mot · G2022205 · 1979-03-14 00:00:00 — av m. fl. med anledning av propositionen 1978/79:89 om lokalhyra har i sitt betänkande SOU 1978:8 föreslagit ändringar i nu gällande lagstiftning syftande till att skapa bättre balans mellan parterna på hyresmarknaden genom att inom ramen för det s. k. indirekta besittningsskyddet stärka lokalhyresgästernas ställning. Regeringens proposition bygger i huvudsak på utredningens förslag, men innehåller några avvikelser från detta, som gör att lokalhyresgästens skydd icke förstärks på det sätt som utredningen avsett. Den s. k. presumtionsregeln Den väsentligaste förstärkningen av lokalhyresgästernas skydd enligt utredningen utgörs av regler som förstärker hyresnämndernas medlingsfunktion. Hyresnämnderna skall bl. a. kunna avge ett yttrande, vilket kan åberopas i en efterföljande ersättningsprocess om skadestånd, den s. k. presumtionsregeln. I propositionen återfinns inte denna presumtionsregel, vilket gör att utredningsförslaget i denna del väsentligen urholkas. De starka skälen för en presumtionsregel i överensstämmelse med utredningsförslaget redovisas också i propositionen. Sammanfattningsvis konstateras emellertid att värdet inte är så stort att de överväger nackdelarna av risken för att medlingsförfarandet blir vidlyftigare och svårhanterligare. Denna risk måste anses överdriven. Det förhållandet att hyresnämndens yttrande i ett kvalificerat medlingsförfarande tillerkänns bevisvärde i en efterföljande process borde rimligen inte leda till ökat krångel. Utredningsförslaget innehöll förslag till bestämmelser om att hyresnämnd och bostadsdomstol skall avgöra skadeståndsfrågor. Härför ansågs tala såväl kompetens- som processekonomiska skäl. 1 utredningens direktiv ifrågasätts också om inte samtliga tvister inom hyresrättens område borde prövas av hyresnämnd som första instans och av bostadsdomstol som slutinstans. I propositionen har man helt frångått denna lösning och hänvisar till det nu bestående systemet, nämligen att föra talan inför fastighetsdomstol. Detta har emellertid i praktiken visat sig verkningslöst, vilket bl. a. framgår av utredningsförslaget. I propositionen anges att man skulle kunna tänka sig att dela upp ersättningsprocessen så att hyresnämnden först prövade om ersättningen över huvud taget skall utgå, och att fastighetsdomstolen sedan fastställde ersättningens storlek. Inte heller denna, sett ur lokalhyresgästens synpunkt, betydelsefulla förstärkning har man anammat med hänvisning till att ett sådant förfarande skulle bli omständligt och processekonomiskt kostsamt. 1 verkligheten förhåller det sig tvärtom. Just enkelheten och processekonomiska skäl talar för utredningens förslag. Utredningen har väl dokumenterat motiven för att lägga ersättningsprocessen hos hyresnämnd, som ett integrerat led i förstärkningen av det indirekta besittningsskyddet. Utredningsförslaget innehåller vidare förbud mot indexklausul vid ettårsavtal en förbudsregel som tillkommit just för att skapa balans mellan parterna i förhandling om hyrans storlek. 1 propositionen avvisas denna tanke, och man redovisar ej heller utredningens motivskrivning under 19 a § hyreslagen. 1 propositionen anges, bl. a. att ett förbud skulle kunna medföra att lokalhyresgäster tvingas sluta avtal än . Även i detta fall kan konstateras att det i verkligheten förhåller sig tvärtom. Om båda parter helst vill ha ett långtidskontrakt men hyresgästen ej kan acceptera en föreslagen indexklausul, kan han tvinga sig till ett ettårsavtal. På så vis uppnås just balans mellan parterna. Uppsägningstid och uppskov med avflyttningen Utredningen föreslog också en obligatorisk ömsesidig uppsägningstid bl. a. med tanke på den nya arbetsrättsliga lagstiftningen. I propositionen har man ersatt denna huvudregel med bestämmelser om utökat uppskov med avflyttning från till . Med hänsyn till den restriktivitet som f. n. råder i mål om uppskov i hyresnämnderna uppnås inte samma skydd som utredningsförslaget avsåg. Sammanfattningsvis kan således konstateras att utredningsförslaget på ett markant sätt urholkats i propositionen. Det kan därför ifrågasättas om inte ett direkt besittningsskydd för lokalhyresgäster borde införas som i ett flertal andra länder, för det fall ovan påtalade önskemål ej vinner gehör. Besittningsskyddet för lokalhyresgäster utgör ett betydelsefullt inslag i småföretagspolitiken, eftersom det gäller att skapa förutsättningar för att vår nuvarande servicestruktur inom handel, hantverk och småindustri skall kunna bestå. Vi förutsätter att utskottet utarbetar erforderliga författningsändringar. Åberopande det anförda hemställs 1. att hyresnämndens yttrande tillerkänns legal presumtionsverkan i ersättningsprocessen, 2. att frågan om ersättning vid obefogad uppsägning prövas av hyresnämnd, 3. att förbud mot indexklausul vid korttidsavtal vid uthyrning av lokaler införs, 4. att en obligatorisk ömsesidig uppsägningstid införs. () ()