mot · G2022427 · 1979-03-29 00:00:00 — Många små och medelstora företag har gjort betydande insatser i utvecklingen av skyddsutrustning och av produktionsutrustning som är avpassad efter arbetsmiljökraven. Många av dessa företag har produkter som väl kan hävda sig på exportmarknaderna. Dock saknar många av dem resurser för att på egen hand bygga upp den exportorganisation som behövs. bör därför ge regeringen i uppdrag att tillsätta en särskild arbetsgrupp vars sekretariat skall vara förlagt till 1978/79: 2427 Arbetsgruppen skall ha till uppgift att pröva hur en ökad export av skyddsutrustning och av produktionsutrustning avpassad efter arbetsmiljökraven kan främjas. a. bör man utreda förutsättningarna att för det nämnda ändamålet grunda ett handelsbolag med staten och de deltagande företagen som delägare. Den näringspolitik som socialdemokratin förespråkar kommer att ställa stora anspråk på alla företag. Självfallet måste staten som ägare till företag se till att de statliga företagen spelar en så aktiv roll som möjligt i en politik syftande till ökad produktion, ökade investeringar och satsning på utveckling. Alla möjligheter till expansion måste därför utnyttjas. Enligt vår uppfattning bör också de statliga företagen spela en mer aktiv roll i näringspolitiken. Detta bör gälla såväl Statsföretag med dess olika dotterbolag, övriga fristående statliga bolag och de statliga affärsverken. Staten kan också via sina företag eller genom nybildningar av företag medverka i näringslivets strukturomvandling. Exempel på detta utgörs av Svenska Varv, Brygginvest, det av oss föreslagna strukturbolaget för skogsindustrin etc. Alla möjligheter till effektivisering och samordning av de statliga företagens aktivitet bör tas till vara. I många torde det t. ex. finnas möjligheter till framgångsrik samverkan mellan olika affärsverk och statliga bolag i konkreta projekt. bör också i konkreta projekt kunna samarbeta med andra typer av företag, privata och kooperativa. Däremot vänder vi oss bestämt emot sådana förslag som framförts som skulle leda till att det statliga företagandet skulle försvagas t. ex. genom utförsäljningar av delar av de mest lönsamma och expansiva delarna av den statliga företagsgruppen. Med hänsyn till att staten som ägare till företag har ett särskilt ansvar för att investerings- och utbyggnadstakten ligger på en hög nivå föreslår vi att regeringen ges i uppdrag att inleda överläggningar med de statliga företagen i syfte att utarbeta ett investeringsprogram . Regeringen bör redovisa resultatet av denna verksamhet för . I det sammanhanget bör också förslag om nödvändiga åtgärder för att säkra investeringsprogrammets finansiering läggas fram. Detta yrkande har framlagts i motion 1978/79: 2020. Det syns knappast råda någon oenighet om att en allt större del av den svenska industriproduktionen måste inriktas mot mycket kvalificerade produkter med stort teknikinnehåll. 4 1978/79. 1978/79: 2427 krav på starkt ökade resurser bl. a. för forsknings- och utvecklingsverksamhet och för internationell marknadsföring. Vi har tidigare i denna motion föreslagit utökade och mera samordnade insatser för att man bättre skall kunna ta till vara vårt lands möjligheter till en internationellt konkurrenskraftig produktion inom olika avancerade produktområden. Dessa behov av en långsiktig förskjutning av vår industriproduktion mot mera teknologiintensiva områden har framhållits i flera olika studier . har vi fått uppleva en internationell lågkonjunktur, som till sitt djup och sin längd varit unik för efterkrigstiden. Särskilt några av våra basindustrier främst skogsindustrin samt stål- och gruvindustrierna har drabbats mycket hårt. Förlusterna har varit synnerligen stora och flera företag har kommit i stora ekonomiska svårigheter. Sysselsättningen har skurits ner. Dessa båda förhållanden har lett vissa bedömare till slutsatsen att stora delar av den råvarubaserade industrin har spelat ut sin roll i den svenska ekonomin. Socialdemokratin har aldrig accepterat denna pessimism. Den på inhemska råvaror baserade industrin sysselsätter ett mycket stort antal människor i vårt land. Produktionen är så gott som genomgående lokaliserad till orter och regioner där företagen i fråga är den helt dominerande arbetsgivaren. Dessa industrier har därför en avgörande betydelse för den regionala balansen i vårt land. Det kan här räcka med att peka på gruvornas betydelse för malmfälten, stålverkens betydelse för Bergslagen och skogsindustrins betydelse för många orter utmed . Som exempel på den råvarubaserade industrins betydelse kan nämnas att gruvindustrin, stål- och metallverken, skogsindustrin samt jordoch stenindustrin svarar för drygt en fjärdedel av industrisysselsättningen i vårt land. Dessa basindustrier har också utomordentligt stor betydelse för vår utrikeshandel. svarade de nämnda branscherna för av den svenska industrins exportvärde. Enligt vår mening måste basindustrierna även spela en betydelsefull roll i den svenska industriutvecklingen. Vi vill kraftigt understryka att detta inte innebär att vi skall avstå från massiva satsningar på nya produkter och marknader i enlighet med vad vi redovisat tidigare. Detta motsatsförhållande mellan våra traditionella basindustrier och de nya högteknologiska industrierna är i själva verket obefintligt. Inom stora delar av basindustrin finns en betydande utvecklingspotential. Vi har för den samlade sysselsättningen, för den regionala balansen och för vår handelsbalans inte råd att avstå från att utnyttja dessa utvecklingsmöjligheter. I dessa våra slutsatser och krav är vi helt eniga med den fackliga rörelsen. Att vidareutveckla dessa våra traditionella industrigrenar kommer att 1978/79: 2427 kräva stora resurser. Vi behöver modernisera och effektivisera själva produktionsapparaten. Vi måste öka resurserna för forskning och utveckling inte minst för att öka förädlingsgraden i produktionen. Vi måste öka våra marknadsföringsinsatser såväl produktmässigt som geografiskt. Men vi måste också öka våra insatser i råvaruledet. På vissa områden måste vi få en mycket bättre kännedom om vårt lands faktiska resurser, såväl rent fysiskt som i ekonomiska termer. Vi måste vidareutveckla vår teknik för att tillvarata resurserna. Här måste bl. a. de tekniskt/ekonomiska önskemålen seriöst vägas mot kraven på ett miljövänligt utnyttjande av naturen. Vi vill från vår sida understryka de positiva effekter för den utrustningstillverkande industrins utvecklingsmöjligheter som dessa satsningar också innebär. Från socialdemokratisk sida har vi krävt aktiva och samordnade åtgärder inom dessa områden. Senast innevarande år lade vi fram vårt förslag till program för skogsnäringen. Vi föreslår där bl. a. åtgärder för att trygga industrins försörjning med skogsråvara och vi kräver att regeringen framlägger en samlad plan för skogsindustrins utveckling. Särskilt framhålls i detta sammanhang att möjligheterna till en ökad vidareförädling måste tillvaratas. framlade vi också förslag rörande stålindustrin. Även här är behovet av en ökad samordning synnerligen stort och vi har lämnat förslag till hur en sådan kan ske. Vi har vidare ställt oss bakom den samlade utvecklingsplanen för och vi har förklarat att vi är beredda att anslå de finansiella resurser som är nödvändiga för också de mindre handelsstålverkens rationella struktur och utveckling. Vad avser gruvindustrin har vi lagt konkreta förslag för att ge förutsättningar att vända de senaste årens negativa utveckling genom en ökad konkurrenskraft och därigenom också öka tryggheten i sysselsättningen vid malmfälten. Våra förslag rörande ingår som en del i vårt samlade förslag till åtgärder för den svenska gruvindustrin. Detta principprogram, som vi först lade fram , har legat till grund för bl. a. vårt gruvpolitiska förslag till . Vi pekade där på behovet av insatser för att tillvarata också andra resurser såsom alunskiffrar, industrimineral och legeringsmetaller. Vi framhöll att ett sådant utvecklingsprogram måste omfatta bl. a. ett utredningsled med fördjupade internationella studier av bl. a. tillgångar, marknader, kapacitetsutveckling och priser. Härtill måste också komma ett led med särskilda prospekteringsundersökningar, bearbetning av befintlig data från prospekteringar etc. Ett mycket viktigt led i ett utvecklingsprogram av detta slag måste också utgöras av ett tekniskt arbete för processutveckling. Ett sådant arbete kan vara resurskrävande men är nödvändigt för en bedömning av kostnaderna för en 1978/79: 2427 framtida utvinning, för konsekvenserna för naturmiljön av en framtida utvinning och för frågan om hur restprodukterna skall behandlas. Den tekniska kompetens som kommer fram i detta sammanhang bör emellertid inte enbart vara till nytta för mineralutvinningen utan bör också kunna utnyttjas i ett vidare industripolitiskt sammanhang. Erfarenheterna bör vara av stort värde för den svenska verkstadsindustrin och härigenom få stor betydelse även i fråga om exporten. Detta utvecklingsarbete bör till en del kunna betalas av samhället, om det utförs i samarbete med gruvföretagen. Då detta förslag inte föranlett åtgärder från regeringens sida har socialdemokraterna och de berörda fackförbunden beslutat att gemensamt utarbeta ett konkret handlingsprogram för den mellansvenska gruvindustrin. Här är som bekant problemen akuta. Enligt vår och de fackliga organisationernas mening bör inga nya nedläggningar inom gruvdriften beslutas med mindre än att möjligheterna till en fortsatt drift fått prövas inom ramen för detta program. Gruvor för vilka nedläggningsbeslut redan fattats bör hållas i beredskap och följaktligen inte vattenfyllas förrän en samlad prövning av den framtida mellansvenska gruvdriften kunnat göras. De mindre och medelstora företagen Inemot en tredjedel av alla förvärvsarbetande i arbetar i företag med färre än 50 anställda. Inom industrin svarar sådana mindre företag för ungefär en femtedel av sysselsättningen. Om vi skall klara sysselsättningen i vårt land måste vi ägna stor uppmärksamhet åt de mindre och medelstora företagen. Deras speciella problem måste mötas med särskilda åtgärder. Deras speciella möjligheter att bidra till dynamiken i svenskt näringsliv måste tas till vara. De mindre och medelstora företagen är självklart, på samma sätt som näringslivet i övrigt, beroende av att det förs en stabil ekonomisk politik i landet. De senaste årens borgerliga politik i , med en nedskärning av hushållens konsumtionsmöjligheter och en dämpning av investeringarna bl. a. bostadsbyggandet har fört med sig allvarliga problem för många småföretag. Många mindre företag är också i egenskap av underleverantörer direkt beroende av situationen inom de stora företagen. Vi vill därför stryka under att de åtgärder vi tidigare föreslagit för näringslivets utveckling kommer att ha en avgörande betydelse för de mindre företagens möjligheter att erbjuda trygg sysselsättning. De mindre företagen arbetar emellertid under delvis annorlunda villkor än de större. De mindre företagen kan i allmänhet inte bygga upp egna resurser för speciella uppgifter som produktutveckling, marknadsföring, utbildning etc. De är därför beroende av att samhället kan ge service på sådana områden. 1978/79: 2427 De mindre företagen har också i regel betydligt svårare än de stora att få tillgång till privat kapital för sin utveckling. De är därmed beroende av att det till deras förfogande ställs kapital som bildats genom kollektivt sparande. Därför måste samhället sätta in åtgärder som är direkt avpassade för småföretagens speciella förutsättningar. Under den socialdemokratiska regeringsperioden byggdes steg för steg upp olika medel för att stödja de mindre och medelstora företagen. inrättades för att underlätta småföretagens kapitalförsörjning. För att finansiera investeringar i sysselsättningssvaga regioner och i utsatta branscher skapades särskilda låne- och bidragsmöjligheter. Resurser för service och rådgivning till de mindre företagen byggdes upp. ATP-reformen lade grunden till ett kraftigt ökat kollektivt sparande som i stor utsträckning också kom småföretagen till godo genom de särskilda kreditinstituten. AB Industrikredit och AB Företagskredit lånade ut sammanlagt 1 600 milj. kr. till mindre eller medelstora företag till pengar som instituten i sin tur lånat av AP-fonderna. Summan av utestående och beviljade lån från Industrikredit och Företagskredit var 7 700 milj. kr. Huvuddelen av lånen har getts till företag med färre än 50 anställda, och en mycket stor del av återstoden till företag med 50 200 anställda. Socialdemokratin vill nu gå vidare med arbetet för att bibehålla och utveckla livskraften i de mindre företagen och därmed skapa trygghet för deras anställda. Huvudlinjen i våra förslag är inriktningen på en förstärkning av samhällets resurser för att i samarbete med företagsledning och anställda möta praktiska problem och ta till vara utvecklingsmöjligheter. Behovet av att industrins produkter fortlöpande anpassas till nya krav blir allt tydligare. Företag som inte klarar den anpassningen slås ut och anställda förlorar sitt arbete. Det är därför ett gemensamt intresse för företagsledning och anställda att det inom företaget ständigt bedrivs ett arbete för att förbättra de produkter som redan tillverkas och att finna nya som kan ersätta de som är konkurrenskraftiga. Flera av de förslag, som återfinns i tidigare delar av denna motion, innebär reellt en väsentlig förstärkning av stödet till forsknings- och utvecklingsverksamhet inom de mindre och medelstora företagen. Det gäller bl. a. förslagen till stöd för uppfinnare och ökade resurser till STU. Vi menar emellertid att ytterligare förstärkningar bör göras. De små företagen har ofta otillräckliga resurser för produktutveckling. saknas medvetandet om att en förnyelse av produktsorti 1978/79: 2427 mentet är nödvändig. De regionala utvecklingsfonderna har mycket små resurser för att i form av en uppsökande verksamhet initiera och stödja produktutvecklingen inom de mindre företagen. En personell förstärkning vid fonderna är nödvändig. Även med en kraftig förstärkning av de regionala utvecklingsfondernas personal inom området produktutveckling, kan och bör fondernas insatser i varje enskilt företag bli ganska begränsade. Detta eftersom de regionala utvecklingsfonderna skall vara ett instrument för samhällets service och aktiva näringspolitik gentemot länets företagssektor som helhet. Fondernas uppmärksamhet kan inte i alltför stor utsträckning koncentreras till ett fåtal företag. Ofta måste fondens service innebära att man hjälper ett företag att finna en konsult, som kan ta sig an företagets problem. I andra fall blir det fråga om att förmedla kontakter med olika samhällsorgan. Vad beträffar stöd vid produktutveckling, kan det bli fråga om att förmedla en kontakt med STU, som kan erbjuda finansiellt stöd till utvecklingsprojekt. Vi menar att det finns anledning att ge de regionala utvecklingsfonderna ett instrument för ett mer aktivt deltagande i hela utvecklingsprocessen från idé till färdig produkt. För en sådan verksamhet skulle krävas ett organ med uppgifterna att söka och utvärdera produktidéer söka företag som kan ta hand om produktidén och föra den fram till produktion i full skala tillsammans med företaget förstärka detta på de punkter där resurserna är otillräckliga bidra till finansieringen av utvecklingsprojektet. Utvecklingsorganen skall ha möjligheter att sätta in betydande resurser personella och finansiella i enskilda projekt. De bör kunna gå in med ägarkapital i de företag som utvecklar produktidéer. Uppenbarligen är det däremot inte lämpligt att helt inordna utvecklingsorganen i de regionala utvecklingsfonderna. Vi föreslår att för att stimulera produktutvecklingsverksamheten i de mindre och medelstora företagen utvecklingsbolag bildas med de uppgifter som här angivits. En försöksverksamhet i några län bör startas med syftet att dels pröva former för arbete med sådana utvecklingsbolag, dels åstadkomma en samordning av verksamheten inom de olika slag av investment- och utvecklingsbolag, som byggts upp . Marknadsföringen är ett annat område där de mindre och medelstora företagen har stort behov av samhällets stöd. Även här är det de regionala utvecklingsfondernas uppgift att genom en uppsökande verksamhet klarlägga om företagen tar till vara de avsättningsmöjligheter 1978/79: 2427 som finns och att intressera företagsledningar och anställda för en ökad satsning på marknadsföring i de fall en sådan bedöms kunna bli framgångsrik. De regionala utvecklingsfonderna har till uppgift att erbjuda företagen viss service i marknadsföringsfrågor och också anvisa vilka andra former av samhällsstöd som finns att tillgå. Man vet erfarenhetsmässigt att ganska måttliga stödinsatser kan vara tillräckliga för att åstadkomma avsevärda exportframgångar för småföretag. Det finns många exempel på att bristande tillgång till personal med kunskaper i främmande språk eller erfarenhet från exportaffärer hindrat marknadsföring på utlandsmarknaderna av produkter som i sig varit väl lämpade för export. har de regionala utvecklingsfonderna inte tillräckligt med personal för att dels genom en uppsökande verksamhet analysera företags möjligheter att genom förbättrad marknadsföring få ökad avsättning för sin produktion, dels stimulera och stödja företagen vid marknadsföringsaktiviteter. Utvecklingsfondernas personalresurser på detta område bör förstärkas. Vi vill här också peka på att de statliga handelshusen, som vi i denna motion föreslagit, skall ses som ett stöd till marknadsföringen inte minst i de mindre och medelstora företagen. Många av de mindre och medelstora företagen fungerar som underleverantörer till storföretag. Rollen som underleverantör för ofta med sig problem. koncentreras företagens försäljning till alltför få köpare och underleverantören råkar i en beroendeställning gentemot enskilda köpare. Ett bortfall av order från en enda kund kan i en sådan situation innebära katastrof för underleverantörsföretaget. a. därför kan viktiga köpare pressa underleverantören att acceptera orimligt hårda avtalsvillkor. En undersökning från visar att kundfordringarna i de allra flesta underleverantörsföretag uppgår till betydligt högre belopp än leverantörsskulderna. Underleverantörerna tvingas alltså i praktiken att låna ut pengar till sina kunder ofta storföretag. Vi menar att det är nödvändigt att se över möjligheterna att förbättra underleverantörernas situation. Det gäller då för det första att stärka deras ställning gentemot dominerande köparföretag för att om möjligt uppnå rimligare avtal både när det gäller ekonomiska villkor och långsiktigheten i leveransavtalen. I det sammanhanget bör man undersöka om det är möjligt att införa särskilda regler för företag som genom sina beställningar engagerar stora delar av underleverantörsföretags kapacitet. Reglerna skulle exempelvis kunna innebära en skyldighet att varsla underleverantörsföretag i samband med att köparföretaget vid produktionsförändringar 1978/79: 2427 har s. k. primär förhandlingsskyldighet enligt MBL gentemot de egna anställda. Det gäller för det andra att finna nya vägar för att stimulera underleverantörsföretagen att bredda kundkretsen och därmed minska sitt beroende av ett enda eller ett fåtal företag. Det gäller för det tredje de problem som hänger samman med finansieringen av de krediter som underleverantörerna ibland tvingas ge sina kunder i form av dröjsmål med betalningen. I det sammanhanget bör man undersöka förutsättningarna för att i anslutning till utvecklingsfonderna bygga upp en särskild factoringorganisation. Factoring innebär att ett särskilt företag eller institut övertar det levererande företagets fakturor och sedan handhar inkasseringen av utestående fordringar. Detta innebär att de företag som anlitar factoring behöver ett väsentligt mindre rörelsekapital eftersom de i stor utsträckning kan undvika utestående kundfordringar. Factoringverksamheten har vuxit utomordentligt kraftigt i . Verksamheten bedrivs i allt väsentligt av s. k. factoringbolag vilka i allmänhet ägs utav de stora affärsbankerna. Verksamheten har visat sig utomordentligt lönsam. Avkastningen på eget kapital ligger i allmänhet väsentligt före skatt. Verksamheten har heller inte reglerats av de myndigheter som har ansvar för penningpolitik och bankväsende. Med hänsyn till denna verksamhets stora betydelse för de mindre och medelstora företagens utveckling och med hänsyn till den allt ökande roll som de regionala utvecklingsfonderna spelar i detta sammanhang bör enligt vår uppfattning ett konkret försök göras med att engagera ett antal utvecklingsfonder i factoringverksamhet. Detta bör lämpligen ske genom att statens industriverk får i uppdrag att överlägga med några regionala utvecklingsfonder som visat intresse för frågan för att utarbeta ett konkret förslag om ett factoringbolag. När ett sådant förslag föreligger bör regeringen förelägga förslag om dess finansiering. Mycket talar för att man inledningsvis kan hålla sig på en förhållandevis begränsad nivå där storleken på kapitaltillskottet för aktiekapital och reservfond sannolikt kan hållas i storleksordningen 5 milj. kr. Härutöver torde det dock vara nödvändigt att staten utställer en särskild garanti för att möjliggöra upplåning på kreditmarknaden. 9.4 De regionala utvecklingsfondernas service Vi har pekat på tre viktiga områden där ett förstärkt statligt stöd till de mindre och medelstora företagen kan ge både en ökad trygghet för de anställda och en stimulans till utveckling av svensk industri. Det gäller områdena produktutveckling, marknadsföring och underleverantörsåtgärder. De regionala utvecklingsfondernas roll som ett samhällets instrument 1978/79: 2427 för näringspolitiska initiativ på länsnivån bör kraftigt understrykas. För att kunna spela den rollen måste fonderna för det första i ökad utsträckning basera sin verksamhet på någon form av näringspolitiskt program. Vi menar att de regionala utvecklingsfonderna bör lämna sitt bidrag i samband med att sådana program utarbetas inom ramen för länsplaneringen. För det andra måste de regionala utvecklingsfonderna alltmer ägna sig åt en, resursmässigt krävande, uppsökande verksamhet. För att göra en sådan uppsökande verksamhet effektiv kan det i vissa län, kanske speciellt sådana som är stora till ytan, vara motiverat att fonderna arbetar med lokalkontor. Över huvud taget bör man enligt vår mening eftersträva att de regionala utvecklingsfonderna väljer sina arbetsmetoder med hänsyn till de särskilda förhållanden som råder i det enskilda länet. Initiativ från fonderna och egna lösningar på skilda problem är önskvärda. Exempel på sådana initiativ kan hämtas från de särskilda aktionsprogram, som vuxit fram i en del län. Ett annat exempel är förslagen till regionala exportaktiviteter i form av enkla handelshus". En särskild förstärkning av de regionala utvecklingsfondernas resurser för i första hand personella insatser på olika områden, med speciell tonvikt på produktutveckling och marknadsföring, bör alltså enligt vår mening ske. Den bör ha formen av bidrag till projekt eller försöksverksamheter i de olika former som nämnts. Härigenom stimuleras en utveckling av nya verksamhetsformer i de olika fonderna. bör svara för att medlen kanaliseras till de skilda regionala utvecklingsfonderna. Vi föreslår att för /80 för dessa ändamål, inbegripet en försöksverksamhet med sådana till de regionala utvecklingsfonderna knutna utvecklingsbolag, som tidigare föreslagits, 50 milj. kr. ställs till statens industriverks förfogande. Det bör förutsättas att även landstingen i egenskap av huvudmän för de regionala utvecklingsfonderna tar ansvar för en resursförstärkning till fondernas verksamhet. Det fackliga inflytandet över de regionala utvecklingsfondernas verksamhet ser vi som en central fråga. Vi menar att en representation för de anställdas och näringslivets organisationer i stiftelsernas styrelser skall återinföras.