ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G302104 · 1979-11-21 00:00:00 — Motion 1979/80:104 av med anledning av propositionen 1979/80:29 om åtgärder för att trygga folktandvårdens utbyggnad, m. m. Det har uttalats farhågor för att tandvårdsförsäkringens regler om etableringsbegränsning skulle kunna försvåra för tandläkare verksamma i privat praktik att komma i åtnjutande av delpension och förmåner i föräldraförsäkringen. Detta problem skulle uppkomma t. ex. genom att det inte vore möjligt för en tandläkare som önskar ta ut delpension eller som vill utnyttja föräldraledighet att få en ersättare för den minskade arbetstiden. En sådan ersättare kan vara nödvändig för att tandläkarpraktiken skall ge ett rimligt resultat med hänsyn till de fasta kostnaderna. Självfallet har det inte varit avsikten med etableringsreglerna att försvåra för tandläkare att komma i åtnjutande av samma sociala förmåner som andra yrkesutövare, däribland även delpension och föräldraledighet. Ett uttalande av den innebörden från vid behandlingen av förslaget till nya etablerir gsregler skulle kunna vara ett stöd vid tillämpningen av reglerna. att vid behandlingen av förslaget i propositionen 1979/ 80:29 om regler för etablering som tandläkare uttalar att reglerna ej bör tillämpas så att man försvårar för tandläkare att utnyttja möjligheten till delpension eller förmånerna i föräldraförsäkringen.
mot · G302108 · 1979-11-21 00:00:00 — av m. fl. med anledning av propositionen 1979/80:38 om ersättning till kommunerna för hjälp till flyktingar m. fl. 1 propositionen 1979/80:38 föreslås att nya regler infors för de statliga ersättningarna til! kommunerna när det gäller den hjälp till försörjning som ges till utlänningar då deras ansökningar om uppehållstillstånd behandlas, socialhjälp till flyktingar samt andra insatser för flyktingar. kommun har haft en kraftig assyrisk invandring. Det totala antalet assyrier som vistats i kommunen kan uppskattas till ca 4 000 personer. Koncentrationen samt det att invandringen är oreglerad medför stora påfrestningar för kommun. Oplanerade och oförutsedda krav ställs på snabba och omfattande kommunala insatser. För att tillgodose behoven har betydande insatser gjorts i . Inom skolans område gäller det språk-, alfabetiserings- och grundskoleundervisning. För sociala centralnämnden har insatserna gällt socialhjälp, kurativa insatser och barntillsyn. Dessutom har stora krav ställts på tolkhjälp och information. Kostnaderna för dessa särskilda kommunala insatser har ersatts av statsbidrag. De i propositionen föreslagna ändringarna av ersättningsreglerna baseras på rapporten till kommunerna för hjälp till flyktingar och personer som väntar på uppehållstillstånd. 1 remissyttrandet över rapporten har kommun framhållit att de föreslagna förändringarna av de statliga ersättningarna medför stora ekonomiska konsekvenser. innebär förslaget, om det genomförs, att kommun förlorar statsbidrag på . Staten har genom regeringsbeslut tagit på sig ansvaret för att de assyriska invandrarna ges möjlighet att inlemmas i det svenska samhället. Utvecklingen pekar mot att stora kommunala insatser kommer att krävas . Det måste därför, mot denna bakgrund, vara rimligt att staten även fortsättningsvis täcker kommuns särskilda kostnader för den assyriska invandringen. Detta till dess att antalet assyriska invandrare stabiliserats på en rimlig nivå. Med hänvisning till vad som anförts hemställs att beslutar uttala att de speciella omständigheter som föreligger i kommun, med anledning av den omfat tande och oreglerade assyriska invandringen, utgör särskilda skäl varför statsbidrag skall utgå. () () () () () () () () () ()
mot · G302112 · 1979-11-21 00:00:00 — av m. fl. med anledning av propositionen 1979/80:42 om höjning av det allmänna barnbidraget, m. m. Den borgerliga regeringens ekonomiska politik har försämrat situationen för barnfamiljerna. De ständigt återkommande pris- och hyreshöjningarna urholkar särskilt deras ekonomi. Den ökande arbetslösheten och hotet mot sysselsättningen förvärrar ytterligare situationen. Barnbidragen är till för att förbättra barnfamiljernas situation men kompenserar inte barnfamiljerna för de fördyrade levnadskostnaderna. De senaste årens kraftiga inflation visar på nödvändigheten att förändra nuvarande system. Det nuvarande bidragssystemet gör att barnbidragen inte på något sätt följer kostnadsutvecklingen. Det är därför nödvändigt att värdebeständiga barnbidragen genom indexreglering. Barnbidragen bör knytas till basbeloppet och utgöra av detta. Det betyder att barnbidraget bör höjas till . Med hänvisning till det anförda och med ändring i propositionen 1979/80:42 föreslås: 1. att beslutar a) att anta följande såsom MMotionärernas förslag betecknade förslag till Lag om ändring i lagen (1947:529) om allmänna barnbidrag. R egen agens förslag För barn, som är svensk medborgare och bosatt i riket, skall av allmänna medel såsom bidrag till barnets uppehälle och uppfostran utgå allmänt barnbidrag med 2 800kronor i enlighet med vad nedan närmare stadgas. För barn, som är svensk medborgare och bosatt i riket, skall av allmänna medel såsom bidrag till barnets uppehälle och uppfostran utgå allmänt barnbidrag med belopp motsvarande av gällande basbelopp i enlighet med vad nedan närmare stadgas. vistas i riket. Denna lag träder i kraft . 1* 1979/80. b) att till Allmännabarnbidrag på tilläggsbudget I till statsbudgeten för /80 under femte huvudtiteln anvisa ett förslagsanslag av . utöver regeringens förslag, 2. att uttalar att studielön bör införas för studerande samt hemställer hos regeringen om förslag därom. (vpk) C-H (vpk) (vpk) (vpk) INGA (vpk)
mot · G302115 · 1979-11-23 00:00:00 — 1979/80 115-123 med anledning av propositionen 1979/80:4 om ändring i lagen (1974:12) om anställningsskydd m. m. har upprepade gånger uttalat sig för principen att långtidssjuka bör ha anställningsskydd. Men enligt regeringens förslag kommer anställningsskydd endast att omfatta dem som får rätt till sjukbidrag genom de beslut som tas av försäkringskassorna efter . Från reformen utesluts därigenom ett betydande antal långtidssjuka som fortfarande har anställning när lagen träder i kraft. Personer som fått sina sjukbidrag beviljade och som alltjämt är anställda kan således riskera att när som helst bli uppsagda utan att arbetsgivaren behöver åberopa saklig grund för uppsägningen. I vissa fall kan det t. o. m. tänkas att en långtidssjuk kommer att kunna behålla sin anställning men ändå avskedas i samband med att företaget t. ex. byter företagsledning - trots att personens slutliga rehabilitering och friskskrivning då kan ligga nära i tiden. I propositionen uttalas bl. a. följande princip: Alla arbetstagare som på grund av sjukdom har en nedsättning av arbetsförmågan som inte bedöms som varaktig, bör således ha samma trygghet i anställningen, oavsett om ersättning under sjukdomen utgår i form av sjukpenning eller sjukbidrag. Detta måste anses vara en sund och riktig princip. Men för att den skall kunna tillämpas i praktiken behövs en förändring av den föreslagna lagens ikraftträdandebestämmelser. Anställningsskyddet bör därför omfatta samtliga långtidssjuka som har anställning när lagen träder i kraft - oavsett som försäkringskassorna beviljat helt sjukbidrag. Enligt propositionens förslag omfattar ikraftträdandebestämmelserna följande två stycken: Denna lag träder i kraft . Har arbetstagare fått rätt till helt sjukbidrag genom beslut som fattas före den nya lagens ikraftträdande gäller 33 § i dess äldre lydelse. För de långtidssjuka skulle det vara allra fördelaktigast om dessa bestämmelser helt enkelt fick följande lydelse: Denna lag träder i kraft . För den händelse att denna ovanliga - men ibland förekommande ikraftträdandebestämmelse inte skulle kunna godtas av en majoritet, vore det ändå av stort värde för de långtidssjuka om det andra stycket i propositionens föreslagna ikraftträdandebestämmelser utgår ur lagen. 1 1979/80. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att ikraftträdandebestämmelserna till lagen om ändring i lagen om anställningsskydd ges följande lydelse: Denna lag träder i kraft , - under förutsättning att yrkandet under 1 ej bifalls - att andra stycket i de föreslagna ikraftträdandebestämmelserna utgår ur lagen.
mot · G302116 · 1979-11-23 00:00:00 — av m. fl. med anledning av propositionen 1979/80:56 med förslag till lag om jämställdhet mellan kvinnor och män i arbetslivet, m. m. Så sent som stiftade lag om jämställdhet mellan kvinnor och män i arbetslivet. Därvid avvisade den dåvarande regeringens förslag om dels lagstiftning beträffande formerna för vissa aktiva jämställdhetsåtgärder i arbetslivet, dels inrättande av nya myndigheter i form av jämställdhetsombud och jämställdhetsnämnd. Regeringen framlägger nu ånyo förslag i dessa stycken. Härför anförs inga skäl utöver de som redovisades redan i propositionen . Vår syn på dessa frågor ligger fast. Den har utvecklats i reservation av m. fl. till arbetsmarknadsutskottets betänkande 1978/79:39 och har godtagits av . Inom arbetslivet är det enligt svensk tradition i första hand arbetsmarknadens parter som själva genom avtal reglerar förhållandena. Lagstiftning har tillgripits endast i de fall då det inte gått att avtalsvägen få en reglering till stånd eller när det funnits särskilda behov av föreskrifter. Avtal har den fördelen framför lagstiftning att de lättare kan anpassas efter skilda förutsättningar med hänsyn till branscher, företag av olika storlek, lokala förhållanden etc. Eftersom de fackliga organisationerna i täcker så stor del av arbetsmarknaden har det varit möjligt att avtalsvägen nå goda resultat på olika områden. Statsmakterna har också tidigare i arbetsrättsliga sammanhang givit arbetsmarknadsparterna en framträdande roll i reformarbetet. Det kan noteras att denna ståndpunkt kommit till uttryck på så sätt att bestämmelserna om aktiva åtgärder för jämställdhet i regeringsförslaget gjorts dispositiva, dvs. de kan ersättas av andra regler i avtal. Vidare avses avtalen få en normerande betydelse för vilka krav som faktiskt skall ställas på de arbetsplatser som ej omfattas av kollektivavtal. Vi anser emellertid att man bör ta steget fullt ut och låta ansvaret för genomförandet av aktiva jämställdhetsåtgärder i arbetslivet helt ligga på arbetsmarknadens parter. Denna ståndpunkt har också hävdats av de stora organisationerna på arbetsmarknaden. Dessa organisationer har visat sig beredda att axla sitt ansvar. Det framgår bl. a. av ingångna jämställdhetsavtal. Det föreslagna regelsystemet, som också innefattar inrättande av övervakningsorgan i form av jämställdhetsombudsman och jämställdhetsnämnd, innebär uppenbara risker för en byråkratisering av vårt arbetsliv av ett slag som vi varit förskonade från. Av det anförda framgår att vi avvisar tanken på lagstiftning som rör det aktiva jämställdhetsarbetet och därmed sammanhängande regler om tillsyn av lagens efterlevnad genom jämställdhetsombudsman och jämställdhetsnämnd. Detta innebär att tidigare beslut rörande lag om jämställdhet mellan kvinnor och män i arbetslivet m. m. enligt vår mening bör ligga fast. Med hänvisning till vad som anförts hemställer vi att avslår regeringens proposition med förslag till lag om jämställdhet mellan kvinnor och män i arbetslivet, m. m. () () () () () () () () () () HANS () () () ()
mot · G302117 · 1979-11-26 00:00:00 — av m. fl. med anledning av propositionen 1979/80:4 om ändring i lagen (1974:12) om anställningsskydd m. m. Propositionens förslag till förändring av 33 § innebär att den som uppbär helt sjukbidrag enligt lagen kan sägas upp från sitt arbete på saklig grund. Till detta ställer vi oss positiva. Till grund för förändringarna ligger, att ett upphörande av anställningen kan få allvarliga konsekvenser för den enskilde och därmed avsevärt försvåra rehabiliteringsarbetet. Vi instämmer med remissvaret från (), där det bl. a. sägs: Det är väl känt (bl. a. genom dokumentation av sysselsättningsutredningen) att förtidspensioneringen i glesbygd och undersysselsatta områden allt oftare används som ett arbetsmarkadspolitiskt instrument. Arbetstagare som förtidspensionerats av arbetsmarknadsmässiga skäl avstängs från arbetsmarknaden och blir sällan föremål för något som helst intresse från samhällets sida. HCK vill i detta sammanhang erinra om att pensionering 'vid sidan av det ordinarie försäkringssystemet blivit allt vanligare. Arbetsgivares rätt att skilja förtidspensionsberättigad från anställningen skall enligt vår mening inte föreligga. Därför bör ur 33 § den del, som talar om arbetsgivarens rätt att säga upp den som har rätt till förtidspension, utgå. Åberopande det anförda hemställs att beslutar att 33 § lagen om anställningsskydd skall ges en sådan innebörd att förtidspension ej kan utgöra saklig grund att skilja den förtidspensionerade från anställningen samt att med ändring i regeringens förslag anta följande förslag till lag om ändring i lagen (1974:12) om anställningsskydd Vill arbetsgivaren att arbetstagare skall lämna anställningen när han uppnår den gräns vid vilken han är skyldig att avgå med ålderspension eller, om sådan gräns icke finns, i samband med att arbetstagaren fyller , skall han underrätta arbetstagaren minst en månad i förväg. Detsamma galler, om arbetsgivaren vill att arbetstagare skall lämna anställningen när han får rätt till hel förtidspension enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring. Underrättelse enligt ske skriftligen. Arbetstagaren som äga rum. Vill arbetsgivaren att arbetstagare skall lämna anställningen när han uppnår den gräns vid vilken han är skyldig att avgå med ålderspension eller, om sådan gräns icke finns, i samband med att arbetstagaren fyller , skall han underrätta arbetstagaren minst en månad i förväg. Denna lag träder i kraft Har arbetstagare fått rätt till helt sjukbidrag genom beslut som fattats före den nya lagens ikraftträdande gäller 33 § i dess äldre lydelse. (vpk) (vpk) Har arbetstagare fått rätt till helt sjukbidrag eller het förtidspension genom beslut som fattats före den nya lagens ikraftträdande gäller 33 § i dess äldre lydelse. (vpk) (vpk)
mot · G302118 · 1979-11-23 00:00:00 — med anledning av propositionen 1979/80:25 med förslag till tilläggsbudget I till statsbudgeten för /80 I propositionen 1979/80:25 med förslag till tilläggsbudget föreslås att skall bemyndiga regeringen att besluta om att minska antagningen till tandläkarutbildning med 50 platser . Tandläkarutbildningen inom högskolan bedrivs f. n. på fyra orter med en sammanlagd årlig antagningskapacitet av 500 studerande. i svarar för 220 av dessa platser, fördelade på lokaler i anslutning till (120 platser) och lokaler vid (100 platser). I propositionen föreslås att utbildningen vid upphör med hänvisning till att lokalerna därstädes inte är ändamålsenliga och inte uppfyller de krav som kan ställas på lokaler vid genomförande av den nya utbildningsplanen för tandläkare. 50 nya platser förutsätts kunna beredas vid Huddinge-enheten efter vissa ombyggnadsåtgärder. Förslaget innebär således ett bortfall av 50 utbildningsplatser för . Dimensioneringen av antalet platser för utbildning av tandläkare måste emellertid enligt min mening prövas mot det behov som föreligger av tandläkare. Det är f. n. en akut brist på tandläkare, vilken kan förväntas vara bestående . Speciellt kännbar är bristen i glesbygdsområden, men hårt drabbade är även små och medelstora kommuner utanför storstadsregionerna. I dessa kommuner finns många exempel på såväl svårigheterna att besätta tjänster inom folktandvården som att få till stånd en etablering av privatpraktiserande tandläkare. Antalet utbildningsplatser för tandläkare måste därför bibehållas oförändrat även vid antagningen . Detta kan antingen ske genom att antagningen till bibehålls eller att åtgärder vidtas för att utöka antalet utbildningsplatser på övriga högskoleorter. Med hänvisning till vad som anförts hemställs att med anledning av propositionen 1979/80:25 beslutar att antalet utbildningsplatser för tandläkare skall vara oförändrat /81 samt gerregeringen i uppdrag att i samband med budgetproposition lämna förslag om lokaliseringen av utbildningsplatserna för tandläkare.
mot · G302120 · 1979-11-26 00:00:00 — med anledning av propositionen 1979/80:40 om fastighetstaxering, m. m. I propositionen 1979/80:40 om fastighetstaxering, m. m. diskuterar man bl. a. huruvida marknadsvärdet eller avkastningsvärdet skall vara värderingsgrund vid fastighetstaxering och fastnar för marknadsvärdet. Det påpekas i propositionen att värdestegringen överstiger inflationen. Real förräntning under senaste årtiondet av alternativ placering har, enligt föredraganden, knappt överstigit . Föredraganden har tydligen inte alls tagit hänsyn till den hundraprocentiga realisationsvinstbeskattning som vi har i vårt land vid försäljning av fastigheter. För att få en mer realistisk bedömning av fastighetsvärderingen bör vid prisstatistiken tas med även släktköp. Dessa köp är i regel mer representativa för en realistisk bedömning av avkastningen, i synnerhet om försäljningen sker till en av flera släktingar. Utbuden vid sidan av släktköp har inte varit så stora att det enbart bör tas hänsyn till dessa. De fria köpen kommer att hänföra sig till , innan den nya jordförvärvslagen trädde i kraft. Då kunde t. ex. kyrkan och staten, som har lägre inkomstskatt och slipper förmögenhets- och arvsskatt, gå in och konkurrera om priserna på ojämlika villkor. Lantbruksnämnderna kunde inte heller pröva ärendena. När domänverket dessutom behöver låna 500 milj. kr. av staten till ränta för att köpa skog visar detta att priserna varit för höga. har också personer, som haft höga sidoinkomster eller haft tillgång till kapital, kunnat betala mera eftersom de kunnat dra av de höga räntorna på andra inkomster. Detta får emellertid inte påverka fastighetstaxeringsvärdena. Det drabbar då bl. a. fastighetsägare som köpt fastigheter för länge sedan och tvingats amortera av skuldbeloppet betydligt. För att hindra detta bör man i stället ändra bestämmelserna om underskott i förvärvskälla. På grund av vad som anförts i motionen bör därför fastighetsprisstatistiken till hälften grundas på släktköp och till andra halvan på s. k. fria köp. Först då får man en realistisk bedömning av fastighetsvärdena. Det ankommer på utskottet att utarbeta erforderlig lagtext enligt det ovan anförda. Med hänvisning till vad som anförts hemställs att beslutar att till underlag för fastighetsprisstatistiken skall ena halvan utgöras av släktköp. () ()
mot · G302121 · 1979-11-26 00:00:00 — med anledning av propositionen 1979/80:40 om fastighetstaxering, m. m. I propositionen 1979/80:40 om ny fastighetstaxering, m. m. framläggs förslag om vilka regler som skall tillämpas vid den allmänna fastighetstaxeringen . Taxeringsvärdet skall såsom tidigare bestämmas till ett belopp som motsvarar av taxeringsenhetens marknadsvärde - dvs. av det pris som den betingar vid försäljning på den allmänna marknaden. Underlaget för bedömningen av taxeringsvärde utgörs av köpeskillingsstatistiken. Beträffande skogsbruket kan enligt min mening en alltför okritisk användning av köpeskillingsstatistiken leda till en oskäligt stor höjning av taxeringsvärdena. Skogsbruksvärdena kan förväntas bli minst tredubblade. Det är uppenbart att effekterna av en sådan taxeringsvärdehöjning skulle bli mycket besvärande för skogsägarna. Lönsamhetsutvecklingen i skogsbruket kan f. n. inte bedömas bli särskilt positiv. ekonomiska resultat i skogsbruket är t. ex. lågt, och några förbättringar av betydelse är inte att förutse. Situationen för skogsbruket i övrigt väntas också bli besvärlig. Skogsbruket är underkastat världskonjunkturens kraftiga växlingar. Detta måste på något sätt återspeglas i särskilda säkerhetsmarginaler vid taxeringen av skog och skogsmark. Så har genomgående skett - efter varierande principer- vid de allmänna fastighetstaxeringarna . Behovet av säkerhetsmarginaler är för den nu förestående fastighetstaxeringen än mer motiverat. Köpeskillingsstatistiken kan enligt min mening inte läggas till omedelbar grund för bestämningen av marknadsvärdenivån för skog och skogsmark. Statistiken är i sig själv mycket bristfällig. Tiliskottsförvärvens inverkan är inte tillräckligt utbredd. I vilken mån möjligheten till stora engångsuttag ur skogen påverkat köpeskillingarna är inte heller belyst. När det gäller värderingen av självständiga, bestående skogsegendomar där uthålligt skogsbruk förutsätts skola bedrivas bör grunderna för värderingen vara rensade från inslag av sådana faktorer. Den värdenivå som direkt erhålls ur köpeskillingsstatistiken måste således nedjusteras med hänsyn till dels den väntade dåliga lönsamheten i skogsbruket, dels de påtagliga bristerna i statistiken. Jag anser mot nämnda bakgrund att borde besluta att marknadsvärdenivån för skog och skogsmark bestäms till högst två tredjedelar av den nivå som framkommer via köpeskillingsstatistiken. Det är således till av denna nedjusterande nivå som skogsvärdena skall anpassas vid faststäl lande av riktvärden för skog och skogsmark. Härvid torde höjningarna genomsnittligt sett - i förhållande till värden kunna stanna vid omkring en fördubbling. Det ankommer på vederbörande utskott att utarbeta erforderlig lagtext. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs att med anledning av propositionen 1979/80:40 om fastighetstaxering, m. m. beslutar att taxeringen av skog och skogsmark sker i enlighet med de principer som anges i motionen.
mot · G302122 · 1979-11-23 00:00:00 — av m. fl. med anledning av propositionen 1979/80:40 om fastighetstaxering, m. m. De höjda taxeringsvärden som blir följden av allmänna fastighetstaxering innebär en skärpt beskattning i de fall beskattningsreglerna har taxeringsvärden som grund. För att inte skatteskärpningarna skall bli orimliga anför departementschefen i propositionen 1979/80:40 bl. a. att den s. k. villabeskattningen skall ses över så att inga socialt oacceptabla effekter uppstår. Departementschefen anför vidare att de höjda taxeringsvärdenas inverkan på beskattningen av kapital hos jordbrukare och andra ägare till familjeföretag skall utredas. För både företagare och egnahemsägare kommer arvs- och gåvobeskattningen, genom sin starkt progressiva utformning, att kunna leda till kraftiga skatteskärpningar. För att åskådliggöra effekterna kan följande exempel ges. Två makar utan bröstarvingar bor i en villa med ett taxeringsvärde på . Om man utgår från att fastigheten ej är skuldbelastad och att det finns en övrig förmögenhet som motsvarar (efter avräkning av giftorättsanspråket) det grundavdrag på . som medges, skulle arvsskatten för den överlevande maken uppgå till . Efter fastighetstaxeringen 1981 kan taxeringsvärdet antas ha fördubblats. Under samma förutsättningar i övrigt skulle arvsskatten då uppgå till . Arvsskatten skulle näst intill fyrdubblas. Regeringen bör därför lägga fram förslag till ändrade regler för arvs- och gåvobeskattningen för att undanröja de orimliga effekter som påvisats. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär förslag till ändrade regler för arvs- och gåvobeskattningen i enlighet med vad som anförs i motionen. (m () 1:E VICE TALMANNEN