ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G2022496 · 1979-04-17 00:00:00 — 1978/79:2496 av med anledning av propositionen 1978/79:168 om föräldrautbildning och förbättringar av föräldraförsäkringen m. m. I regeringens proposition 1978/79:168 föreslås bl. a. att reglerna för föräldrapenning för tillfällig vård av barn ändras. I stället för de regler som gäller, nämligen att föräldrapenning för tillfällig vård av sjukt barn utgår under sammanlagt högst 12, 15 resp. beroende på antalet barn, föreslås nuen ökning till inte per barn och kalenderår. Det betyder att en tvåbamsförälder får rätt att vara frånvarande 4 månader från arbetet med full sjukpenning för tillfällig vård av sjukt barn. Vidare föreslås att särskild föräldrapenning även skall kunna utgå i samband med föräldrautbildning. Motiven förde lagda reformförslagen är goda, nämligen att yrkesarbetande föräldrar skall ges bättre möjligheter att umgås med och vårda sina barn. Men reformerna kommer också att medföra allvarliga problem för framför allt de mindre företagen. har många mindre företag svårigheter att ersätta anställda som utnyttjar sin lagstadgade rätt till ledighet för bl. a. studier, facklig verksamhet m. m. Även korttidsfrånvaron utgör ett stort problem. Att som i propositionen föreslås ge möjligheter för småbarnsföräldrar med barn att vara borta per kalenderår och barn kommer att innebära avsevärda störningar i driften för det enskilda företaget. De ökade möjligheterna till lagstadgad ledighet för allt fler orsaker minskar utrymmet för en rationell produktion av varor och tjänster och därmed utrymmet för löneökningar och reformer. 1 propositionen saknas över huvud taget en belysning av företagens situation till följd av de framlagda förslagen. Vidare saknas en beräkning av de kostnader företagen åsamkas genom produktionsbortfall. Vi anser att hos regeringen bör begära en snabbutredning av de konsekvenser de lagstadgade rättigheterna till ledighet (exkl. semester) för arbetstagare har för produktion, produktivitet och sysselsättning samt vilka kostnader de innebär för arbetsgivarna. Tills resultatet av en sådan utredning föreligger bör inga nya förslag om rätt till ökad lagstadgad ledighet beslutas av annat än vad som gäller föräldrar som har handikappade eller långtidssjuka barn. Med stöd av vad som framhållits hemställs 1. att vid behandlingen av propositionen så långt möjligt tar hänsyn till de problem som ett genomförande av propositionen kommer att förorsaka de mindre företagen, 2. att hos regeringen anhåller om en utredning av de konsekvenser de lagstadgade rättigheterna till ledighet, exklusive semester, har för produktion, produktivitet och sysselsättning samt vilka kostnader de åsamkar företagen.
mot · G2022497 · 1979-04-17 00:00:00 — med anledning av propositionen 1978/79:168 om föräldrautbildning och förbättringar av föräldraförsäkringen m. m. I proposition 1978/79:168 föreslås utvidgningar och förändringar av föräldraförsäkringen, kostnadsberäknade till sammanlagt 241 milj. kr. för helt budgetår. Denna beräkning förefaller i och för sig för låg. Dessutom har de kostnadsökningar som inte direkt drabbar försäkringen över huvud taget inte redovisats för vare sig offentligt eller enskilt bedriven verksamhet. Ingenting nämns t. ex. i propositionen om de ökade semesterkostnader som uppstår, eftersom tid med föräldrapenning för tillfällig vård av barn är semestergrundande frånvaro enligt semesterlagen. Inte heller berörs hur ersättarproblematiken skall bemästras. Svårigheterna är redan nu betydande på många håll och skulle avsevärt förvärras genom en sådan vidgning av rätten till föräldrapenning för tillfällig vård av barn eller för föräldrautbildning som föreslås. Detta gäller såväl mindre och större företag som vårdsektorn, skolan och den offentliga förvaltningen i övrigt. Landsting och kommuner skulle få vidkännas betydande merkostnader och skatte- och avgiftstrycket ytterligare öka. Med kännedom om de mycket försiktiga, för att inte säga förmanande, utsagorna i bl. långtidsutredning beträffande de ekonomiska framtidsutsikterna borde propositionen ha innehållit en bedömning av de olika förslagens arbetsmarknadsmässiga och samhällsekonomiska följdverkningar. Propositionen ger således enligt vår mening nu inte underlag för ett ställningstagande utöver vad som föreslås i motionen 1978/79:2483 av m. fl. Om den motionen inte vinner riksdagsmajoritetens bifall bör propositionen tillbakavisas i avvaktan på nödvändig komplettering enligt ovan. Med stöd av det anförda hemställs att med bifall till motionen 1978/79:2483 av begär nytt förslag från regeringen kompletterat med en mer omfattande kostnadsredovisning och en bedömning av de arbetsmarknadsmässiga och samhällsekonomiska följdverkningarna i enlighet med vad i förevarande motion anförts.
mot · G2022498 · 1979-04-17 00:00:00 — med anledning av propositionen 1978/79:112 om regionalpolitik Kommunerna i tillhör nu allmänna stödområdet, ett förhållande som varit fördelaktigt för näringslivsutvecklingen i området. En tidigare period med negativ utveckling för näringslivet och med utflyttning från landskapet som följd har således kunnat dämpas. föreslog nämnda kommuner inplacerade i stödområde 4. motiv härför var bl. a. att lokaliseringsstödet också skulle inrymma möjligheter till visst sysselsättningsstöd. I regeringens proposition 112 har dessa kommuner nu placerats i stödområde 3. En sådan placering kan ställa kommunerna utanför statligt stöd i flera avseenden. Således kan kommunerna inte få statlig hjälp förbyggande av industri- och hantverkshus i regi. Likaså minskas kommunernas möjligheter att få bidrag till satsningar på turismens område - en inte obetydlig försvagning av förutsättningarna för Dalslandskommunernas del. Landskapet rymmer ju som bekant ett av de stora primära rekreationsområdena i landet. En inplacering av nämnda Dalslandskommuner i stödområdesgrupp 4 måste därför anses ha hög angelägenhetsgrad. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar att , , och kommuner inplaceras i stödområde 4. L. () i
mot · G2022509 · 1979-04-18 00:00:00 — av m. fl. med anledning av propositionen 1978/79:112 om regionalpolitik Regeringens förslag till stödområdesindelning i propositionen 1978/79:112 har föregåtts av ingående prövning i kommuner, landsting och länsstyrelser. Regeringen har också i stort sett följt länsstyrelsernas förslag när det gäller inlandskommunerna, medan man gjort mindre justeringar för en del kustkommuner. En klar avvikelse från denna följsamhet till länsstyrelseförslagen utgör regeringens förslag till placering av och kommuner i stödområde 3. I dessa två fall föreslås i propositionen en klassificering två stödområden lägre än vad föreslagit. För och skulle en sådan klassificering innebära att en tidigare mycket svår regional obalans skulle ytterligare förvärras. De två kommunerna har under ett par årtionden lått vidkännas mycket kraftig nedgång i sysselsättning, betydande folkmängdsminskningar, starkt negativ utveckling av åldersstrukturen, stor arbetslöshet och svag skattekraft. Antalet förvärvsarbetande (minst 20 tim./vecka) minskade i med 586 (drygt 17 96) och i med 404 (nära 10 96) . Folkmängden i har minskat med nära en fjärdedel , från 10 404 till 7 819. Folkmängden i har minskat från 13 363 till 11317. Prognoserna till 1985 visar på fortsatt nedgång. och har också haft liten utdelning av de statliga stödinsatserna, som tillkom . var den enda kommun i länet som fick registrera en sysselsättningsminskning i kommunens stödföretag. 1977 var enda kommun i länet som inte fick något statligt lokaliseringsstöd. Endast en kommun i länet () hade sämre utdelning än av lokaliseringsstöd . Såväl som har mycket hög andel pensionärer. I uppbar 30 96 (2 293 personer) någon form av pension . Bland länets 12 kommuner har också den lägsta skattekraften (76 96). tillhör också de skattesvaga (82 96). Medelskattekraften för länet är 92 96. Av denna redovisning framgår att en klassificering av och enligt regeringens förslag (stödområde 3) skulle försätta de kommunerna i en närmast hopplös situation i konkurrens med andra norrlandskommuner. Regeringens förslag innebär också att man delat på kommun genom att placera kommundelen i stödområde 5. Någon sådan delning har inte föreslagits av . En klassificering av och enligt förslag (stödområde 5) kunde däremot innebära en möjlighet för de två kommunerna att bryta en mångårig negativ utveckling. Med hänvisning till det anförda föreslås att beslutar att i den områdesindelning för regionalpolitisk stöd som föreslås i propositionen 1978/79:112 placera och kommuner enligt förslag i stödområde 5. () ()
mot · G2022510 · 1979-04-18 00:00:00 — 1978/79 2510-2512 av m. fl. med anledning av propositionen 1978/79:112 om regionalpolitik I propositionen 1978/79:112 sägs att tyngdpunkten i stödinsatserna bör liksom hitills ligga på skogslänen. Vi delar den uppfattningen. Mot den bakgrunden anser vi att indelningen i stödområden bör ses som en åtgärd som på lång sikt skall stimulera en utveckling av näringsliv och sysselsättning i enlighet med antagna regionalpolitiska mål. Bedömningen bör vidare utgå från en totalsyn på utvecklingsmöjligheterna i länet. Därvid bör beaktas den roll som den enskilda kommunen spelar för den samlade utvecklingen. Ifråga om konstaterar vi liksom i andra sammanhang att länets samlade näringsliv karakteriseras av en dominerande ställning för branscher som successivt minskar i betydelse för sysselsättning och ekonomisk utveckling. Nedgången i stål- och gruvindustri, liksom den följande försämringen i prognosen för servicenäringar till denna industri och för stora delar av länets verkstadsindustri, gör det till ett överlevnadsvillkor för länet att en omfattande modernisering och strukturförändring kommer till stånd. Den starka dominansen av nedåtgående branscher placerar i en liten grupp av svenska län där behovet av omstrukturering är särskilt stort. Den tid som står till förfogande är knapp. Vi anser därför att länet som helhet måste placeras högt i förmånsläge vid inplacering av kommunerna i stödområden. Prioritet borges kommuner med mycket stora glesbygdsområden och svagt utvecklad industri liksom åt tungindustrikommuner med ensidig inriktning av näringslivet. Vi finner vidare att utvecklingen av länets primära centra och regionala centra är avgörande för om en strukturförändring skall kunna komma till stånd. Det faktum att länets primära centra också har positiva inslag i utvecklingsbilden får under inga omständigheter förväxlas med ett krympande behov av insatser. Det förslag ifråga om stödområdesindelning som avgivits av länsstyrelse och landsting i anser vi bättre svarar mot de verkliga behoven än motsvarande förslag i propositionen. 1 fråga om Horndalsområdet i kommun och hela kommun talar starka skäl för temporär inplacering i inre stödområde 6. 1 1978/79. Med stöd av ovanstående föreslår vi att beslutar fastställa följande stödområdesindelning i Inre stödområde, 5 dock med temporär inplacering av Horndalsområdet i inre stödområde 6 Inre stödområde, 5 dock med temporär inplacering i inre stödområde 6 Inre stödområde 5 () () () ()
mot · G2022516 · 1979-04-18 00:00:00 — av i m. fl. med anledning av propositionen 1978/79:152 om transportstöd 1 proposition 1978/79:152 föreslås att nuvarande tre transportstödzoner skall ersättas med sex transportstödzoner, vilket ger möjlighet till att i högre utsträckning differentiera stödet mellan inlands- och kustregionerna. Den kortaste bidragsgrundande transportsträckan föreslås bli sänkt när det är fråga om transporter som berör det nuvarande inre stödområdet. När det gäller bidragssatserna föreslås att dessa skall höjas dels för transporter som berörden nordligaste transportstödzonen, dels för transporter som berör de inre delarna av och i . Transportstödet föreslås i fortsättningen bli i huvudsak branschanknutet och inte som varuanknutet, vilket innebären utbyggnad och förenkling av stödet. Den nedre viktgränsen föreslås bli sänkt. föreslås att i fortsättningen den fraktdragande vikten skall läggas till grund för bedömning av bidrag. Härigenom uppnås större rättvisa för företag med volymlätt gods och en förskjutning av stödet till små företag. Det sammanlagda bidragsgrundande belopp som krävs för att bidrag skall utgå föreslås bli höjt från . i har bl. a. i sitt remissyttrande redovisat exempel på att uteblivet transportstöd inneburit att en tillverkning flyttats från länet och till . Handelskammaren i menar att transportstödets regionalpolitiska effekter är begränsade men att transportstödet i kombination med andra regionalpolitiska medel haft en gynnsam effekt. Vi anser att även och kommuner skall ingå i en transportstödzon. Dessa båda kommuner har på olika sätt ingått i gränszoner för olika regionalpolitiska åtgärder, varför de även i detta sammanhang bör räknas in i de orter som bör ha extra stöd. Med stöd av vad som anförts hemställs att i skrivelse till regeringen föreslår att och skall ingå i transportstödzon 1. () . () I GOTAB 62006 1979
mot · G2022518 · 1979-04-18 00:00:00 — av m. fl. med anledning av propositionen 1978/79:152 om transportstöd I proposition 1978/79:152 läggs fram förslag om vissa förbättringar av transportstödet i syfte att främja de regionalpolitiska strävandena och utveckla näringslivet. Enligt förslaget kommer samtliga kommuner i , utom och , att omfattas av det föreslagna transportstödet. Problemen för verkstadsindustrin, stål- och gruvnäringarna i samband med den allmänna konjunkturnedgången har fått allvarliga följder för sysselsättningen i Västerbergslagen (, ). Till följd därav har befolkningen minskat i dessa kommuner. Risken finns att området kommer att drabbas ytterligare i samband med den ännu inte avslutade strukturomvandlingen av gruv- och stålindustrin. Vi delar i uppfattning att transportstödet måste utvidgas till att även gälla företag i och kommuner. Av den anledningen kan vi inte dela föredragande statsrådets uppfattning att dessa kommuners geografiska läge skulle vara sådant att det skulle motivera en placering utanför transportstödet. Eftersom transportavstånden tillverkare-kunder i många fall måste vara lika långa från / som från andra orter som föreslås inplacerade i transportstödsområdet anser vi det vara naturligt att dessa två kommuner också inplaceras i transportstödzon 1. 1 en motion som vi väckt i anslutning till proposition 1978/79:112 har vi ansett läget för dessa kommuner vara så allvarligt att vi föreslagit deras inplacering i stödområdesgrupp 5. Med stöd av ovanstående hemställer vi att uttalar sig för att transportstödet utvidgas till att även gälla företag i och kommuner i . () () () () ()
mot · G2022519 · 1979-04-18 00:00:00 — Motion 1978/79:2519 av m. fl. med anledning av propositionen 1978/79:152 om transportstöd I propositionen 1978/79:152 föreslås förenklingar och förbättringar av transportstödet till vilka vi hälsar med tillfredsställelse. De sammanfaller till stor del med de krav vi tidigare i olika sammanhang ställt. Således föreslås sänkning av den nedre viktgränsen från . Vidare slopas kravet på verklig vikt och ersätts av att den fraktdragande, dvs. den taxerade vikten, skall ligga till grund för bidrag. Dessa åtgärder innebär att transportstödet i ökad utsträckning kommer de mindre företagen till godo. Emellertid föreslås också en ändring som vi anser negativ. Regeringen föreslår att det sammanlagda bidragsgrundande fraktbeloppet skall uppgå till . Om detta förslag skulle bli beslut, skulle tyvärr många mindre företag ställas utan den stimulans som transportstödet innebär. Företag som, efter de ändringar som i övrigt föreslås i propositionen, skulle komma i åtnjutande av transportstödet utestängs av den skärpta minimigränsen. Bland skälen till ändringen åberopas den penningvärdesförändring som skett , då transportstödet infördes. Den förändring av penningvärdet som ägt rum - som den registreras av konsumentprisindex - är . Ett rimligt belopp nu vore alltså . Även bortsett från relationen till 1971 anser vi att skäl talar för att transportstödet bör utgå till företag som har bidragsgrundande fraktbelopp på . Inte minst talar härför angelägenheten av att småföretagens utveckling i stimuleras. Med hänvisning till vad som anförts hemställs att beslutar att det sammanlagda bidragsgrundande belopp som krävs för att transportstöd skall utgå anges till . . () ()
mot · G2022522 · 1979-04-18 00:00:00 — med anledning av propositionen 1978/79:152 om transportstöd En lokaliseringspolitik som syftar till regional jämlikhet måste som ett viktigt inslag ha en trafikpolitik som tillförsäkrar regionerna i landet tillfredsställande kommunikationsmöjligheter. Trafikpolitiken måste också ha inslag som gör att kostnaderna för att utnyttja dessa möjligheter inte motverkar de regionalpolitiska syftena. 1 propositionen 1978/79:152 framläggs förslag om vissa förbättringar av nu utgående transportstöd. Tyvärr har inte regeringen fullt ut beaktat transportstödets betydelse för norra . Norrbottendelegationen har ägnat frågan om förbättrat transportstöd omfattande utredningar och även framlagt konkreta förslag, bl. a. om persontransportstöd. 1 propositionen anförs att en del problem inte belysts i tillräcklig grad. Bäst belyses dessa problem om försöksverksamhet påbörjas. Sysselsättningsläget inom zonerna 4-6 är så besvärande att kostnaderna för försöksverksamheten är motiverade. Utredningen visaratt försäljnings- och personkontaktkostnaderna ökat i betydelse och att företagens konkurrensförmåga försämrats. Persontransportstöd enligt Norrbottendelegationens förslag bidrar till att främja en samhällsekonomiskt lämplig lokalisering av näringslivet. Med hänvisning till delegationens utredning Företagens kontaktmöjligheter föreslår vi att persontransportstöd försöksvis införs inom transportstödszonerna 4-6. Ett temporärt transportstöd för massavedsleveranser från och läns inland till industrierna i kustlandet skulle verksamt bidra till att lösa massaindustrins svåra råvaruproblem som sysselsättningen skulle öka i inlandskommunerna. Vi föreslår att transportstöd för massatransporter införs i enlighet med förslag - omnämnda i propositionen 152 - från de nämnda länen. Norrbottendelegationen har föreslagit att kortaste transportstödberättigade avstånd bör vara - detta främst för att förbilliga transporter för inlandets näringsliv till kusten. Vi föreslår att delegationens förslag i denna del bifalles av . Vi föreslår också att transportstödet även skall omfatta sjötransporter. Ett sådant stöd finns bl. a. i . Departementschefens invändning att fri isbrytning skulle vara en så stor fördel att det "tämligen väl kompenserar de marknadsfördelar som transportstödet innebär för landtransportmedlen" förefaller mest likna ett april Avser kommunikationsministern att snöplogning och annan vinterväghållning för landtrafiken skall avgiftsbeläggas eller vad menas? Vi föreslår ett sjötransportstöd i enlighet med Norrbottendelegationens förslag. föreslår vi att kommun överförs till fraktstödszon 6. har en mycket hög arbetslöshet, och järnvägsfraktade varor transporteras över som tillhör zon 6. Det är därför befogat att placeras i samma fraktstödszon. Med stöd av det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna 1. att personfraktstöd bör införas enligt förslag i motionen, 2. att temporärt transportstöd bör införas för massavedstransporter, 3. att sjötransportstöd bör införas enligt Norrbottendelegationens förslag, 4. att kommun bör överföras till fraktstödszon 6, 5. att lägsta fraktstödberättigade sträcka bör fastställas .
mot · G2022525 · 1979-04-18 00:00:00 — med anledning av propositionen 1978/79:157 med förslag till lag om ändring i rikets indelning i kommuner, landstingskommuner och församlingar, m. m. Lagförslagets 1 kap. 24 § innebär att länsstyrelser kan anordna folkomröstning för att utröna ortsbefolkningens inställning till delning av kommun eller överföring av kommundel till en annan kommun. Vi hälsar det framlagda förslaget med tillfredsställelse. Enligt vår mening är det emellertid väl så angeläget att efterhöra ortsbefolkningens inställning ifall det dessvärre skulle bli aktuellt att sammanslå hela kommuner. Detta bör klart anges i lagens 1 kap. 24 §. Analogt härmed bör sammanslagningsfallet nämnas i 1 kap. 1 § där det talas om särskild hänsyn till ortsbefolkningens önskemål och synpunkter. Vederbörande utskott förutsätts utarbeta erforderliga ändringar i lagtexten. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar att de särskilda hänsynskriterierna i 1 kap. 1 § och folkomröstningsreglerna i 1 kap. 24 § fåren sådan utformning att de blir tillämpliga även i de fall då det är fråga om sammanläggning av hela kommuner. H. ()
mot · G2022526 · 1979-04-18 00:00:00 — av m. fl. med anledning av propositionen 1978/79:157 med förslag till lag om ändring i rikets indelning i kommuner, landstingskommuner och församlingar, m. m. Regeringens förslag i propositionen 1978/79:157 till ny indelningslag bygger på indelningslagskommitténs betänkande och bör enligt vår mening i huvudsak kunna godtas. På en punkt har vi emellertid en i förhållande till kommitténs och propositionens förslag avvikande mening. I propositionen föreslås att beslutanderätten i fråga om mindre omfattande indelningsändringar skall delegeras till kammarkollegiet. Även kommittén valde att föreslå delegering av beslutanderätten till kammarkollegiet efter att ha valt mellan kammarkollegiet och länsstyrelserna. Remissinstanserna har ägnat stort intresse åt frågan om vilken myndighet som bör få beslutanderätten i dessa indelningsärenden, och remissopinionen är splittrad. Åtskilliga remissinstanser uttalar sig emellertid till förmån för att länsstyrelserna bör få beslutanderätten. Dit hör tretton länsstyrelser, ett antal kommuner, decentraliseringsutredningen och kommunaldemokratiska kommittén. a. att länsstyrelserna är fullt kompetenta att avgöra vilka ärenden som enligt den nya indelningslagen skall överlämnas till regeringen. Vidare är, enligt decentraliseringsutredningen, länsstyrelserna genom sitt ansvar för samhällsplaneringen i länen och genom sitt regionalpolitiska kunnande bättre lämpade än kammarkollegiet att bedöma lokala och regionala frågor som kommer upp i samband med indelningsändringar. Också enligt vår mening talar de starkaste skälen för att beslutanderätten i de indelningsärenden det här är fråga om delegeras till länsstyrelserna. a. decentraliseringsutredningen framhållit har samhällsplaneringen stor betydelse för bedömningen av indelningsfrågor. Vidare har länsstyrelserna en bättre lokalkännedom än kammarkollegiet. Inte heller kommunministern tycks vara helt övertygad om det rimliga i att lägga ansvaret för indelningsbesluten på kammarkollegiet. I propositionen anför han nämligen inga andra skäl än att det ligger ett värde i att få en enhetlighet i bedömningen. Men han uttalar att länsstyrelserna enligt hans mening bör få en framträdande roll i utredningsarbetet inför beslut i indelningsärenden, just på grund av deras befattning med länsplaneringen och deras bättre lokalkännedom. Med hänvisning till vad vi anfört hemställer vi att med avslag på regeringens förslag i propositionen 1978/79:157 i denna del beslutar att ärenden om mindre indelningsändringar skall delegeras till länsstyrelserna för beslut. () () () () HANS () () () () ()