mot · G2022356 · 1979-03-28 00:00:00 — Motion 1978/79:2356 av m. fl. med anledning av propositionen 1978/79:99 om en ny trafikpolitik Propositionen om en ny trafikpolitik har länge varit väntad. Övergången till en mera samhällsekonomiskt inriktad trafikpolitik förutsattes innebära att det tidigare trafiksvaga bannätet skulle få en gynnsammare ställning då det sattes in i ett samhällsekonomiskt sammanhang. Härigenom skulle bl. a. regionalpolitiska faktorer kunna vägas in i lönsamhetsberäkningarna. Besvikelsen är därför mycket stor då det visar sig att propositionen 1978/79:99 om en ny trafikpolitik inte torde komma att innebära någon förbättrad situation för de s. k. olönsamma bandelarna. Tvärtom har regeringen föreslagit nedläggningar av en lång rad bandelar, sedan man delat upp järnvägsnätet i tre grupper - ett riksnät där persontrafiken skall bibehållas, en del av det trafiksvaga bannätet där persontrafiken bör ytterligare prövas och en del där man alltså föreslår nedläggningar. föreslås att det slutliga ansvaret för nedläggningar skall läggas på de regionala trafikhuvudmännen, som också får ta över det ekonomiska ansvaret, sedan staten svarat för kostnaden . Detta kan inte accepteras. De tidigare som olönsamma bandelar klassade järnvägarna måste få en möjlighet att prövas efter den nya, mer samhällsekonomiskt inriktade trafikpolitiken och med det förändrade kostnadsansvar som denna för med sig. Här måste trafiksäkerheten, miljö- och energisynpunktema vägas in. Det nuvarande olönsamma bannätet har under en lång följd av år undergått en systematisk nedrustning. Järnvägsstationer har stängts eller fått ett minskat öppethållande, banunderhållet har eftersatts med minskad hastighet och längre restider som följd, turtätheten har minskat, vagnparken har slitits ner m. m. Med andra ord: Servicen och därmed attraktiviteten hos SJ:s verksamhet på det här området har minskat. Detta har skett i alltmer accelererande grad, vilket medfört att dessa bandelar har blivit allt mindre lönsamma . Man frågar sig om dessa bandelar har fått en ärlig chans att utvecklas. Vad hade hänt om man fått nyare och bättre motorvagnar, om stationerna fått fortsätta att hållas öppna och bemannade, om man haft en bättre marknadsföring osv? Sålunda har trafikutvecklingen minskat med på dessa bandelar, medan den ökat för SJ totalt. Störst har ökningen varit på de längre sträckorna, vilket bl. a. torde ha berott på förbättrade tågförbindelser mellan större tätorter. I föregående års budget proposition konstaterades också att persontrafikens utveckling blir beroende av kvaliteten och priset på de trafiktjänster som järnvägen kan erbjuda i konkurrens med personbilar och bussar och flyg. I samma utsträckning som attraktiviteten ökar om kvaliteten höjs, så minskar den om förhållandet blir det motsatta, vilket alltså skett i hög grad då det gäller det trafiksvaga bannätet. Inte ens dricksvatten finns numera på vissa sträckor! I propositionen föreslås bl. a. införande av rabatter i olika former för att ytterligare öka SJ:s attraktivitet. Detta måste självklart gälla även de trafiksvaga bandelarna. En nedläggning av dessa innan en utvärdering kommit till stånd och övriga åtgärder satts in, kan inte vara riktigt. Förslaget att ett större ansvar läggs på de regionala trafikhuvudmännen är i och för sig positivt. Detta måste då innebära att länsstyrelserna och kommunerna får ett större inflytande, då det gäller den regionala trafikorganisationen. Det måste då också innebära att de förutsättningslöst får pröva till vilken grupp resp. bandelar skall höra. Att få ett förslag sig förelagt där uppdelningen redan är gjord kan därför inte accepteras. Likaså måste understrykas att det är staten som har det övergripande ekonomiska ansvaret för trafikpolitiken i landet, och något överförande av kostnaden till kommunerna får icke ske. är ett län som skulle drabbas hårt om propositionens nedläggningsrekommendationer skulle följas. Sträckorna Lesjöfors-Filipstad-Daglösen, samt hör till gruppen bandelar som skulle nedläggningsprövas, medan ytterligare tre sträckor, Torsby-K.il, ytterligare utredningar. En nedläggning innebär ju inte enbart en försämring i trafikutbudet för de människor som bor i de aktuella områdena. Det innebär också en minskning av sysselsättningstillfällen, som inte kan accepteras i ett län där det redan tidigare råder ett mycket ansträngt sysselsättningsläge. Dessutom skulle ett överförande av järnvägstrafik till landsväg medföra ytterligare en belastning på de redan förut hårt nedslitna och ansträngda landsvägarna i länet. Förslagen på dessa punkter måste därför avvisas. får icke bli en förmån enbart för dem som råkar vara bosatta utefter de större bannäten. Med hänvisning till ovanstående hemställs 1. att avvisar förslaget till indelning av det trafiksvaga bannätet, 2. att uttalar sig för att de regionala länshuvudmännen förutsättningslöst för pröva utformningen av det framtida järnvägsnätets indelning. () () () ()