mot · G2021578 · 1979-01-25 00:00:00 — av m. fl. om energibesparande åtgärder inom bostadsbeståndet m. m. Kraftfulla insatser för energisparande i befintlig bebyggelse är angelägna för att åstadkomma ett samhälle med god hushållning med energi och naturtillgångar och en rättvisare fördelning av den materiella välfärden. Strävan efter en sådan samhällsutveckling måste ligga till grund för energipolitiken. Även om det finns tekniska och administrativa problem, så är det den politiska viljan som avgör om vi skall lyckas. fattade i enlighet med propositioner från trepartiregeringen beslut om mycket omfattande insatser beträffande energihushållningen i bebyggelse. Trepartiregeringen lade fram en proposition i syfte att stimulera energisparandet i byggnader. Besluten med anledning av propositionen innebar en förbättring av det statliga energisparstödet avseende bostäder, allmänna samlingslokaler m. m. samt kommunala, landstingskommunala och civila statliga byggnader. Riksdagsbeslutet innebar även att medel ställdes till förfogande för kommunernas informations- och rådgivningsverksamhet inom energisparområdet, för en undersökning av byggnadsbeståndets beskaffenhet från energihushållningssynpunkt, för en utökning av den forskningsinriktade experimentverksamheten samt för vissa informations- och utbildningsinsatser. 1 propositionen redovisades slutligen vissa förbättringar av möjligheterna att finansiera utbyggnad av ljärrvärme med stöd av lån från kreditmarknaden. Proposition 1977/78:76 lade regeringen fram ett fullständigt program för insatser avseende energisparande i byggnader för den närmaste tioårsperioden. Nettoenergiförbrukningen skall enligt planen vara lägre i byggnadsbeståndet än i utgångsläget. Det innebär en bruttobesparing på mellan 39 och eller 25-30 96 av oljebehovet (ca 3,3-4,olja). Energisparplanen medför bl. a. följande: o ett ökat arbetskraftsbehov på mellan 20 000 och 30 000 personer, 1 1978/79. o en klart positiv effekt på bytesbalansen eftersom oljeimporten kommer att minska, o resurser frigörs för en nyttigare användning i och med att det endast dröjer efter avslutat tioårsprogram innan de resurser som satsas på energisparande åtgärder betalas tillbaka i form av minskad energiförbrukning. Propositionen 1976/77:107 var avsedd som och blev också ett lämpligt avstamp för den proposition som lades fram och som innehåller förslag till energisparplan för energibesparande åtgärder i befintlig bebyggelse. Regeringen angav med energisparplanen planeringsförutsättningarna för arbetet inom denna sektor. Regeringen redovisade en utförlig strategi för den omedelbara och framtida styrningen av planens genomförande. Följande åtgärder förtjänar särskilt att nämnas: o av energisparåtgärder, o teknisk rådgivning till fastighetsägare från kommunerna, o stöd till kommunerna för dessa insatser, o differentiering av stödet med hänsyn till bl. a. skillnaden mellan samhällsekonomisk och privatekonomisk kalkyl, o besiktningen skall bli ett villkor för lån efter en övergångstid, o att de åtgärder som rekommenderas vid en besiktning också genomförs kan bli ett villkor för att stöd skall utgå, o förändring av hyres- och bränsleklausuler och införande av individuell mätning och debitering, o effektivisering och förenkling av långivningen. Regeringen tillsatte också en delegation med viktiga uppgifter i genomförandet av energisparplanen. Delegationen har uppgifter i utvecklingsarbetet och har i uppdrag att lägga fram förslag till omprövning av energisparprogrammet efter en treårsperiod. Delegationens uppgifter kan sammanfattas på följande sätt. o fortlöpande ta del av den uppföljning av de hittillsvarande effekterna av energisparstödet som i samarbete med planverket har fått i uppdrag att utföra, o följa utvecklingen inom sitt område och sammanställa och vid behov initiera utredningar av betydelse för energisparprogrammets övergripande styrning och utveckling, o följa genomförandet av energisparplanen och ta de initiativ till samordning mellan berörda myndigheter som den anser påkallade, o följa och vid behov initiera åtgärder som gör det möjligt att jämföra resultaten av genomförda åtgärder med den förväntade effekten, o precisera formerna för kommunernas medverkan med beaktande av att kommunerna inte bör tyngas med ett omfattande uppgiftslämnande, o lämna förslag om hur energisparplanens genomförande kan anpassas till säsong- och konjunkturvariationer på byggnadsarbetsmarknaden och uppmärksamma de problem som kan uppstå om icke-seriösa företag och s. k. grå arbetskraft anlitas i samband med att energisparåtgärder utförs, o redovisa förslag om utformningen av finansieringssystemet för energisparlånen och formerna för kreditprioritering mot bakgrund av riktlinjer härför angivna i propositionen 1977/78:76 och med utgångspunkt i kravet att systemet inte får medföra en försämring i den enskildes möjligheter att på ett smidigt sätt få det stöd som han är berättigad till, o löpande ta del av och såväl löpande som periodiskt sammanställa resultaten av berörda myndigheters uppföljning av genomförda energisparåtgärder, o lämna förslag i fråga om stödets inriktning och i fråga om styrsystemet i stort, o fortlöpande följa och i förekommande fall lämna förslag beträffande de utbildningsfrågor som har samband med energihushållning i byggnader, samt o före den omprövning av energisparplanen som skall ske inför /82, sammanställa sådant underlag som kan vara av betydelse för statsmakternas ställningstagande samt lämna förslag om energisparplanens inriktning på olika tekniska åtgärder samt beträffande genomförandeprogram och styrmedel. Det bör slås fast, att ett av statsmakterna antaget långsiktigt mål är en förutsättning för framgångsrika insatser inom detta fält. Först mot bakgrund av ett sådant mål blir det möjligt att utbilda och rekrytera arbetskraft, bygga upp materialproduktion och utveckla ny teknik. Också för utbyggnaden av styrsystemet, kommuners och myndigheters insatser m. m. behövs dessa mål. Erforderliga insatser kommer inte till stånd utan att statsmakterna tillkännager en långsiktig politisk inriktning. Denna inriktning måste vara stabil, och någon tveksamhet om den politiska färdriktningen får inte råda. Det finns anledning att understryka, att den strategi som lagts upp för planens genomförande inte på någon punkt förändrats av utvecklingen och nytt material som kommit fram sedan energisparplanen antogs av . Vissa punkter förtjänar en ytterligare belysning. 1* 1978/79. 3 sami Nr 1578-1585 I det föregående har kort återgetts de omfattande åtgärder som avses för en effektiv styrning av programmet. Det gäller att åstadkomma att rätt åtgärd vidtas i rätt hus och på rätt sätt. Det är viktigt att observera, att bedömningen av lönsamheten av energisparåtgärder skall ske utifrån ett samhällsekonomiskt perspektiv. Lönsamheten av en åtgärd är ofta beroende av om den vidtas i samband med annan ändå nödvändig åtgärd. Man måste åstadkomma den riktiga kombinationen av åtgärder i det enskilda huset. Det är ett missförstånd att tro att bästa totala lönsamhet uppnås genom att gå in i det enskilda huset för att vidta olika åtgärder. Den kommunala besiktningen som bakgrund och villkor för stöd och en differentiering av stödet är angelägna åtgärder. Utvecklingen inom detta område måste drivas med all kraft. Först när den kommunala besiktningsverksamheten är utbyggd finns en grund för en allmän differentiering av stödvillkoren. Det är denna besiktning som ger grund för ställningstagande till de rätta kombinationerna av åtgärder, och till föreliggande samband med behov av andra åtgärder. Kommunerna måste få garantier för erforderligt statligt stöd för sina insatser under hela programperioden. Stora insatser måste göras för utbildning av besiktningsmän. En viktig åtgärd för att effektivisera stödgivningen är att beslut om lån decentraliseras till kommunerna. Till följd av den fördröjning som uppstått med framläggande av förslag /80blir förberedelsetiden för kommunerna fram till alltför kort. Redan nu kan därför konstateras att tidigare avsikter att decentralisera långivningen inte kan genomföras . Detta är ytterst otillfredsställande. Ett flertal händelser har på ett konkret sätt visat på sårbarheten i vår energiförsörjning. Vid sidan av de numera väl belagda fördelarna från miljösynpunkt utgör denna sårbarhet ett starkt argument för en kraftig satsning på de alternativa energikällorna som solenergi, vindenergi, ytjordvärme etc. Särskilt solvärmen bör spela en stor roll i lokaluppvärmningen. De tekniker som finns för att samla ihop solenergi för lågtemperaturvärme är också relativt effektiva. Även om solfångarna kombineras med värmelager måste viss kompletterande uppvärmning ske. Det är därför nödvändigt att anpassa reglerna i bostadsfinansieringssystemet så att hänsyn tas till solvärmens särskilda förutsättningar. Kommunala satsningar på solvärmesystem för uppvärmning av simhallar och andra anläggningar bör stödjas. har åter aktualiserats krav på att bostadslägenheter skall utrustas med möjlighet till alternativa uppvärmningssystem. Det är i och för sig inget nytt krav men har fått förnyad aktualitet genom bl. a. svårigheter som uppstått under innevarande vinter. Enligt uppfattning bör tiden nu vara mogen att ta in bestämmelser i byggnadsstadgan som innebär att i princip all om- och nybebyggelse som är beroende av elförsörjning för uppvärmning skall förses med anordning för alternativ uppvärmning. I enlighet härmed bör också sådana åtgärder ingå i låneunderlag. Värmesystemen måste också ges sådan flexibilitet att de kan anslutas till andra energikällor. De bör därför vara vatten- eller luftbaserade. Av anförda skäl bör därför i princip s. k. direktverkande elradiatorer användas endast som kompletteringsvärme i nybebyggelse eller vid ombyggnad. Övergång till flexibla energisystem är så värdefull att utökade möjligheter för stöd och lån till sådana åtgärder i befintlig bebyggelse bör erbjudas. Den stora efterfrågan på nya produkter för att möjliggöra användningen av ny teknik för uppvärmning av bostäder har inneburit att intresset för att tillverka och försälja sådana produkter ökat . Detta kan dock medföra problem genom att anordningar av mindre god kvalitet släpps ut på marknaden. Detta förhållande kan bara mötas genom en utvidgning och effektivisering av typgodkännandeverksamheten. Detta kräver i sig ökade resurser till de myndigheter som skall ansvara för typgodkännandeverksamheten. På uppdrag av dåvarande chefen för har statens planverk genomfört utredning angående energihushållning i fritidshus. Detta är en fråga av stor vikt, och det är angeläget att regeringen redovisar sina överväganden med anledning av denna utredning. Jämförelse med insatser på annat håll Vid jämförelse med lönsamheten av energisparinsatserna i andra sektorer än byggnader är det av synnerlig vikt att observera, att omfattningen på de totalt sett lönsamma åtgärderna i byggnadssektorn är väsentligt större än inom andra sektorer. Det är då inte meningsfyllt att göra jämförelser mellan den genomsnittliga lönsamheten i energisparplanen och motsvarande lönsamhet i andra sektorer. Jämförelsen måste i stället göras för lönsamheten av åtgärder inom ramen för lika stora volymer för varje sektor. En sådan rättvisande jämförelse torde då visa att insatserna inom bebyggelsen är lika lönsamma som de inom andra sektorer. måste fördelas över tioårsperioden bl. a. med hänsyn till tillgång på produktionskapacitet m. m. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs att som sin mening ger regeringen till känna att energisparplanen skall fullföljas i enlighet med beslut och vad som anförts i motionen. () () MAJ () () () () () () () () () ()