ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G302531 · 1979-01-01 00:00:00 — Motion 1979/80: 531 om förstatligande av Järnvägar Järnvägar NK1J ägs av . a. haft till uppgift att klara Uddeholmsbolagets transporter från järnverk och gruvor till avlastningshamnarna vid , liksom de omfattande virkestransporterna till pappersmassefabriken i . Men därutöver har denna järnväg haft betydelse för övriga transporter av varor. svarade NK1J också för en livlig persontrafik, särskilt på sträckan HagforsKarlstad. I drygt ett årtionde har emellertid persontrafiken varit nedlagd. Nedläggningen av persontrafiken fick negativa verkningar för bygden. Kritiken mot olägenheterna har ökat, och bl. a. har berörda kommuner krävt att persontrafiken återupptas. Betydelsen för samhällsekonomin av hushållning med energi har numera vunnit allmänt erkännande. Järnvägstrafiken har i detta avseende en viktig roll som energisnålare alternativ till privatbilism, landsvägsbussar och godstrafik på vägarna. Vådorna av att järnvägarnas uppgifter i så hög grad överförts till landsvägstrafiken framstår också allt klarare godstrafiken belastar vägarnas kapacitet och vållar miljöproblem. Konsekvenserna för trafiksäkerheten är välbekanta. Kommunikationerna har en viktig uppgift i regionalpolitiken. Ett upprustat skulle främja en regionalpolitisk satsning på norra . Detta talar för att NK1J bör förstatligas och införlivas med det övriga järnvägsnätet. Uddeholmsbolaget har vidtagit ytterligare åtgärder för en nedläggning av NK1J genom att föra över timmertransportema på sträckan DejeSkoghall till landsväg. En upprustning och breddning av den aktuella banan skulle öka möjligheten till samordning med det övriga järnvägsnätet. En sådan upprustning är endast möjlig om NK1J överförs i statlig ägo. Ett samhälleligt ansvarstagande för denna bandel ingår som en viktig del i en satsning för att främja sysselsättning och industriell utveckling i det av strukturkris drabbade . Med hänvisning till det anförda föreslås att hos regeringen anhåller att åtgärder vidtas för att överföra NK1J i statlig ägo och inordna företaget i det övriga järnvägsnätet.
mot · G302541 · 1979-01-01 00:00:00 — av om underhållet av lokalvägar Överförandet av allmänna vägar till enskilt underhåll, som planerar och genomför i olika delar av landet, är inte försvarligt. Enskild väghållning borde i stället begränsas och alla viktiga enskilda vägar övertas av det allmänna. I orter som är attraktiva för friluftslivet har trafiken en betydande omfattning även på de mindre vägar som tid efter annan föreslås till indragning från allmänt underhåll. Då möjligheterna till nya eller ökade statsbidrag ofta är små, kommer en orimligt hård börda att falla på de enskilda väghållarna. För trafikanterna kan det också innebära att vägarnas farbarhet minskar. Det måste vara ett allmänt intresse att så icke sker. Det bör göras ett uttalande från att indragning av allmänt underhåll till lokalvägar icke får ske utom i rena undantagsfall samt vid nybyggnader av sträckor och under inga omständigheter i skärgårds- och turistbygder. Med hänvisning till det anförda hemställs att beträffande bygdevägar som sin mening ger regeringen till känna 1. att bygdevägar endast i undantagsfall får avföras ur allmänt underhåll och framför allt inte i bygder med betydande friluftsliv, 2. att alla viktiga enskilda vägar överförs till allmänt underhåll.
mot · G302640 · 1979-01-01 00:00:00 — Motion 1979/80: 640 av m. fl. om visst förbud mot användande av förbränningsmotordrivna arbetsmaskiner Vpk har i tidigare motioner till påtalat dc stora arbetsmiljöproblem som användande av förbränningsmotordrivna arbetsmaskiner i slutna utrymmen utgör. Vid 1978/väcktes frågan av m. fl. 1978/79: 1264) om en ändring av arbetsmiljölagen (1976: 1160). Där påtalas de stora arbetsmiljöproblem som uppstår vid användningen av dessa maskiner i bl. a. fartygslastrum. slutna lokaler, gruvor och vid andra arbeten underjord. Fackliga organisationer har länge försökt angripa dessa problem genom att kräva förbud mot användandet av förbränningsmotordrivna arbetsmaskiner i slutna utrymmen, dock utan resultat. Vid senaste behandlingen i var det endast vpk:s ledamöter som stödde dessa krav. Vi anser att det finns anledning att upprepa kravet. De argument som framfördes i motionen har styrkts genom nya kunskaper och rön. a. om dieselavgasernas farlighet. Det måste anses klarlagt att de anvisningar och föreskrifter som finns för arbete med dieseldrivna truckar och andra maskiner är otillräckliga. I socialutskottets betänkande 1979/80:5 anför utskottet följande om nämnda motion: Utskottet anser att det är angeläget att åtgärder vidtas för att eliminera de hälsorisker och olägenheter som är förenade med användningen av dieseldrivna fordon. I konsekvens med detta helt riktiga konstaterande borde utskottet ha presenterat något konkret förslag hur dessa hälsorisker skall angripas. I stället talar man om forsknings- och försöksobjekt samt väntar på nytt underlag för eventuella nya eller ändrade föreskrifter inom de aktuella områdena. Det hela slutar med att utskottet inte anser det erforderligt med någon åtgärd för att eliminera de hälsorisker och olägenheter som man i början av skrivningen ansåg så angeläget att göra något åt. Ett förbud mot användandet av nämnda fordon i slutna utrymmen skulle i vissa fall och i en övergångsperiod innebära störningar i produktionen. Detta får ändå icke påverka ställningstagandet för ett sådant beslut. Människors liv och hälsa måste sättas före ekonomiska överväganden och tillfälliga och övergående produktionsstörningar. Med hänvisning till det anförda föreslås att hos regeringen hemställer om förslag till ändring i arbetsmiljölagen (1976: 1160) innehållande förbud mot användande av diesel- och andra förbränningsmotordrivna arbetsmaskiner slutna lokaler och gruvor samt vid andra underjordsarbeten. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) JORN (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)
mot · G302645 · 1979-01-01 00:00:00 — Motion 1979/80: 645 av tredje vice talmannen om rekommendation till radio och TV att verka för nykterhet Det är på många sätt omvittnat att alkoholproblemen tillhör värt samhälles största sociala och medicinska problem. Det är också vedertaget av en massiv forskaropinion att alkoholskadornas omfattning är direkt beroende av den totala alkoholkonsumtionen. Det råder knappast något tvivel om att alkoholkonsumtionens storlek påverkas av den hållning till alkoholkonsumtion som förmedlas genom massmedierna. Radiomediets och i synnerhet TV-mediets genomslagskraft är därvidlag odiskutabla. De undersökningar som har gjorts av det svenska TV-bolagets programutbud visar att detta starkt domineras av en hållning till alkoholkonsumtion som inte bara är tillåtande och accepterande utan också i hög grad positiv och stimulerande. Detta är ett från folkhälsosynpunkt tragiskt faktum. De lagar och regler som gäller för och dess programproducerande bolag medger en stor frihet i programverksamheten för dessa företag inom vissa bestämda ramar. Normalt avvisas därför påtryckningar och uttalanden om programverksamheten inom radio och TV. Översyn av detta sker endast i samband med att avtal med staten uppsägs eller förnyas. Det är emellertid orimligt att programverksamheten inom radio- och TVbolagen motverkar samhällets största folkhälsoproblem. 1 detta speciella fall bör därför ett undantag från de vedertagna normerna kunna göras av utan att det blir prejudicerande pä andra områden. Intill dess ett nytt avtal tecknas mellan och staten bör därför som sin mening kunna uttala en rekommendation till programproducerande bolag att aktivt verka för nyktra levnadsvanor genom programverksamheten. Vidare bör som sin mening ge regeringen till känna att när nästa avtal mellan och staten tecknas det bör skrivas in en passus i avtalstexten om att det skall åläggas de programproducerande bolagen inom att aktivt verka för nyktra levnadsvanor. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att som sin mening uttalar att programproducerande bolag bör aktivt verka för nyktra levnadsvanor genom programverksamheten. 2. att som sin mening ger regeringen till känna att när nästa avtal mellan och staten tecknas det skrivs in 1979/80: 645 en passus i avtalstexten om att de programproducerande bolage har skyldighet att aktivt verka för nyktra levnadsvanor. den I8januari 1980 ()
mot · G302654 · 1979-01-01 00:00:00 — Motion 1979/80:654 av m. fl. om inrättande i av en samisk teater är ett län med speciella etniska och kulturella förhållanden. Förutom ett stort kulturområde med starkt finsk påverkan finns också många tusen samer med ett helt annat kulturarv och språk än den svenska befolkningen. Behovet av kulturaktiviteter som ansluter sig till samiska traditioner på samiska språk manifesteras nu av snabbt och spontant framväxande verksamheter. Exempel på detta är Festivalen för ursprungsbefolkningar i och utbredd gruppverksamhet med teaterinriktning där gruppen |vatis i är den mest kända. De som arbetar med dessa aktiviteter har emellertid stora ekonomiska svårigheter att kämpa med. Verksamheten på olika plan har lett fram till att tanken på att inrätta en fast samisk teater, lokaliserad till men med hela som arbetsfält, vunnit allt djupare förankring. Stöd för den tanken fanns i den statliga sameutredningen, och den anammades också på Svenska teaterförbundets riksstämma 1979. Samernas egna organisationer har länge drivit kravet om en satsning på en fast samisk teater, som bedöms kunna drivas med ett femtontal årsanställda. Med hänvisning till det anförda föreslås att hos regeringen hemställer om en utredning och snara förslag till former för att i inrätta en fast samisk teater. (vpk) C.-H. (vpk) (vpk)
mot · G302660 · 1979-01-01 00:00:00 — 1979/80: 660 av och om en vertikal skolorganisation Full vertikal skolorganisation innebär att de tre grundskolestadierna samt gymnasiestadiet återfinns inom samma skolorganisation och därmed i allmänhet inom samma skolbyggnad. Partiell vertikalitet sträcker sig i allmänhet över de tre grundskolestadiena. I den svenska skolan är vertikaliteten f. n. förhållandevis sällsynt. Enligt vår uppfattning medför dock denna väsentliga fördelar. I jämförelse med en högstadieskola med samma antal elever kan man i ett vertikalt system genom en spridning av eleverna mellan nio eller flera årskurser eliminera vissa av de negativa effekter som vi alltför ofta finner i våra stora högstadieskolor. Den koncentration av elever ur uteslutande tre årskurser som kännetecknar dessa medför automatiskt en koncentration av de speciella problem och svårigheter som är typiska just i högstadieåldern. I en vertikal skola med den nämnda spridningen av flera årskurser minskar mängden av vissa årsgruppers särskilda problem i motsvarande grad, som det totala antalet elever bibehålls. En större integration av elever i olika åldrar åstadkoms. Den positiva effekten av en sådan åldersintegration är enligt vår åsikt uppenbar. Konfrontation med äldre och yngre kamrater skapar förståelse utanför den egna åldersgruppen och ger proportioner åt både egna och andras problem. En vertikal skolorganisation medför också förutsättningar för ett positivt utnyttjande av det s. k. faddersystemet. Därigenom motverkas även mobbningen. Likaså föreligger här en viss reciprocitet - en kanske inom sig osäker fadder erhåller genom sin viktiga fadderuppgift ett större självförtroende. Härigenom åstadkoms positiva effekter för både fadder och fadderbarn när det gäller såväl sociala kontakter som studieresultat. Genom samarbete och umgänge mellan elever i olika åldrar skapas förutsättningar för positiv kamratfostran. Även ur ren studiesynpunkt kan eleverna dra nytta av varandras erfarenheter och kunskaper. De lär sig att hjälpa varandra, att samarbeta. Även ur lärarkårens synpukt medför det vertikala systemet fördelar. Möjligheten att undervisa på olika stadier skapar även hos lärarkåren större förståelse för olika åldrars förutsättningar, behov och problem. Dessutom ges större möjlighet till variation i undervisningssituation och annan pedagogisk verksamhet. Lärarnas sociala uppgifter blir mer varierande. Såväl i den undervisande som i den elevvårdande verksamheten är kunskaper och erfarenhet av olika åldrars behov, förutsättningar och problem av mycket stort värde och kan bidra till att skapa en bättre skola. 1979/80: 660 Med hänvisning till det anförda hemställer vi att hos regeringen begär att en utvärdering av redan i existerande vertikala skolor genomförs. den 23 janrari 1980 () ()
mot · G302695 · 1979-01-01 00:00:00 — Motion 1979/80: 695 om ersättning till skogsägare på grund av älgskador Älgstammen i har ökat starkt . En negativ konsekvens av detta har blivit ökade skador på nyplanteringarna av tall. Speciellt hårt har drabbats. Skotten på de nyplanterade tallarna äts upp , och till slut är den unga tallen en enda riskvist utan särskild stam och i diameter. Skogsägaren kan knappast förhindra dessa skador, och han har också svårigheter att nämnvärt påverka älgstammens storlek. Det är stora kostnader som skogsägarna åsamkas, men någon ersättning utgår ej. Men lika väl som lantbrukarna kan få ersättning för älgskador på gröda, lika väl borde skadeersättning kunna utgå till skogsägare vars nyplantering av tall utsätts för skador av älg. Även andra nyplanteringar av träd bör kanske omfattas av samma möjligheter till skadeersättning. Med stöd av ovanstående hemställs att hos regeringen anhåller om en översyn av gällande bestämmelser för ersättning på grund av älgskador i enlighet med vad i motionen anförts.
mot · G302734 · 1979-01-01 00:00:00 — av m. fl. Från får vi en ny sysselsättningsform, anställning med lönebidrag, som ersätter arkivarbete. Reformen är så till vida bra som de anställdas inflytande och medbestämmande på arbetsplatsen förbättras. Men den kommer också att medföra osäkerhet i anställningen för de tidigare arkivarbetarna i och med förändringen av de ekonomiska villkoren för de allmännyttiga organisationerna, även om förändringen för redan anställda inte träder i kraft förrän . När beslutet togs i 1979 reserverade sig för fortsatt lönebidrag på i stället för föreslagna . LO redovisade samma uppfattning. I har 287 organisatoner en eller flera arkivarbetare. Vi påpekade i en motion vilka svårigheter t. ex. museerna skulle få att betala ut så pass stor andel av lönekostnaden som . t. ex. har tolv arkivarbetare. har också ett antal arkivarbetare. I båda fallen kommer det att bli ekonomiskt omöjligt att klara av dessa lönekostnader om ej kompensation ges. Det förhåller sig också så, att av de organisationer i som har arkivarbetare har det ekonomiskt svårt. De lever i stor utsträckning på lotterier, bingo etc. Dessa organisationer har ett ansvar för sina anställda och har visat sig beredda att vilja göra en social insats. Men de ekonomiska förutsättningarna kommer att lägga hinder i vägen. Förhållandena är likartade över hela landet. Länsarbetsnämnderna har gått ut till de aktuella organisationerna med frågeformulär angående deras arkivarbetare. Det kommer således att föreligga ett samlat material, som kommer att visa behovet av speciella insatser. De som i första hand måste skyddas i den uppkomna situationen är de arbetshandikappade. att som sin mening uttalar att arbetshandikappade ej skall behöva mista sina anställningar på grund av de allmännyttiga organisationernas bristande ekonomiska resurser samt att regeringen efter kartläggningen vidtar sådana åtgärder som erfordras för att arbetshandikappade ej skall behöva mista sina anställningar.
mot · G302738 · 1979-01-01 00:00:00 — 1979/80:738 av om anställningsskyddet för personer i företagsledande ställning Av anställningsskyddslagens 1 § framgår att lagen inte äger tillämpning på arbetstagare med företagsledande eller därmed jämförlig ställning. Av förarbetena kan utläsas att undantaget gäller tjänstemän som direkt företräder arbetsgivaren och därigenom har en utpräglad arbetsgivarfunktion. Det har ansetts att en sådan person intar en så speciell ställning att det allmänna anställningsskyddet inte bör omfatta vederbörande. Det kan hävdas att anställningsskyddslagen allmänt sett har medfört en stelhet på arbetsmarknaden som inte är önskvärd och att lagen också i övrigt haft en del inte önskvärda effekter. Detta måste dock vägas mot den ökade trygghet i anställningen för den normala arbetstagaren som lagen medfört. När det gäller högre befattningshavare måste man emellertid kunna ställa höga krav på skicklighet, kompetens och vilja att uträtta ett gott arbete. Den ökade lön som i allmänhet följer med högre befattningar måste givetvis också motsvaras av ett ökat ansvar och större möjligheter att ställa krav på vederbörande befattningshavare. Den person i en högre chefsbefattning som inte utför sitt arbete på ett tillfredsställande sätt utgör en fara för ett stort antal personer som är beroende av att företaget drivs med skicklighet. Den som inte på ett lämpligt sätt kan axla ett tungt ansvar bör kunna befrias från det utan att med stöd av ett generellt anställningsskydd kunna hålla sig kvar, kanske till förfång för ett stort antal anställda. I förarbetena till anställningsskyddslagen anges att den angivna undantagsregeln skall ges en snäv tolkning. I en nyligen av arbetsdomstolen avkunnad dom har detta tolkats så att en arbetsplatschef med förhållandevis långtgående befogenehter inte kan inrymmas under undantagsbestämmelsen. Att vederbörande hade arbetsuppgifter och ansvar av största betydelse för företagets resultat framgår av att samtliga anställda förklarat att den ifrågavarande chefen enligt deras uppfattning utgjort ett hot mot företagets fortbestånd och därmed mot deras sysselsättning. Det resultat anställningsskyddslagen medfört i detta fall rimmar illa med ståndpunkten att man av en person i ledande chefsställning bör kunna utkräva ett långtgående ansvar och att vederbörande inte i hägnet av ett anställningsskydd bör få äventyra ett företags fortbestånd och ett antal anställdas sysselsättningstrygghet. Den aktuella undantagsregeln i anställningsskyddslagen bör därför ges en sådan utformning att den omfattar chefspersoner av den kategori som omnämnts i motionen. Det bör ankomma på regeringen att utforma förslag till ändrad lagreglering på denna punkt. Med stöd av vad som ovan anförts hemställs att hos regeringen begär förslag till ändring i anställningsskyddslagen, syftande till att sådan chefsperson som omförmäls i motionen inte skall omfattas av anställningsskyddslagen.
mot · G302756 · 1979-01-01 00:00:00 — av och om bostadsbyggande med sikte på ökat generationsboende Samhällets ansvar för medborgarnas välfärd är en självklarhet. Det moderna samhället ställer emellertid nya anspråk på trygghetspolitiken. Splittrade generationer har skapat ett nytt främlingskap mellan människor och därigenom också sociala problemkomplex. Många sociala problem har sin rot i en otillfredsställande bostadsplanering. Genom en ändrad inriktning på den samhälleliga bostadsplaneringen skulle man kunna åstadkomma ett nytt närmande mellan generationerna och därmed uppnå socialt positiva effekter. Därför bör nytänkandet i planering och byggande stimuleras i angiven riktning. De flesta lägenheterna i finns i flerfamiljshus, även om de flesta människorna bor i småhus. I hyrda bostäder bor av de svenska hushållen. Statens engagemang är betydande när det gäller bostadsförsörjningen, då en allt större del av hyrorna betalas över statsbudgeten i nyproducerade lägenheter. Det vore önskvärt också med en ökad social stimulans i samhällets totala bostadsengagemang. Ett i större utsträckning systematiserat byggande av familjelägenheter, kombinerade med mindre lägenheter, företrädesvis sådana på ett rum och kök, skulle öppna möjligheterna för ett ökat generationsboende. Familjegenerationen skulle därmed erbjuda äldregenerationen ett nära boende. Detta skulle innebära betydande trygghet för den äldre generationen och speciellt då för de ensamboende pensionärerna. innebär denna boendeform för de äldre ett oberoende gentemot familjegenerationen. Värdet i det kombinerade boendet ligger däri att äldregenerationen garanteras en kontinuerlig och trygg tillsyn, och dessutom elimineras isoleringsrisker. Den gamla kan i gengäld ofta tänkas erbjuda vissa tjänster. Barnpassning är ett exempel härpå, men många andra tjänster ömsesidigt mellan generationerna kan utvecklas genom ett dylikt boende. Härutöver skulle tregenerationskontakten upprätthållas och förbättras. På svensk landsbygd fungerar generationsgemenskapen alltjämt ofta så och har visat sig utgöra grunden för en harmonisk uppväxt för de unga och en trygg ålderdom för de gamla. I de många tätorterna, som upptar av det svenska bostadsbeståndet, förekommer motsvarande arrangemang alltför sällan. Ca 390 000 lägenheter av landets totalt 3,5 miljoner utgörs av s. k. ettor. Med ett målmedvetet socialt planeringstänkande skulle dessa kunna inordnas bättre till gagn för ökad generationskontakt och därmed för ökad gemenskap och social trygghet. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär en kartläggning av nuvarande bostadsstruktur i påtalat avseende och med syfte att initiera utökade möjligheter till ett socialt generationsboende.
mot · G302773 · 1979-01-01 00:00:00 — av m. fl. om indexreglering av lån Spararna - antingen de som enskilda personer eller i kollektiva former sätter in sina besparingar på bank och får ränta - är ett tålmodigt släkte. kunde räntan kompensera penningvärdeförsämringen, och om räntan tillfördes kapitalet blev som regel förlusterna små eller inga alls. Men när inflationen stigit till tvåsiffriga belopp har tillgodoräknad ränta inte alls stigit i samma takt. Spararna förlorar således på att sätta in sina pengar i bank och den enda fördelen med sparade pengar är att det är bra att ha reserver som kan tas i anspråk vid behov. Låntagarna - antingen dessa är enskilda personer eller kollektivt lånar pengar - är de verkliga vinnarna i inflationstider. har värdestegringar på enorma belopp kunnat tillföras låntagare på andra gruppers bekostnad. Sparare som sätter in sina pengar skall inte upptäcka att insättningen är rena förlusten, medan den som lånar medel utöver fördelarna med avdragsrätten för räntekostnaden i deklarationen dessutom har en ren vinst på grund av inflationens härjningar. Vi har på andra områden infört indexreglering för att korrigera inflationen. Så är t. ex. förhållandet för pensionärerna när det gäller folkpensionen och genom ett sinnrikt system är ATP-pensionerna värdebeständiga. har även skattebetalarna fått indexreglerade skatter vilket anses vara befogat eftersom inflationen inte skall höja skatterna. Det borde därför utredas om inte indexreglerade lån skulle införas, varvid lånen t. ex. skulle höjas i samma takt som inflationen förändrar värdet av lånen. Låntagarna skulle således påföras ett högre lånebelopp utan att lånet därför blev värdemässigt högre. De nya lånesummorna skulle inte tillföras banken där lånet är taget utan i stället föras till en fond som förslagsvis byggs upp i samma bank. Inflytandet över fonden kunde vara insättare/låntagare, allmänna intressen etc. De på så vis samlade nya fondernas avkastning skulle kunna användas för att exempelvis bättre kompensera spararna, finnas som reserv när fast egendom minskar i värde eller för att annars hjälpa låntagare. Genom att införa indexreglerade lån kunde man också få till stånd en lugnare utveckling i förändringen av penningvärde och fast egendom. Det faktum att man inte tar sig an problemet med värdeförändringarna skapar orättvisor som ingen kan acceptera. Tillståndet verkar nu som ett hot mot hela vårt samhällssystem inte bara från ekonomisk synpunkt utan också från demokratisk synpunkt. Ett demokratiskt samhälle måste således ta sig an 1* 1979180. frågor som utgör ett hot mot samhället och mot de människor som bor i detta samhälle. att hos regeringen anhåller om en förutsättningslös utredning angående införande av indexreglering av lån. () ()