mot · G2022636 · 1979-04-23 00:00:00 — De deltar då i skolans verklighet. Vad som fördunklas bakom ordet verklighetsförankring är det förhållandet att arbetet i skolan dess innehåll, arbetssätten, organisationen inte bara skiljer sig från annat arbete i samhället utan också att man i skolan behandlar företeelser utanför skolan på ett sätt som inte överensstämmer med de erfarenheter som elever och lärare gör utanför skolan. Redan i det föregående har några aspekter på detta förhållande belysts. Diskussionen om verklighetsanknytningen lämnas i propositionen till frågan om teori och praktik i skolans arbete. I propositionen noteras att begreppet praktik använts i minst tre betydelser. Praktik har betytt kontakt med och verksamhet i arbetslivet utanför skolan, praktik har betytt ämnen av praktisk karaktär som t. ex. slöjd och hemkunskap och slutligen också ett förändrat arbetssätt i skolans ämnen, där iakttagelser, teori och tillämpning varvas (s. 81). sägs i propositionen att undervisning alltid inneburit en stark tendens att det teoretiska tagit överhanden. Eleverna har ibland enbart fått ta del av andras iakttagelser på boklig väg. För att vinna tid har iakttagelser och experiment begränsats och tillämpningarna kan ha uteblivit. För många elever leder ett sådant ensidigt arbetssätt lätt till skoltrötthet (s. 81). Det är naturligtvis så att såväl begreppet praktik som begreppet teori misshandlats i diskussionen. Skolan kan knappast kritiseras för att den varit för teoretisk. Vilka förklaringar av världen och samhället har givits? Vilka samband mellan natur och samhälle har presenterats? I själva verket har teoriområdet eftersatts genom ett ensidigt betonande av faktainlärning, där relationerna mellan delarna i ett uppslittrat stoff inte tillräckligt betonats och där de stora sammanhangen och förklaringarna i hög grad uteblivit. Det är inte heller så att undervisningen varit för abstrakt det är snarare så att den så sällan lyft sig över det i inskränkt mening konkreta. Påståendet, som ofta framförs, att skolan uppfattas som alltför teoretisk måste avvisas. Denna uppfattning är i själva verket ingenting annat än ett uttryck på skolans område för det förhållandet att arbetet under kapitalismen alltmera uppdelats i en intellektuell och i en del. Utförandet av arbetsuppgifter sker under sådana betingelser att människans intellektuella förmåga ej tillåts komma till uttryck. Skolans verksamhet understryker denna delning genom att snarare förstöra än utveckla elevernas förmåga till intellektuellt arbete. Denna förstörelseprocess är naturligtvis under kapitalismen inriktad mot de elever vilka i den samhälleliga arbetsdelningen skall utföra just de uppgifterna. Det är också typiskt att hela diskussionen om integration mellan teori och praktik försummar de möjligheter som skolans eget arbete 1978/79: 2636 Den praktik sorn elever och lärare deltar i skulle i skolan kunna analyseras teoretiskt. Varför har skolan den karaktär den har? Vilken funktion fyller det sätt på vilket arbetet i skolan är organiserat? Varför har det stoffurval gjorts som läroplanen speglar? Vilken är skolundervisningens relation till övriga företeelser i samhället? Vilken funktion fyller skolan under monopolkapitalismen? Analysen av relationerna mellan arbetsprocess och pedagogisk process är ett annat exempel på meningsfull teoretisk analys av en praktik som eleverna sinnligt deltar i. Med dessa exempel vill vpk påvisa, hur hela frågan om integration mellan teori och praktik ges en otillfredsställande behandling såväl i SÖ:s förslag som i propositionen. Vpk vill i det sammanhanget också påpeka att frågan om relationerna mellan arbetsliv och skola inte i första hand är en fråga om praktik ute i arbetslivet eller om praktisk arbetslivsorientering i skolan. Den i sig progressiva tendens som kunde iakttas under kapitalismens barndom att barn på ett tidigt stadium indrogs i produktionen, avbröts. Detta skedde inte i första hand därför att barnen tvingades arbeta under vedervärdiga förhållanden där utsugning och fysisk och psykisk utarmning framträdde naket. Det var alltså inte så att det var av humanitära skäl som barnarbetet upphörde. Men i och med att barnen hålls utanför produktionen i under längre och kommer också relationerna mellan utbildning och arbete att förändras. Huvudproblemet på detta område är inte utbildningspolitiskt. Huvudproblemet är att rätten till meningsfullt arbete förvägras stora grupper i samhället och att inträdet på arbetsmarknaden sker allt . Dessa förhållanden liksom förändringarna i produktionsförhållandena kastar en slagskugga över skolan och ställer hela frågan om anknytningen mellan skola och arbetsliv i ett nytt ljus. Utförandet av ett växande antal arbetsuppgifter kräver allt mindre utbildning. Inlärningstiderna och inskolningsperioden har kunnat förkortas, och fler och fler uppgifter får en mekanisk karaktär. Andra uppgifter övertas av maskiner. Denna senare i och för sig progressiva tendens verkar under kapitalismen destruktivt. Arbetaren degraderas och antalet arbetslösa växer. Det förhållandet att arbetsuppgifter kan övertas av maskiner skulle ju kunna innebära att mänsklig skapande förmåga skulle kunna frigöras för nya och viktiga uppgifter, att arbetstiden skulle kunna förkortas osv. Under kapitalismen uppträder helt andra effekter. Självklart måste utvecklingen av produktivkrafterna och produktionsförhållandena också få en inverkan på skolan såväl innehållsligt som när det gäller arbetssätten. Men en analys av det slag som här antytts lyser med sin frånvaro i propositionen. Därför kommer också hela frågan om arbetssätten i propositionen att behandlas utan verklighetsförankring. Arbetssätten får ett egenvärde, och bakom till synes progressiva förslag fördöljs den verklighet som existerar. 1978/79: 2636 Vpk har i flera sammanhang ställt sig positivt till att bl. a. temastudier, projektarbete m. m. används inom skolan. Tiden är nu mogen för att flytta fram positionerna. Enligt vpk:s mening är det helt otillräckligt att enbart anvisa tid för temastudier och projektarbeten. Det är också helt felaktigt att knyta just dessa studier till frågan om möjligheterna att gå elevernas intressen till mötes eller möjliggöra för skolan att hos eleverna utveckla olika intressen. Genom ett sådant förfaringssätt riskerar man att själva arbetsprocessen blir målet. Det är projektarbetet som sådant som under sådana betingelser blir det viktiga, inte vad som studeras. Det som diskuteras under rubriken arbetssätt i propositionen blir på detta sätt i hög grad en fråga om skolans mål och innehåll och inte en fråga om arbetssätt. Lämpliga uppgifter, som skulle kunna behandlas i skolan, är t. ex. näringslivets struktur på orten. Hur har det utvecklats? Vilka branscher dominerar? Hur är sysselsättningen? Vilka är skillnaderna mellan bostadsorten och övriga delar av länet och av riket i dess helhet? Genom existerande ämnesindelning och tidsindelning i skolan kan ett sådant tema svårligen behandlas. Det går över flera ämnesgränser, det kräver olika arbetsformer etc. Poängen är den att genom att ange vilka teman eller ämnen som skall studeras i skolan säger man något om arbetsformerna. I propositionen går man nära nog andra vägen runt. Vpk kan tillstyrka förslaget om att låta tema- eller projektarbeten uppta en större del av undervisningstiden än f. n. endast under förutsättningen att innehållet i dessa studier anges i läroplanen. Med samma motiveringar som anförts i det föregående avvisar vpk den förmenta valfrihet som föreslås i propositionen. Bland teman av betydelse vill vpk, vid sidan av det tema som redan angivits ovan, nämna följande exempel som borde kunna vara obligatoriska för alla elever: Den ekonomiska brottsligheten på orten. En kartläggning och analys av art och karaktär av ekonomisk brottslighet på orten också i förhållande till andra landsdelar. Samhällets reaktioner på den ekonomiska brottsligheten på orten. Konsekvenser av den ekonomiska brottsligheten för skatter etc. Den kommunala politiken på orten beträffande ungdomars fritid. Fritidsutbudet i olika kommundelar. Skillnader mellan hemkommunen och andra kommuner. Boendeförhållandena i kommunen. Markspekulationen i kommunen. Hyror och skatter: Hur påverkar ränteavdragen boendekostnaderna för olika grupper i kommunen? Teman av detta slag borde kunna introduceras redan på lågstadiet. De knyter dessutom just an till förhållanden som direkt påverkar elevernas levnadsförhållanden. I dessa teman krävs inte blott kunskaper i läsning, skrivning och räkning, utan dessutom introduceras också naturligt frågor om var uppgifter om samhällsförhållanden finns, om hur arbetet 1978/79: 2636 är organiserat osv. Vpk är helt övertygat om att exemplen skulle kunna mångfaldigas. Vad som aktualiseras av den diskussion som förs i propositionen är utan att detta utsägs hela frågan om läroplanens uppbyggnad ämnesvis i förhållande till de kunskaper och färdigheter som skall och bör förmedlas. Valfriheten är i detta sammanhang en sekundär fråga. Den bör här gälla bedömningen av vilka arbetssätt som skall användas, arbetsfördelningen inom gruppen osv. Det är med andra ord så att temastudier och projektarbete inte alls behöver "förvisas" till vad som i propositionen kallas fördjupningsstudier (s. 48). En precisering av arbetsuppgifter i skolan av det slag som exemplifierats ovan kan lika gärna känneteckna stora delar av arbetet inom den gemensamma kursen. Vpk vill avslutningsvis påpeka att det vid sidan om kursplansdefinierade temastudier också i begränsad omfattning bör få förekomma valfria fördjupningar och liknande. Omfattningen av dessa bör bestämmas utifrån vad som anses som oundgängligen nödvändigt innehåll i skolan, vilket skall gälla alla elever. Variationer mellan elever i innehållshänseende är, som redan tidigare påpekats, ingenting som i sig är nödvändigt inom ramen för en obligatorisk skola för alla. Vpk vill i detta sammanhang också kortfattat beröra frågan om läromedlen. Propositionen undviker här huvudfrågan, nämligen det förhållandet att produktionen av läromedel sker i privat regi. Vpk har tidigare krävt att läromedelsproduktionen skall förstatligas. Vpk framför ånyo detta krav. På detta sätt kan den demokratiska kontrollen över läromedlen fördjupas och förstärkas som den nödvändiga produktionen kan garanteras. Betygsättning i m. m. I propositionen heter det bl. a.: Det nuvarande sambandet mellan val på och vissa linjer i gymnasieskolan kan inte måste få framträda som en skola utformad efter sina egna villkor, inte beroende av efterföljande skolformers inträdeskrav och konstruktion (s. 12). Detta påstående liksom en mängd andra synpunkter i propositionen talar entydigt för att betygen skall avskaffas i . Vpk har länge drivit detta krav. Vpk kräver i likhet med de flesta andra riksdagspartiernas ungdomsförbund att betygen avskaffas . Vpk avvisar dessutom de förslag om omdömen etc. som betygsutrednings majoritet förordade. Den försöksverksamhet med betygsfri intagning till gymnasieskolan som skett tycks ha givit positiva resultat. Det finns ingenting som talar för att bibehålla ett system där elever på grund av platsbrist förvägras den utbildning de önskar. är urvalet av behöriga 1978/79: 2636 sökande inom gymnasieskolan begränsat till ett fåtal linjer. Ett betygssystem med alla de uppenbara nackdelar varje sådant system har kan inte försvaras på dessa grunder. I propositionens diskussion om urval fördöljs det faktum att betygen enbart fyller funktionen av ett urval just bland behöriga sökande. Vad som fördöljs är då att urvalssystemet inte är någonting annat än ett bevis på samhällets oförmåga att tillhandahålla den utbildning som ungdomarna och deras föräldrar önskar. Den enda grunden för att inte ge en utbildning till en elev vore om det kunde bevisas att eleven helt saknar förmåga att tillgodogöra sig utbildningen. Sådana bevis har inte kunnat framläggas. Dessutom sker faktiskt inte studieval helt ut i det blå! I stället döljer betygen det faktum att de är ett bland flera instrument för att osynligt kunna verkställa en alldeles bestämd och djupt orättfärdig arbetsdelning. Redan i det föregående har vpk i denna motion berört frågor om relationerna mellan skola och arbetsliv. I det sammanhanget har framhållits att frågan om skolan och arbetslivet inte kan ses så begränsat som propositionstexten antyder. Det är inte enbart en fråga om arbetslivsorientering och möjligheter till praktik av olika slag. I stället är det så att analysen och den teoretiska upparbetningen av hela frågan om arbetslivets struktur under kapitalismen på dess nuvarande utvecklingsnivå måste inta en framträdande plats i skolans läroplan. Det är mot en sådan bakgrund hela frågan om skola och arbetsliv måste ses. Hör bör tilläggas att redan ordsammanställningen skolaarbetsliv i sig inrymmer en mystifikation. För det första är ju skolan redan i sig en del av arbetslivet. När man i ena sekunden talar om skolarbete, så talar man i nästa sekund om att det finns ett arbetsliv i vilket skolan tydligen inte innefattas. Och hur många är inte anställda inom hela utbildningsapparaten? För det andra kan man fråga sig vilken samhällelig verksamhet som inte har med arbetslivet att göra? Det som t. ex. för några människor är ett sätt att tillbringa fritiden på är för andra ett arbete. Frågan om skolan och arbetslivet handlar på det sätt som det diskuteras egentligen om skolan och den materiella produktionen, dvs. om grunden för all mänsklig och samhällelig existens. Det är detta saken gäller. Då bör detta också klart utsägas. Vid sidan om produktionen finns också distribution, cirkulation och konsumtion. Detta är en process som oupphörligen reproduceras. Om nu eleverna skall få inblick i denna samhälleliga produktionsprocess så framstår det för vpk som självklart, att man skall lägga tyngdpunkten på den materiella produktionen. Men först genom att ställa den materiella produktionen i relation till distribution, cirkulation och konsumtion kan eleverna bibringas 1978/79: 2636 en allsidig förståelse av den helhet som den samhälleliga produktionsprocessen utgör. Det är utifrån en sådan analys som det som felaktigt kallas relationen mellan skola och arbetsliv måste diskuteras. Det bör då först och främst än en gång framhållas att en allsidig förståelse av den samhälleliga produktionsprocessen till väsentliga delar kan ske inom skolans väggar. Ett ensidigt framhävande av betydelsen av att vistas på allehanda arbetsplatser undanskymmer det förhållandet att aldrig så många arbetsplatsbesök inte garanterar den allsidiga förståelsen av den samhälleliga produktionen. Sådana besök kan inte heller garantera insikten om den fundamentala betydelse för allt samhälleligt liv som den materiella produktionen har. Utförda undersökningar visar på det problematiska och det svårbemästrade i att garantera en anknytning mellan skolan och det produktiva arbetet. Vpk kommenterar här propositionen i insikt om att inte alltför stora förhoppningar kan ställas på att problemen om relationen mellan skola och produktivt arbete kan ges en tillfredsställande lösning under kapitalismen. Kort sagt: de nuvarande makt- och ägandeförhållandena över produktionsmedlen förhindrar t. o. m. att den blivande produktiva arbetskraften får en allsidig insikt och en vetenskapligt grundad kunskap om sin samhälleliga betydelse. Detta grundläggande förhållande kan inte förändras genom aldrig så många läroplansförslag, såvida inte dessa förslag är en konsekvens av ändrade makt- och ägandeförhållanden. Därmed vill vpk framhålla att det är en uppgift för hela arbetarrörelsen att inför 1980- och 1990-talen med all kraft verka för att kampen för den ekonomiska demokratin också skall få sin samhälleliga effekt även på utbildningens område. Den arbetslivskontakt utanför skolan som enligt vpk:s mening är möjlig bör med andra ord vara grundad i läroplanen och dessutom direkt kopplad till inom skolan bedrivna studier om den samhälleliga produktionen. I kursplanen bör anges vilka moment i arbetsprocessen som eleverna skall få stifta bekantskap med inom och utanför skolan. Detta innebär att de praktiska erfarenheterna skall bearbetas och analyseras i termer av den framställning som skolan skall ge. Vpk framhåller detta, eftersom det inte är möjligt att via läroplan eller andra beslut bestämma just de erfarenheter eleverna skall göra utanför skolan. Detta skulle endast kunna tillförsäkras om inom varje kommun fanns samhällsägda företag i tillräcklig omfattning. Mot en sådan bakgrund vill vpk också instämma i vad LO anfört om betydelsen av att satsa på kvalitet hellre än kvantitet. På denna punkt vill vpk också framhålla att eftersom vissa demokratiska förändringar genomdrivits inom arbetslivet, så framstår det som alltmer nödvändigt att eleverna bibringas kunskaper om dessa förändringar och deras fak 1978/79: 2636 Det är i en sådan anda som vpk vill understödja kravet på ett ökat inflytande för de fackliga organisationerna. Mot denna bakgrund kräver vpk att det som i propositionen kallas skolaarbetsliv införs i timplanen, i kursplanen och bland huvudmomenten i en rad ämnen. Främst gäller detta svenska, historia, samhällskunskap och matematik. När det gäller produktionens tekniska bas måste naturligtvis de naturorienterade ämnena behandla dessa ting. Vpk vill med skärpa avvisa tanken på att göra frågan om relationen skolaarbetsliv till en särskild fråga. Mot bakgrund av vad som sagts är i själva verket denna fråga den helt avgörande frågan för hela skolan. Vpk vill än en gång avvisa tanken att verksamhet utanför skolan skall kunna användas som ett medel för att bli av med skoltrötta elever elever som i själva verket inte alls är skoltrötta. Det är snarare så att skolan tröttnat på dessa elever och de problem de medför. Vpk kräver, som tidigare anförts, att den s. k. anpassade studiegången avskaffas. Slutligen vill vpk också peka på det helt otillräckliga i att föreslå att s. k. övergripande uppföljningsansvar skall föreligga för skolstyrelsen. I själva verket handlar det här om det kapitalistiska samhällets oförmåga att kontinuerligt trygga rätten till meningsfullt arbete. Att arbetsmarknadssituationen för ungdomarna bättre skall följas är naturligtvis tillfredsställande. Den grundläggande problematiken kvarstår emellertid trots åtgärder av detta slag. Vpk vill varna för den illusion som lätt kan understödjas genom fraser om uppföljningsansvar. På flera punkter i propositionen talas det om invandrarnas ställning i skolan. Vpk har i särskilda motioner tagit upp dessa frågor och bl. a. krävt att hemspråksundervisningen skall ersättas av modersmålsundervisning. Vpk hänvisar till de krav som framförts i motionerna 1978/79: 803 och 804 och kräver med andra ord att sådana förändringar avseende invandrarnas undervisning som utsägs i motionen genomförs. Vpk vill dessutom framhålla att den stora grupp invandrare som ej är svenska medborgare genom en icke demokratisk lagstiftning förhindras från att delta i de beslut som propositionen om ny läroplan för innefattar. Detta förhållande belyser i all sin enkelhet den djupare innebörden av begreppet demokrati i propositionen. Vpk:s krav att invandrare ges full rösträtt har därför också aktualitet när frågan om läroplanen nu behandlas av . Vpk menar därför att det är ett ofrånkomligt krav att propositionen 1978/79: 2636 i de avseenden den har betydelse för invandrarna görs till föremål för direkta överläggningar med invandrarnas organisationer. Genomförande, kostnader, utvärdering m. m. Flera av de förslag som vpk framfört i denna motion har effekter på kostnadssidan. Någon närmare beräkning av dessa har ej gjorts. Allmänt kan sägas att också de kostnadsberäkningar som redovisas i propositionen synes vila på bräcklig grund. Eftersom genomförandet av förändringarna knappast kan ske snabbare än vad propositionen föreslår, finns också tid för en grundligare kostnadsberäkning och analys. Vpk ställer sig positiv till att ny läroplan införs i alla årskurser fr. o. m. /83 och ansluter sig i detta stycke till propositionen. På ett par viktiga punkter vill vpk avslutningsvis föreslå betydligt mera långtgående åtgärder än vad som utsägs i propositionen. Det gäller frågorna om uppföljningen av besluten och om utvärderingen av skolan. I likhet med flera remissinstanser menar vpk att det är näst intill en skandal att effekterna av tidigare läroplansbeslut uppföljts och utvärderats på ett så bristfälligt sätt. Det ligger enligt vpk:s mening något djupt otillfredsställande i att det ämbetsverk SÖ som ansvarar för att beslut verkställs också självt skall svara för såväl uppföljning som utvärdering av sin egen verksamhet. Detta strider också mot allmänna demokratiska rättsbegrepp. Vpk kräver därför att uppföljningen av läroplansbesluten och utvärderingen av skolan, vilka utgör den självklara grunden för fortsatt reformarbete, behandlas på mer än ett sätt. Vid sidan om verksamheten inom SÖ måste parlamentariskt sammansatta organ utföra sådan verksamhet. Den pedagogiska nämndens sammansättning, där såväl de politiska partierna som fackliga organisationer m. m. är representerade, har visat sig otillräcklig. Den hårda koppling nämnden haft till SÖ synes ha medfört att nämnden kommit att underordnas SÖ. Detta framgår bl. a. av rapporter. Vpk kräver att denna fråga görs till föremål för en särskild snabbutredning med syfte att överföra huvudansvaret för utvärdering och uppföljning till organ över vilka har full och direkt kontroll. När det gäller den inom skolan bedrivna utvärderingen, så gäller frågan flera olika ting. Å ena sidan är det självklart att eleverna kontinuerligt skall ges möjlighet att bedöma sina egna prestationer i förhållande till olika kriterier. Å andra sidan kräver en fördjupad individualisering inom klassens ram en diagnostisk utvärdering av elevernas framsteg och svårigheter. I en betygsfri skola kan detta ske utan de olägen 1978/79: 2636 heter som tidigare funnits. är det då viktigt att noga bevaka specialundervisningens användning. Tidigare undersökningar har t. ex. visat att en friare resursanvändning kan utnyttjas, så att eleverna nivågrupperas eller differentieras. En lokal utvärdering bör ske för att bl. a. effektivt förhindra sådan användning av resurserna. Frågor av detta sistnämnda slag faller delvis utom ramen för läroplansöversynen. Med hänvisning till vad som ovan anförts och med anledning av propositionen 1978/79: 180 föreslås 1. att uttalar a. att undervisningstiden för varje ämne i läroplanen bör anges per årskurs, b. att timplanen bör knytas till årskurser och ej till stadier, c. att den s. k. anpassade studiegången bör avskaffas, d. att helt sekulariseras och att därför ämnet religionskunskap avskaffas som särskilt ämne, e. att alternativkurser i matematik och språk på högstadium avskaffas, f. att de för alla gemensamma kurserna på högstadiet utbyggs, g. att momenten skolaarbetsliv införes i kursplanen som huvudmoment inom de olika ämnena på alla stadier, h. att undervisningen för invandrarbarn förändras i enlighet med vad som anförs i motionen, i. att överläggningar rörande läroplanen upptas med invandrarnas organisationer, j. att hemuppgifter ej bör förekomma inom , 2. att beslutar uttala a. att hela frågan om kursplanerna görs till föremål för en direkt parlamentarisk beredning i enlighet med vad som anförs i motionen, b. att skall ta ställning till det slutliga läroplansförslaget, 3. att beslutar uttala att betygen helt skall avskaffas inom , 4. att uttalar sig för en ökning av lärartätheten inom samtliga ämnen samt att delningstalet bör fastställas till 25 för samtliga stadier, 5. att hos regeringen begär förslag om lagstadgad skyldighet för företag och organisationer att ställa praktikplatser till förfogande, 6. att hos regeringen hemställer om att en särskild utredning tillsätts rörande centralt och lokalt ansvar för läroplansuppföljningen och utvärdering av skolans verksamhet, 1978/79: 2636