utbildning av ögonläkare och oftalmologer är nödvändigt. Med hänvisning till vad som anförts föreslås att uttalar som sin mening att den förebyggande ögonsjukvården skall prioriteras i en fortsatt utbyggnad av hälso- och sjukvården med sikte på att införa riktade hälsoundersökningar för att utröna förekomsten av grön starr hos alla . MAJ () ()
mot · G202363 · 1979-01-17 00:00:00 — av m. fl. om en kartläggning av förutsättningarna för det framtida familjelivet Under den socialdemokratiska regeringen igångsattes ett omfattande arbete med att genom olika reformer förverkliga jämställdheten, dvs. göra det möjligt för både män och kvinnor att förena en roll i samhället med föräldraskap. Vi behöver bara erinra om föräldraförsäkringens utformning, i vilken männen fick möjlighet till ledighet 1975, om utbyggnaden av rätten till betald deltidsledighet, utbyggnaden av barnomsorgen - som tagit stora steg framåt, även om mycket arbete återstår - samt översynen av m. m. Nya samlevnadsmönster har vuxit fram, även om det synes som om de gamla mönstren ännu är fast rotade och som om kvinnorna blivit dubbelarbetande snarare än att arbetet i familjen delats. Hur denna förändringsprocess ser ut i praktiken, hur långt den hunnit och vilka hinder som finns är svårt att få en mer sammanhängande bild av. Vi föreställer oss att det kan ha både politiskt och vetenskapligt intresse att i forskning dokumentera och analysera denna process, studera hur attityder och faktiskt handlande påverkas av den yttre situationen och vilket växelspel som finns däremellan. Det finns också ett klart samband mellan dessa frågor och de sjunkande födelsetalen. Vi har också behov av att få reda på hur informationen om de nya reformerna, om samhällets åtgärder och om ny lagstiftning når fram. Därför vore det angeläget med ett långsiktigt forskningsprojekt kring dessa frågor. Vi tänker oss närmast ett projekt, i vilket man förslagsvis följer ett urval sammanboende/gifta från det ögonblick då graviditeten är ett faktum och händelsförloppet därefter. Det vore värdefullt att få kartlagt vad som händer människorna i denna familj med särskild forskningsinriktning på jämställdhetsfrågorna liksom möjligheten att upptäcka faktorer och situationer i samspelet bam-familj-samhälle, vilka är särskilt stresskapande för individerna. Vi tror att vad som krävs är ett långsiktigt, tvärvetenskapligt projekt som kan komplettera SCB:s mer begränsade uppdrag om en kartläggning av den befolkningspolitiska frågan. Med stöd av det anförda hemställer vi att beslutar att hos regeringen kräva att en utredning tillsätts med uppdrag att kartlägga såväl de sociala och ekonomiska som psykologiska förutsättningarna för det framtida familjelivet. () ()