ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G2021023 · 1979-01-24 00:00:00 — av och om domänverkets verksamhet Inom domänverkets skogar kommer 600jobb att försvinna enligt de planer som verket presenterat. För delar av Gälveborgs och innebär detta en tioprocentig nedskärning av arbetsstyrkan. Om planerna realiseras blir konsekvenserna att skogsvården försämras och giftanvändningen ökar. Vidare kommer arbetslösheten att öka i de av arbetslöshet hårt drabbade skogslänen och kommuner inom dem. Det allvarliga är att den grupp människor som är mest utsatt, nämligen kvinnor och ungdom, även i första hand drabbas av domänverkets planerade nedskärningar. anför lönsamhetsskäl som huvudmotivering för bortrationaliseringen av 600 jobb inom skogsbruket. Riktlinjerna för detta statliga verk/företag är att det skall drivas enligt strikt företagsekonomiska principer, alltså i klartext: ett statligt företags utgångspunkter skall vara högsta möjliga vinst. Sociala, regionala och sysselsättningsmässiga skäl skall komma i andra hand. Detta är helt oacceptabla värderingar. Om principerna för domänverket utgick från samhällsekonomiska värderingar, skulle de nu aktuella nedskärningarna betraktas som ekonomiskt vanvett. Stora insatser kan göras inom skogsvården för att trygga en god återväxt samt höja kvaliteten på skogen. Vidare är det av miljöskäl nödvändigt att kemikalier av olika slag i skogsbruket ersätts med mekaniska och insatser. Sådana åtgärder skulle vara god samhällsekonomi. Som exempel kan nämnas att man inom statensjärnvägar nu är beredd att överge den katastrofala företagsekonomiska principen. Vi anser det lika nödvändigt att domänverket drivs efter samhällsekonomiska riktlinjer. Med hänvisning till vad som anförts föreslås 1. att hemställer hos regeringen om ändrade riktlinjer för domänverkets verksamhet, så att samhällsekonomiska bedömningar i första hand skall vara gällande, 2. att hemställer hos regeringen om att erforderliga medel till domänverket för att förhindra planerade personalminskningar upptas på Tilläggsbudget I för / 80. (vpk) (vpk) GOTAB 61205 Slockholm 1979
mot · G2021024 · 1979-01-23 00:00:00 — 1978/79 1024-1030 av och om prisstöd för produktion av kvalitetsull Vårt land har f. n. en mycket dålig försörjningsberedskap beträffande textilfibrer. Vid en avspärrning skulle vi hamna i en svår situation, eftersom större delen av vår textilproduktion är baserad på importerade råvaror. Bomull kan vi inte producera och linodlingen har helt upphört. En betydande tillgång finns dock i landets fårstam, som har ökat väsentligt . Emellertid har den svenska fåraveln alltmer kommit att inriktas på produktion av slaktfår, trots att de i landet förekommande fårraserna också avkastar ull som är användbar för textilindustrin. torde de flesta fåren endast klippas av djurvårdshänsyn,och kvaliteten på den på detta sätt producerade ullen blir låg. Därmed finns heller inte tillräckligt underlag av svensk ull för att kunna utveckla en inhemsk industri byggd på förädling av ull till kvalitetstextilier. Vårt land går därmed också miste om ett sysselsättningstillskott. Helt annorlunda ter sig situationen i , m. fl. Där har en kvalitetsinriktad industri, helt inriktad på ull som råvara, vuxit fram. Utvecklingen av denna speciella form av textilindustri i våra grannländer har naturligtvis inte kommit av sig själv. Man har därför i dessa länder infört ett statligt prisstöd för ull och därmed skapat förutsättningar för en produktion av fullgod ullvara. Produktionen av bra ull stöds i med 12,60 NKr per kg. Sammanfattningsvis finnér vi att flera skäl talar för att vårt land bör stimulera en inhemsk produktion av ull. Beredskapsmotivet är ett sådant, sysselsättningsmotivet ett annat. Men skall man inrikta sig på att skapa och utveckla företag som specialiserar sig på tillverkning av kvalitetstextilier, måste en stimulans ske av produktionen av kvalitetsull. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär förslag om inrättandet av ett statligt prisstöd för produktion av kvalitetsull. () () 1 1978/79.
mot · G2021025 · 1979-01-23 00:00:00 — av Per m. fl. om redovisningsprinciperna och beskattningsreglerna för Statens vattenfallsverks kommunala beskattning har varit föremål för intresse alltsedan 1928 i form av riksdagsmotioner, riksdagsbeslut, frågor och interpellationer. Tyvärr har någon ändring i vattenfallsverkets redovisning av rörelseresultatet icke skett trots alla dessa framstötar. Då frågan var uppe första gången - vid riksdag - tillkallades 1929 särskilda sakkunniga. riksdag uttalade även att förslag borde framläggas för denna frågas lösning. De sakkunnigas förslag överlämnades till kommunalskatteutredning för att tas i övervägande vid fullgörande av beredningens uppdrag. skattelagssakkunniga tog upp frågan på nytt sedan de fått i uppdrag att fortsätta kommunalskatteberedningens arbete. Skattelagssakkunniga utgick från den genomsnittliga skuldsättningen hos privata kraftverksföretag och lade fram vissa förslag, som så nära som möjligt skulle sammanfalla med vad som gällde för de privata företagen. skattelagssakkunniga överlämnade förslaget till skattelagssakkunniga för omprövning. överlämnades ett betänkande med förslag angående den kommunala beskattningen av kraftverk. Skattelagssakkunnigas förslag rörande den här behandlade frågan har inte föranlett lagstiftningsåtgärder. Frågan berördes i propositionen nr 1963, vari föreslogs ändringar i fördelningen mellan kommuner av skatteunderlag som härrör från kraftverksrörelse. Finansministern framhöll då att frågan om kommunalskatter kunde lösas utan ändring av lagen på sådant sätt, att ändrade sina redovisningsprinciper. Någon sådan ändring har icke skett. kraftverk är till den övervägande delen belägna inom inland, och då dessa kommuner ofta har svårigheter när det gäller företagslokalisering och därmed arbetstillfällen, är det en rättvisefråga att befintliga industrier, såsom kraftverk, har en redovisning som icke missgynnar dessa kommuner. Rådande förhållanden i beskattningshänseende har medfört att många Norrlandskommuner gått miste om avsevärda kommunalskatteinkomster. Särskilt anmärkningsvärt är detta förhållande vid jämförelser med privata kraftverks redovisningar av rörelseresultatet. På förslag av vederbörande utskott har bl. a. uttalat att det inte minst från rättvisesynpunkt är angeläget att vattenfallsverket och de enskilda kraftproducenterna så långt det är möjligt blir jämställda i konkurrenshänseende och att det är naturligt att landets ojämförligt största kraftleverantör skall bidraga till kommunernas skatteintäkter i samma mån som de enskilda kraftföretagen. Vid den senaste riksdagsbehandlingen anförde ett enhälligt näringsutskott att det var angeläget att principerna för vattenfallsverkets redovisning omprövas och att en proposition i ämnet beräknades kunna framläggas . Så har icke skett. Det mer än 50-åriga utredningsarbetet har ännu icke resulterat i en proposition i ärendet. Med stöd av det anförda hemställs att hos regeringen anhåller om att förslag till ändrade bestämmelser rörande statens vattenfallsverks redovisningsprinciper och beskattningsregler, med beaktande av vad i motionen anförts, framläggs senast till 1979/. () ()
mot · G2021027 · 1979-01-24 00:00:00 — av m. fl. om statliga beställningar till Företag i En stor del av de små och medelstora verkstadsföretagen i är beroende av den service och de beställningsarbeten som läggs ut från de statliga basindustrierna i länet. har basindustrierna i allt högre utsträckning börjat efterfråga s. k. paketlösningar vid beställningar för att utföra sina investeringar. Detta medför att allt fler beställningsarbeten sker hos företag utanför regionen och ibland utomlands. Det senaste exemplet på hur de statliga företagens investeringar missgynnar de små och medelstora företagen i är de 500 milj. kr. i investeringar som görs av i i . Av det totala investeringsbeloppet har endast ca 4,6 milj. kr. tillfallit den lokala/regionala verkstadsindustrin. Mot bakgrund av det katastrofala arbetsmarknadsläget i , med landets utan jämförelse högsta arbetslöshet, är det ytterst angeläget att länets verkstadsindustri får del i de beställningar som skapas genom investeringar i de statliga basindustrierna. De norrbottniska verkstadsföretagen har resurser och kunnande att utföra en stor del av dessa beställningsarbeten. Med hänvisning till ovanstående hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om vikten av att de statliga basindustrierna i största utsträckning styr sina beställningar till norrbottniska företag. () () () () () ()
mot · G2021029 · 1979-01-24 00:00:00 — om utnyttjande av naturgas som energikälla Arbetslöshet är ett samhälleligt slöseri och en personlig tragedi för den som drabbas. Kanske är problemet allra störst när arbetslösheten drabbar unga människor. Därför är det självklart att ingen möda sparats för att bekämpa arbetslösheten. I är vi väl medvetna om svårigheterna. Kockumskraven utgör en påminnelse om varvens problem. Här harvi i särklass modernaste produktionsanläggning i kombination med tekniskt kunnande, teknisk kapacitet och stor duglighet när det gäller arbetskraften. Byggandet av de tekniskt avancerade LNG-fartygen är ett exempel på kombination av kunnande och kapital som inte får skingras eller stå outnyttjad. Många länder utnyttjar naturgasen som en viktig del i sin energibalans. Att vårt land i det avseendet har en eftersläpning att hämta in, framgår av det faktum att naturgasen svarar för av energiförsörjningen i världen och länge har använts i länder som , , , och . En satsning på gas i skulle ge sysselsättning vid . Gasen skulle därtill vara ett utmärkt bidrag till energiförsörjning. I motsats till olja och kärnkraft är gasen dessutom en miljövänlig energikälla som av någon obegriplig anledning tappats bort i vårt land. I avvaktan på introduktion av ett energiförsörjningssystem, byggt på de förnyelsebara energikällorna, bör vi därför utnyttja naturgas i syfte att minska vårt stora oljeberoende. Det finns starka skäl till att andra industriländer satsat på naturgas. Förutom att den är ett rent bränsle med hög verkningsgrad och fullständig förbränning är den ogiftig och tekniskt utprovad och har dessutom ett konkurrenskraftigt pris jämfört med kärnkraftens verkliga kostnader. Tillgången på naturgas är så god att leveranser kan garanteras framåt. Därför bör satsa på naturgas. Ett terminalsystem för mottagning av naturgas både via och via rörledning från över ger ökad leveranssäkerhet. , och ger projektet nödvändigt kapital, tekniskt kunnande och trygghet. Med hänvisning till ovanstående hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som anförts i motionen angående utnyttjande av naturgas som energikälla.
mot · G2021033 · 1979-01-24 00:00:00 — 1978/79:1033 av m. fl. med anledning av propositionen 1978/79:73 om åtgärder för arbetshandikappade Behovet av sysselsättningsstimulerande åtgärder i är väl känt. De dagsaktuella problemen och de akuta svårigheterna som följer av omstruktureringen inom varven måste angripas främst med hjälp av konventionella regionalpolitiska och arbetsmarknadspolitiska medel. Det har emellertid också varit uppenbart att den långsiktiga sysselsättningsutvecklingen i regionen kommer att gå i oacceptabla banor, om inte strukturomdanande åtgärder sätts in. Åtgärderna måste omspänna ett brett register. Många krafter i regionen är i arbete för att finna lämpliga insatsområden. En förstärkning av den statliga verksamheten i regionen är en naturlig beståndsdel i ett sysselsättningspolitiskt paket för och . I propositionen 1978/79:73 föreslås att ett centralt metod- och forskningsinstitut på arbetsvårdsområdet skall inrättas. För ett sådant institut finns redan en naturlig bas i . Den aktuella arbetsmarknadssituationen i regionen samt kommande neddragningar på varven och därav följande behov av ersättningsindustri ger viktiga utgångspunkter för forskning och utveckling. En liknande utgångspunkt ligger i och näringslivsstruktur, som kännetecknas av en stor andel tung och ur arbetsmiljösynpunkt svår tillverkningsindustri. Till dessa förutsättningar för forskning och utveckling finns ett antal personer som redan är engagerade i sådan verksamhet. Alla de skäl som normalt åberopas för en huvudstadslokalisering kan uppenbarligen också användas i fråga om det centrala forskning. Flera - och tungt vägande skäl - kan emellertid också anföras för en lokalisering till . Såväl som har - senast i samband med Länsplaneringsrapport - framhållit att starka skäl talar för att statliga funktioner decentraliseras till . Med hänvisning till det anförda hemställs att med anledning av propositionen 1978/79:73 som sin mening uttalar att ett centralt metod- och forskningsinstitut på arbetsvårdsområdet bör lokaliseras till . () ()
mot · G2021035 · 1979-01-23 00:00:00 — av m. fl. om rätt till tjänstledighet för biståndsarbete Det svenska u-landsbiståndet innehåller olika former av bistånd. En av de resurser som ställs till förfogande inom biståndsarbetet är personal. Motiven för personalbiståndet sammanfattas av SIDA på följande sätt: lider brist på utbildad arbetskraft. Det är därför som personalbistånd av olika slag utgör ett betydande inslag i utvecklingsarbetet. Syftet är - vid sidan av att säkerställa väsentliga arbetsfunktioner i mottagarlandet - att överföra kunskaper och färdigheter som ett u-land har brist på. SIDA har framhållit att omfattningen av personalbiståndet i första hand bestäms av i vilken utsträckning u-ländrna vill fl biståndet i denna form. Den utsända personalen kan delas upp i följande kategorier: O kontraktsanställda (s. k. experter) inom det direkta biståndet O fredskårsanställda inom det direkta biståndet O experter, biträdande experter och volontära till internationella organisationer (t. ex. via FN) o volontärer till frivilliga svenska organistioner o konsulter Totalt uppgick antalet biståndsanställda till 1 131 personer . Det har visat sig bli allt svårare att rekrytera kvalificerad personal till många av arbetena. Orsakerna till detta är flera. En i stor utsträckning bidragande orsak är att biståndspersonal som kommer tillbaka till efter i många fall ej kan garanteras arbete här. Det finns dock utformade regler för hemvändande biståndsarbetare hos vissa arbetsgivare. Staten ger tjänstledighet för biståndsarbete. Även make/maka som är statligt anställd får tjänstledighet. Tiden regleras från fall till fall. ger ej tjänstledighet, men har återanställningsgaranti. Konsumentföreningarna däremot har inte återanställningsgaranti. har ett avtal med SIDA om att 20 personer/år av dem som deltar i kooperativa projekt i får anställning. Övriga, exempelvis privatföretag, ger i en del fall tjänstledighet, i många fall inte. Det inträffar således ofta att personer ej får tjänstledighet för ett arbete inom det svenska biståndet och följaktligen måste säga upp sig och då inte har ett garanterat arbete vid återkomsten till . Visserligen får både de som varit FN-anställda och SIDA-anställda viss löne- eller anställningsgaranti efter hemkomsten, men detta är ej tillräckligt. Andra utlandsarbetande svenskar, exempelvis FN-soldater, har rätt att få tjänstledighet under sin utlandstjänstgöring. En arbetsgivare får inte neka en person tjänstledighet för att ingå i FN:s styrka. Mot bakgrund av det som ovan anförts om svårigheter som redan nu börjar uppstå att få kvalificerade sökande till biståndsarbete och med tanke på olikheten i möjligheterna att hos arbetsgivare få tjänstledighet för biståndsarbete hemställs att hos regeringen begär utredning om tjänstledighet för biståndsarbete i enlighet med vad som i motionen anförts. () ()
mot · G2021036 · 1979-01-23 00:00:00 — av och om stödområdesindelningen för län 1 det delbetänkande från sysselsättningsutredningen, SOU 1978:62 Regionalpolitiska stödformer och styrmedel, som f. n. remissbehandlas, utgår man från principen att man även bör styra det regionalpolitiska stödet genom att dela in riket i skilda stödområden. beslutade i enlighet med arbetsmarknadsutskottets betänkande 1978/79:16 att efter behandling av den aviserade regionalpolitiska propositionen ta ställning till inte endast förslag till principer för stödområdesindelning utan även förslag till faktisk indelning av riket. Av i yttrande över nämnda delbetänkande framgår att utredningens inledande beskrivning av förutsättningarna för regionalpolitiken leder till särskilt stark oro för utvecklingen i länets orter med ensidigt näringsliv. Speciellt för ungdomen utgör de långvariga sysselsättningsproblemen ett allvarligt hot. Om inte arbetsmarknadsläget för ungdomen kan förbättras finns allvarliga risker för att utflyttningen från sådana orter blir än större och att de sociala problemen där kan bli särskilt svåra. I utredningen fastslås att allas rätt till arbete är den grundläggande utgångspunkten för de regionalpolitiska utjämningssträvandena. Det gäller också för den regionalpolitiska stödverksamheten. i län framhåller också liksom länsarbetsnämnden , och norra utsatta läge när det gäller sysselsättningen. För dessa kommuner har placeringen inom det s. k. gränsområdet inte medfört några egentliga fördelar . Med tanke på det ensidiga näringslivet, den stora avtrappningen av arbetstillfällen och det ständigt ökande antalet pensionärer - befolkning har exempel vis minskat från nära 10 000 invånare 1960 till 7 1979 - anser vi det vara motiverat att placera dessa kommuner och kommundelar i stödområde 4. Med hänvisning till beslut att regeringen till grund för sitt ställningstagande beträffande stödområdesindelning bör inhämta synpunkter från länen hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som anförts i motionen om stödområdesindelning för norra län.
mot · G2021037 · 1979-01-24 00:00:00 — av och om en problemorienterad regionalpolitik De allmänna förutsättningarna för en aktiv lokaliseringspolitik har förändrats avsevärt. Det ursprungliga målet var att tillförsäkra vissa delar av landet, det s. k. stödområdet, förbättrade utvecklingsbetingelser och därmed ändra den negativa näringslivs- och befolkningsutvecklingen inom detta område. Regionalpolitiken kom från början att inriktas på stödområdet och dess speciella problem. har ett allt större behov av regionalpolitiska insatser uppstått även i regioner utanför stödområdet. Mot den bakgrunden bör de regionalpolitiska insatserna ta hänsyn till de varierande förutsättningar som råder i olika regioner. Regionalpolitiken bör bedrivas utifrån delvis nya utgångspunkter. De inomregionala problemen har fått allt större betydelse. Därför krävs att regionalpolitiken tillförs ett mera finstämt instrument än enbart de geografiska avgränsningar som huvudsakligen ligger till grund för det regionalpolitiska stödet. Genom den successivt utbygga länsplaneringen är förutsättningarna för en nyanserad bedömning av dessa frågor större än . I länsprogrammen redovisar varje länsstyrelse noggranna analyser av arbetsmarknads- och serviceförhållanden i olika delar av länet. Vidare anges med vilka medel de uppställda målen bör förverkligas. I många fall har länsstyrelserna också gjort inbördes prioriteringar mellan de skilda insatsbehov som redovisas i programmen. Ett nytt regionalpolitisk! stödsystem, som är mera problemorienterat än det nuvarande, bör bygga på det material som utarbetas i länsplaneringen. Syftet bör vara att lokala arbetsmarknader, vilka klassificeras som problemområden i länsplanen, skail kunna erhålla regionalpolitisk! En klassificering av s. k. problemområden bör ske, vilken revideras med jämna mellanrum mot bakgrund av nya fakta som kommer fram inom bl. a. länsplaneringens ram. Motiven för en mera finfördelad och flexibel regionalpolitik i enlighet med nämnda tankegångar har redovisats gemensamt för sysselsättningsutredningen i skrivelse av av företrädare för länsstyrelserna i , , , , , och . I sysselsättningsutredningens delbetänkande Regionalpolitiska stödformer och styrmedel, SOU 1978:62, föreslås en övergång till ett nytt system för det regionalpolitiska stödet, innebärande att landet indelas i sex stödområden. Som väsentliga bedömningsgrunder vid indelningen i stödområden anges: behovet av nya arbetstillfällen, arbetslöshetsnivån, befolkningsutvecklingen, geografiskt läge och den allmänna sysselsättningsbilden i länet. förslag innebär ett steg mot ett mera finfördelat instrument för regionalpolitiken. Förslaget är emellertid otillräckligt för att man skall komma till rätta med de variationer som finns mellan regioner och inom dem. Mot den bakgrunden hemställs att anhåller att regeringen, som ett komplement till sysselsättningsutredningens förslag, lägger fram förslag om en problemorienterad regionalpolitik, som bygger på ett mera finfördelat och flexibelt stödsystem.
mot · G2021038 · 1979-01-23 00:00:00 — av m. fl. om förslag till lag om allmän arbetslöshetsförsäkring Socialförsäkringssystemet har successivt byggts ut och kommit att ge ett allt bättre och mera heltäckande skydd mot inkomstbortfall. De olika socialförsäkringarna finansieras i huvudsak genom avgifter på förvärvsinkomster. Genom att avstå från inkomster har de förvärvsarbetande sålunda kunnat uppnå en betydande ekonomisk och social trygghet vid sjukdom, föräldraledighet, militär repetitionstjänstgöring, ålderdom etc. Även skyddet vid arbetslöshet har förbättrats. Den senaste större förändringen skedde när det kontanta arbetsmarknadsstödet infördes . Det kan dock konstateras, att tryggheten vid arbetslöshet inte på långt när svarar mot de anspråk som rimligen kan ställas. Den som ofrivilligt blir arbetslös får en ersättning, som inte alls svarar mot det verkliga inkomstbortfallet. Det är enligt vår mening inte acceptabelt, att den inkomstförlust som beror på arbetsbrist ersatts i mycket lägre utsträckning än den som beror på att man inte är arbetsför, att man gör militärtjänst etc. Den s. k. , som tillsattes efter hemställan från LO och TCO, har lagt fram förslag om en allmän arbetslöshetsförsäkring. I utredningen ingick representanter för bl. a. samtliga politiska partier, arbetsmarknadens parter samt arbetslöshetskassornas samorganisation. Bakom det framlagda förslaget stod en bred majoritet av utredningens ledamöter. Förslaget har sedermera remissbehandlats och tillstyrkts av bl. a. samtliga löntagarorganisationer, , och arbetslöshetskassornas samorganisation. 1 den regeringsförklaring som de tre borgerliga partierna enade sig om uttalades att förslag om allmän arbetslöshetsförsäkring skulle läggas fram , dvs. senast under vårriksdagen 1979. I den nu framlagda budgetpropositionen ges inget besked om när förslag om allmän arbetslöshetsförsäkring kommer att föreläggas . Vi anser det vara helt oacceptablet att denna viktiga reform fördröjs. Någon utsikt till sänkning av antalet arbetslösa kan f. n. inte skönjas. Risken för arbetslöshet kommer även fortsättningsvis att vara betydande för stora grupper av förvärvsarbetande. 1 många fall drabbar arbetslösheten yngre människor som bildat familj eller står i begrepp att göra detta. De har ofta påtagit sig betydande extrautgifter för bosättning, barnomsorg m. m. och befinner sig därför i en särskilt utsatt situation. Inte sällan hamnar de arbetslösa i svåra ekonomiska situationer, där man drastiskt får sänka sin levnadsstandard. 1 1978/79. 1978/79 1038-1043 Vissa - särskilt nytillträdande på arbetsmarknaden - tvingas utnyttja behovsprövad socialhjälp för att över huvud taget klara sin försörjning. Ett förslag till lag om allmän arbetslöshetsförsäkring i enlighet med förslag och med beaktande av LO:s och TCO:s synpunkter bör därför utarbetas så att lagen kan träda i kraft . Med stöd av ovanstående hemställer vi att beslutar hos regeringen begära att förslag till lag om allmän arbetslöshetsförsäkring föreläggs . () ()