mot · G30254 · 1979-01-01 00:00:00 — av förste vice talmannen m. fl. med anledning av propositionen 1979/80:1 om I propositionen föreslås bl. a. att lagen (1954:579) om nykterhetsvård (NvL) skall upphöra. Någon motsvarighet till NvL:s särskilda bestämmelser om nämndens ansvar för att förebygga alkoholmissbruk eller för att återföra den som missbrukar alkohol till ett nyktert liv föreslås inte ingå i den socialtjänstlag som i huvudsak skall ersätta NvL. Vi vill mot bakgrund härav anföra följande: Det ökande missbruket av beroendeframkallande medel hör till en av de svåraste frågor som socialvården ställs inför . I den snart tioåriga debatt, som har gällt samhällets ansvar för missbruksvården, har meningarna gått starkt isär. framträdde den uppfattningen allt starkare, att samhället endast i sällsynta undantagsfall skulle ingripa i den enskilde missbrukarens personliga förhållanden. Samhällets stöd- och hjälpåtgärder skulle komma i fråga först närden enskilde själv efterfrågade sådana åtgärder. Detta synsätt kom att påverka tillämpningen av NvL:s bestämmelser. Detta ledde till att samhällets ansvar för att missbrukarna bereddes vård även i situationer då de inte själva efterfrågade vården trängdes i bakgrunden. Men även nämndernas ansvar för att genom en aktiv verksamhet erbjuda missbrukarna stöd och hjälp för att komma ur missbruket blev alltmer uttunnat. Härtill medverkade även de förändringar av nämndens arbetsformer som successivt ägde rum. Från att ha bedrivit en verksamhet med särskild inriktning på och kunskap om missbrukarnas problem och behov övergick man till vad som har kallats helhetssynen i vård- och behandlingsarbetet. De ändrade arbetsformerna kom att ställa krav på att socialarbetaren skulle ha kunskap om hela socialvårdsområdet, och man gick miste om den särskilda sakkunskap som kunde växa fram i en funktionsindelad socialvård. uppkom risk för att nykterhetsvården fick stå tillbaka för vad som bedömdes som mera angelägna behov. Effekterna av den förändrade synen och de ändrade arbetsformerna framträder allt tydligare. Missbrukssituationen har blivit allt svårare. Insikten om detta har ökat, och det framstår som allt angelägnare att socialvården uppfyller sitt ansvar gentemot missbrukarna. Det nu framlagda förslaget till socialtjänstlag speglar i fråga om nykterhetsvården det synsätt som präglade utvecklingen ännu . Det särskilda ansvar som har för nykterhetsvården har förlorat sina konturer i de vida beskrivningar som utmärker socialtjänst Det är emellertid mot bakgrund av den kunskap som man har nödvändigt att socialnämndens ansvar för missbrukarvården kommer till klart uttryck i lagen. Efter mönster av nu gällande vårdlagar bör i socialtjänstlagen tas in föreskrifter som lägger fast nämndens ansvar för missbrukargruppen samt för åtgärder i förebyggande syfte. Nämnden bör åläggas att aktivt erbjuda den som missbrukar beroendeframkallande medel det stöd och den hjälp som erfordras för att missbruket skall upphöra och en social (åter)anpassning ske. En komplettering av socialtjänstlagen på sätt som har antytts här kommer inte att bryta mot den systematik som utmärker lagen i övrigt. På motsvarande sätt som bestämmelser nu ges i socialtjänstlagen om omsorger om barn och ungdom, äldre och handikappade bör bestämmelser ges om dem som till följd av missbruk av beroendeframkallande medel behöver särskilt stöd eller hjälp från nämndens sida. Det torde ankomma på vederbörande utskott att utarbeta erforderlig författningstext. Med stöd av vad ovan anförts hemställs att beslutar att socialtjänstlagen kompletteras med en bestämmelse i enlighet med i förevarande motion anförda riktlinjer om socialnämndens ansvar för att förebygga missbruk av beroendeframkallande medel och för att ge den som missbrukar sådana medel det stöd och den hjälp som erfordras för att missbruket skall upphöra och en social (åter)anpassning ske. () () () () () () ()