mot · G202800 · 1979-01-22 00:00:00 — av m. fl. om de äldre livssituation Debatten kring den sneda befolkningsstrukturen i vårt land tog rejäl fart . Experter konstaterade att vi kommer att få allt svårare att ta hand om våra äldre. av reallönesänkningar för det stora flertalet arbetande tog så en fackordförande till orda. Vi kommer inte att ha råd att låta pensionerna följa den allmänna kostnadsökningen, löd hans budskap. Pensionärernas organisationer rasade. Hans osolidariska uttalande fick det mottagande det förtjänade. har vi läst om den utbredda sociala nöd som drabbar våra äldre. Och det skulle behövas ett tragiskt massmord på en av våra långvårdskliniker för att ställa den institutionella vården under debatt. Ett land som har råd med en krigsmakt i nivå med stormakternas måste ha råd att erbjuda sina äldre medborgare ett värdigt och socialt acceptabelt liv. kommunisterna pekar i denna motion på några av de företeelser som kräver snabba åtgärder för att garantera pensionärer en innehållsrikare tillvaro. Vårt land har en åldrande befolkning. ökade antalet personer i gruppen med närmare 400 000 eller med . Folkökningen totalt var knappt 10 96. beräknar man att det skall finnas 200 000 fler personer i åldern än år 1975.1 samtliga åldersklasser finns ett kvinnoöverskott som beräknas öka. Att bli gammal i dagens samhälle innebär för många att bli satta på undantag. Man kommer bort från sociala sammanhang, förlorar den sociala gemenskap som ett yrkesarbete medför. Isoleringen av äldre kan knytas till flera faktorer. Strukturomvandlingen har lett till en stor befolkningsomflyttning. Men det är de yngre som flyttat. De äldre har blivit kvar i glesbygden. Enligt Pensionärsundersökningen (SOU 1977:98) är var sjätte i glesbygd ålderspensionär mot var nionde i tätort. I absoluta tal är nu antalet pensionärer i tätort så stort som i glesbygd. Men relativt utgör de en större grupp av befolkningen i glesbygd. Gruppen utgjorde av befolkningen i tätort mot 13 96 i glesbygd. var talen för tätort 12 96 mot 18 96 i glesbygd. Befolkningen i glesbygd kommer i mycket hög grad att bestå av pensionärer 1 1978/79. som bor dåligt och har långt till service. De har långt till läkare och apotek. Isoleringen beror i hög grad på det segregerade boendet. Det är de yngre som flyttar ut till fororterna,och de äldre blir kvar i de äldre bostadsområdena. På så sätt avlägsnas de äldre från sina anhöriga även i samma stad. I närmiljön försvinner kvartersbutiker som var kontaktcentra tidigare. Många hävdar att det var bättre förr när man levde i fiergenerationsfamiljer. Men det är en myt att man tog bättre hand om sina äldre. De fick gå på rote eller bortauktioneras till lägstbjudande. kunde landsbygden inte längre försörja sina invånare, utan stora delar av landsbygdsbefolkningen proletariserades och man hade inte materiella förutsättningar att försörja sina äldre. Det var bara storbönder som klarade det. Självägande småbönder blev ofta undanskuffade när sonen tog över. Många pensionärer uppger sig ha fått grannkontakter. 30 96 av ålderspensionärerna i Pensionärsundersökningen säger sig ha någon person eller familj 1 bostadsområdet som de kan utbyta tjänster med. 28 96 känner sig ofta eller mycket ensamma. Mer än vad tionde i åldern och däröver känner sig mycket ensam. Umgås med släkt och vänner gör ca tre fjärdedelar av ålderspensionärerna, men andelen sjunker med stigande ålder. 2 96 umgås inte alls med släkt och vänner. De äldre bor sämre än den övriga befolkningen, även om en förbättring har skett. Men även om man har modern standard i lägenheten kan t. ex. bad vara omöjligt på grund av att det inte är handikappanpassat. Enligt FoB bodde ca 70 96 av personerna i åldern i högsta kvalitetsgruppen mot ca hälften . Bostadsstandarden är främst förbättrad i tätorterna, medan den är sämre i glesbygd. Så sent som bodde de äldre sämre än befolkningen i stort. Enligt intervjuundersökningen i Pensionärsundersökningen bor de flesta pensionärerna (ca 90 96) i vanliga bostäder. I åldern bodde på institution (till institution räknas ålderdomshem, sjukhem, sjukhus), men i åldern har andelen stigit till 11 96, och av de äldsta bor 31 96 på institution, pensionärshem eller . 80 96 bodde i moderna lägenheter, och 3 9b bodde i den lägsta kvalitetsgruppen. hänvisas äldre som behöver mycket omvårdnad till ålderdomshem, eller långtidsvård, som är vår tids ättestupor. En rejäl satsning på långtidsvården måste till för att vården skall få ett aktivt innehåll. Arbetsmiljön måste förändras och personalen ges möjligheter till utbildning för att kunna förändra vårdorganisation och vårdinnehåll. Enligt Pensionärsundersökningen borde drygt en femtedel (22 96) av patienterna inom långtidssjukvården ha annan vård eller boendeform. För 12 96 av dem var det fråga om omplacering inom långtidsvården. skulle kunna skrivas ut till bostaden eller till ålderdomshem. Det största behovet av omplaceringar till egen bostad angavs föreligga i och läns landsting och i kommun. En tredjedel av patienterna saknade lämplig bostad, andra skäl var bristen på hemsjukvård och brist på social hemhjälp. Frånvaron av detta tvingar också in pensionärer i eller långtidsvård. Den sociala måste byggas ut och få en för pensionären mer aktiv inriktning. Ca 27 96 av personerna i gruppen har social hemhjälp, och av dem är ca 90 96 . I Pensionärsundersökningen svarade var fjärde ja, absolut på frågan om kommunen skulle ha kontaktverksamhet. Ett led i att nå dem som är isolerade är att öka den uppsökande verksamheten som i många kommuner är långt eftersatt och sporadisk. Satsningar måste göras på ett ökat byggande av för olika åldrar för att motverka att äldre isoleras i stora åldersgetton. Målsättningen inom äldreomsorgen, dvs. normalisering och självbestämmande, har ännu inte kunnat infrias. Problemet med huvudmannaskapet för hela äldrevården måste lösas. En tredje orsak till att pensionärer isoleras är bristen på arbetsgemenskap. I flera undersökningar visar man att många pensionärer vill fortsätta arbeta i någon form. Statliga utredningar där de äldres situation behandlas tar upp sysselsättningen för äldre. I propositionen 1957:38 påpekar man att de äldres arbetskraft bör tas till vara i arbetslivet. säger socialutredningen att det är av största vikt att de som vill kan behålla ett till arbetsförmågan avpassat arbete. har gått, och möjligheterna till fortsatt arbete efter pensionsåldern har i ställdet successivt försämrats. Förvärvsfrekvensen bland äldre visar en nedåtgående trend. Det har varit en successiv minskning av antalet förvärvsarbetande. har det varit en kraftig minskning av förvärvsarbetande i åldersgrupperna . För männen har det skett en minskning från 50,6 1960 till 32,3 96 1970. För kvinnorna minskade andelen från 9,7 96 till 7,7 96. I åldern minskade andelen förvärvsarbetande män, medan andelen kvinnor ökade. 1* 1978/79. När kommunisterna ställer kravet på allas rätt till ett arbete inbegriper det även pensionärerna. värderas effektivitet och produktivitet mycket högt. Arbetsmarknaden är uppdelad i en öppen och en skyddad arbetsmarknad, där ett mycket litet antal personer kommer från den kyddade till den öppna arbetsmarknaden. Men antalet arbetsvårdssökande har ökat kraftigt, och antalet personer som placerats på öppna marknaden har varit nästan . Kapitalismens kris har medfört en dämpad tillväxttakt, och det har inneburit att behovet av arbetskraft minskat. Rationaliseringarna har ökat arbetstakten och försämrat arbetsmiljön. Människor slits fortare ut. Den snabba tekniska utvecklingen har gjort yrkeskunskaper alltmer onödiga. Det enda som är intressant för arbetsköparna är hur hög arbetstakt man orkar hålla. Förtidspensioneringen går följaktligen allt längre ned i åldrarna. Men det är i stor utsträckning en fråga om klasstillhörighet. I företagsledande ställning betraktas man som ungt lejon fortfarande vid , och vid kan man ännu vara aktuell för nya arbetsuppgifter på grund av lång yrkeserfarenhet. För en arbetare är bilden annorlunda. Vid betraktas man som slut på arbetsmarknaden och vid som omöjlig att placera och kan pensioneras enbart på grund av att det inte finns arbete. Genom att flytta arbetskraften till de stora städerna har man också slagit undan marken för de arbetstillfällen som finns inom service och hos vissa underleverantörer. På så sätt har fler arbetstillfällen gått förlorade än vad den nedlagda industrin förorsakat. Man har fört en kortsiktig regional- och arbetsmarknadspolitik som har inneburit att man tvingat folk att flytta till industrin eller nödtorftigt överleva på olika bidrag. Möjligheterna för pensionärer att få jobb har alltså minskat på grund av att arbetsmarknaden krympt, arbetstakten ökat, yrkeskunskaper inte är nödvändiga och därför att jobben flyttat ifrån dem. Samhällsekonomiskt är det mer lönande att hålla folk i samhällsnyttig verksamhet än att pensionera dem. När man pensioneras avbryts ofta abrupt den dagliga rytmen och allt av sociala relationer och gemenskap som ett arbete innebär. Man förlorar plattformen för deltagande i samhället. Myten om de äldres behov av vila sprids i vårt samhälle, men eftersom vi förmenar pensionärerna vilans förutsättning, dvs. arbete, blir pensionen ingen lång, skön vila utan en trist väntan. Pensioneringen blir ett stort problem förden som inte orkat engagera sig eller deltagit i föreningsliv. För vi vet att den som varit aktiv under sitt yrkesverksamma liv som regel fortsätter att vara det efter pensioneringen. Men har man haft ett tungt eller på andra sätt slitsamt jobb har man kanske inte orkat skaffa sig några speciella intressen. En meningsfull sysselsättning måste på ett eller annat sätt vara socialt nyttig, inte terapiarbete bestående av halvfabrikat att fila på. H 70-undersökningen i visar också att social isolering och inaktivitet ökar efterfrågan på medicinsk service. När man pensioneras förändras också synen på vad som är fritidsaktiviteter. I en undersökning svarar majoriteten av de intervjuade att de inte betraktar hemsysslor, läsning, att lyssna på radio och se på TV som någon fritidsaktivitet utan som en vardagssyssla. Ungefär var tredje pensionär sade att promenader var en vardagssyssla. Efter pensioneringen har dessa aktiviteter blivit vardag, eftersom de inte ställs i relation till arbete. Pensionering på egna villkor Vpk kräver rätten till pensionering på egna villkor. Pensionssystemet utgår från att alla åldras i samma takt och på samma sätt. I och med delpensionen har vi fått en viss rörlighet, men bara , och det är arbetsköparen som beslutar om det finns möjligheter att bereda lämpligt arbete på deltid. finns det möjlighet att uppskjuta uttaget av pension, men eftersom det är mycket svårt att fl arbete i den åldern innebär det bara en reell rörlighet för ett fåtal . Delpensionen har fram utnyttjats av 31 000 personer, och den har fyllt ett behov av att trappa ned arbetstiden före pensionsåldern. Uppskjutet uttag har däremot bara utnyttjats av 5 700 personer. Risken finns att trycket ökar på dem som är att utnyttja delpension, även om man vill arbeta full tid. Det finns en utbredd attityd att man skall lämna plats för yngre. Sådana tankar vinner lätt terräng i kristider. Vad arbetsköparna vill ha är arbetskraft som är lättrörlig och effektiv och har arbetserfarenhet. De ungdomar som är arbetslösa har inte den utbildning som arbetsköparna kräver, utan det är så att de krav som arbetsköparna ställer på arbetskraften inte uppfylls vare sig av äldre eller ungdomar. Dessa arbetsköparintressen måste bekämpas av arbetarklassen i en solidarisk kamp för allas rätt till arbete. Det krävs krafttag från samhällets sida för en offensiv sysselsättningspolitik, som kan skapa varaktiga arbeten och motverka utslagning och isolering. Det måste till en samhällsekonomisk helhetssyn som har som långsiktig målsättning att alla - oavsett ålder - garanteras rätten till arbete och delaktighet i samhällelivet. Under hänvisning till det anförda föreslås* att hemställer hos regeringen om ett åtgärdsprogram som syftar till att a) i största möjliga utsträckning ersätta institutionsvården av äldre * se även motionerna 1978/79:801 och 802. med små serviceenheter i bostadsområdena, b) bryta isoleringen av de äldre, exempelvis genom att aktivitetsstöd för föreningsverksamhet, som utgår för ungdom, även får omfatta pensionärer, c) åstadkomma en utbyggnad av den sociala och ge den en mer aktiv och aktiverande inriktning, d) stödja kommunerna i deras uppsökande verksamhet, e) föra in hela äldrevården under samma huvudman. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)