mot · G2022458 · 1979-04-17 00:00:00 — Den tilltagande egenregiverksamheten kan leda till betydande effektivitetsförluster och kostnadsfördyringar. Utan den kontroll som ett öppet anbudsförfarande ger skapas osäkerhet om hur mycket det skall behöva kosta att få ett uppdrag utfört. 1978/79: 2458 I regeringens antibyråkratiproposition är frågor om ökad marknadshushållning inom den offentliga sektorn inte alls behandlade. Vi menar att det är angeläget att anpassa offentlig service efter människornas individuella efterfrågan. Detta kan ske genom en realistisk avgiftssättning. Genom ökad entreprenadverksamhet och genom att utnyttja företag som specialiserat sig på olika uppgifter kan det offentliga spara betydande belopp. Enbart den kommunala städning som bedrivs i egen regi har uppgivits kosta skattebetalarna mer än nödvändigt. Initiativ bör nu tas till utredning om den offentliga egenregiverksamheten. I vår partimotion (1978/79: 1108) har vi pekat på den rundgång i skatte- och bidragssystemet som förefaller bli allt vanligare. För enskilda människor är rundgången ofta liktydig med att med egna skatter betala egna bidrag. En sådan ordning bidrar till en fortgående byråkratisering av samhället. De enskilda människornas känsla av oberoende går förlorad. Ett alldeles speciellt slag av rundgång erbjuder det socialdemokratiska förslaget till produktionsfaktorskatt, som förutsatts ge brutto nära men som sedan hänsyn tagits till minskat skatteunderlag till följd av underlåtna lönehöjningar och till kompenserande inkomstskattesänkningar inte ger staten mer än ett helt obetydligt belopp netto. I regeringens proposition behandlas inte rundgångsproblemen. En översyn av bostadsbidragssystemet bör vilket uttalat sig för komma till stånd liksom också av livsmedelssubventionerna samt av det statliga stödet till enskilda företag. Ett första skede av denna översyn bör bestå i en kartläggning av transfereringarna och en bedömning av deras fördelningseffekt. Till en del är den nuvarande omfattningen av företagsstöd av olika slag att betrakta som exceptionell och föranledd i första hand av misstag begångna under den tidigare socialdemokratiska regeringen. Men också under mera normala omständigheter kan närings- och industripolitiken komma att innehålla inte oväsentliga stödelement. Förhållandet mellan statsmakternas stöd till företagen resp. statsmakternas skattekrav på samma företag bör därför granskas liksom också effektiviteten och kostnaderna för det kontrollsystem som uppbyggts för att garantera att stödverksamheten följer avsett syfte. Även om mycket onödigt krångel nu borttagits och vi förebygger nytt krångel, kommer sådant ändå alltid att finnas kvar och tillkomma. 1978/79: 2458 finns inte någon myndighet eller något organ som har att fortlöpande följa upp statsverksamheten med syfte särskilt att bekämpa onödigt krångel och för den enskilde betungande byråkrati. I enlighet med vad vi föreslagit i partimotionen 1978/79: 1108 bör jämte () JO få som uppgift att uppmärksamma krångel och föreslå lagändringar för att göra livet enklare för medborgarna. JO har visserligen att uppmärksamma brister i lagstiftningen, men denna uppgift har skjutits i bakgrunden till förmån för prövning av om enskilda ärenden har handlagts riktigt. Nämnda uppgifter bör ges ökad tyngd. Med RRV:s förhandsgranskning och JO:s eftergranskning kan vi få ett fungerande och fortlöpande system för byråkratibekämpning i samhället. Medborgarnas uppfattning om samhället och om politiken präglas i hög grad av de erfarenheter de själva vinner, då de i vardagslivet får direkt kontakt med myndigheter av olika slag. De krav som samhällets företrädare därvid ställer och det sätt på vilket de enskilda medborgarna bemöts är av nära nog avgörande betydelse för vederbörandes syn på vårt folkstyre och på sina möjligheter att tillvarata sina rättigheter som fri medborgare i en demokrati. Alla vet att förhållandet mellan myndigheter och enskilda alltför lämnar mycket övrigt att önska. Starkt tillspetsat har författaren i sin bok skildrat umgänget mellan offentliga befattningshavare och privatpersoner i följande ord: Vi lever mestadels i en känsla av djupaste främlingskap och beroende inför en opersonlig, anonym samhällsmakt. Det är denna makt som vid vite tillhåller oss att fylla i obegripliga blanketter, som snäser av oss i telefon eller hänvisar till en annan överhetsperson, vilken i sin tur inte har kommit för dagen, har gått till lunch eller har gått för dagen. Inget är klart, visst och enkelt i denna maktens byråkratiska labyrint, inget utom övertygelsen att det alltid är vi, medborgarna, som har fel. Var är makten? Makten är alltid någon annanstans. Vårt samhälle har blivit alltmer komplicerat, och i växande utsträckning är människornas tillvaro beroende av myndighetsbeslut. Den ökande komplexiteten och det växande beroendet gör myndighetskontakterna allt besvärligare för medborgarna. Människor förlorar lätt känslan av att vara likställd medborgare och känner sig som undersåte inför samhällsmakten. En klyfta uppstår mellan de styrda och deras herrar. uttrycker detta förmynderskap i följande ord: Det är ändå bra egendomligt att en ny klasskillnad håller på att uppstå. Så länge det bland de styrande fanns folk som personligen prövat livets svårigheter, svält, arbetslöshet, så länge var risken inte så stor att 1978/79: 2458 klyftan mellan det nya samhällets klasser skulle bli oöverstiglig. Men dyker det i alla länder upp intellektuella, som redan i gymnasiet upptäckt att de är övermänniskor, och som har en obetvinglig lust att planera i stort, tvinga människor att bo, där de inte vill bo, men där de enligt deras uträkningar bör bo, tvinga dem att leva som de enligt deras principer bör leva. Det är förfärligt hyggliga personer, men de märker inte att de håller på att utvecklas till en sorts hygglighetstyranner. Om folk bara förstod sitt eget bästa! Går det inte med lock så blir vi tvungna att ta till pock. Riksintresset framför allt. Förmodligen är det på det viset man kommer in i vad som kallas demokratins kris. En herre som karaktäriserade sej själv som en man av mycket ringa djupsinne sa, att masken dold i blomman bådar blommans död. Det är tänkvärda ord. (Varför vill ingen leka med mej? Skall vi lyckas bevara känslan av värdighet och självständighet hos de enskilda människorna måste vi hävda den enskildes rätt inför den offentliga makten. Vi får inte acceptera att den växande offentliga sektorn leder till att medborgarna på allt fler av livets områden känner sig tvingade till underkastelse inför en anonym samhällsmakt. I samma utsträckning som myndigheter kan ställa krav på medborgarna måste medborgarna kunna ställa krav på myndigheterna. Den tjänsteman som skickar ut rekommenderade brev med åläggande om svar vid fara för förlust av all rätt för den enskilde bör kunna godta motsvarande krav från medborgarnas sida. Den myndighet som inte inom rimlig tid behandlar enskilda anspråk bör genom sin underlåtenhet förlora rätten att inskränka den enskildes handlingsfrihet. Det är en viktig uppgift att på olika sätt stärka den enskildes ställning gentemot myndigheter; det gäller handläggningstider, besvärsmöjligheter, uppgiftsskyldighet, bevisbörderegler, krav på motivering av beslut och mycket annat. Det ambitiösa arbete som den statliga utredningen besvärssakkunniga lade ner på att utforma förslag till handlingsregler för myndigheter resulterade i en mycket mager förvaltningslag. Det är nu dags att ånyo väcka tanken på en omfattande och ingående reglering av de krav som medborgarna skall kunna ställa på myndigheter. Initiativ bör tas till en utredning, vars målsättning bör vara att förvaltningslagen utvecklas till ett slags processlag för mellanhavanden mellan enskilda och myndigheter. Denna nya och utbyggda förvaltningslag bör utgå från principen om lika rätt för enskilda och myndigheter. Myndigheter skall inte kunna ställa större krav på medborgarna än vad myndigheter själva förmår svara emot. Och inte minst betydelsefullt är det att överse reglerna om påföljder och effekter för den enskilde, som utan egen förskyllan och helt ursäktligt råkat åsidosätta föreskrifter om viss sista dag för uppgiftslämnande eller för ingivande av ansökan av något slag. Konsekvenserna kan f. n. ofta bli helt orimliga. 1978/79: 2458 Utöver de förslag som framlagts i motionen 1978/79: 1108 får vi med hänvisning till vad här anförts hemställa att 1. beslutar att som sin mening ge regeringen till känna vad i motionen anförts rörande granskning av vissa myndigheters regleringsverksamhet, 2. hos regeringen anhåller om utredning om förändringar av förvaltningslagen i enlighet med vad i motionen anförts. () () H. () L. () i