mot · G2021453 · 1979-01-25 00:00:00 — om den biologiska bekämpningen av skadegörare inom jordbruket m. m. har biologisk kontroll av skadegörare inom jord- och skogsbruket samt trädgårdsnäringarna fått allt större uppmärksamhet som ett alternativ till kemisk bekämpning. Detta beror på den tilltagande medvetenheten om att de kemiska bekämpningsmedlen innebär allvarliga miljö- och hälsorisker som också de långsiktiga effekterna på ekosystemen är föga kända. Eftersom människan är en del av ekosystemen och därigenom inte kan undgå att vistas i besprutade omgivningar, handskas med kemikalierna i olika led och äta produkter som innehåller rester av de kemiska bekämpningsmedlen, innebär detta risker för förgiftningar, cancer, missbildningar och genetiska skador. Den ökande användningen av kemiska bekämpningsmedel visar på ett ännu olöst problem som av många olika skäl fordrar sin lösning. En konsekvens av biocidanvändningen är att kemikalierna har ett så brett spektrum att de inte bara dödar skadegörarna utan även skadegörarnas fiender. När skadegörarnas fiender är helt utslagna blir man även helt hänvisad till att förlita sig på kemiska bekämpningsmedel. Skadegörarna har emellertid den oberäkneliga förmågan att utveckla resistens mot gifterna. Detta medför då att man antingen måste öka doserna eller hitta på nya, verksammare medel. Resultatet har blivit en kapplöpning mellan kemikalieindustrins kemister och insekternas resistensskapande förmåga. Från allmän hälso- och miljösynpunkt ställs visserligen krav på kemikalieindustrin att utveckla biocider som skall vara så specifika att enbart skadegöraren drabbas. Detta är emellertid inte lönsamt för industrin. En utveckling mot sådana specifika medel kräver enorma forsknings- och utvecklingsinsatser som användningsområdena och försäljningsmarknaden blir mindre. Man kan därför inte räkna med att dylika specifika biocider blir tillgängliga för jordbruk, skogsbruk och trädgårdsnäring. I den mån man nu inte kan utveckla brukningsmetoder som inte förutsätter biocider måste kraftfulla insatser göras för att utveckla biologiska kontrollmetoder. Biologisk kontroll eller om man så vill biologisk bekämpning innebär att man utnyttjar skadegörarnas egna fiender. Utvecklingen av biologiska kontrollmetoder upphörde i och med att biociderna introducerades på marknaden, men intresset har ökat . De biologiska metoderna är selektiva. De dödar varken parasiter, predatorer eller mikroorganismer, som bl. a. har stor betydelse för nedbrytning och näringsmobilisering i marken. De ger inte upphov till resistensökning, och de inducerar inte heller några angrepp på sekundära skadedjur. Detta är egenskaper som positivt skiljer den biologiska kontrollen från biociderna. Genom att de biologiska medlen är selektiva, dvs. endast kan sättas in mot en speciell skadegörare, blir efterfrågan på varje metod liten. Det har därför inte varit lönsamt att utveckla biologiska kontrollmetoder i konkurrensen med de generellt verkande biociderna. De biologiska medlen kan dessutom inte patenteras, och de är svåra att marknadsföra. Dessutom innebär den idealiska biologiska metoden att ett läge skapas som permanent håller skadorna nere, något som inte skapar efterfrågan och försäljningstillfällen. De kemiska bekämpningsmedlen är däremot från försäljningssynpunkt idealiska. Har man en gång skapat en marknad och den blivit tillvänjd har behoven liksom för narkotika ständigt ökat. Genom att de biologiska metoderna och medlen inte är affärsmässigt attraktiva att utveckla måste det ankomma på samhället att ge grundligt stöd till forskning och utveckling av de biologiska kontrollmetoderna. Att de inte är affärsmässigt attraktiva behöver inte innebära att de skulle vara mindre effektiva. Många biologiska kontrollmetoder finns f. ö. i bruk utomlands med goda resultat. Jämfört med de kemiska bekämpningsmedlen vinner man dessutom en avsevärd reducering av de hälso- och miljörisker som är förknippade med dessa. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts beträffande stöd till forskning och utveckling av biologisk bekämpning.