ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G202761 · 1979-01-23 00:00:00 — av och om förstatligande av försäkringsväsendet, m. m. I har antalet bilar vuxit rekordartat . av de svenska hushållen äger bil. Den är en tillgång för arbetsliv och rekreation men skapar samhällsproblem. är det dyrt att hålla sig med bil. Priset på en ny bil har mer än fördubblats och har driftkostnaderna brant skjutit i höjden. Det har blivit allt svårare för folk med vanliga inkomster att klara bilkostnaderna. Även om bilen används ytterst sparsamt är de fasta kostnaderna nu så höga att det ändå - trots de höjda taxiavgiftema - skulle vara billigare att vid behov använda sig av taxi. Det är dock så många olägenheter förenade därmed att många har ett starkt behov av egen bil. De kollektiva kommunikationerna kan aldrig fylla alla uppgifter. Skogs-, byggnads- och anläggningsarbetare m. fl. behöver bilen för att komma ut till sina arbetsplatser eller för att nå till sommarstugan eller andra former för nödvändig rekreation. Bilen är ingen lyxartikel utan en nödvändighet för massor av människor. Mot den bakgrunden anser vi det nödvändigt att vidta åtgärder för att sänka bilkostnaderna. Det kan bl. a. ske om man reformerar försäkringsväsendet för bilar, något som kan få konsekvenser även när det gäller reparationer. Det finns ett 40-tal försäkringsbolag i . Varje försäkringsbolag har en dyrbar administration som måste betalas av försäkringstagarna. Vår principiella syn är att försäkringsväsendet måste förstatligas. Det kan ske stegvis genom att bilförsäkringarna överförs till ett statligt organ och övriga försäkringar successivt överförs till ett statligt försäkringsbolag. Trafikförsäkringen är obligatorisk. Det är i lag fastställt att bil som är registrerad skall som minimum ha en trafikförsäkring. Det åligger bilägaren att kontakta ett försäkringsbolag för att få denna skyldighet uppfylld. På våra vägar rullar många bilar vars ägare inte betalt bilförsäkringen. Kontrollen från statens sida är ineffektiv. Däremot är försumligheten mindre när det gäller bilskatten. Kontrollen är i det avseendet effektivare. Vad vore naturligare än att motorfordonsförsäkringen förstatligades och förbands med samma administration som bilskatten? En sådan reform skulle med all säkerhet förbilliga försäkringsavgiften för motorfordon. Administrationsapparaten skulle kunna reduceras och försäkringsavgifterna kunna sänkas. Ett förstatligande av försäkringsväsendet skulle naturligtvis vara det allra bästa. Det är onormalt att privata bolag har laglig rätt att bedriva försäkringsverksamhet. Samhället har stipulerat vissa rättsregler, bl. det gäller försäkringar. Det är då logiskt att samhället också handhar denna verksamhet. Med hänvisning till det anförda föreslås 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om nödvändigheten av att förstatliga försäkringsväsendet, 2. att hos regeringen som en delreform begär skyndsam utredning och förslag för överförande av bilförsäkringarna till statlig myndighet.
mot · G202763 · 1979-01-23 00:00:00 — av m. fl. om lokalisering till av ett produktutvecklingscentrum Det råder en allmän enighet om att framtid som avancerad industrination i hög grad beror på möjligheter till innovationer. Företag behöver utvecklas och förnya sin produktion. För detta ändamål krävs allt större resurser. Det är ofta en lång och dyrbar process från de forsta idéerna fram till en färdig produkt som kan säljas på marknaden. Innovationsverksamheten innesluter ett omfattande arbete med konstruktioner, beräkningar, experiment, provning och prototyptillverkning. I många fall fordras avancerade resurser för tekniskt utvecklingsarbete. Samhället behöver i olika former stödja företagen för att de skall lyckas. Särskilt gäller detta de mindre och medelstora företagen, som oftast saknar egna resurser för en systematisk produktutveckling. Som uttalat bör de regionala konsekvenserna av dessa tendenser uppmärksammas. utgör ett starkt industrialiserat område. Som exempel kan nämnas att enligt folk- och bostadsräkning var 56 96 av befolkning industrisysselsatta. 82 96 av dessa arbetade inom verkstadsindustrin. Inom i dess helhet (, , och ) uppgår antalet industrisysselsatta till närmare 40 96 mot 30 96 i riket som helhet. Ytterligare belyses strukturen av att Metallavdelningarna inom regionen kommer på tredje plats bland avdelningar. Inom hela finns ungefär lika många metallarbetare som inom . Olika omständigheter har gjort att ett betydande antal arbetstillfällen försvunnit, och risker finns för ytterligare förluster. Med detta har redan följt stora sysselsättningsproblem. Ytterligare strukturomvandlingar kan förvärra dessa. Denna situation bör mötas med bl. a. en förnyelse av näringslivet genom att företag utvecklar sina nuvarande produkter och framställer nya. Som ett led i dessa strävanden bör upprättas ett produktutvecklingscentrum förlagt till . Ett sådant centrum skulle kunna byggas upp successivt. Det kan utnyttja resurser även utanför institutionen. Framför allt bör det kunna göra tekniska, ekonomiska och marknadsmässiga bedömningar av produktförslag. bör det emellertid utvecklas till att på uppdrag av företag eller enskilda uppfinnare klara hela kedjan från idé till fungerande prototyp. Det finns goda förutsättningar för ett sådant centrum i . Kommunens näringsliv är starkt inriktat på industri. Även inom regionen i övrigt finns en omfattande industriell verksamhet. I de olika företagen är samlat ett betydande tekniskt kunnande. Några av industrierna representerar en mycket avancerad teknik. är vidare huvudorten för den tekniska utbildningen inom regionen, och i planeringen ingår att en yrkesteknisk högskoleutbildning skall förläggas till kommunen. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att hos regeringen begär att man utreder frågan om inrättandet av ett produktutvecklingscentrum i . () ()
mot · G202764 · 1979-01-23 00:00:00 — av m. fl. om bevarande av legotillverkningsindustrierna inom norra Inom norra finns ett mycket stort antal mindre företagare som är underleverantörer till större foretag och starkt beroende av deras leveranser. Särskilt gäller detta beroende varven och bilindustrin (och ). Såväl de stora varven i och som mindre varv inom området har använt sig av olika foretag inom norra som underleverantörer. Lokaliseringen av Volvos och Saabs huvudfabriker har lett till att det inom området finns ett betydande antal underleverantörer till dessa foretag. Problem för de större företagen får konsekvenser för både företagare och ett sammantaget mycket stort antal anställda. Flera av dessa företag finns också på orter med en mycket liten arbetsmarknad och följaktligen små möjligheter till nya jobb på platsen eller ens i dess närhet. Det är angeläget att denna problematik observeras för norra del, med det starka beroende av de stora företagen och den omfattande småföretagsamhet som kännetecknar området. Därför bör denna småföretagsamhet och dess roll som underleverantörer kartläggas och åtgärder föreslås och vidtas utifrån denna kartläggning med syfte att bevara dessa småföretag och deras sysselsättningsmöjligheter. Med hänvisning till ovanstående hemställer vi att hos regeringen begär en utredning av småföretagens ställning som underleverantörer inom norra i syfte att bevara dessa företag och deras sysselsättningsmöjligheter. () ()
mot · G202765 · 1979-01-23 00:00:00 — av m. fl. om tegelindustrins framtida utveckling Tegelindustrin har genomgått en kraftig omvandling. Detta beror dels på en rationellare produktion, dels på de senaste årens låga byggnation. Antalet sysselsatta inom branschen har t. ex. minskat med 50 96 . har i sin utredning Byggnadsindustrin och byggnadsmaterialindustrin (SIND 1977:5) redovisat materialindustrins situation och även berört tegelindustrins allmänna struktur. I denna kartläggning saknas dock en bredare bedömning av tegelindustrins framtida utveckling. Branschens nuläge är sådant att stora investeringar är nödvändiga om t. ex. taktegelindustrins framtid skall kunna tryggas. Det är sålunda nödvändigt att en branschutredning kommer till stånd. bör erhålla uppdrag att följa upp denna speciella branschs problem och komma med förslag till näringspolitiska insatser. Med hänvisning till ovanstående hemställs att hos regeringen begären utredning om tegelindustrins framtida utveckling. () () () () GOTAB 61159 Slockholm 1979
mot · G202766 · 1979-01-23 00:00:00 — 1978/79 766-773 om förbudet i marknadsföringslagen mot s. k. kombinerade I marknadsföringslagen av stadgas i 8 § förbud mot vad i dagligt tal kallas kombinerade utbud, vilket innebär att näringsidkare till konsument bjuder ut två eller flera varor för ett gemensamt pris eller erbjuder konsument att vid köp av vara förvärva även annan vara utan ersättning eller mot särskilt lågt pris. Vid överträdelse kan näringsidkare dömas till ansvar om inte varorna har ett naturligt samband. Erfarenheterna visar sedan lagen tillkom 1975 att dessa kombinerade utbud kan ta sig de mest otroliga former som konsumenterna har stora svårigheter att bedöma värdet av. Den konsumentpolitiska lagstiftningen är till för att hjälpa de svagaste grupperna i samhället, och då måste det vara ett minimikrav att de lagar och regler som gäller är klara och lättillgängliga. Lagens anda är givetvis att varje vara skall åsättas sitt pris så att konsumenterna har en verklig chans att bedöma och jämföra olika utbud. I konsekvens med detta hade det varit riktigt att helt förbjuda kombinerade utbud, alltså att ta bort den inskjutna satsen i lagen som talarom naturligt samband. § 8 Näringsidkare som i annat fall än som avses i 7 § till konsument bjuder ut två eller flera varor för ett gemensamt pris eller erbjuder konsument att vid köpa av vara förvärva även annan vara utan ersättning eller mot särskilt lågt pris dömes, om varorna uppenbart saknar naturligt samband och förfarandet försvårar för konsumenten att bedöma erbjudandets värde, till böter eller fängelse i högst . Vad som sägs här om vara gäller även tjänst och annan nyttighet. § 8 Näringsidkare som i annat fall än som avses i 7 § till konsument bjuder ut två eller flera varor för ett gemensamt pris eller erbjuder konsument att vid köp av vara förvärva även annan vara utan ersättning eller mot särskilt lågt pris dömes, till böter eller fängelse i högst . Vad som sägs här om vara gäller även tjänst och annan nyttighet. 1 1978/79. Med hänvisning till vad som anförts hemställs att hos regeringen begär förslag om en lagändring syftande till att förbjuda kombinerade utbud. HANS () i
mot · G202767 · 1979-01-23 00:00:00 — av i m. fl. om informationsplikt för den som erbjuder tjänster inom byggbranschen 1 en artikel i tidningen varnas för de s. k. skuttarna inom byggbranschen. Det gällde elva stycken småhusbyggare i som anlitat en murare för att sätta upp fasaderna till deras hus. Överenskommelse hade träffats att muraren skulle ta ut fast timpenning för arbetet och den skulle inkludera de sociala avgifterna. Räkningen betalades med nära . av var och en och alla trodde att affären därmed var avslutad. Men så var icke fallet. Skuttaren deklarerade pengarna som inkomst av tjänst och därmed överflyttades arbetsgivareansvaret till de elva byggherrarna som i efterhand fick krav från på ca . var, utgörande sociala avgifter för muraren. Från organisationer, de lokala konsumentnämnderna och genom pressen har varnats för det sätt på vilket de s. k. skuttarna bedriver sin verksamhet. Det är inte bara olägenheter av ovan nämnda slag det är fråga om utan också att det är undermåliga arbeten som utförs, till stort förfång för konsumenten. Det bästa vore om någon form av etableringskontroll kunde införas. Hur överenskommelserna angående priset för ett beställt arbete träffats är omöjligt att redogöra för, men oftast är det fråga om muntliga uppgörelser som i efterhand är helt värdelösa. Det har emellertid konstaterats att den som erbjuder sina tjänster ofta uraktlåter att informera konsumenten om den roll denne ikläder sig (arbetsgivarens) i och med att arbetet påbörjas. Enligt handläggaren på så är det ett mycket stort antal människor som drabbas av skuttarna. Detta kan inte bero på att de regler som utfärdats skulle vara oklara eller svårtydda utan i stället på en ovilja från de icke seriösa företagarna att informera om det rätta förhållandet. är arbetsgivare-uppdragstagare redogör på ett utmärkt sätt för det rätta förhållandet. Det kan alltså konstateras att det är bristande information från den som erbjuder sina tjänster som är orsaken till att så många konsumenter blir lurade. Detta kan lösas genom att en informationsplikt stadgas i likhet med den som gäller för hemförsäljningen. Ofta går skuttarna omkring i bostadsområden och erbjuder sina tjänster och kan därför väl jämföras med dem som åsyftas i hemförsäljningslagen. 1* 1978/79. Med hänvisning till ovanstående hemställs att beslutar hemställa att regeringen inför informationsplikt för dem som erbjuder sina tjänster inom byggbranschen i likhet med den informationsplikt som finns i hemförsäljningen. () ()
mot · G202768 · 1979-01-22 00:00:00 — av m. fl. om inrättande av regionala investmentbolag i I motion 1978/79:2061 som väckts av de socialdemokratiska riksdagsledamöterna i de båda belyses ingående den negativa utvecklingen av arbetsmarknaden i . Inte minst understryks de problem som är förknippade med den kris som drabbat varvsindustrin i och samt skogsindustrin i nordöstra . Nedskärningen av verksamheten inom dessa sektorer får negativa följder också för ett flertal företag som fungerat som underleverantörer till de större och av driftsinskränkninga först drabbade företagen. Dessa små och medelstora företag står härigenom ofta inför besvärliga omställningsproblem och de har genom sin struktur och sina begränsade kapitaltillgångar svårt att anpassa sig till ändrade förhållanden. För många mindre och medelstora företag som bär på utvecklingsbara produktidéer är den begränsade tillgången på riskkapital dessutom ett hinder för den fortsatta verksamheten. Otillräckliga kapitalresurser hämmar också nyetablering av företag. I syfte att undrlätta nyetableringar och expansion av små och medelstora företag har i och inrättats regionala investmentbolag - . är av Svetab helägda investmentbolag. Dessa investmentbolag arbetar med att som minoritetsintressent gå in i företag i samband med nyetableringar och expansion. Någon åtskillnad mellan handelsverksamhet, industriell - eller serviceproducerande verksamhet görs inte. minoritetsengagemang i ett företag ges ofta formen av konverteringslån, vilket ger möjlighet att till en i förväg specificerad kurs konvertera lånet till aktier. Efter sin investering kan bistå med finansiell sakkunskap och administrativa insatser. Investmentbolag av här beskriven karaktär har en naturlig anknytningspunkt till länens utvecklingsfonder. Med hänvisning till ovanstående och till den utförliga beskrivning av näringsliv och arbetsmarknad i de båda som återfinns i ovannämnda motion hemställs att hos regeringen begär inrättandet av två regionala investmentbolag med anknytning till utvecklingsfonderna i de båda . (s) ()
mot · G202769 · 1979-01-23 00:00:00 — av m. fl. De gångna åren har visat hur viktigt det är att vårt näringsliv behåller sin vitalitet, kraft och förmåga till förnyelse. En förutsättning är då att vi ständigt håller oss väl underrättade om naturvetenskapen och teknikens framsteg och bygger upp en kunskapsberedskap för att ta till vara utvecklingens möjligheter och avvärja dess hot. Ett organ som gjort till sin huvuduppgift att bevaka den teknisk-vetenskapliga kunskapsfronten och att initiera åtgärder för att stärka näringslivet är . Ett exempel är den attachéverksamhet som IVA byggt upp. Ett annat är den stora studie om teknisk-vetenskapliga kompetens jämfört med utlandet som just nu genomför och vars resultat kommer att föreläggas . Ytterligare kan nämnas att IVA byggt upp starka kontakter med forskning och industri i och . Särskilt när den kinesiska inställningen till samverkan med omvärlden nu öppnats, så har IVA:s insatser varit en grund för snabbt vidgade kontakter mellan och såväl kulturellt som kommersiellt. IVA:s verksamhet vilar i hög grad på dess ledamöters kunnighet, erfarenhet och intresse. För att detta skulle kunna mobiliseras i olika aktiviteter fordras ett effektivt kansli. Ett sådant har successivt byggts upp med hjälp av såväl statliga som industriella anslag och bidrag och omfattar nu ett 90-tal personer. IV A:s verksamhet har uppdelats i en grundläggande del och en projektdel. Omfattningen av den grundläggande verksamheten bestämmer i hög grad IVA:s möjligheter att utföra uppdrag finansierade med projektanslag från myndigheter, forskningsråd m. m. Budgeten för IVA /80 är planerad till ca 24 milj. kr. Av detta avser ca 8,5 milj. kr. IVA:s grundläggande verksamhet. Denna del av verksamheten finansieras fr. o. m. 1978/79 med av lVA:s egna medel, vilka till största delen utgörs av de obundna bidragen från IVA:s industriella råd. Endast ca 10 96 av den grundläggande verksamheten finansieras med statliga medel, vilket är en följd av ett tidigare riksdagsbeslut om att STU upphör att lämna bidrag till IVA:s grundläggande verksamhet. STU har i stället ökat sin finansiering av teknisk-vetenskapliga attachéverksamhet med motsvarande belopp. En fortsatt bevakning av den teknisk-industriella utvecklingen blir en viktig samhällsuppgift. IVA blir vid sidan av de statliga organ som svarar för denna verksamhet, företrädesvis STU, ett viktigt led i denna uppgift. verksamhet spänner över en rad av de områden riksdag och regering har att bevaka och kan genom sin obundenhet ta upp många viktiga problemställningar. För att möjliggöra för IVA att påverka, följa och värdera den tekniskindustriella utvecklingen föreslås att det statliga bidraget till IVA:s grundläggande verksamhet ökas. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att som bidrag till IVA /80 anvisar ett anslag om . () () () () ()
mot · G202771 · 1979-01-23 00:00:00 — Motion 1978/79:771 av tillhör de områden i landet där arbetsmarknadssituationen länge varit mycket besvärlig. Arbetslösheten ligger på en hög nivå. Länet har ett relativt ensidigt näringsliv, där de stora basnäringarna bygger på råvarorna skog och järn. Speciellt besvärlig är bristen på arbetstillfällen i utgörs av landskapen och , vilka i stort är skilda åt av milsbreda skogsområden med ringa befolkning. Någon nämnvärd rörlighet på arbetsmarknaden finns därför inte mellan länets två delar. saknar praktiskt taget helt administrativa regionala organ för t. ex. länsstyrelse, landsting och stat. Inga statliga verk har utlokaliserats till landskapet. När det gäller t. ex. banker, försäkringsbolag, organisationer, kooperativa och privata företag saknas . Utbildningsmöjligheter efter gymnasieskolan saknas helt. har på detta sätt fått en mera ensidig arbetsmarknad än , med en låg andel arbetsmöjligheter inom yrkesgrupperna administrativt arbete, kameralt och kontorstekniskt arbete, pedagogiskt arbete och kommersiellt arbete. Även servicearbeten är därigenom indirekt underrepresenterade. behandlade ett förslag om utlokalisering av myntverket till . Förslaget föll med tre rösters marginal. hade verkligen behövt detta tillskott av arbetstillfällen. Någon ytterligare utflyttning av statliga verk är knappast att räkna med . Däremot kan nya eller delar av nya verk bli aktuella för placering i landsorten, och då måste ha hög prioritet vid valet av lokaliseringsort. har sysselsättningen vid flera stora arbetsplatser i länet varit hotad. I har problemen diskuterats vid ett flertal tillfällen. Exempel på detta är hoten om inskränkningar och nedläggningar av verksamheten vid Nordmak i , SJ:s verkstad i , () i , , i , SKF i . är det ovisst hur framtiden blir för flera av dessa företag och dess anställda. I är situationen på arbetsmarknaden ännu mera prekär än i länet för övrigt. Här måste snabba åtgärder vidtagas, för att rädda kvar ungdomar och personer , för att denna kulturbygd skall kunna leva vidare. Det förslag som moderata samlingspartiet framlagt i en partimotion om sänkning av arbetsgivaravgiften i stödområdena måste genomföras, för att ge den stimulans till näringslivet som måste komma till. Hela måste inräknas i de områden som får arbetsgivaravgiften sänkt. bör tillhöra de regioner, som får maximal sänkning. Med hänvisning till vad ovan redovisats hemställs att ger regeringen till känna vad i motionen anförts beträffande arbetsmarknadssituationen i .
mot · G202773 · 1979-01-23 00:00:00 — av m. fl. om vetorätt mot permitteringar Arbetsdomstolen har i flera domar slagit fast att permittering inte får tillgripas när uppsägning kan anses som den naturliga åtgärden eller närén uppkommen arbetsbrist kan väntas bli långvarig. Detta innebär att inte hellre permittering under korta tidsperioder är tillåten vid långvarig arbetsbrist. Oavsett anledningen till arbetsbristen är en långvarig permittering inte tillåten. Enligt förarbetena till anställningsskyddslagen och enligt arbetsdomstolens praxis, främst domarna 1958 nr 4 och 1976 nr 2, får permittering inte tillgripas om en uppkommen arbetsbrist väntas bli långvarig. Genom arbetsdomstolens dom 1978 nr 76 har tidigare gällande praxis förändrats i negativ riktning för arbetstagarna. I dom 1978 nr 76 permitterade man arbetstagare . I domen gjorde arbetstagarparten gällande dels att det var fråga om en långvarig arbetsbrist och att arbetsgivarparten därför inte hade rätt att permittera genom ett ensidigt beslut, dels att arbetsgivarparten genom förläggningen av permitteringen försökte komma undan sitt betalningsansvar enligt 21 § LAS. Arbetsdomstolen lämnade arbetstagarpartens talan utan bifall. Arbetstagarparten anser att domen på flera punkter innebär väsentliga förändringar av tidigare praxis. Dessutom visar den på att de nuvarande reglerna i LAS utgör ett otillräckligt skydd vid permitteringar. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär förslag om ändring i LAS, som syftar till en vetorätt för den centrala arbetstagarorganisationen mot permitteringar. () ()
mot · G202775 · 1979-01-23 00:00:00 — om skyddande av värdefulla naturområden I finns många värdefulla naturområden som behöver skyddas enligt vad som kommit fram vid den inventering som utförts i samband med den fysiska riksplaneringen. Medel för att säkerställa dessa naturområden saknas, som omfattande stöd utbetalas till människor som saknar meningsfull sysselsättning. Exempelvis har bortåt 40-talet naturområden som av kommuner, länsstyrelse, naturvårdsverk och departement klassats som riksobjekt. Men inom naturvårdsenheten i länet är resurstillgången så låg att det tar att säkra dem, dvs. göra naturreservat av dem. Även om man prioriterar de riksobjekt som är värdefullast eller som hotas av exploateringsintressen innebär detta att kommunerna inom länet på egen hand tvingas söka rädda värdefull natur inom sina gränser. För många ekonomiskt svaga kommuner är det därför viktigt att de ekonomiskt och planmässigt får hjälp att genomföra skyddet av de områden som fastslagit vara av intresse för hela landet, dvs. Naturområden av mer begränsat intresse vilka vanligen klassas som länsobjekt bör följaktligen skyddas med stöd till kommunerna från landsting under det att kommunerna själva måste utarbeta förslag till naturreservat, svara för eventuell markinlösen eller förhandla med markägarna och ge dem skälig ersättning för intrång, eftersom högre myndighet annars lätt kommer att göra intrång i det kommunala självstyret. Frän kommunernas sida skall skyddet av riks- och länsobjekt ses som en hjälp att värna värdefulla miljövärden som kommunerna annars inte ensamt skulle förmå att skydda. Risken är emellertid storatt det omfattande arbetet med den fysiska riksplaneringen kommer att stanna på papperet om inte staten i nuvarande skede anslår medel för kraftfulla miljöinsatser. Detta är inte minst viktigt för att undvika att en situation skapas som försvårar samarbetet mellan centrala verk, länsstyrelser och kommuner. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar hos regeringen anhålla att regeringen skyndsamt skall upprätta riktlinjer för att säkra de i tidsplanerna prioriterade riksobjekten som ett led i arbetsmarknadspolitiken.