mot · G2021977 · 1979-01-24 00:00:00 — Motion 1978/79:1977 av m. fl. lade fram förslag till ändrad renhållningslagstiftning. Förslagen syftar till en förenkling och minskad detaljreglering av renhållningen. Härigenom får kommunerna större möjligheter att utforma en flexibel renhållningsorganisation som bättre kan tillgodose medborgarnas behov och önskemål. Vidare skapas förutsättningar för en bättre hantering av avfallet från biologisk och ekologisk synpunkt. Den föreslagna nya lagen innebär att grundläggande bestämmelser om hantering av avfall, vilka f. n. är uppdelade på flera författningar, samlas på ett ställe. Kommuns nuvarande principiella skyldighet att hämta hushållens avfall föreslås bestå. Emellertid fastslås i själva lagförslaget att denna skyldighet i vissa fall inte skall gälla. Fastighetsinnehavare på glesbygden (utanför renhållningstätort) som önskar omhänderta sitt komposterbara hushållsavfall och forsla det icke komposterbara hushållsavfallet till plats som kommunen anvisar skall få göra detta efter anmälan till kommunen. Har sådan anmälan skett gäller inte kommunens bortforslingsskyldighet beträffande ifrågavarande avfall. Detta innebär att det ankommer på kommuninvånarna i glesbygden att själva avgöra när de har behov av service från kommunens sida. Därigenom uppnås en bättre anpassning av renhållningen till det verkliga behovet. Kommunen föreslås få hela ansvaret att planera och svara för renhållningen utan att som behöva begära dispens från i vissa fall. Den föreslagna förordningen innehåller bestämmelser om bl. a. undantag från kommuns bortforslingsskyldighet. Sålunda föreslås att kommun får föreskriva undantag från bortforslingsskyldigheten beträffande komposterbart hushållsavfall inom visst område på glesbygden. Förutsättning för sådant undantag skall vara att samtliga fastighetsinnehvare inom området enligt hälsovårdsnämndens bedömning får anses ha varaktig möjlighet att själva omhänderta avfallet på ett från sanitär synpunkt och miljövårdssynpunkt godtagbart sätt. Det ankommer på kommunen att besluta om områdets omfång. När det gäller trädgårdsavfall får kommun dispensera sig även i fråga om områden som inte är av glesbygdskaraktär. Vidare föreslås hälsovårdsnämnd få befogenhet att efter ansökan av enskild fastighetsinnehavare besluta om avsteg från kommuns skyldighet att forsla bort avfall från fastighet inom renhållningstätort om det föreligger särskilda förutsättningar av varaktigt slag att omhänderta avfallet inom fastigheten på ett från sanitär synpunkt och miljövårdssynpunkt godtagbart sätt. Om sådant beslut har meddelats beträffande visst eller vissa slag av hushållsavfall, föreslås hälsovårdsnämnd få rätt att dispensera från hämtningsskyldigheten i fråga om även andra slag av avfall. Förutsättning för nu nämnda dispens är att fastighetsinnehavaren kan ombesörja bortforslingen på ett från sanitär synpunkt och miljövårdssynpunkt godtagbart sätt. Den föreslagna förordningen innehåller slutligen den dispensbestämmelsen att kommun får besluta att hämtning av hushållsavfall från fastigheten skall ske från annan plats än förvaringsplatsen på denna t. ex. från containers. Beträffande talan mot kommunala nämnders beslut rörande avfallshantering föreslås en ny enhetlig ordning. Sådan talan skall få föras som förvaltningsbesvär (sakprövning) hos länsstyrelse. Länsstyrelses beslut skall få överklagas hos kammarrätt. Sammantaget räknar kommittén med att de föreslagna åtgärderna skall leda till en bättre anpassning av den kommunala renhållningen till människornas behov och önskemål samt till en ökad biologisk-ekologisk inriktning. Vidare medför förslagen mindre detaljreglering och ökad frihet för kommunerna att själva organisera renhållningen utan statlig inblandning. Genom att glesbygdens människor i ökad utsträckning får möjlighet att själva ombesörja behandlingen av komposterbart avfall uppnås också minskade transporter med lägre energiförbrukning och lägre kostnad. Kommittén räknar med att dessa åtgärder skall leda till en mera positiv syn på renhållningen. Då torde de bittra motsättningar som finns på vissa håll ersättas av samverkan mellan enskilda och myndigheter i syfte att uppnå en bättre och av alla accepterad renhållning. Detta är en viktig förutsättning i arbetet för en renare yttre miljö. I vissa avseenden har kritik riktats mot förslaget under remissbehandlingen. Kritiken rör i stor utsträckning kommittéförslagets grundtanke, att enskilda medborgare i vissa fall utan dispensprövning skall ha rätt att ta hand om avfall. Vi delar inte denna uppfattning utan menar att kommitténs förslag bör genomföras. Förslag till Förordning om hantering av avfall är fogat som bilaga till motionen. Med anledning av det anförda hemställer vi att beslutar antaga följande Lag om hantering av avfall Härigenom föreskrivs följande. 1 § Med hantering avses i denna lag uppsamling, förvaring, bortforsling, omhändertagande (behandling, deponering, kompostering eller återvinning) eller därmed jämförliga förfaranden. Med renhållningstätort avses i lagen område med fastställd stads- eller byggnadsplan. Kommunfullmäktige får dock besluta 1. att icke exploaterat område med fastställd stads- eller byggnadsplan ej skall utgöra renhållningstätort eller 2. att område med sammanhängande betydande permanent- eller fritidsbebyggelse utom fastställd stads- eller byggnadsplan skall utgöra renhållningstätort. 2 § Med fastighetsinnehavare förstås i denna lag 1. fastighetens ägare, 2. den som är skattskyldig för fastigheten enligt kommunalskattelagen (1928:370) eller 3. nyttjanderättshavaren, om hela fastigheten har upplåtits med annan nyttjanderätt än som avses i 7 kap. 3 § jordabalken. 3 § Finns i fråga om visst avfall särskilda bestämmelser i annan författning gäller denna lag endast i den mån den inte strider mot dessa särskilda bestämmelser. 4 § Vid hantering av avfall skall så förfaras att det ej uppkommer sanitär olägenhet eller olägenhet från miljövårdssynpunkt. 5 § Fastighetsinnehavare är skyldig att samla upp avfall som finns inom fastigheten och, om ej avfallet forslas bort eller omhändertages, förvara det så att sanitär olägenhet ej uppkommer. I fråga om byggnad eller del av byggnad som disponeras av annan än fastighetsinnehavaren åvilar skyldighet enligt första stycket denne. 6 § Kommun är skyldig tillse att behandlingsanläggning eller upplagsplats för hushållsavfall från kommunen finns att tillgå. 7 § Kommun är skyldig att forsla hushållsavfall till béhandlingsanläggning eller upplagsplats, om ej regeringen föreskriver annat. Kommuns skyldighet gäller ej komposterbart hushållsavfall från fastighet utanför renhållningstätort, om fastighetsinnehavaren anmäler att han avser att själv omhändertaga avfallet. Kommuns skyldighet gäller i sådana fall inte heller det icke komposterbara hushållsavfallet, om fastighetsinnehavare i samband med sin anmälan meddelar att han avser att forsla avfallet till plats som kommunen anvisar. Anmälan görs till nämnd som kommunfullmäktige bestämmer. Kommuns skyldighet upphör för nästföljande kalenderår under förutsättning att fastighetsinnehavaren har gjort anmälan före utgången av september månad. Om hälsovårdsnämnden finnér att fastighetsinnehavaren inte hanterar avfallet på ett från sanitär synpunkt eller miljövårdssynpunkt godtagbart sätt, får nämnden besluta att fastighetsinnehavaren skall vara skyldig att anlita kommunen för bortforslingen av avfallet. 8 § Är det av särskild betydelse från återvinningssy npunkt, får regeringen föreskriva skyldighet för fastighetsinnehavare att förvara visst slag av hushållsavfall som skall forslas bort genom kommunens försorg skilt från annat avfall i avvaktan på bortforsling. De bestämmelser som behövs för ändamålet meddelas av regeringen. Regeringen får överlåta åt förvaltningsmyndighet eller kommun att meddela föreskrifter enligt första stycket. Annat avfall än hushållsavfall 9 § Regeringen bemyndigas föreskriva att 7 eller 8 § denna lag skall gälla helt eller delvis även beträffande annat avfall än hushållsavfall. Regeringen får överlåta åt förvaltningsmyndighet eller kommun att meddela sådana föreskrifter. 10 § Kommun får besluta att avgift skall erläggas för bortforsling och för omhändertagande av avfall genom kommunens försorg. Avgift skall bestämmas till högst det belopp som motsvarar kostnaderna för driften innefattande amortering och förräntning av investerade medel. Avgift skall erläggas enligt taxa som antages av kommunfullmäktige. Taxan skall innehålla föreskrift om vem som är avgiftsskyldig och till vem avgiften skall erläggas. Tillsyn, ansvar och besvär m. tn. 11 § har att utöva tillsyn över att sanitär olägenhet ej uppkommer vid hantering av avfall. 1 hälsovårdsstadgan(1958:663) finns bestämmelserom hälsovårdsnämnds tillsyn, om övervakning och tillsyn i övrigt över den allmänna hälsovården samt om ansvar för den som orsakar sanitär olägenhet. 12 § 1 den utsträckning som kommun är skyldig att forsla bort avfall får ej avfallet omhändertagas eller forslas bort av annan person än den kommunen anlitar för detta ändamål. 13 § Den som yrkesmässigt eller annars i större omfattning tar befattning med avfall i strid mot 12 § döms till böter. 14 § beslut enligt 7 § tredje stycket överklagas hos genom besvär. beslut överklagas hos kammarrätten genom besvär. 15 § Regeringen eller, efter regeringens bestämmande, förvaltningsmyndighet eller kommun får meddela föreskrifter om skyldighet enligt 4 och 5 §§. Denna lag träder i kraft . Genom lagen upphävs lagen (1965:54) om kommunala renhållningsavgifter. Kommuns skyldighet enligt 7 § första stycket nya lagen beträffande avfall som avses i andra stycket upphör vid utgången av april månad 1979 under förutsättning att fastighetsinnehavaren har gjort anmälan före utgången av januari månad. Lag om ändring i miljöskyddslagen (1969:387) Härigenom föreskrivs att 22 § miljöskyddslagen (1969:387) skall ha nedan angivna lydelse. Föreslagen lydelse 22 § Den som fått tillstånd enligt denna lag till miljöfarlig verksamhet kan ej på grund av bestämmelse i lagen eller i hälsovårdsstadgan (nr 663) åläggas att upphöra med verksamheten eller att med avseende på denna vidtaga försiktighetsmått utöver vad som anges i tillståndsbeslutet, om ej annat följer av 23-25 § eller 40 § andra stycket. Den som fått tillstånd enligt denna lag till miljöfarlig verksamhet kan ej på grund av bestämmelse i lagen eller i hälsovårdsstadgan (1958:663) eller i lagen (1979:000) om hantering av avfall åläggas att upphöra med verksamheten eller att med avseende på denna vidtaga försiktighetsmått utöver vad som anges i tillståndsbeslutet, om ej annat följer av 23-25 § eller 40 § andra stycket. Denna lag träder i kraft . Lag om ändring i kommunala renhållningslagen (1970:892) Härigenom föreskrivs att 4-6 §§ kommunala renhållningslagen (1970:892) skall upphöra att gälla vid utgången av . Lag om ändring i hälsovårdsstadgan (1958:663) Härigenom föreskrivs att 9 kap. hälsovårdsstadgan (1958:663) skall upphöra att gälla vid utgången av . () () () . NISSER (m) L. () i Förordning om hantering av avfall 1 § När kommun planlägger och beslutar hur kommunen skall fullgöra sin skyldighet att forsla bort avfall, skall beaktas att skäliga sanitära krav och miljövårdskrav tillgodoses samt att avfallshanteringen anpassas till det normala behovet vid olika slag av bebyggelse och till övriga lokala förutsättningar. Har fastighetsinnehavare gjort anmälan enligt 7 § andra stycket lagen (1979:000) om hantering av avfall, gäller anmälan för samtliga efterföljande kalenderår till dess den återkallas. Vad som har sagts om anmälan har tillämpning också på meddelande som avses i nyssnämnda stycke. 2 § Med hushållsavfall förstås avfall från hushåll såsom sopor, köksavfall, trädgårdsavfall, latrin, slam från trekammarbrunnar eller tankar m. m. samt skrymmande avfall. Till hushållsavfall räknas också sådant avfall från industri, förvaltning e. d. som är jämförligt med i första meningen angivet avfall. 3 § får efter ansökan av fastighetsinnehavare besluta om avsteg från kommunens skyldighet att forsla bort avfall från fastighet inom renhållningstätort, om det föreligger särskilda förutsättningar av varaktigt slag att omhändertaga avfallet inom fastigheten på ett från sanitär synpunkt och miljövårdssynpunkt godtagbart sätt. Sådana förutsättningar kan vara att jordbruk bedrivs inom fastigheten eller att inom fastigheten finns särskilda anordningar för omhändertagande. får i samband med beslut enligt första stycket besluta att fastighetsinnehavaren får forsla bort sådant avfall som ej omfattas av tillståndet till omhändertagande. Förutsättningen är att fastighetsinnehavaren samtycker till bortforsling till av kommunen anvisad plats och kan ombesörja den på ett från sanitär synpunkt och miljövårdssynpunkt godtagbart sätt. 4 § som kommunfullmäktige bestämmer får efter ansökan eller samtycke av fastighetsinnehavare besluta att hämtning av avfall från fastighet skall ske från annan plats än förvaringsplatsen på fastigheten (förenklat hämtningssystem), om till och förvaring på hämtningsplatsen kan ske utan sanitär olägenhet eller olägenhet från miljövårdssynpunkt eller annan allmän synpunkt. 5 § För sådant område utanför renhållningstätort vars omfång beslutas av nämnd som kommunfullmäktige bestämmer får nämnden besluta om undantag från kommunens skyldighet att forsla bort ett eller flera slag av komposterbart hushållsavfall. Förutsättning för sådant beslut är att samtliga fastighetsinnehavare inom området enligt hälsovårdsnämndens bedömning får anses ha varaktig möjlighet att själva omhändertaga avfallet på ett från sanitär synpunkt och miljövårdssynpunkt godtagbart sätt. För trädgårdsavfall får beslut enligt första stycket avse också renhållningstätort. 6 § När behörig nämnd har mottagit sådan anmälan som avses i 7 § andra stycket lagen (1979:000) om hantering av avfall, skall nämnden med det snaraste skicka kopia av anmälan till hälsovårdsnämnden. 7 § Inom kommun som anges i bilaga 1 till denna förordning skall pappersavfall som utgörs av tidningar, tidskrifter eller emballage eller av utgallrade arkivhandlingar eller liknande avfall från kontorsverksamhet forslas bort genom kommunens försorg, även i de fall sådant avfall ej utgör hushållsavfall. som kommunfullmäktige bestämmer får besluta att första stycket ej skall tillämpas i fråga om viss fastighet eller viss affärsrörelse eller annan verksamhet. Sådant beslut får meddelas endast om det kan anses säkerställt att pappersavfall som annars skulle ha hämtats genom kommunens försorg kommer att återvinnas utan att sådan hämtning sker eller om annat särskilt skäl föreligger för undantag från första stycket. 8 § Inom kommun som anges i bilaga 1 till denna förordning skall pappersavfall av sådant slag som nämns i 7 § första stycket förvaras skilt från annat avfall i avvaktan på borttransport genom kommunens försorg. Beträffande pappersavfall från hushåll gäller vad som har sagts endast tidningar och tidskrifter. Ytterligare föreskrifter om pappersavfallets förvaring och andra åtgärder som behövs för att undvika sammanblandning med annat avfall meddelas av nämnd som kommunfullmäktige bestämmer. av pappersavfall från viss bebyggelse ej anses motiverad med hänsyn till transportkostnaderna eller av andra särskilda skäl, får nämnd som kommunfullmäktige bestämmer besluta om undantag från första stycket. 9 § Inom kommun som anges i bilaga 2 till denna förordning skall sådant avfall på vilket förordningen (1975:346) om miljöfarligt avfall är tillämplig forslas bort genom kommunens försorg. Första stycket gäller ej miljöfarligt avfall som omhändertages i anslutning till den anläggning där avfallet uppkommer. Ej heller gäller första stycket sådant avfall som skall transporteras bort för behandling i anläggning som avses i 19 § 1 förordningen om miljöfarligt avfall eller avfall som efter tillstånd enligt 21 § 2 nämnda förordning får föras ut ur riket. som kommunfullmäktige bestämmer får medge undantag från första stycket i fråga om avfall som uppkommer hos visst företag, om särskilda skäl föreligger och det kan anses säkerställt att företaget på betryggande sätt kan ombesörja transport av avfallet till behandlingsföretag som avses i 14 ? förordningen om miljöfarligt avfall. 10 § Från fartyg som ligger i hamn skall genom kommunens försorg tagas emot och forslas bort sådant oljeavfall, toalettavfall och fast avfall som det är förbjudet att släppa ut enligt lagen (1976:6) om åtgärder mot vattenförorening från fartyg inom eller enligt föreskrift som har meddelats med stöd av lagen. Vad nu har sagts gäller ej oljehaltigt barlast- eller tankspolvatten som avses i 9 § lagen om åtgärder mot vattenförorening från fartyg inom . I hamn som ej är kommunägd skall hamnens innehavare i den ordning som kommunen bestämmer för kommunen ange behovet av renhållningstjänster. 11 § Kommunfullmäktige får föreskriva att annat avfall än hushållsavfall som förekommer i närheten av bebyggelse skall forslas bort genom kommunens försorg. som avses i första stycket har ej tillämpning i den mån den motsvaras av föreskrift enligt 7, 9 eller 10 §. 12 § Bryter fastighetsinnehavare mot 8 § första stycket eller mot föreskrift som har meddelats med stöd av 8 § andra stycket, får nämnd som kommunfullmäktige bestämmer vid vite förelägga honom att iakttaga föreskriften. Detsamma gäller i fråga om näringsidkare som i sin rörelse har gjort sig skyldig till gärning som har sagts. 13 § Beslut av nämnd enligt denna förordning överklagas hos genom besvär. beslut överklagas hos kammarrätten genom besvär. 14 § Föreskrifter som avses i 15 § lagen (1979:000) om hantering av avfall meddelas av kommun i den utsträckning som anges i kungörelsen (1971:761) om fastställande av normalhälsovårdsordning enligt hälsovårdsstadgan (1958:663). De ytterligare föreskrifter som krävs meddelas av efter samråd med . Denna förordning träder i kraft . Genom förordningen upphävs renhållningskungörelsen (1974:1024).