mot · G2022413 · 1979-03-29 00:00:00 — Total energianvändning per hushåll Beräkningarna är utförda för hushåll med 9 000, 30 000 och . i disponibel inkomst 1969. (inkl. bränsle o. lyse) Skattepolitiken har ett starkt samband med de här frågorna. med en skärpt hushållning kan man inte vänta sig att människor som lever under knappa villkor skall acceptera ytterligare inskränkningar, om ett fåtal ekonomiskt privilegierade tillåts fortsätta med överflödskonsumtion. Därför måste också skattepolitik, samhällsplanering och kapitalmarknadens struktur utformas så att höginkomsthushållens krav på alltmer energikrävande konsumtionsmönster hålls tillbaka. Vi socialdemokrater har bl. a. föreslagit förändrade avdragsregler. Genom att göra avdragen från skatten i stället för från inkomsten blir avdragen lika mycket värda oavsett inkomst. Också i andra avseenden krävs ett rättvisare samhälle. De boende i flerbostadshus måste t. ex. få ett ökat inflytande över fastigheternas förvaltning. Då kan samtliga medborgare stimuleras till hushållning med energi och ta ansvar för dessa frågor. Genom ett ökat inflytande i för 1978/79: 2413 valtningen kan också de boende i flerbostadshus få en möjlighet att tillgodogöra sig de ekonomiska vinsterna av ett ökat energisparande. En skärpt hushållning kräver därmed ett samhälle som i ökad utsträckning måste slå vakt om grundläggande värden som demokrati och rättvisa. Vi socialdemokrater kräver en samhällsplanering som också tar hänsyn till behovet av energihushållning. Energianvändning, bostadspolitik och samhällsplanering är starkt beroende av varandra. Gles bebyggelse är energikrävande i sig. När avståndet mellan bostäder, arbetsplatser och servicecentra ökar, blir resorna längre och mer energikrävande. Den kollektiva trafiken får också allt svårare att hävda sig som ett attraktivt alternativ till privatbilismen vid en utglesning av bebyggelsen. En effektiv energihushållning förutsätter därför en helhetssyn och en samordning av åtgärder inom samhällsplanering, bostadspolitik och trafikpolitik. Möjligheten att införa nya energikällor, som t. ex. solvärme för uppvärmning, och att utnyttja spillvärme från industrier och kraftanläggningar förutsätter också denna helhetssyn. Som vi framhållit i vår motion (1978/79: 788) om en solidarisk bostadspolitik måste enligt vår mening ett program för en effektiv energihushållning samordnas med ett vidare utvecklingsprogram för den framtida samhällsutbyggnaden. Ett sådant program bör ta sikte på att även i andra avseenden förbättra bebyggelsemiljöerna, skapa bättre boendemiljö, handikappanpassning, trafiksanering m. m. I programmet bör åtgärder för energihushållning samordnas med andra åtgärder som rör bebyggelsen, t. ex. planer för sanering, stadsförnyelse och kulturminnesvård. Programarbetet bör leda fram till hur nya arbetsplatser och bostäder kan uppföras inom tätorter eller mellan centrum och yttre bostadsområden. Detta gör det lättare att utnyttja redan gjorda investeringar för vatten och avlopp, el och fjärrvärme. kan resorna till skolor, daghem, servicecentra och arbetsplatser förkortas. En väl fungerande kollektivtrafik kan också organiseras lättare. Alla dessa åtgärder medför en lägre energiförbrukning genom bl. a. utnyttjande av befintlig fjärrvärme och kortare resor i kollektiva former. Som vi föreslagit i vår bostadsmotion bör frågan om ett sådant utvecklingsprogram nu bli föremål för en samlad översyn i en statlig utredning. Enligt vårt förslag bör som en första åtgärd utredningen i samarbete med kommunerna kartlägga vilka åtgärder som behöver vidtas för att få till stånd en inventering och redovisning av tillgången på sådan outnyttjad byggnadsmark inom tätorterna, som skulle kunna användas för kommande bostadsbebyggelse eller som grönområden för rekreation och fritid. I många tätortsområden torde finnas avsevärda outnyttjade mark 1978/79: 2413 reserver mellan de äldre och nyare bebyggelsedelarna. Det skulle därmed bli möjligt att utnyttja redan utbyggda kommunikationer och tekniska system. I tillskottsbebyggelsen kan inrymmas lokaler för daghem, gemensamhetsbruk, social och kommersiell service, parkeringsanläggningar m. m., som kan komplettera brister i existerande bebyggelse. Utredningen bör som en andra huvuduppgift studera och pröva frågan om ombyggnadsverksamhetens finansiering även utanför bostadssektorn. I ombyggnadsverksamheten ingår såväl energisparåtgärder som t. ex. handikappanpassning, avfallshantering och bostads- och arbetsplatsförbättringar. Alltför många, både äldre, nyare och planerade bostadsområden, svarar inte mot de krav som bör ställas i fråga om miljö eller allsidig hushållningssammansättning. I bostadsområden med sådana brister är det nödvändigt att få till stånd åtgärder för att förbättra det sociala livet och minska segregationen. Det gäller framför allt i underförsörjda flerbostadshusområden. I sådana områden är det enligt vår mening särskilt angeläget att ombyggnadsåtgärder av olika slag kan samordnas tidsmässigt och ekonomiskt. För att åtgärderna för att förbättra bebyggelsemiljöerna skall bli effektiva med hänsyn till kravet på hushållning med resurserna krävs en samordnad planering. Den av oss föreslagna utredningen bör därför också överväga möjligheterna att komplettera kommunernas bostadsbyggnadsprogram med program för den totala bebyggelseutvecklingen. Dessa program bör läggas till grund för ett långsiktigt nationellt miljöutvecklingsprogram. Därvid bör givetvis hänsyn tas till uppgifterna i kommunernas ekonomiska långtidsplanering (KELP), den regionala trafikplaneringen, länsplanerna och den fysiska riksplaneringen. Det blir på grund av ett sådant program som den statliga finansieringsplanen bör byggas upp och inbegripa den erforderliga kapitalförsörjningen till energihushållningsåtgärder. Enligt vår mening är det också angeläget att de krav som energihushållningen ställer beaktas i den pågående översynen av plan- och byggnadslagstiftningen. bör ge regeringen till känna vad vi anfört dels beträffande utredning rörande ett utvecklingsprogram för den framtida samhällsutbyggnaden, dels beträffande översynen av plan- och byggnadslagstiftningen. Denna helhetssyn på energihushållningen som vi redovisat i det föregående förutsätter ett ökat kommunalt ansvar. Endast genom en utvidgad energiplanering kan åtgärder inom samhällsplanering, bostadspolitik och trafikförsörjning samordnas. Då kan gjorda investeringar utnyttjas, och man kan ta hänsyn till lokala förutsättningar. Om samhällets resurser skall utnyttjas effektivt måste i första hand 1978/79: 2413 de åtgärder som ger bäst spareffekt komma till stånd. Det gäller också möjligheten att utnyttja spillvärme för uppvärmningsändamål. På vissa platser kan detta vara ett gott alternativ till investeringar för energihushållning i bostäder och lokaler. kan också solvärme användas i fjärrvärmesystemen. Kommunernas energiplanering bör ha till syfte att kartlägga vilka områden och byggnader som i första hand bör komma i fråga för energisparande åtgärder. Det är naturligt att också samordna de åtgärderna med andra insatser som rör bebyggelsen, t. ex. planer för bostadssanering, stadsförnyelse och kulturminnesvård. Genom en bättre samordning mellan den kommunala energiplaneringen och lokaliseringen av industrier kan också möjligheterna att utnyttja spillvärme öka. Om den effektivare energihushållningen skall kunna bli verklighet är två förändringar nödvändiga. För det första måste kommunerna få rätten att göra en besiktning och inspektion av byggnadernas energihushållning. Det är en förutsättning för att kommunerna skall kunna göra en bedömning av var de effektivaste åtgärderna kan sättas in. För det andra måste kommunerna få det avgörande inflytandet över energisparstödets användning. Då kan kommunen efter kartläggningen styra stödet till de områden och byggnader där det ger bäst effekt. bör ge regeringen till känna vad vi anfört beträffande ökat kommunalt ansvar för energihushållningen. Kraftfulla insatser krävs för att minska energiförbrukningen för resor och transporter. Kollektivtrafiken måste få ökade resurser. Kvaliteten måste höjas genom ökad turtäthet, bättre bekvämlighet och framkomlighet. Bilarnas energiförbrukning måste minska genom teknisk utveckling. Också hushållningen inom industrin måste skärpas. Det kan ske genom ökat stöd till prototyper och demonstrationsanläggningar, information och rådgivning med speciell inriktning på små och medelstora företag. Samhällets möjligheter att kontrollera etablering och lokalisering av energikrävande industrier bör också förbättras. En effektiv energihushållning i industrin förutsätter en hög investeringstakt. Då kan ny energisnål teknik installeras i samband med ny- och tillbyggnad av lokalerna och inköp av nya maskiner. Regeringens proposition 1978/79: 115 om energihushållning i bebyggelsen innebär att målsättningen för energihushållning också i fortsättningen kommer att vara hög. Det är nödvändigt. Propositionen innebär också ett erkännande av att socialdemokratins tidigare krav om utvärdering av dagens energisparstöd och behovet av effektivare styrmedel har varit berättigade. Genom trepartiregeringens handlingsförlamning och den borgerliga riksdagsmajo ritetens vägran att stödja socialdemokratiska krav om utvärdering och effektivare styrmedel har dyrbar tid gått förlorad. Vi hälsar med tillfredsställelse att regeringen nu är beredd att skärpa hushållningen för att den målsättning som bestämdes skall kunna bli verklighet. Propositionen slår fast den viktiga principen att de åtgärder som ger de effektivaste besparingarna skall prioriteras. En större satsning på sparinsatser i flerfamiljshus ställs i utsikt. Tillsammans med förslagen om att minska stödet till kostnadskrävande men ineffektiva åtgärder i småhusen kan regeringsförslaget ge en bättre fördelning mellan olika boendeformer. Propositionen öppnar vidare möjlighet för de kommuner som vill att göra en besiktning av bostadsområden och byggnader. Kommunerna får också möjlighet att avstyrka energisparstöd till byggnader där investeringar i energihushållningen skulle stå i strid med kommunens riktlinjer i energiplaneringen. Förslagen om ökat och mer långsiktigt stöd till kommunernas information hälsar vi också med tillfredsställelse. Likaså tillstyrker vi att den s. k. delegationen för energihushållning i befintlig bebyggelse omformas så att den får en parlamentarisk förankring. En brist i propositionen är att bostadsministern inte gör något som helst försök att beräkna ombyggnadstakten i det svenska beståndet av bostäder och lokaler. En sådan beräkning är en förutsättning för att ekonomiska beräkningar om energihushållningen skall kunna göras. En effektiv energihushållning till rimligt pris förutsätter att hushållningsåtgärder kombineras med ombyggnad. Inom ramen för delegationens arbete kommer vi att verka för allt effektivare hushållningsåtgärder. Vi förutsätter att regeringen också tar initiativ till att samtliga förändringar av energisparstödet behandlas i delegationen innan förändringen genomförs. Vi finner därför ingen anledning att detaljgranska alla regeringsförslagen. Men på några punkter vill vi redan nu markera våra ståndpunkter. Regeringen tänker också tillkalla en särskild utredare för att skyndsamt utreda frågan om individuell mätning och debitering av energi för uppvärmning och tappvarmvattenberedning. Vi förutsätter att utredaren i det arbetet tar hänsyn till fördelningspolitiska effekter av olika förslag samt lämnar förslag om hur information m. m. om tillgänglig teknik, som är en förutsättning för bättre hushållning, skall kunna spridas till de boende. Vi vill också påpeka att en förutsättning för att mätning skall kunna leda till någon som helst effekt är att en fungerande reglerteknik för uppvärmning och ventilation finns inom lägenheten. Dessutom bör möjligheten att installera varmvattensnål utrustning studeras. Frågan om vem som skall bära kostnaderna för dessa nödvändiga installationer bör också belysas samt det ekonomiska utbytet av åtgärderna. Det är också väsentligt att utredaren belyser om inte en teknisk förnyelse, information, utbildning och justering av systemen är ett bättre 1978/79: 2413 alternativ än individuell mätning. Speciellt viktig är denna fråga för stora boendekollektiv. Dessa borde själva få fatta beslut om denna avvägning. Vi anser också att planverkets förslag om ansvarig arbetsledare bör kunna behandlas positivt av delegationen för energihushållning. Vi ser detta förslag från planverket som ett av flera viktiga steg mot en effektivare hushållning. Därigenom får samhället en ny möjlighet att kontrollera att hushållningsåtgärdema genomförs effektivt. Delegationen bör självfallet delta i arbetet med att utforma ett system för finansieringen av energisparandet. Vi socialdemokrater har i andra sammanhang gett uttryck för vår grundinställning i dessa frågor. Vi utgår ifrån att delegationen får möjlighet att lämna sina synpunkter på den kommande reformeringen av bygg- och planlagstiftningen, så att energihushållningsaspekten beaktas. Fakta har framkommit som tyder på att i vissa hustyper skulle långtgående isoleringsåtgärder kunna medföra hälsorisker. Det gäller t. ex. vid höga halter av radongas. Det är väsentligt att klarlägga i vilka hus sådana risker föreligger och att vidta åtgärder för att motverka dessa risker. Det är angeläget att sådana åtgärder vidtas utan ytterligare tidsfördröjning, och detta bör vara en av delegationens första uppgifter. Vi utgår också ifrån att delegationen kommer att få påverka den aviserade nya energihushållningslagen. Inom ramen för delegationens arbete kommer vi socialdemokrater att lämna förslag om ökat stöd till förvaltningsåtgärder. De har visat sig vara billiga och effektiva. Vidare kommer vi att ta initiativ till en kraftig ökning av utbildningen på alla nivåer. Det gäller t. ex. utbildningen av byggnadsarbetare för genomförande av hushållningsprogrammet, driftteknisk utbildning i gymnasieskolan, högskoleutbildning för driftpersonal och vidareutbildning för redan anställd personal som t. ex. fastighetsskötare och kommunanställda. Vi kommer även att ta initiativ till utbildning för energitekniker och energiplanerare för medverkan i kommunernas starkt utvidgade uppgifter. Det är en nödvändig förutsättning för att framför allt kommunerna skall få en möjlighet att ta ett allt större ansvar i energiplaneringen. Vi kommer också att verka för att en omfattande försöksverksamhet med en utvidgad energiplanering kommer till stånd i några kommuner. Sådan försöksverksamhet skulle kunna ge nödvändiga erfarenheter och ge lösningar på många praktiska problem. Statligt stöd bör självfallet utgå till denna försöksverksamhet. En viktig uppgift för delegationen anser vi bör vara att samordna de otaliga utredningar beträffande hushållning inom bebyggelsen som aviseras i propositionen. Slutligen anser vi att delegationen för energihushållning bör få i uppdrag att inför nästa energipolitiska beslut redovisa de samhälls 1978/79: 2413 ekonomiska konsekvenserna m. m. av en varaktig icke-tillväxt i energianvändningen i linje med förslag. bör ge regeringen till känna vad vi anfört beträffande inriktningen av arbetet inom delegationen för energihushållning. I propositionen 1978/79: 115 om energipolitiken lämnar regeringen också förslag om energihushållningen inom industrin. I propositionen 1978/79: 99 om trafikpolitiken m. m., kap. 8, lämnas förslag om energihushållningen inom transportområdet. De konkreta förslagen i de båda propositionerna ligger väl i linje med socialdemokratins syn på dessa frågor. Men vi tvingas konstatera att inte heller i den trafikpolitiska propositionen föreslås sådana åtgärder som tyder på att regeringen ser med allvar på sambandet mellan energihushållningen och den totala samhällsplaneringen. Vi har tidigare föreslagit en utredning om ett utvecklingsprogram för den framtida samhällsutbyggnaden. Detta program kommer att behandla åtgärder för trafikförsörjningen. En effektiv energihushållning förutsätter bl. a. en ökad användning av kollektiva transportmedel. I propositionen föreslår också regeringen att informationen om ekonomitrimning bör förstärkas. Vi delar den synen. Men vi anser att ansträngningarna för att förbättra bilarnas bränsleekonomi bör öka ytterligare. Detta kan ske genom att bilarna energibesiktigas i samband med den ordinarie besiktningen. Under ett övergångsskede bör denna besiktning endast ses som information till bilägaren. Men systemet bör efter hand utvecklas och normer för högsta specifika energiförbrukning fastställas för olika modeller. Detta leder i praktiken till en obligatorisk ekonomitrimning i takt med att bilverkstädernas resurser byggs ut. Översynen av skatterna för elfordon bör komma till stånd. En utredning om möjligheterna att ge statsbidrag till fasta investeringar för eldrivna bussar bör också göras skyndsamt. En tryggad bränsle- och värmeförsörjning Att bryta det stora oljeberoendet är den absolut viktigaste uppgiften för svensk energipolitik. Därför fordras en skärpt hushållning. måste oljan successivt ersättas med andra bränslen. Solenergi i olika former framstår som ett attraktivt alternativ till oljan. Men stora insatser måste göras av samhället för att solalternativet skall kunna få ett genombrott. Forskning och utveckling måste intensifieras. Lagringens problem måste lösas. Teknikutvecklingen bör mer inriktas på kollektiva boendeformer. Kommunerna måste i sin 1978/79: 2413 energiplanering ta hänsyn bl. a. till markbehov för solfångare m. m. Låneregler och byggnormer måste förändras för att underlätta ett genombrott för den nya tekniken. Vi hälsar med tillfredsställelse att regeringen nu aviserar en utredning om energisektorns organisation. Det är väsentligt att spillvärme från existerande kärnkraftverk också utnyttjas för bostads- och lokaluppvärmning i storstäderna, i all den utsträckning det är ekonomiskt möjligt. Detta är dessutom ett uppvärmningsaltemativ som inte innebär några belastningar på miljön. Hetvattenledningarna bör förläggas och utformas så att de också kan användas för att ta till vara spillvärmen från t. ex. kraftvärmeverk eldade med fasta bränslen. Investeringarna i dessa ledningar blir därmed en tillgång för det svenska samhället också på . För att kunna använda solvärme och spillvärme måste våra samhällen förses med ett nät av ledningar för transport av värme. Kommunernas utbyggnad av fjärrvärmeanläggningar bör främjas bl. a. genom förbättrade finansieringsvillkor. En successiv övergång till s. k. lågtemperatursystem bör genomföras i kommunerna. Detta gör det lättare att utnyttja spillvärmetillgångarna effektivt och att använda ny teknik, som t. ex. solvärme. Vidare bör spillvärme från industriella processer utnyttjas systematiskt. Möjligheten att utnyttja spillvärme bör beaktas vid lokalisering av nya industrier. Även om hushållningsåtgärderna blir framgångsrika, nya energikällor utvecklas och en import av kol och naturgas kommer till stånd är vi ändå beroende av olja långt in i nästa sekel. Den oljeimport vi behöver måste därför säkras, bl. a. genom ökat stöd till prospektering och ansträngningar för att skapa en trygg och långsiktig försörjning. Också behovet av en svensk raffinaderikapacitet måste tryggas. Naturgasen är skonsammare mot miljön än t. ex. olja och kol. En introduktion av naturgas skulle kunna förbättra produkternas kvalitet inom t. ex. stålindustrin och den kemiska industrin. Beslut om gasimport genom rörledningar och genom transport i flytande form med fartyg (s. k. LNG-gas) skulle kunna innebära en ökning av sysselsättningen inom delar av den svenska industrin. 1978/79: 2413 Våra strävanden att träffa överenskommelser med om ett samarbete på olje- och gasområdet i anslutning till ett allmänt energi- och industripolitiskt samarbete måste fortsätta. Olje- och gasfyndigheter i öppnar också lovande perspektiv för ett vidgat nordiskt samarbete inom energiområdet. Regeringens förslag om den framtida bränsle- och värmeförsörjningen ligger väl i linje med socialdemokratins uppfattning. Vi socialdemokrater kommer inom ramen för delegationen för solvärme och bränslen som kan ersätta olja att konstruktivt arbeta för att projektet 85 skall bli framgångsrikt. Vi vill speciellt betona att samhället också bör ta ett ansvar för att produktionen av nya alternativ stimuleras genom industripolitiska insatser. Vi utgår ifrån att också dessa frågor kommer att behandlas inom projektet. Vi delar regeringens uppfattning att de båda nu aktuella avtalen om gasimport inte bör ligga till grund för svensk gasförsörjning. Det är emellertid viktigt att behålla möjligheten att använda gas i det svenska energisystemet. Fyndighetema i och kan öppna intressanta perspektiv. Ett framtida nordiskt samarbete på gasområdet kan eventuellt kompletteras med import av flytande gas. Regeringens förslag om att utnyttja spillvärme från kärnkraftverken ansluter vi oss också till. Detta gäller även de förbättrade möjligheterna till finansiering av fjärrvärme. Åtgärdsförslagen inom oljeområdet och de förhandlingar bl. a. med OK som utlovas kan också öppna möjligheten till en tryggare oljeförsörjning. Vi upprepar de krav som vi tidigare fört fram i våra miljömotioner om åtgärder för att minska utsläppen av svavelföroreningar. De innebär att all användning av eldningsolja med högre svavelhalt än skall vara förbjuden i hela landet fr. o. m. samt att detta för län, , och skall gälla redan fr. o. m. . Därutöver är det nödvändigt att regeringen undersöker förhållandena när det gäller industriutsläpp och vidtar nödvändiga åtgärder för att uppnå den halvering av utsläppen som är en förutsättning för att svaveldioxidutsläppen skall minskas till den nivå de hade . Det är också nödvändigt att regeringen fortsätter det arbete som den socialdemokratiska regeringen påbörjade, dels genom att i olika internationella organisationer aktivt verka för att få till stånd en begränsning av svavelutsläppen, dels genom direkta hänvändelser till de länder som svarar för de största utsläppen, för att den vägen söka nå överenskommelser om utsläppsbegränsning. När det gäller transportområdet vill vi upprepa vårt tidigare framförda motionskrav att ett åtgärdsprogram mot förorening 1978/79: 2413 arna från motorfordon upprättas. Det skulle bl. a. innebära gränsvärden för föroreningar från bilavgaser i utomhusluften samt en tidsplan för övergång till helt blyfri bensin. När det gäller blyhalten i bensinen krävde vi i vår miljömotion till föregående att den skulle sänkas till /liter fr. o. m. . Riksdagsmajoriteten avslog detta krav. Regeringen har sedermera beslutat genomföra sänkningen fr. o. m. . Vi beklagar att regeringen inte följde vårt förslag. Då hade blyhalten i miljön kunnat minskas snabbare. Priset på olja har stigit snabbt . Den främsta orsaken härtill är medvetna åtgärder från de oljeproducerande ländernas sida. Prishöjningarna har varit av en sådan omfattning att de inte kunnat undgå att sätta djupa spår i världsekonomin. För de enskilda hushållen har de lett till kraftigt stegrade levnadsomkostnader. Vid i beslöts om ytterligare kraftiga höjningar av priset på olja. Redan detta leder till ytterligare prishöjningar med allvarliga effekter för den enskilde. Vi kan inte finna att det är rimligt att i detta läge ytterligare driva kostnaderna för t. ex. hyresgäster och villaägare i höjden genom en höjning av oljeskatten. Elektrisk ström är en energiform med betydande fördelar. Det är en ren och högvärdig energibärare som kan användas för många olika ändamål. Den kan också produceras från olika energikällor. Flertalet av de alternativa energikällor som vi hoppas på för framtiden kan användas för att ge elkraft. En livskraftig industri fordrar säker tillförsel av elektrisk kraft. En brist på elkraft kan få långtgående effekter för näringslivet och samhället i övrigt.