ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G2022355 · 1979-03-28 00:00:00 — med anledning av propositionen 1978/79:99 om en ny trafikpolitik I propositionen 1978/79:99 anges en serie bandelar som trafiksvaga, där frågan om fortsatt persontrafik bör prövas. Av texten framgår att man normalt skall lägga ner trafiken på dessa bandelar. Bland dessa sålunda hotade bandelar uppräknas banan . Detta överraskar, då det är svårt att finna motiven bland vad som enligt propositionen skulle karaktärisera dessa bandelar: "Resandefrekvensen kan beräknas bli låg även med hänsyn till ett begränsat befolkningsunderlag och och området däremellan, som helt ligger inom dessa två kommuner, torde i själva verket höra till rikets mest expansiva områden. Trafikutvecklingen klart vikande. 1 motion till 1975/76 års (1975/76:805) redovisades, hur det före varje tåg från till gick en landsvägsbuss från stationen i mot . Detta är bara ett exempel på en serie åtgärder, som till synes avsiktligt har syftat till att minska trafiken på järnvägen. I själva verket ökar den totala trafiken starkt mellan och och orterna däremellan. En välskött järnväg skulle kunna ta hand om en stor del av denna trafik. 3. resorna görs över korta avstånd. Dessa linjer kan således inte sägas utgöra några mera betydelsefulla länkar i det interregionala nätet. Banan synes tvärtom vara omistlig som reservlinje kring och till . Vid skador på järnvägen mellan och vid krig eller andra olyckor, är det angeläget att kunna länka trafiken mellan norra och och landet söder därom denna väg. 4. ett renodlat landsvägsalternativ synes kunna ge en bättre trafikförsörjning till lägre samhällsekonomisk kostnad än ett järnvägsalternativ. Av skäl som redovisats under 1-3 ovan torde detta inte gälla en väl skött järnväg mellan och . 5. banstandarden försämrats på sådant sätt att största tillåtna hastigheten måst reduceras. Vid fortsatt järnvägsdrift krävs i första hand att banunderhållet intensifieras så att tidigare banstandard kan återvinnas. Detta gäller tyvärr också i hög grad banan . Att banunderhållet underlåtits, sannolikt medvetet, borde dock inte fl vara ett argument för nedläggning. En väl skött järnväg mellan och , där vissa tåg stannar även vid de gamla hållplatserna och med samma turtäthet som landsvägsbussarna, skulle åter kunna bli den naturliga förbindelsen inom detta expansiva område. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin åsikt uttalar att bandelen bör föras till affärsbanenätet, på vilket persontrafik skall bibehållas.
mot · G2022359 · 1979-03-28 00:00:00 — Motion 1978/79:2359 av med anledning av propositionen 1978/79:115 om riktlinjer för energipolitiken Regeringens proposition 1978/79:115 om riktlinjer för energipolitiken innebär att skall byggas färdigt men att något inte kommer att byggas. Det är därför angeläget att redan nu börja planera för den situation som uppstår i och även i län i övrigt, då anläggningsarbetena i Forsmark börjar trappas ned för att helt upphöra 1984 då beräknas stå färdigt. är ca 800 arbetare och tjänstemän anställda av för arbeten med och . Till detta kommer ca 700 å 800 anställda av entreprenörer. Ytterligare rekrytering av personal för anläggningsarbeten är nära förestående, varav 150 å 200 torde anställas inom . Sammanlagt beräknas som mest ca 2 500 personer vara verksamma med anläggningsarbeten vid Forsmark. Av personal på anläggningssidan är ca 30 96 bosatta inom kommunen och totalt inom län. De som varit bosatta i kommunen eller dess närhet och de som flyttat dit med sina familjer för att delta i kraftverksbygget önskar naturligtvis också framöver ha sitt arbete inom rimligt avstånd. i län har också klart uttryckt den målsättningen att de som arbetar vid kraftverket och är bosatta inom regionen skall beredas möjlighet att bo kvar även efter det att kraftverket i Forsmark byggts färdigt. Om aggregaten , , och får tillstånd att tas i drift, torde ca 600 anställda krävas för att sköta driften av . Ca 385 av dessa tjänster är redan tillsatta. För de återstående tjänsterna beräknas endast ett mindre antal av anläggningspersonalen komma i fråga. Det bör också framhållas att norra beräknas ha fl möjligheter att erbjuda alternativ sysselsättning för såväl arbetare som tjänstemän, bl. a. på grund av problemen inom stål- och träindustrin. Även kommun har en mycket liten industriell verksamhet. Avvecklingen av kärnkraftsbyggandet i Forsmark kräver därföratt planeringen påbörjas för att erbjuda de bosatta i regionen annan sysselsättning. I propositionen diskuteras fjärröverförd värme från kärnkraftsblock vid de befintliga kärnkraftslägena. Inom ramen för kämkraftsprogrammet anses det möjligt att förse Stockholms- och Uppsalaområdena med fjärrvärme från Forsmark. Det är därför önskvärt att utredning om överföring av värme från kärnkraftverket i Forsmark till Stockholms- och Uppsalaområdena påbörjas så tidigt att eventuella beslut kan tas i så god tid att arbetet kan igångsättas med nedtrappningen av anläggningsarbetena i Forsmark. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär 1. att planeringen med att erbjuda de inom regionen bosatta annan sysselsättning påbörjas före nedtrappningen av kärnkraftverksbyggandet i Forsmark, 2. att utredning om överföring av värme från kärnkraftverket i Forsmark till Stockholms- och Uppsalaområdena påbörjas så tidigt att eventuella beslut kan tas i så god tid att arbetet kan igångsättas med nedtrappningen av anläggningsarbetena i Forsmark.
mot · G2022361 · 1979-03-28 00:00:00 — 1978/79 2361-2362 av Per m. fl. med anledning av propositionen 1978/79:123 om riktlinjer för industripolitiken, m. m. I skilda sammanhang har från de fyra nordligaste länen framhållits vikten av en regionalpolitisk inriktning vid tilldelningen av lånemedel till de regionala utvecklingsfonderna. Enligt propositionen 1977/78:40 (s. 153) skall det i första hand ankomma på staten att svara för att stiftelsernas kreditkapacitet fortlöpande anpassas till en ur samhällsekonomisk synvinkel tillfredsställande nivå. Enligt samma proposition (s. 162) skall stiftelsernas behov av ytterligare medel för kreditverksamheten t. v. tillgodoses genom att medel anvisas över statsbudgeten. Enligt industridepartementets regleringsbrev (s. 13) skall lånemedel som disponeras av statens industriverk fördelas mellan utvecklingsfonderna med beaktande av bl. a. regionala olikheter i fråga om företagstäthet och industriell utveckling m. m. samt av vad näringsutskottet har anfört om dispositioner och redovisningen av dessa lånemedel (NU 1977/78:75, s. 19). Trots att i beslut i fråga om lånemedlens fördelning inryms en total samhällsekonomisk syn som även bör inbegripa en regionalpolitisk inriktning torde lånemedlens fördelning i huvudsak ske efter länens företagstäthet. Detta är ur regionalpolitisk synvinkel helt otillfredsställande, eftersom utvecklingsfondernas kreditgivning i Norrlandslänen är av helt avgörande betydelse för industrins utveckling. Utvecklingsfondernas kompletteringskrediter är ofta avgörande för att industriella utvecklingsprojekt över huvud taget skall komma till stånd. Detta sammanhänger med att de norrländska industriföretagen ofta är mycket unga, vilket innebär en låg utvecklingsnivå bl. a. vad avser ekonomisk konsolidering, vilket i sin tur medför en låg kreditvärdighet i fråga om ordinära bankkrediter. Dessutom ärNorrlandslänens industriella utveckling i så hög grad beroende av de mindre och medelstora företagen. Angivna förhållanden innebär att en brist på lånemedel hos utvecklingsfonderna i Norrlandslänen medför ett närmast definitivt stopp på fortsatt industriell expansion. Med hänvisning till vad ovan redovisats framstår klart nödvändigheten av att utvecklingsfonderna i Norrlandslänen kan garanteras sådan tillgång på lånemedel att fonderna kan bli ett effektivt instrument i regionalpolitiken. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna att 1 1978/79. medelsfördelningen till utvecklingsfonderna skall ske med hänsynstagande till den regionalpolitiska målsättningen. () ()
mot · G2022364 · 1979-03-28 00:00:00 — med anledning av propositionen 1978/79:149 om flygtrafik på Proposition 1978/79:149 innehåller förslag om att anvisa en riskgaranti för flygtrafik på . Under förutsättning att och också tar beslut om motsvarande riskgarantier skulle det därmed bli möjligt att trafikera sträckan med enligt föredraganden 10-15 passagerare per enkeltur. Trots att departementschefen anser att det finns förutsättningar för att driva trafiken på affärsmässiga grunder finns det åtskilliga frågetecken inför ett beslut om statligt engagemang i denna flygtrafik. Utredningsarbete och beredning har pågått i ämnet och tveksamheten har varit påfallande hos alla berörda länder och flygbolag. Således har inget större flygbolag visat intresse för den föreslagna trafiken utan statliga garantier. Mycket tyder på att verksamheten kommer att bli förlustbringande och att verksamheten mer skall ses som ett utslag av nordiskt samarbete än en åtgärd i syfte att erbjuda en efterfrågad trafik. Den statliga riskgarantin föreslås nu bli 700 000 skr. för enbart svenska staten. Detta belopp kommer säkert att ianspråktagas och risk finns för ännu större belopp . Svenskt inrikesflyg har trots den utökning av verksamheten som möjliggjorts genom lågprissatsningen flera olösta problem. Oavsett ställningstagandet till framtid finns det risk för att vissa flyglinjer p. g. a. för litet underlag för fortsatt trafik måste läggas ned. Behovet av att bygga ut befintliga flygstationer och terminaler är stort och ökar med antalet passagerare. Det finns således åtskilliga ekonomiska problem för svenskt inrikesflyg. Detta faktum tillsammans med det förhållandet att svenskt inrikesflyg förutom Gotlandslinjen är osubventionerat talar mot ett svenskt engagemang i en ny flygtrafik, där ekonomi och underlag är några mycket ovissa faktorer. Alla kända förhållanden talar således för ett avslag på regeringens förslag att ställa en riskgaranti till förfogande för en Nordkalottrafik med flyg. Med hänvisning till det anförda hemställs att avslår proposition 1978/79:149 om flygtrafik på .
mot · G2022367 · 1979-03-26 00:00:00 — med anledning av fullmäktiges i förslag (1978/79:19) till ändringar av 8 § lagen (1934:437) för riksbank i syfte att möjliggöra införande av en 500-kronorssedel Anpassning av våra mynts och sedlars värde till inflationen saknar vi 1- och 2-öringar. Det lägsta myntet är 5-öringen. Åtgärden att slopa 1- och 2-öringarna var en logisk följd av penningvärdeförsämringen. Alla priser i detaljhandeln avrundas numera vid betalning till närmaste 5-örestal. Detborde kunna finnas anledning att överväga nästa steg i denna anpassning av våra mynts och sedlars värde till penningvärdets förändringar. Lika lätt som det går att avrunda alla betalningstransaktioner till närmaste 5-örestal, lika lätt skulle det gå att avrunda till 10-örestal. Det steg som närmast kan tas skulle få den betydelsefulla följden att nuvarande entalskolumn kunde slopas Med en avrundning av alla betalningstransaktioner till närmaste 10-örestal skulle vi vinna att den nuvarande entalskolumnen blev disponibel för annat ändamål. F. n. måste vi i alla bokföringsböcker, på magnetband i datorer, i såväl räknemaskiner som datorers räkneverk, i hålkort med begränsat kolumnantal osv. släpa med en kolumn/position, vars innehåll saknar ekonomisk betydelse. Ett slopande av entalskolumnen med sitt nuvarande värde skull innebära icke oväsentliga rationaliseringsvinster också därigenom att all beloppsangivning i dagligt tal och skrift skulle kunna reduceras med en siffra. För våra mynt skulle ett slopande av nuvarande entalssiffra innebära att nuvarande 10-öring blev lägsta myntet. Genom att vår beloppsangivning så att säga flyttades ett steg åt höger skulle nuvarande 10-öring ersättas av en ny 1-öring, nuvarande 25-öring skulle få värdet , nuvarande 50-öring skulle bli en ny 5-öring och nuvarande 1-krona ersättas av ny 10-öring. På samma sätt skulle våra sedlar förskjutas ett steg åt höger. Med bibehållet reellt värde skulle våra nuvarande mynt och sedlar få nytt nominellt värde, t. ex. enligt följande tabell: (500) saknas Liksom vid tidigare liknande rationaliseringar av mynt- och sedelvärden, t. ex. i , kan de gamla mynten och sedlarna övergångsvis behållas med värdet nominellt reducerat . Vid utbyte av mynt och sedlar av här skisserad omfattning vinner man bl. a. den stora fördelen att s. k. svarta pengar eller nu dolda sådana efter övergångstiden måste fram i och för utbyte! Med hänsyn till den samordning som råder mellan de nordiska valutorna torde det vara lämpligt att samråda om liknande mynt- och sedelreform i de nordiska länderna. Med hänvisning till vad som i korthet anförts hemställs att beslutar att låta förslag om införandet av 500-kronorssedel vila till dess en översyn skett av hela myntoch sedelbeståndets nominella värdeanpassning.
mot · G2022368 · 1979-03-29 00:00:00 — 1978/79 2368-2370 av m. fl. med anledning av propositionen 1978/79:95 om den kommunala ekonmin Regeringen föreslår i propositionen 1978/79:95 att stödet till kommunerna för uppförande av mindre idrotts- och friluftsanläggningar skall upphöra fr. o. m. . Däremot bör enligt regeringsförslaget stödet till föreningar för samma ändamål finnas kvar också i fortsättningen under förutsättningen att anläggningen inte kan anses vara ett kommunalt åtagande. Enligt vår mening har statsbidrag till kommunerna förbyggande av mindre idrotts- och friluftsanläggningar stimulerat tillkomsten av sådana, vilket inte minst ur motionssynpunkt haft stor betydelse. Därtill kommer att med det försök till gränsdragning som regeringen gör mellan å ena sidan och å andra sidan anläggning som inte kan anses vara ett kommunalt åtagande uppkommer betydande svårigheter vid bidragsgivningen. Regeringens förslag kommer att medföra stora tolkningssvårigheter. Mot bakgrund av det anförda hemställer vi att beslutar att stödet till kommunerna för mindre idrotts- och friluftsanläggningar skall bibehållas enligt nuvarande ordning. () () () () () 1 1978/79.
mot · G2022374 · 1979-03-29 00:00:00 — av i m. fl. med anledning av propositionen 1978/79:99 om en ny trafikpolitik I propositionen 1978/79:99 om en ny trafikpolitik föreslås att landets nuvarande järnvägsnät delas upp i tre bedömningsgrupper. 1 grupp 1 sammanförs vissa trafiksvaga bandelar med det nuvarande affärsbanenätet till ett riksnät på vilket persontrafik skall bibehållas. Till grupp II förs vissa delar av det trafiksvaga järnvägsnätet där ersättningstrafik på landsväg skall prövas. Gruppen III innefattar järnvägslinjer som först efter ytterligare utredningar skall kunna hänföras till någon av de förstnämnda två bedömningsgrupperna. Bandelen Bjärka-Säby-Västervik med banlängd skall, enligt propositionen, bli föremål för ytterligare utredningar innan kategoritillhörighet fastställs. Nämnda bandel har för Västerviks- och Åtvidabergsregionerna en mycket stor betydelse i fråga om både gods- och persontrafik. I ett kommande samordnat kommunikationssystem kan bandelen förväntas komma att spela en avgörande roll för berörda regioners utveckling. Med hänvisning till vad i motionen anförts hemställs att i anslutning till ställningstagandet till propositionen 1978/79:99 uttalar att bandelen Västervik-Bjärka-Säby hänförs till riksbanenätet. () ()
mot · G2022375 · 1979-03-29 00:00:00 — av i m. fl. med anledning av propositionen 1978/79:99 om en ny trafikpolitik I propositionen 1978/79:99 föreslås bl. a. att bandelarna () , och hänförs till den bedömningsgrupp där frågan om fortsatt persontrafik skall prövas och ersättningstrafik insättas. De nämnda bandelarna fyller viktiga kommunikationsuppgifter inom och mellan berörda regioner. En nedläggning av trafiken på dessa bandelar skulle få allvarliga konsekvenser för regionernas utvecklingsmöjligheter. Vi anser att nämnda bandelar i ett välplanerat kommunikationssystem fyller väsentligc trafikuppgifter. Vi anser att utredningar och överväganden bör i första hand syfta till att bandelarna upprustas så att grunder för ett inlemmande i riksbanenätet skapas. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om upprustning av bandelarna , och . () ()
mot · G2022376 · 1979-03-29 00:00:00 — med anledning av propositionen 1978/79:99 om en ny trafikpolitik I regeringens proposition 1978/79:99 angående ny trafikpolitik indelas det svenska järnvägsnätet i olika kategorier. Förutom affärsbanenätet finns en kategori järnvägslinjer som föreslås bli sammanfört med detta och där persontrafik skall bibehållas inom det tidsperspektiv som kan överblickas. Vidare finns en kategori järnvägslinjer där frågan om fortsatt persontrafik skall prövas. Detta innebär i klartext att risken för nedläggning måste bedömas som överhängande. I den sistnämnda kategorin återfinns järnvägslinjen . Denna järnvägssträcka är . Den trafikeras f. n. av 4 persontåg per dag i vardera riktningen. 12 stationer finns mellan och där tågen stannar. I dagens läge kan ca 25-30 SJ-anställda beräknas ha sin sysselsättning av banan. De östra delarna av liksom angränsande delar av har haft en besvärlig sysselsättningsutveckling. Detta förhållande måste till en betydande del hänföras till det faktum att dessa länsdelar haft mindre goda kommunikationer. Av avgörande vikt är därför att goda kommunikationer skapas. En nedläggning av bandelen skulle skapa stora problem för de kommuner som berörs av banan. Garantier måste skapas för att en nedläggning inte sker under det tidsperspektiv som kan överblickas. I propositionen ges siffror som visar att trafiken varit svag på det här aktuella järnvägsnätet. Dessa siffror bör emellertid behandlas med stor försiktighet. Det förtjänar påpekas att dessa järnvägslinjer betjänats med i hög grad obekväm och föråldrad rullande materiel. De gamla rälsbussar som trafikerar t. ex. har icke varit ägnade att locka till sig resenärer. Turtätheten och restiderna har likaledes varit undermåliga. Med de nya motorvagnar som är beställda och som rimligtvis bör sättas in på den sträcka som här berörs finns enligt vår mening goda möjligheter att förbättra lönsamheten på den sträcka som här diskuteras. Inte minst bör påpekas möjligheten av en snabbförbindelse som går via och på den nu nedläggningshotade banan. De motiv som här anförts talar för att sträckan förs till den kategori bandelar som är trafiksvaga men som enligt propositionen skall sammanföras med affärsbanenätet till ett riksnät på vilket persontrafik skall bibehållas inom det tidsperspektiv som kan överblickas. Med hänvisning till vad som anförts hemställs att beslutar att bandelen sammanförs med affärsbanenätet till det riksnät på vilket persontrafiken skall bibehållas inom överskådlig framtid.
mot · G2022377 · 1979-03-27 00:00:00 — av m. fl. med anledning av propositionen 1978/79:99 om en ny trafikpolitik En väl utbyggd och fungerande trafikförsörjning har stor betydelse för ett län och dess framtid. En samordning av trafikpolitiken och en aktiv regionaloch sysselsättningspolitik är naturlig. För är dessa frågor tunga framtidsfrågor. Det är därför med oro vi tar del av fp-regeringens förslag till omfattande nedläggningar av persontrafik på ett stort antal järnvägar i landet. har i en stor partimotion redovisat partiets uppfattning om trafikpolitiken och yrkat på omfattande förändringar av propositionens förslag. Vi vill hänvisa till denna motion och instämmer i dess motiveringar och förslag. Vi vill starkt understryka vad som i partimotion framhålls och yrkas angående upprustning av . För del betyder en upprustning och trafiksamordning med och Mora-Orsa-Sveg mot mycket. roll som en livsnerv i , och inland måste förstärkas och banan bör behandlas som en enhet och i sin helhet ingå i riksnätet. När det gäller järnvägen måste denna upprustas och i sin helhet förstärkas. Därutöver bör järnvägsspåret återläggas på sträckan så att förbindelsen från kan utsträckas upp till och dess närhet till fjällvärlden med möjligheter till rekreation och friluftsliv. En spårbunden trafik med modern vagnsutrustning skulle på ett avgörande sätt förbättra förutsättningarna för många människor att nå fjällvärlden på ett trafiksäkert sätt. Järnvägen Borlänge-Malung-Sälen måste självklart ingå i riksnätet. En upprustning och utbyggnad av och Västerdalsbanan är av synnerligen stor betydelse för hela näringsliv och befolkning. En samordning av kollektivtrafiktaxorna är angelägen så att så långt som möjligt enhetlig taxa kan komma till användning oavsett vilket trafikmedel och trafikföretag som ombesörjer personresa eller frakt. SJ bör förbättra sin service beträffande öppethållande o. d. vid de mindre stationerna. Det kan inte vara rimligt att resenärer skall tvingas stå ute i kyla och regn och invänta- ibland mycket försenade - tåg som väntsalen i stationshuset är låst. Med det anförda hemställer vi att som sin mening ger regeringen till känna 1. att upprustas och förstärks och i sin helhet kommer att ingå i riksbanenätet, 2. att järnvägssträckan upprustas och byggs ut och att den skall finnas kvar i riksbanenätet, 3. i övrigt vad i motionen anförs. H. () () ()
mot · G2022378 · 1979-03-29 00:00:00 — av och i med anledning av propositionen 1978/79:99 om en ny trafikpolitik I propositionen 1978/79:99 föreslår departementschefen underpunkten 4.2 Det framtida järnvägsnätet att för vissa delar av det trafiksvaga bannätet bör frågan om fortsatt persontrafik prövas. Detta gäller då i forsta hand sådana bandelarsom i allt väsentligt tillgndoser lokala eller regionala resbehov och på vilka trafikunderlaget är mycket litet. Till denna grupp har forts bl. a. bandelarna (43,) och (115,). Regeringens förslag innebär att statens planerings- och kostnadsansvar för berörd trafik kommer att övervältras på berörda kommuner och landsting. I propositionen borde större tyngd ha lagts vid behovet av att garantera medborgarna efter de nedläggningshotade linjerna en tillfredsställande trafikförsörjning. De kommuner i och som berörs av bandelen Dal-Västra järnväg präglas av svåra sysselsättningsproblem. Bandelen bedöms ha stor regionalpolitisk betydelse och som helt nödvändig för att berörda orter skall vara attraktiva ur boendesynpunkt och för lokalisering av sysselsättning. Dessutom har statsmakterna utpekat Dano-området (Dalsland-Nordmarken) som ett primärt rekreationsområde, och rekreationsberedningen har föreslagit att bl. a. Dano-området bör bli föremål för särskilda statliga satsningar . Dano-området anses ha synnerligen goda förutsättningar för en utveckling av rekreation och turism, och konkreta åtgärdsförslag för utbyggnad föreligger. a. med vad som ovan anförts vore det olyckligt och inkonsekvent av statsmakterna att medverka till neddragning och nedläggning av persontrafiken på Dal-Västra järnväg. Med hänvisning till vad som anförts i motionen hemställs att avvisar förslaget att ned läggnings pröva persontrafiken på bandelen Mellerud-Bengtsfors-Arvika.
mot · G2022380 · 1979-03-29 00:00:00 — 1978/79 23802388 1978/79: 2380 av m. fl. med anledning av propositionen 1978/79: 99 om en ny trafikpolitik I propositionen angående ny trafikpolitik har beträffande bandelen FalköpingLanderyd och KarlsborgSkövde anförts att frågan om fortsatt persontrafik bör prövas. Utformningen av denna prövning föreslås få en sådan handläggning att den enligt vår mening kan anses vara liktydig med beslut om nedläggning av persontrafiken. Regeringens förslag innefattar enligt vår uppfattning en rad oklara frågeställningar och förslag som huvudsakligen synes innebära att statens planerings- och kostnadsansvar för berörd trafik kommer att övervältras på kommuner och landsting. Några kontakter med berörda kommuner har såvitt vi känner till inte förekommit. Att lägga ner persontrafik som man försöker stimulera den kollektiva resandefrekvensen på olika sätt måste vara felaktigt. att avvisar förslaget att nedläggningspröva persontrafiken på bandelarna FalköpingLanderyd och () () 1 1978/79.