ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G202564 · 1979-01-18 00:00:00 — av m. fl. om översyn av sjukreseförordningen Resekostnadsersättningar vid resor med privat bil utgår med varierande belopp beroende på att myndigheter utfärdat olika föreskrifter. I de fall sjukresor företas utfärdar föreskrifter beträffande ersättningsnivån per kilometer, f. n. Resor i samband med sökande av arbete, arbetsmarknadsutbildning m. m. ersätts med per kilometer, och föreskrifterna är i dessa fall utfärdade av . Avsikten är att ersättningen skall ersätta beräknade kostnader utan hänsyn till kapitalkostnader för bilen. Med tanke på att bilkostnaderna har ökat högst väsentligt utan att ersättningsnivån räknats upp, anser vi att tiden är inne för en justering av beloppen. Det är även lämpligt att man strävar efter en enhetlig ersättningsnivå, då syftet med ersättningen i båda fallen är detsamma. Det förtjänar påpekas att bilersättning utbetalas endast i de fall där kollektiva trafikmedel inte kan användas. De låga ersättningarna kan vid vissa fall av sjukresor medföra ökade kostnader för samhället på grund av att man anser sig icke kunna använda egen bil utan i stället anlitar taxi. Kostnaderna för taxiresor har på ett helt annat sätt följt kostnadsutvecklingen. Enligt sjukreseförordningen (1975:1964) är försäkrad berättigad till ersättning för övernattning i enlighet med 13 och 14 §§. 1 14 § stadgas följande: Ersättning för övernattning beräknas på det belopp som den försäkrade har betalat för logi, dock högst för natt. Vi menar att även detta belopp bör räknas upp. Det bör vara en målsättning att försäkrade skall kunna förstå de bestämmelser som gäller. För att leva upp till denna målsättning är det lämpligt att sjukreseförordningen ses över och förenklas. 1978/79:564 17 Med stöd av det anförda hemställer vi1 att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna att sjukreseförordningen bör ses över vad gäller lagtexter och ersättningsbelopp vid sjukresor. () () 1 Se även motionen 1978/79:565.
mot · G202565 · 1979-01-18 00:00:00 — Motion 1978/79:565 av m. fl. om översyn av reglerna för ersättning vid resor inom arbetsmarknadsutbildningen Med hänvisning till vad som anförts i motionen 1978/79:564 hemställer att som sin mening ger regeringen till känna att föreskrifterna om arbetsmarknadsresor bör ses över. () ()
mot · G202567 · 1979-01-18 00:00:00 — av m. fl. om utbildningen i dans Med hänvisning till vad som anförts i motionen 1978/79:566 hemställs 1. att uttalar att dans införs som ett alternativ till gymnastik i , 2. att uttalar att utbildningen av dansare och danspedagoger stimuleras. () () G. () ()
mot · G202568 · 1979-01-18 00:00:00 — av m. fl. För en balanserad utveckling inom en region är snabba, säkra, ekonomiska och energisnåla transporter av stor betydelse. Det framstår som allt viktigare att insatser måste göras i för att där få en mer differentierad och balanserad arbetsmarknad. har vi en icke önskvärd utveckling med befolkningsökning i , medan Eskilstunaområdet i och brottas med växande problem på grund av den ensidiga näringsstrukturen inom dessa områden. Ett konstruktivt sätt att skapa en mer balanserad och robust arbetsmarknad inom denna region är snabba kommunikationer mellan de små och medelstora städerna runt och . Från boende- och miljösynpunkter är det stora fördelar att vinna på att inte ytterligare bygga nya kommundelar i en ring runt utan få en större del av expansionen i städerna runt . En fördel är också att det inte krävs så stora investeringar i de mindre städerna. Den snabba tekniska utvecklingen på järnvägsområdet skapar dessa möjligheter genom en målmedveten satsning på snabbtåg runt , dvs. Stockholm-Enköping-Västerås-Hallstahammar(K.olbäck)-EskilstunaSträngnäs(Åkers styckebrukj-Södertälje-Stockholm och omvänt. Med de snabbtåg som redan finns i andra länder skulle exempelvis en resa ta , och . För de över två miljoner människorna i skulle därmed skapas rikt differentierade möjligheter till arbetstillfällen, utbildning, kulturutbud och fritidsaktiviteter och man skulle bli mindre beroende av bostadsort för sin sysselsättning. Dessutom skulle förutsättningar skapas för ett bättre fungerande näringsliv. arbetar i en första etapp på att successivt upprusta huvudlinjerna till en standard som tekniskt medger hastigheter / tim. Detta sker bl. a. genom rälsbyten, inläggning av betongsliprar med fjädrande fästen, fjärrblockeringsnät, dubbelspår etc. Vi anser att SJ bör planera för nödvändiga investeringar i syfte att successivt öka snabbheten i järnvägsförbindelserna runt . Det är också viktigt att aktivt arbeta med att minska antalet plankorsningar eller att göra dessa säkrare. Utöver , som har att tillsammans med SJ arbeta med dessa frågor, bör lantbruksnämnderna i sin inköps- och försäljningsverksamhet uppmärksammas på att genom arronderingsförbättringar inkl. möjligheter till flera parallellvägar skapa förutsättningar för ett reducerat antal plankorsningar för jord- och skogsbruket. Med hänvisning till vad som anförts hemställs1 att hos regeringen anhåller att åtgärder vidtas så att planerar och investerar för allt snabbare tågforbindelser i och därmed stimulerar till en mer balanserad utveckling inom denna region. () () 1 Se även motionen 1978/79:569.
mot · G202569 · 1979-01-18 00:00:00 — av m. fl. om lantbruksnämndernas medverkan till att minska antalet järnvägsplankorsningar Med hänvisning till vad som anförts i motionen 1978/79:568 hemställs att hos regeringen anhåller att åtgärder vidtas så att lantbruksstyrelsen utfardar instruktioner till lantbruksnämnderna, så att de i sin inköps- och försäljningsverksamhet skapar förutsättningar för att minska antalet plankorsningar. () () ()
mot · G202572 · 1979-01-19 00:00:00 — 1978/79 572-577 om rätt för icke-registrerat parti att lägga ut valsedlar i postlokal Vallagens bestämmelserom möjlighet för partier att registrera partibeteckning och anmäla kandidater har på olika sätt förbättrat valsystemet. är det uppenbart att principen om registrering inte på något sätt får hämma möjligheterna för nya och små opinioner att pröva sin styrka i val. Överlag präglas också vallagen av denna intention. Icke-registrerade partier får således ställa upp i val och lägga ut valsedlar i vallokaler. Dock får de inte lägga ut valsedlar i postlokal som användes för poströstning. Detta förefaller närmast vara ett olycksfall i arbetet. bör nu rätta till det. att beslutar antaga följande ändring i 10 kapitlet i vallagen (1972:620): 5 a § I anslutning till lokal där poströstning äger rum eller i sådan lokal skall ordnas lämplig plats där parti, som har fått sin partibeteckning registrerad men vars valsedlar icke tillhandahålles enligt 6 kap. 9 §, kan lägga ut partimarkerade valsedlar för partiet. Parti som fått sin partibeteckning registrerad för val av landstingsledamöter eller för val av kommunfullmäktige får dock ej lägga ut valsedlar på postanstalt som är belägen utanför landstingskommun eller kommun som anges i registreringsbeslutet. Föreslagen ny lydelse av RF 5 a § I anslutning till lokal där poströstning äger rum eller i sådan lokal skall anordnas lämplig plats där parti, som ställer upp till val men vars valsedlar icke tillhandahålles enligt 6 kap. 9 §, kan lägga ut partimarkerade valsedlar för partiet. Parti som ställer upp till val till landsting eller kommun får dock ej lägga ut valsedlar på postanstalt som är belägen utanför landstingskommun eller kommun för vilka valsedlarna gäller. 1 1978/79.
mot · G202578 · 1979-01-19 00:00:00 — 1978/79 578-585 av och om slopande av skatten på reklamtrycksaker Såväl från den nuvarande som från den förra regeringens sida har lovvärda uttalanden gjorts om att avskaffa eller minska krångel och byråkrati för enskilda medborgare och för företagen. Ett av de områden som kritiserats skarpt av berörda företag och även av myndigheter är skatten på s. k. reklamtrycksaker. Denna skatt, som endast torde inbringa 60 å 70 milj. kr. , bereder avsevärda svårigheter såväl för tryckerierna som för deras kunder, dvs. i detta avseende det svenska näringslivet. Krånglet hänför sig till det faktum att det är svårt för att inge säga ogörligt att avgränsa reklam från andra typer av meddelanden. Enligt reklamskattelagen avses med reklam meddelande som har till syfte att åstadkomma eller främja avsättning i kommersiell verksamhet av vara, fastighet, nyttighet, rättighet eller tjänst. Enligt samma lag avses med rekamtrycksak trycksak som framställts huvudsakligen i syfte att offentliggöra reklam. Regeringsrätten och kammarrätten har haft att avgöra frågor om huruvida en restaurangmatsedel är att betrakta som en reklamtrycksak och om instruktionsböcker och sortimentskataloger är det. Bedömningen försvåras av att det är tryckeriet som är den skattskyldige och som sålunda har att avgöra vilket syfte beställaren haft med en viss trycksak. Mycket ofta torde det krävas nära nog klärvoajans hos tryckerifaktorerna för att klara av en sådan bedömning. Trycksaker med information till återförsäljare är fria från reklamskatt. Här torde det vara regel att tryckeriet inte kan se om trycksaken är avsedd för återförsäljare. Beställaren får betala skatt på trycksaken och är på grund av bestämmelsernas krånglighet inte i stånd att inse att han har betalat för mycket. Den grafiska branschen består i stor utsträckning av små eller mycket små företag. För dem har skatten orsakat ett krångel, som gränsar till plåga. För beställarna, de svenska företagen, har trycksaksskatten kommit att innebära en merkostnad och en ökad arbetsbelastning, vartill kommer bristande rättssäkerhet. Skatten på trycksaker torde vara den del av annons- och reklamskatten som framför allt för med sig behov av särskild arbetskraft inom . Härtill kommer ett icke oväsentligt arbete för kammarrätterna och regeringsrätten. Allt detta gör att förhållandena mellan skatteintäkt och arbetsinsatser i olika led inte står i rimliga proportioner till varandra. 1 1978/79. 3 sami Nr 578-585 Med hänvisning till det anförda hemställer vi att beslutar upphäva skatten på reklamtrycksaker. () ()
mot · G202579 · 1979-01-22 00:00:00 — Motion 1978/79:579 Av om avdraget vid inkomstbeskattningen för resa med bil till och från arbetet Enligt kommunalskattelagen får avdrag göras vid inkomstbeskattning för resa med bil till och från arbetet, om tidsvinsten i förhållande till den tid som skulle åtgå vid utnyttjande av allmänna kommunikationsmedel överstiger . Tillämpningen av denna regel har kommit att innebära att den förvärvsarbetande i vars dagliga resa till och från arbetsplatsen också ingår att skjutsa sina barn till och från daghem inte får medräkna denna del av resan i tidsvinsten. Detta missförhållande bör enligt min mening undanröjas. I skatteutskottets behandling av likalydande förslag har hänvisats till det omfattande utredningsarbete som bedrivits på skatteområdet. Det avslutade arbetet i skatteutredningen har dock inte betytt att här aktuella avdragsproblem lösts. Av den anledningen bör nu ta initiativ till ett definitivt avgörande. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen hemställer att regeringen föreslår sådan ändring av kommunalskattelagen att resa till och från barndaghem i samband med arbetsresa får inräknas i den tidsvinst som avgör om rätt till avdrag för bilresa föreligger.
mot · G202580 · 1979-01-19 00:00:00 — av och om beskattningen av tvåfamiljsfastighet gäller att ägare av en- och tvåfamiljshus i sin deklaration skall ta upp en beräknad intäkt från fastigheten som uppgår till av taxeringsvärdet upptill , av den del som ligger , av den del som ligger mellan . samt av den del som överstiger . Om ägaren är mantalsskriven på fastigheten får extra avdrag med . göras utöver sedvanliga ränteavdrag. Om två familjer gemensamt äger ett tvåfamiljshus med taxeringsvärdet . måste de således ta upp . som intäkt, dvs. efter extra avdrag . Om huset i stället betraktades som två rådhus, vartdera taxerat till , skulle intäkten efter extra avdrag endast ha uppgått till . för vardera delen. Det kan inte heller gärna hävdas att det skulle vara "lyxigare att två familjer bor i var sin lägenhet i en stor villa än att de bor i två mindre villor som ligger bredvis varandra. 1 ovan nämnda exempel blir extrabeskattningen redan i vanliga inkomstlägen . De nuvarande beskattningsreglerna kan således ej gärna betecknas som rättvisa och likformiga. Dessutom motverkar de önskvärd sanering och rationellt utnyttjande av det bestånd av äldre och stora villor som finns i våra många villastäder. En ändring av bestämmelserna skulle förmodligen innebära att man fick en större boendetäthet i dessa områden och kunde bevara dessa ofta kulturhistoriskt värdefulla områden och byggnader. Hur detta skall lösas tekniskt, genom att man gör det möjligt att få lagfart på delar av hus som särskilda fastigheter och/eller genom särskilda regler vid beskattningen, måste utredas närmare. Motsvarande problem gäller också i de många fall huvudbyggnad och flygelbyggnad utgör en taxeringsenhet. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär förslag till rättvisare bestämmelser beträffande beskattning av tvåfamiljsfastigheter i enlighet med vad som i motionen anförts.
mot · G202581 · 1979-01-19 00:00:00 — om rätt för vissa företagare att deklarera efter kontantprincipen I syfte att bereda mindre egenföretagare vissa administrativa lättnader och skattelättnader har fastställt att frigränsen för avgiftsfri inkomst i samband med uttag av arbetsgivaravgift skall vara . Denna regel skall tillämpas första gången på inkomst som skall tas upp till beskattning vid taxering. Vidare har fastställt att redovisning av verksamhet i jordbruk och beräkning av inkomst härav skall ske efter bokföringsmässiga grunder oavsett omsättningen i rörelsen eller beräkningen av inkomst från rörelsen. Enligt min mening för kraven på likformighet vid grunderna för taxering för långt då även de som i annat sammanhang medges administrativ lindring och skattelindring skall omfattas av plikten att redovisa rörelse i enlighet med reglerna för bokföringsmässiga grunder. Av praktiska skäl, såväl för den skattskyldige som för taxeringsmyndigheten, torde det vara ändamålsenligt att även i fortsättningen tillåta att viss redovisning får ske efter den s. k. kontantprincipen. De som då bör komma i fråga är de som har en liten verksamhet, låg omsättning och låg inkomst. För jordbrukare med så låg inkomst att de enligt beslut inte behöver betala s. k. egenavgift är självfallet inte heller omsättningen i rörelsen särskilt stor. Affärshändelserna i bokföringen är få och kravet på att lägga om redovisningen från kontantprincipen till bokföringsmässiga grunder synes obillig. I sammanhanget kan erinras att vid särskilt låg omsättning omfattas inte heller rörelseidkaren av mervärdeskatteskyldighet. Med stöd av vad som ovan anförts hemställs att beslutar att rörelseidkare med en omsättning i rörelse understigande . skall få deklarera efter den s. k. kontantprincipen.
mot · G202582 · 1979-01-19 00:00:00 — av m. fl. om slopande av annonsskatten beslöt , efter förslag från regeringen, att fr. o. m. 1978 sänka reklamskatten på annonser i dagspressen från och att höja det i reklamskatten inbyggda s. k. grundavdraget för annonser i dagspress från 6 till 9 milj. kr. Vi vill se denna lindring av annonsskatten för dagstidningar som ett led i en slutgiltig avveckling av skatten. Genom de senaste årens successiva ökning av det s. k. grundavdraget har allt fler dagstidningar befriats från skattens negativa verkningar. Men ännu återstår en rad stora och medelstora tidningar som skatten träffar mycket hårt. De största skattebeloppen betalas av några storstadstidningar som tvingats redovisa betydande förluster i sin verksamhet. Något entydigt samband mellan annonsintäkternas storlek för en dagstidning och dess ekonomiska bärkraft föreligger således inte. Vi kan inte finna det vara ett rimligt och tillfredsställande system att staten å ena sidan tvingar vissa förlustbringande tidningar att inbetala stora annonsskattebelopp och å andra sidn till samma tidningar tillskjuter produktionsbidrag för att hjälpa dem att överleva. Eftersom vi, i likhet med budget- och ekonomiministern samt regeringen i övrigt, är kritiska mot annonsskatten föreslår vi att den snabbt avskaffas. I detta sammanhang vill vi understryka att journalistklubbarna vid tidningarna , , och har skrivit till regeringen och framhållit hur angeläget det är att annonsskatten avskaffas. De skriver bl. a. följande: 1 ett läge där de flesta större morgontidningar dras med svåra ekonomiska problem är det orimligt att ta ut en annonsskatt som delvis används för att subventionera samma tidningar. Vi vill föreslå att skatteutskottet vid behandling av denna motion anordnar en hearing med representanter för journalistklubbarna vid nu nämnda tidningar. Med hänvisning till vad som anförts hemställs att hos regeringen begär föreslag om att annonsskatten på dagstidningar avskaffas fr. o. m. . () () () ()
mot · G202583 · 1979-01-19 00:00:00 — om behandlingen av synskadad som grips av polis I finns f. n. omkring 25 000 människor som är svårt synskadade. begår någon av dem eller misstänks för att ha begått handlingar som motiverar gripande av polisen. Det förekommer naturligtvis att också synskadade människor blir föremål för anhållande eller gripande enligt t. ex. LTO och LOB. Enligt uppgifter som kommit till min kännedom kan det då förekomma att de behandlas och placeras som om de inte vore svårt synskadade, t. ex. i de fyllericeller som trots tillkomsten av LOB fortfarande används i stora delar av landet. Det behövs ingen större fantasi för att förstå att problemet för en svårt synskadad människa i en sådan situation är av en helt annan art än problemen för en icke synskadad person. Närmare reglering av hur polisen skall uppträda tycks inte finnas. Enligt polisinstruktionen (1972:511), 7 §, skall polisman i sin tjänsteutövning uppträda på ett sätt som inger förtroende och aktning. Han skall uppträda hövligt, hänsynsfullt och med fasthet samt vinnlägga sig om självbehärskning och undvika vad som kan uppfattas som utslag av oginhet eller småaktighet. Enligt 16 § får polisman för att verkställa tjänsteåtgärd inte använda strängare medel än förhållandena kräver. Lagen (1976:371) om behandlingen av häktade och anhållna, vilken har motsvarande tillämpning på den som gripits på grund av misstanke om brott föreskrives i 4 § följande: Vid behandlingen av häktad skall hänsyn tagas till hans hälsotillstånd. Häktad som företer tecken till sjukdom eller begär att läkare skall tillkallas, skall så snart dete kan ske undersökas av läkare, om ej sådan undersökning uppenbarligen är obehövlig. Läkares anvisning rörande vården av häktad som är sjuk skall iakttagas. Behöver den häktade sjukhusvård, skall sådan beredas honom så snart det kan ske. Förlossning av häktad kvinna skall såvitt möjligt ske på sjukhus. Om anledning föreligger därtill, skall den som enligt andra eller tredje stycket vistas på sjukhus stå under bevakning. Regler om läkarundersökning i samband med polisingripande finns även i lagen (1976:511) om omhändertagande av berusade personer. Vid sidan av dessa generella regler torde - enligt uppgift av företrädare för och polisdistsrikt - särbestämmelser om behandling av blinda i samband med gripande inte finnas. Mot bakgrund av ovanstående hemställer jag att måtte besluta att hos regeringen anhålla om förslag till åtgärd i syfte att åstadkomma adekvata och humana regler för behandlingen av svårt synskadade personer i samband med gripande.
mot · G202587 · 1979-01-17 00:00:00 — av m. fl. 1 en motion till förra årets hemstsällde vi att skulle uttala att svenskt u-landsbistånd skall avbrytas till mottagarland, som är aktivt engagerat utomlands i militära operationer, vilka icke kan betraktas som vidtagna i självförsvar, att nya avtal om bistånd icke bör ingås med sådant land och att framtida biståndsavtal bör förses med en klausul som innebär att svenskt bistånd skall upphöra om mottagarlandet inlåter sig i militära operationer utanför det egna landets gränser och som inte har med det egna landets säkerhet att göra. Det framstår som i högsta grad stötande för svenska medborgare att vi med utvecklingsbistånd skall stödja ett land som är invecklat i aggressiva, militära operationer utomlands, operationer som inte har något samband med det egna landets självförsvar. Vi återkommer därför med vårt yrkande. Vi är också fasts övertygade om att de principer för svenskt bistånd som vi fastlagt ovan har starkt stöd hos svensk opinion. När det gäller avveckling av bistånd anförde utskottet föregående år att det erbjuder stora svårigheter att uppställa allmängiltiga och entydiga regler för alla de olika situationer då ett avbrytande eller ett avvecklande av bistånd kan bli aktuellt på grund av händelser eller åtgärder i mottagarlandet. Vi är väl medvetna om detta och vi har inte vare sig i föregående års eller i årets motion talat om alla olika situationer som kan uppstå utan endast talat om konkreta situationer och konkreta fall. Vi pekar på länder som deltar i krigshandlingar utanför landets territorium, krigshandlingar som inte har något samband med det egna landets självförsvar eller säkerhetspolitik. Detta är en enkel och klar princip även om vi instämmer i vad utskottet skrev föregående år att "en prövning måste sist och slutligen göras i de enskilda fallen. Om sådana regler som vi ovan redovisat tillämpats i fråga om vår biståndspolitik, skulle vårt land ha dragit in biståndet till . Detta land har ställt högst modernt utrustade och välutbildade stridande förband till förfogande för krig inom och mellan länder i andra världsdelar och som ligger långt utanför landets gränser. Ingen torde kunna göra gällande att dessa legotruppers verksamhet har något som helst med det egna landets säkerhet att göra. Samma situation har världen fått bevittna då moderna och välutrustade armé anfallit och i stort annekterat ett av sina västliga grannländer. Här kan heller icke göras gällande att anfallet på har med säkerhet att göra. Vi anser därför att omgående bör ompröva sitt bistånd till och engagemang i , och att bör ta ställning till omfattningen av vårt bistånd till . Om vi tidigare fastslagit regler för vårt u-landsbistånd enligt motionens förslag, skulle vi nu ha haft en fast utgångspunkt för vår prövning. Med stöd av vad som anförts hemställer vi att beslutar 1. att omgående ompröva vårt u-landsbistånd till , 2. att som sin mening ge regeringen till känna att de regler för avbrytande av vårt u-landsbistånd som anges i motionen skall tillämpas. () () ()
mot · G202592 · 1979-01-19 00:00:00 — om tillverkningen av skyddsmasker och barnskydd Civilförsvarets uppgift är att skydda och rädda liv, att medverka till att samhällsfunktioner och krigsproduktion upprätthålls och att befolkningens försvarsvilja vidmakthålls. Om dessa mål skall kunna nås beror till stor del på civilförsvarets utformning och uppbyggnad samt på de konkreta möjligheter till befolkningsskydd som civilförsvaret i en krigssituation kan erbjuda. Vetskapen om att tillgången till skyddsrum, skyddsmasker och barnskydd är betryggande har stor inverkan på civilbefolkningens försvarsvilja. Utbyggnaden av skyddsrum sker efter en bestämd plan och i den takt som de ekonomiska resurserna medger. Den årliga produktionen av skyddsmasker är omkring 300 000. Enligt svarar inte produktionsberedskapen mot behoven, och det är betänkligt med hänsyn till att vi inte vet hur stor skillnaden är. Men jag betecknar det som ännu allvarligare att man inte anser sig ha möjlighet att framställa mer än omkring 1/3 av de barnskydd som skulle behövas för att nå balans mellan tillgången till skyddsmasker och till barnskydd. Enligt skulle tillverkningen av barnskydd behöva uppgå till 20 000 , vilket skall jämföras med att den i realiteten är 7 000 . Jag vill understryka vikten av att en snar förbättring sker, så att balans i tillverkningen av skyddsmasker och barnskydd kommer till stånd. För föräldrar kan det inte upplevas särskilt meningsfullt att kunna skydda sig själva men inte sina barn. Med hänvisning till vad som anförts hemställer jag att hos regeringen anhåller att åtgärder vidtas för att uppnå balans mellan tillverkningen av skyddsmasker och barnskydd.