mot · G2021192 · 1979-01-24 00:00:00 — av m. fl. om åtgärder mot den ekonomiska brottsligheten Ekonomisk brottslighet utmärks av att den som främsta offer har samhället. Skadeverkningarna består i uteblivna skatteintäkter, bortskänkta statsbidrag, förstörda naturtillgångar, m. m. Bland de enskilda offren återfinns arbetare och tjänstemän, som efter åratal i produktionen ser sina arbetstillfällen försvinna genom att företag läggs ned av hänsynslösa profitörer. De som utför brotten finns ofta - åtminstone enligt folkbokföringen - utanför rikets gränser. De framlever sina dagar bekymmerslöst i , m. fl. tjuvgömmor - allt betalt av arbetares och tjänstemäns slit samt av samhällets skattekrediter. De som utför dessa brottsliga gärningar gör detta genom samvetslösa revisorer och jurister. Roten till deras brottsliga verksamhet står att finna i vårt nuvarande samhällssystem. Det kapitalistiska systemet bygger på det enskilda vinstintresset, med bortseende från samhälleliga intressen. I ett sådant system är gränsen mellan accepterad affärsverksamhet och brottslig verksamhet flytande. synes begreppen sammanfalla. Åtskilliga transaktioner bolag emellan godkänns, främst i skattehänseende, trots att deras egentliga karaktär för normala skattebetalare framstår som enbart dikterade av viljan att undgå skatt. Sådana transaktioner bör givetvis förhindras på grund av deras illojala karaktär. I första hand riktar sig brottsligheten mot det system av skatter och avgifter som sammantaget bildar grundvalen för offentliga utgifter, såsom sjukhusvård, åldringsvård, skolväsende m. m. Brotten består i undvikande av att rättvisande taxeringar åsätts och att felaktiga underlag för debitering av olika avgifter lämnas. I nästa steg begås brott i samband med utredningar av de förstnämnda brotten, i from av undanröjande av bevis etc. Slutligen sker brott genom att innehållna preliminär- och mervärdeskattemedel samt, kontanta medel i företagen undanskaffas. Härigenom hindras indrivning av samhällets fordringar hos brottslingarna. Ofta utnyttjas konkursinstitutet i samband med denna typ av brottslighet. Vpk har i motionen 1978/79:246 krävt åtgärder mot detta. Åtgärder har även krävts mot s. k. legal skatteflykt. Brottsligheten accepteras emellanåt av myndigheterna. Detta sker när sambandet mellan företagens vinstmaximerande syfte och de vidtagna åtgärderna år tillräckligt starkt. Ett skrämmande exempel på detta är miljökatastrofen i . Ett annat står att finna i Wallenbergskoncernens agerande i den s. k. Hyltebruksaffären. I detta fall accepterades en klart brottslig underlåtenhet att inte söka tillstånd till viss miljöfarlig verksamhet. I spåren av sådan brottslighet står ödelagd natur och utplund De bildar monument över samarbetet mellan kapital och statsmakt. I utredningar och larmrapporter finns i många fall kostnaderna för brotten klart angivna. I innevarande års budgetproposition betonas vikten av åtgärder mot denna typ av brottslighet. I viss utsträckning tillgodoses även de framställda önskemålen om ytterligare bidrag för åtgärder mot densamma. I övrigt sägs - som vanligt - utredningar arbeta med problemen. Det är av vikt att erinra sig de dubbla verkningar som skatte- och uppbordsbrottsligheten för med sig. Dels berövas samhället skattemedel, dels upplever folk hur en klar olikbehandling sker. Löntagaren har i detta hänseende inga större möjligheter till illojala förehavanden. Han skall erlägga preliminärskatt på inkomsten. Och skatten på det lyxbetonade behovet av mättnad uppbärs av lisvmedelshandlarna i form av moms. När sedan lönearbetaren läser i tidningarna hur arbetsgivaren och butiksinnehavaren avviker utomlands eller går i konkurs och därvid behåller de uppburna medlen, infinner sig lätt en känsla av likgiltighet inför lagen. På detta sätt sprider sig en dålig skattemoral. Det kvittolöst utförda arbetet upplevs till slut som legalt. En sådan utveckling leder lätt till att hela branscher hamnar utanför skatteoch avgiftsuppbördens ordinarie system. Exempel på detta visas med all önskvärd tydlighet i en av i utförd undersökning, Det likvida fusket. Man visar även på en rad konkreta ågärder för att undanröja denna typ av brottslighet. I denna och liknande frågor har den nuvarande regeringen - liksom de föregående - visat en uppseendeväckande likgiltighet. I stort sett hänvisas endast till pågående utredningar och till ett visst tillmötesgående vid budgetarbetet. Det utmärkande för medelstilldelningen är att den sker inom ramen för nuvarande organisation. Vi hävdar att det på grund av brottslighetens karaktär behövs en mer målmedveten inriktning av åtgärderna. Sålunda bör speciella utrednings- och åklagargrupper handlägga skattebrott i nära samarbete med de fiskala enheterna och uppbördsenheterna på länsstyrelserna. Över huvud taget krävs en större satsning på denna typ av polisiär verksamhet. Satsningen måste sedan följas upp i de myndigheter som bildar de övriga länkarna i kedjan. Inrättade tjänster måste även förbättras från arbetstagarnas synpunkter. Härigenom uppnås såväl organisatoriska som arbetsmiljömässiga fördelar. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar som sin mening ge regeringen till känna vad som anförts i motionen om åtgärder mot den ekonomiska brottsligheten samt begära av regeringen att under vårriksdagen återkomma med förslag till åtgärdsprogram mot denna brottslighet. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)