mot · G2021708 · 1979-01-24 00:00:00 — av m. fl. Målet för arbetarrörelsen inför 1980-talet bör vara att bryta storfinansens ägande och makt. När socialdemokratins ledning nu på nytt söker sopa frågan om ägandets avgörande betydelse för makten i företagen och samhället under mattan, är det så mycket nödvändigare att skjuta fram denna målsättning. Vpk har i sitt av partikongressen ai.tagna krisprogram utvecklat krav, som bör ligga till grund för ett sådant mål: O Rätt till ett meningsfullt arbete, ekonomisk planering och allsidig utveckling av hela landet. Styrning av investeringarna. Förädlingsindustrier i stället för rovdrift på våra naturtillgångar. Produktion försocial nytta,styrd av samhällsekonomiska bedömningar. Riskfri arbetsmiljö utan resursslöseri, arbetshets och utslagning. O Kamp mot inflationen. Solidarisk lönekamp kombinerad med kamp mot pris- och hyresutplundringen, för en social bostadspolitik och en demokratisk skattepolitik, som omfördelar skattebördan mellan kapital och arbete. O Självständig facklig kamp med målsättningen att det avgörande inflytandet över produktion och utveckling övergår från kapital till arbete. Självbestämmande för de anställda inom ramen av grundläggande förändringar i ägande- och maktförhållanden. Demokratiska rättigheter på arbetsplatserna, vilka underlättar kampen för dessa mål: - Obegränsad förhandlings-, informations- och strejkrätt. - Rätt till beslutande fackliga medlemsmöten på betald arbetstid. - Rätt till politisk verksamhet på arbetsplatserna. - Rätt för fackföreningarna att utse av företaget oberoende konsulter eller revisorer, som skall ha rätt till obegränsad insyn i företagens alla förhandlingar. - Facklig vetorätt i centrala frågor som dataanvändning, arbetsorganisation, personalpolitik, avskedande, företagsnedläggningar och förflyttningar. - Fritt tillträde till arbetsplatserna för forskare och fackliga förtroendeledamöter. - Rätt till internationella solidaritetsaktioner utan begränsningar. O Stopp för kapitalexporten och för utlandsbolagens företagsköp i . Utrikeshandeln under samhällets ledning med sikte på minskat exportberoende från kapitalistiska länder och ökad handel med socialistiska länder och utvecklingsländer. O Utbyggd facklig och politisk samverkan i kampen mot de multinationella 1 1978/79. O Skapande av en nationaliserad sektor för att bryta storfinansens inflytande över kreditväsendet, rädda sysselsättningen i av storfinansen hotade regioner och branscher, förhindra att storföretag flyttar tillverkning, forsknings- och utvecklingsarbete utomlands samt för utveckling av basnäringarna främst i Norrlandslänen och Bergslagen med förädling och vidareförädling inom landet. Nationalisering av i första hand affärsbankerna, privata försäkringskoncerner, hela gruv- och stålindustrin, de privata skogsbolagen, energiförsörjningen, bilindustrin, varvs- och rederinäringen, läkemedelsindustrin och byggnadsmaterialindustrin. Nationalisering av vissa branscher och företag har många olika motiv, som sträcker sig utanför de anställdas kamp om makt i företagen. Så länge inte grundläggande förändringar skett eller står på dagordningen när det gäller ägande- och maktförhållandena i företagen och samhället, ställs frågan om den självständiga fackliga kampen och vad därmed sammanhänger på ett likartat sätt oavsett ägandeform, o Slut på gåvo- och bidragspolitiken till storfinansen. O Social upprustning och militär nedrustning. o Avveckling av AP-fondernas stöd av privata bolag och aktivt användande av bl. a. AP-fonderna i ett investeringsprogram för statliga förädlingsindustrier. Som bidrag i kampen för dessa övergripande krav inrättas en sysselsättningsfond. Storfinansens ägande och makt attackeras genom självständig facklig kamp på basplanet kombinerat med nationaliseringaroch överförande av storfinansens mest strategiska aktiekapital i samhäHsägo. Vpk har tidigare föreslagit inrättande av en samhällsfond för ökad sysselsättning. Fonden skall främst användas för investeringar i samhällsägda företag. Vi utvecklar här ytterligare förslaget. Vägledande för besluten om sysselsättningsfondens användning skall vara följande villkor: Investeringarna skall bidra till samhällsnyttig produktion av varor och tjänster. Kapitalets profitintressen kan inte längre få avgöra industriella utveckling. Inte heller kan kapitalets kontroll över stora resurser längre få förhindra kampen mot sociala och miljömässiga bristområden. Fondmedlen skall därför användas dels till satsningar i nya samhällsägda industrier, dels till sociala satsningar som ökat daghemsbyggande, utbyggnad av kollektivtrafik, återställande av vandaliserad miljö. Investeringarna skall bidra till att skaffa många nya jobb. Den s. k. kapitalintensiteten - dvs. det totalt nedlagda fasta kapitalet i förhållande till antalet anställda - varierar kraftigt mellan olika branscher. Exempelvis massa- och pappersindustrin, gruvorna och järn- och stålbolagen kräver 5-10 gånger så mycket kapital per anställd som exempelvis verkstadsindustrin. Genom en ökad satsning på vidareförädling av de svenska råvarorna kan vi både minska utlandsberoendet och öka sysselsättningen. Genom satsning på förädlingsindustrier kan investeringarna spridas till många orter, vilket har stor betydelse i regionalpolitiken. En stor förädlingsindustri kan t. o. m. lägga många mindre produktionsenheter på många orter. En processindustri lägger alltid den helt övervägande delen av tillverkningen på en ort. Investeringarna skall bidra till att reducera energianvändningen. De kapitalintensiva branscherna massa- och pappersindustri, järn och stål samt kemisk industri tar av industrins totala energiförbrukning. Ökad förädlingsgrad ger också minskad energiförbrukning per anställd. Investeringarna skall gå till regioner med stor arbetslöshet. Nya samhällsägda företag skall främst placeras i orter som förlorat sysselsättning i samband med 1970-talets stora branschkriser: gruv-, stål-, skogs-, varvsoch tekoindustrins m. fl. Användningen av fondmedel skall också baseras på samhällsekonomiska beräkningar. Investeringarna skall på lång sikt vara samhällsekonomiskt självbärande. Samhällsfonden skall vara samhällsägd och under lönarbetarkontroll. De fackliga organisationerna skall vara representerade med vetorätt. Alla beslut skall förankras genom en bred facklig diskussion på bransch-, regional och lokal nivå. Fonden skall finansieras på ett sådant sätt att den inte, som de övriga fondförslagen, drabbar lönarbetarnas konsumtionsnivå utan kapitalägarnas lyxkonsumtion och spekulativa investeringar i utlandsbolag, fastigheter m. m. Detta sker genom en skärpt förmögenhets-, gå vo-, arvs-, realisationsvinstoch bolagsskatt, genom skärpta åtgärder mot kapitalflykt, skatteflykt och skattefusk, genom nedskärning av militärutgifterna och genom utnyttjande av medel som går som gåvor och subventioner till de kapitalistiska företagen. Det finns källor ur vilka tiotals miljarder kan tas för genomförande av en demokratisk skattepolitik, fortsatt social reformpolitik och för finansiering av Även ur AP-fonderna kan ökade medel tas för den sysselsättningspolitik vi anger. Till sysselsättningsfonden bör överföras ett belopp på . Vi anger här några källor ur vilka 7-9,kan tas skattevägen. Genom en skärpt skatt på förmögenheter, gåvor och arv. Skatteuttaget på förmögenheter . bör ökas i varje skikt som den s. k. 80/85-regeln för maximal skatteprocent avskaffas. Eftersom den beskattningsbara förmögenhetssumman (deklarerade förmögenheter .) uppgick till ca bör man kunna få in ca genom denna åtgärd. Vidare bör taxeringsreglerna skärpas. Förmögenheternas marknadsvärde har beräknats överstiga de taxerade värdena med . Ett belopp i storleksordningen 300 milj. kr. bör kunna tas in på detta sätt. Vidare bör arvs- och gåvoskatten - vars sammanlagda andel av det totala skatteuttaget fallit från 1950 till 1977 - kunna skärpas med . Intäkterna från denna skatt var ca 400 milj. kr. 1977, således skulle ca 200 milj. kr. tas in till fonden. Totalt bör skärpningarna i förmögenhets-, arvsoch gåvoskatterna kunna ge ca till fonden. Fonden bör också finansieras genom en skärpning av realisationsvinstbeskattningen. Realisationsvinster bör åtminstone kunna beskattas lika hårt som vanliga löneinkomster. Eftersom enbart de realiserade värdestegringsvinsterna på mark och fastigheter har beräknats uppgå till , bör fonden kunna tillföras 1,på denna väg. På kommer en sådan skatteskärpning att reducera spekulationens omfattning, varför beräkningen av skatteintäkterna är osäker. Fonden bör också tillföras pengar från de stora exportbolagen, som står för huvuddelen av den årliga kapitalexporten på ca . Dessa bolag har gynnats av den solidariska lönepolitiken och av de extremt gynnsamma avskrivnings- och investeringsfondavsättningsreglerna. Industribolagen bokför en obeskattad reserv på totalt ca , varav större delen faller på de stora internationella bolagen. De bokföringsmässiga avskrivningarna på materiella anläggningstillgångar uppgår till ca i industribolagen. Skärpta avskrivningsregler - utformade så att de drabbar de stora kapitalintensiva exportbolagen - bör kunna ge ytterligare ca till samhällsfonden. Ytterligare bör kunna tillföras fonden genom skärpta åtgärder mot skatteflykt och skattefusk. Stora belopp undandras beskattning genom att kapitalägare och höginkomsttagare skaffar sig olika avdragsobjekt, som förlustbolag eller entreprenadföretag. maximera avdragsrätten till . per individ (= ränta på .) bör stora belopp kunna dras in. De olagligt undanhållna inkomsterna har uppskattats till belopp i storleksordningen . Med hänvisning till det anförda föreslås att uttalar sig för upprättande av samhällsfonder under lönarbetarkontroll enligt i motionen anförda riktlinjer och hos regeringen hemställer om förslag i enlighet härmed. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)