mot · G202221 · 1979-01-04 00:00:00 — av m. fl. om en granskning av säkerhetspolisens verksamhet Uppgifter om att säkerhetspolisen bedriver en verksamhet med åsiktsregistrering och telefonavlyssning som står i strid med grundläggande medborgerliga rättigheter måste grundligt undersökas. I motionen föreslås en parlamentarisk utredning, vari de fem riksdagspartierna är företrädda, för att granska säkerhetspolisens verksamhet och föreslå åtgärder i syfte att trygga medborgarnas rättssäkerhet. Säkerhetspolisens verksamhet har ofta föranlett kritik. Åsiktsregistrering, telefonavlyssning, utlämnande av uppgifter från personregister tillhör de anklagelser som har riktats mot säkerhetspolisen. Officiella försäkringar om att gällande bestämmelser ej överträtts har inte kunnat skingra misstankarna om att verksamheten bedrivs i former som står i strid med grundläggande medborgerliga rättigheter. Behov av skärpta regler för att förhindra politisk åsiktsregistrering har aktualiserats. har framkommit uppgifter som tyder på att telefonavlyssning förekommer i former som t. o. m. äventyrar viktiga principer i tryckfrihetslagstiftningen, bl. a. uppgiftslämnares anonymitetsskydd. I samband med den s. k. sjukhusaffären i , där säkerhetspolisens roll starkt ifrågasattes, restes krav om parlamentarisk undersökning för att få klarlagt om gällande bestämmelser överträtts eller om dessa ger utrymme för verksamhet av det slag som förekommit och därför bör skärpas. Någon sådan undersökning kom dock inte till stånd. Efter de avslöjanden som offentliggjorts av en kommissarie vid framstår det som nödvändigt med en grundlig undersökning av verksamheten. Stark oro råder över de metoder som kommit till användning. Inte minst inom pressen har farhågor uttalats för att säkerhetspolisens verksamhet undergräver anonymitetsskyddet. Bland de uppgifter som framkommit under den senaste tidens offentliga debatt kan noteras att säkerhetspolisen tolkat bestämmelsen att anteckning i registret inte får ske enbart av det skälet att någon genom tillhörighet till organisation eller på annat sätt givit uttryck för politisk uppfattning på det sättet att, i förening med annan misstanke, också uppgifter om politisk verksamhet och åsikt kan antecknas i registret. Detta tyder på att den uppfattning besannats som tidigare framförts kommunisterna, nämligen att denna bestämmelses utformning möjliggör missbruk av åsiktsregistrering. Sidoinformationer från telefonavlyssning har också utnyttjats till skada för enskilda personer. Påståendet att politisk åsiktsregi strering inte skulle förekomma betecknas som ren bluff av , kommissarie vid , i en artikel i . Han skriver vidare: Det är sålunda kombinationen av sidoinformationer från telefonavlyssningen och de nästan obegränsade möjligheterna till politisk åsiktsregistrering Personalkontrollkungörelsen ger som är det verkligt allvarliga hotet mot både rättssäkerhet och politisk åsiktsfrihet. Ändå lär man inom Säpoledningen ha planer på att söka få till stånd en utvidgning av registreringsbestämmelserna. Lägger man till detta att telefonavlyssning beviljas på mycket vaga misstankar och strängt taget inga misstankar alls och att ibland i sina framställningar om telefonavlyssning undanhåller fakta som talar till den misstänktes fördel, förstår man det verkligt allvarliga i Säpos agerande. Vidare påpekas att då det dessutom förekommer att uppgifter utlämnas till arbetsgivare utan godkännande av parlamentariska nämnd, så som skedde i ett JK-anmält fall, blir saken ännu allvarligare. Som ytterligare exempel på hotet mot rättssäkerheten framstår Säpos registrering av latinamerikanska flyktingar i , vilket torde sakna stöd i tjänsteföreskrifterna. Sådana anteckningar kan bl. a. innebära problem för flyktingar som söker svenskt medborgarskap. Registering förekom också av personer som demonstrerade mot krig i , vilket inte kan anses befogat för rikets säkerhet, men däremot är ett exempel på att åsiktsregistrering förekommit. Till de märkliga omständigheterna i fråga om det material säkerhetspolisen samlar hör onekligen att man uppenbarligen bevarar arvet från krigsårens hemliga polisverksamhet. Detta belyses av följande formulering i en artikel av kommissarie i : "Det grövsta brott jag kunde finna i kretsen kring den avlyssnade var att man transporterat tidningar på så sätt att man lagt dessa i bagagehyllan på en viss järnvägsvagn, där de sedan avhämtats av annan person på destinationsorten. Att detta skulle utgöra något hot mot rikets säkerhet kan i varje fall inte jag inse. Den beskrivna verksamheten torde härröra sig från tiden för transportförbud mot den kommunistiska pressen under de år gastkramades av terrorvälde. Om försök att bryta det odemokratiska transportförbudet fortfarande betraktas som en brottsbelastning vittnar detta om en skrämmande inställning till säkerhetspolisens uppgifter. Försäkringar om att personregister förstörts och att politisk registering inte förekommer ter sig mot denna bakgrund föga övertygande. Uppgifter om att tidningsredaktioner och partikanslier kunde vara telefonavlyssnade utlöste en naturlig pressdebatt och krav på besked. Från uttalades oro över risken att uppgiftslämnares anonymitetsskydd är i fara när polisen tillåts avlyssna massmedias telefoner. Chefredaktörerna för fyra dagstidningar i krävde besked från justitieministern rörande avlyssningen av massmedias telefoner. Försäkringar om att ingen avlyssning av telefonväxeln hos något tidningsföretag skett under nuvarande justitieminsterns ämbetstid är mer undvikande än klargörande. Det undvikande beskedet huruvida enskilda medarbetares telefoner avlyssnats kan heller inte anses tillfredsställande utifrån meddelares anonymitetsskydd. Svaret andas den glidande och undvikande form som alltid tillämpats när krav på insyn i säkerhetspolisens verksamhet rests. I ett frågesvar i rörande en parlamentarisk utredning av säkerhetspolisens verksamhet hävdade justitieministern att säkerhetspolisens verksamhet granskas av olika utredningar, bl. a. genom , i vilken ingår representanter för de fyra största riksdagspartierna. Det är dock uppenbart att någon utredning av säkerhetspolisens tillämpning av gällande bestämmelser och behovet av skärpning av dessa bestämmelser inte förekommer. Skandalerna kring säkerhetspolisens verksamhet är tillräckligt många för att en genomgripande granskning måste komma till stånd. Tilltron till försäkringarna om att åsiktsregistering och andra övertramp inte förekommer har allvarligt undergrävts. gjorda undersökningar har i alltför hög grad utförts av de för verksamheten ansvariga. De senaste händelserna har ånyo aktualiserat behovet av skärpta bestämmelser för säkerhetspolisens verksamhet i syfte att trygga medborgarnas rättssäkerhet. Därför krävs en parlamentarisk utredning i vilken samtliga fem riksdagspartier är företrädda. Med hänvisning till det anförda föreslås att beslutar att hos regeringen begära att en parlamentarisk utredning, vari de fem riksdagspartierna är företrädda, tillsätts för att granska säkerhetspolisens verksamhet och föreslå åtgärder i syfte att trygga medborgarnas rättssäkerhet. (vpk) C.-H. (vpk) (vpk)