mot · G2021108 · 1979-01-25 00:00:00 — En ökad stramhet borde åstadkommas, menade man, genom ytterligare arbetsgivaravgiftshöjningar och diverse andra skattehöjningar. När så den borgerliga trepartiregeringen genomförde den 1978/79: 1108 6-procentiga valutajusteringen samt redovisade sitt stabiliseringsprogram, hade socialdemokraterna ändrat sig i fråga om behovet av åtstramning. Den arbetsgivarhöjning de föreslagit borde anstå till 1978, menade man . Man kritiserade devalveringen och uttalade sig än mer fördömande efter den senaste devalveringen . I den ekonomisk-politiska motion, som socialdemokraterna väckte med anledning av regeringens proposition om inriktningen av den ekonomiska politiken, återkom de till kritiken av den ekonomiska politiken för otillräcklig stramhet. Socialdemokraterna sade nej till sänkningen av arbetsgivaravgiften fr. o. m. I motionen hette det bl. För att man skall uppnå det avsedda syftet med en devalvering krävs att den åtföljs av en allmänt restriktiv inriktning av den ekonomiska politiken. Den borgerliga regeringen har gjort tvärtom. Efter det att devalveringen offentliggjorts har regeringen på olika sätt annonserat åtgärder som sammantaget innebär en försvagning av den statliga finanspolitiken med åtminstone . I sin ekonomisk-politiska motion kritiserade socialdemokraterna på en gång den ekonomiska politiken för otillräcklig stramhet och för alltför stor återhållsamhet. Den ekonomiska politiken borde läggas om och inriktas på att så snabbt som möjligt återföra vår ekonomi till ett läge med fullt kapacitetsutnyttjande, hette det bl. Kravet på en mer expansiv politik återkom i samband med reviderade finansplan samt . Socialdemokraterna motsatte sig emellertid den stimulans av ekonomin, som borttagandet av den allmänna arbetsgivaravgiften fr. o. m. innebar. fick vi plötsligt från ledande socialdemokratiskt håll höra att de aldrig hade varit emot nedskrivningen av den svenska kronan. väckte socialdemokraterna en motion om åtgärder inom den ekonomiska politiken i syfte att förbättra sysselsättningen. Där hävdade de att den faktiska ekonomiska utvecklingen på väsentliga punkter kommit att avvika från den bedömning som gjorts reviderade finansplan och till vilken finansutskottets borgerliga majoritet i allt väsentligt anslutit sig. Läget på arbetsmarknaden hade kraftigt försvagats, menade man. Den svaga men trots allt positiva förändringen av den samlade produktionen som kunnat registreras skulle inte ha hållit sig . Uppgången i industrins orderingång skulle ha brutits och på nytt börjat försvagas. Ifrågavarande motion torde representera något av rekord i ekonomisk-politisk felbedömning. I den mån den ekonomiska utvecklingen blivit en annan än vad som angavs reviderade finansplan, 1978/79: 1108 har detta väsentligen varit till det bättre. BNP-tillväxten tycks ha blivit mot 0,8 enligt den reviderade finansplanen; exportökningen mot förutsedda 5,6; uppgången i bostadsinvesteringarna mot 14,8. Det är i den socialdemokratiska kritiken svårt att finna någon annan röd tråd än en systematisk strävan att spela på den oro och det missnöje, som den ekonomiska situationen och därav föranledda ekonomisk politiska åtgärder kan ha skapat. 1977 sköt socialdemokraterna in sig på underskottet i bytesbalansen och den utländska upplåningen. När sedan åtgärder vidtogs för att komma till rätta med dessa underskott kritiserades åtgärderna och deras konsekvenser för prisutvecklingen. När inflationstakten markant dämpats har man övergått till att skjuta mot arbetsmarknadsläget. Den genomgång av växlande socialdemokratiska ståndpunkter, som vi här gjort, visar att socialdemokraterna konsekvent har motsatt sig i stort sett allt som vidtagits i syfte att återställa balansen i den svenska ekonomin. De har bedrivit en renodlad missnöjespolitik. De har inte varit beredda att påtaga sig någon del av ansvaret för att reda upp de problem, som den tidigare socialdemokratiska regeringen aktivt medverkat till att skapa. Detta är beklagligt och beklämmande. Utvecklingen Tabell 6 återger den i årets finansplan redovisade försörjningsbalansen . Vi kan i stort sett instämma i den bedömning av de eko 1977, ändring, priser -6,6 -2,7 -15,9 -18,0 Statliga myndigheter och affärsverk -2,5 (-1,4)' (1,8)' -1,1 ' Förändring i procent av föregående års bruttonationalprodukt. Tabell 6: Preliminär försörjningsbalans enligt finansplan. 1978/79: 1108 nomiska utsikterna, som där redovisas. En förhållandevis snabb BNPtillväxt är sannolik, innefattande bl. a. en betydande uppgång i industriproduktionen enligt bedömningen i den preliminära nationalbudgeten med . Exporten kan förutses komma att fortsätta att öka i sådan takt att svensk exportindustri återvinner ytterligare marknadsandelar. En viss ytterligare förbättring av handelsbalansen kan komma till stånd. Den privata konsumtionen kommer att öka efter tillbakagången . Därmed skulle den privata konsumtionen öka med sammanlagt . Investeringsaktiviteten kommer också att öka inkluderande en uppgång i industriinvesteringarna. Den ökning av bostadsinvesteringarna som påbörjades kan förväntas fortsätta om än i något långsammare takt. Det innebär en vändning i den tidigare trenden , då bostadsinvesteringarna bortsett från en smärre ökning minskat år . Även lagerinvesteringama kan förväntas komma att ge ett positivt bidrag till efterfrågeutvecklingen. På några punkter är emellertid enligt vår bedömning utvecklingen förenad med betydande risker. Den BNP-ökning på , som förutses, är jämfört med utvecklingen i övrigt stor. Den har inte överträffats och den är sålunda större än under t. ex. 1970, då efterfrågedämpande åtgärder ansågs nödvändiga bl. a. det s. k. idiotstoppet på kreditmarknaden. Det kan ifrågasättas om den svenska ekonomin klarar en sådan tillväxttakt utan störningar. Risken för uppkomsten av flaskhalsar i ekonomin med därav följande press uppåt på prisnivån är inte obetydlig. Till följd av de senaste årens vikande industriproduktion finns det en betydande överkapacitet inom svenskt näringsliv. I den mån denna kan tas till vara ligger häri en stor tillväxtpotential. Frågan är emellertid i -12,8 -10,8 -18,2 -17,0 210, 220, 290 Övriga gruvor och mineralbrott -17,6 Petroleumraffinaderier m. m. -14,0 38 ./.3841 -11,7 -15,0 -15,0 Tabell 1: Industriproduktionens utveckling 197679. Källa: SCB och . vilken utsträckning den ökade efterfrågan kommer att inriktas mot företag och branscher, där det verkligen finns överkapacitet. Alldeles klart är, såsom också framgår av tabell 7, att den största efterfrågeökningen inte kommer att riktas mot de branscher, som haft den största produktionsnedgången 19761978. En förutsättning för att den förutsatta ekonomiska tillväxten skall utan uppkomst av flaskhalsar i produktionen torde vara en betydligt ökad rörlighet på arbetsmarknaden mellan företag och branscher. Arbetskraften måste förmås flytta från företag med överkapacitet till företag med brist på arbetskraft. I första hand är det därvid en ökad inomregional rörlighet, som måste eftersträvas. I viss mån kan emellertid också en ökad interregional rörlighet komma att erfordras. I finansplanen uttalas förhoppningen, att en ökad rörlighet på arbetsmarknaden inom regionerna bör kunna främjas bl. a. genom förstärkta arbetsförmedlingsinsatser. Vi befarar att detta inte kommer att visa sig tillräckligt. Det finns anledning att påminna om, att regeringen accepterat åtgärder sorn verkar i rakt motsatt riktning. Det gäller t. ex. sysselsättningsgarantin för de varvsanställda. Vi har från moderat håll tidigare berört dessa frågor, bl. a. i vår motion 1978/79: 88 om inriktningen av den ekonomiska politiken m. m. Vi underströk där nödvändigheten av att de arbetsmarknadspolitiska insatserna inte tillåts leda till en låsning av arbetskraften: Det är desto viktigare i en situation då en ökning av efterfrågan på arbetskraft redan nu gör sig gällande och kan komma att ytterligare öka inom en överskådlig framtid. De arbetsmarknadspolitiska insatserna måste underlätta en rörlighet mellan företag och branscher. I annat fall är risken stor för att en uppgång i den svenska konjunkturen snabbt leder till uppkomsten av flaskhalsproblem med ty följande inflationsrisker. finns det, trots en efter svenska förhållanden relativt hög arbetslöshet, en rad företag som inte kan erhålla den arbetskraft som efterfrågas. På många håll har det visat sig att den nödvändiga flexibiliteten på arbetsmarknaden kommit att hämmas genom det sätt på vilket olika arbetsmarknadspolitiska stödinsatser kommit att tilllämpas och trygghetslagstiftningen att tolkas. För att åstadkomma en ändamålsenlig användning av vårt lands resurser och för att ta till vara den konjunkturförbättring som är på väg till fördel för hela det svenska folkhushållet bör enligt vår mening regeringen låta föranstalta att en översyn av gällande regler och deras tillämpning i ifrågavarande hänseende kommer till stånd. Redan nu pågår en utredning av den s. k. Åmanlagen. Säkerligen behövs också bättre information om vad denna lag kräver. De farhågor som på företagarhåll framförs är säkerligen överdrivna, men de utgör likväl en realitet och inte sällan en hämmande faktor vid nyanställning av arbetskraft. Också det mycket stora budgetunderskottet det beräknade utfallet för innevarande budgetår anges i budgetförslaget till 44,7 miljarder kro 1978/79: 1108 nor för innevarande budgetår och till 45,0 miljarder för /80 inger oro vad gäller möjligheterna att begränsa prisstegringarna till de 5 å , som anges i finansplanen. Vi återkommer nedan till frågan om budgetunderskottet. Ytterligare en punkt i försörjningsbalansen inger betänkligheter. Det gäller den kommunala konsumtionens ökning. träffades en överenskommelse mellan regeringen och om att så långt som möjligt begränsa de kommunala utdebiteringshöjningarna . Inte desto mindre kom kommunalskattehöjningen i genomsnitt att uppgå till /skr, vilket är den största höjningen . träffades en ny överenskommelse. enades parterna härvid om en specificerad riktpunkt för den kommunala konsumtionens volymökning. Denna borde vara 1979 och 1980. Den prognos, som redovisas i finansplanen avseende den kommunala konsumtionsökningen, innebär emellertid att denna skulle komma att uppgå till . Mot den angivna bakgrunden uttalar budgetministern förhoppningen att kommuner och landsting kommer att vara ytterligt återhållsamma med nya utgiftsåtaganden för att inte avvika från de överenskomna riktlinjerna för volymutvecklingen. Det kommunala budgetarbetet bör givetvis också ges en sådan inriktning att överenskommelsen följs, heter det vidare. Enligt vår bedömning är en kraftigare reaktion från statsmakternas sida motiverad. En omprövning av gjorda transfereringsåtaganden gentemot kommunerna bör komma till stånd. Förra årets överenskommelse med kommunerna avsåg transfereringarna . Kommunerna har kalkylerat in dessa i sina budgetar. Några nedskärningar av de bidrag till kommunerna som utgår under innevarande år är mot den bakgrunden inte realistiska. Däremot bör enligt vår uppfattning redan nu ett beslut kunna fattas om begränsningar av inkomstöverföringarna till kommunerna . En rimlig avvägning vore därvid, att dessa skärs ner med ett belopp motsvarande av den kommunala konsumtionen eller med ca 450 milj. kr. Det bör ske genom en nedskärning av anslagen till kommunerna under D 4 i budgetdepartementets huvudtitel med detta belopp och avse den del därav, som skulle utgå . ekonomisk-politiska problem i ett längre perspektiv ekonomisk-politiska svårigheter är, såsom inledningsvis har framhållits, ej blott av konjunkturell utan också av långsiktig, strukturell natur. har haft en långsammare ekonomisk tillväxt än flertalet jämförbara länder. har BNP-tillväxten i sammanlagt uppgått till Motsvarande siffra för europeiska är och för Man kan med utgångspunkt från sådana siffror konstatera, att om det svenska folkhushållet hade kunnat upprätthålla samma tillväxttakt som genomsnittet i , så hade vi förfogat över ökade resurser motsvarande . I tabell 8 redovisas den ekonomiska tillväxten inom OECD-området 19611976. Av siffrorna framgår att till fram upprätthöll en tillväxttakt väl i paritet med genomsnittet för såväl totala sorn . Därefter har vi emellertid sackat efter. Det fanns anledning att varna för att var på väg att få problem av strukturell natur. Från moderat håll berörde vi detta bl. a. i våra motioner 1971: 562 och 1972: 296 om den ekonomiska politiken. Inte minst varnade vi för följderna av den nedgång i investeringsaktiviteten, som skett senare hälft, liksom otillräckliga satsningar på forsknings- och utvecklingsarbete. En förutsåg att skulle kunna komma att förlora sin ställning som rikaste land till . Det blev inte riktigt så men det kan vara värt att no -0,1 -1,3 -1,0 -1,0 -0,1 -0,6 -1,6 -3,5 Summa av dessa länder -0,1 -0,7 -2,1 -1,1 -3,6 -0,6 -7,7 -1,2 -4,3 -1,4 -2,0 Totalt exkl. de sju största -0,6 -1,4 -1,8 Tabell 8: BNP-tillväxten inom 19701976. Real BNP till marknadspris. tera att haft en tillväxt på (mot knappt 20). Vad som inträffade senare del var att började förlora sin från efterkrigstidens utomordentligt gynnade ställning. Vi hade vid krigsslutet en oförstörd produktionsapparat. Vi hade goda råvarutillgångar som efterfrågades i efterkrigstidens återuppbyggnadsarbete. Vi hade en skicklig arbetskraft och kunde vinna avsättning för i stort sett allt vi producerade. började emellertid vårt försprång hämtas in. En modern produktionsapparat hade vuxit fram i flera andra länder i och svensk industri mötte en hårdnande internationell konkurrens. a. teko-industrin var dessutom konkurrens från de nya industristaterna redan en realitet. För att behålla sin ställning hade under dessa år behövt göra utomordentliga satsningar på teknisk forskning och utvecklingsarbete samt på offensiva industriinvesteringar. Till väsentlig del kom emellertid dessa satsningar aldrig till stånd. Det var inte industriinvesteringarna och den tekniska forskningen som var den expansiva delen i den svenska ekonomin utan den offentliga sektorn. Bland de faktorer som verkade neddragande på investeringsaktiviteten och de tekniska utvecklingssatsningarna var en sjunkande soliditet och självfinansieringsförmåga, kopplad med sjunkande lönsamhet. Det har också skett en nedgång i nyföretagandet, som i det längre perspektivet framstår som oroande. Inte minst skatteutvecklingen torde ha medverkat härtill. I det skattepolitiska avsnittet i denna motion påvisas hur framför allt de höga marginalskatterna motverkat arbete, initiativ och företagande. För de mindre och medelstora företagen gäller särskilda skattesvårigheter. Man bör heller inte bortse från den skuld för denna utveckling, som det allmänna debattklimatet haft. har det funnits tendenser inte minst i massmedia att framställa vårt lands företagare som något slags andra klassens medborgare. De långsiktiga, strukturella problemen kom att röna mindre uppmärksamhet på grund av den speciella konjunktursituation, som då förelåg. Under den extrema internationella högkonjunkturen 19721973 hade den svenska exportindustrin inga svårigheter att vinna avsättning för sina produkter. Vi fick 1974 i stället en debatt om de s. k. övervinsterna. Därefter har emellertid strukturproblemen på nytt uppenbarat sig och flerdubbelt mer påtagligt. Som en direkt följd av de kraftiga oljeprishöjningarna minskade efterfrågan på tankertonnage drastiskt. Det kom i särskilt hög grad att drabba den svenska varvsindustrin, som specialiserat sig på just denna typ av produktion. Varvskrisen fick också direkta följdverkningar för den svenska stålindustrin, som hade varven som en viktig avnämare. Ett alltmer uppmärksammat problem är också konkurrensen från de nya industriländerna. hade som redan nämnts bl. a. teko-industrin drabbats därav. har sedan dessa stater kommit att uppträda som konkurrenter på allt fler marknader. En rad utvecklingsländer har byggt upp en egen produktionskapacitet på t. ex. stålindustrins område. Den svenska järnmalmsproduktionen har mött konkurrens från dagbrott i bl. a. , där brytningen kan ske till betydligt lägre kostnader än här. Exemplifieringen skulle kunna fortsätta. Konkurrensen från de nya industristaterna har gett upphov till protektionistiska tendenser i flera länder. Krav på protektionistiska insatser har också förekommit i den svenska debatten. Enligt vår uppfattning bör emellertid framväxten av dessa nya industristater inte ses som något enbart negativt, som vi bör skydda oss emot. Det är fråga om nya marknader som öppnar sig för våra produkter. har också dessa stater importerat betydligt större kvantiteter från de äldre industristaterna än de exporterat hit. De innebär emellertid ökade krav på flexibilitet, anpassningsförmåga och utvecklingskraft i svenskt näringsliv. I diagrammen 1 och 2 i det skattepolitiska avsnittet i denna motion påvisas den offentliga sektorns utomordentligt snabba expansion. Den offentliga sektorns utgifter i procent av BNP ökade från till procent. Enbart är det fråga om en ökning på från 47,3 till Ju större del av våra samlade resurser som går till den offentliga sektorn, desto mindre resurser blir kvar för utvecklingen inom andra områden. En viktig förutsättning för att vi skall klara våra långsiktiga strukturproblem är i det perspektivet att den offentliga sektorns expansion effektivt kan begränsas . Tabell 9 återger försörjningsbalansens utveckling 19651983 enligt långtidsutrednings redovisning. En av utgångspunkterna för utredningens arbete har varit, att jämvikten i den svenska bytesbalansen skall vara återställd . För att klara detta skulle fordras en årlig exportökning på under det att importen blott skulle få öka hälften så snabbt . De antaganden, som långtidsutredningen utgår ifrån är i flera hänseenden optimistiska. Det gäller exempelvis den internationella konjunkturutvecklingen. Kalkylerna framstår som optimistiska också vad gäller förutsättningarna att realisera en utveckling i enlighet med dessa, även om den internationella utvecklingen skulle följa gjorda antaganden. Den exportutveckling man räknar med skulle innebära att 1978/79: 1108 Tabell 9: Försörjningsbalansens utveckling 19651983. kr., Milj. kr., Årlig procentuell volymförändring priser priser 1965 1970 1974 1977 1977 1977 1970 1974 1977 1983 Total konsumtion (1+2) -1,7 -2,6 -5,3 -5,0 -0,1 -3,0 -0,4 -7,6 -1,5 -5,0 (1 300) (-2 300) (-6 700) (5 000) (3 + 4 + 5) (4 + 5 + 89) -9,6 Export av varor och tjänster -2,5 Import av varor och tjänster -0,1 Källa: långtidsutredning. fortsätter att återvinna marknadsandelar i den internationella handeln. Detta förutsätter i sin tur att våra exportpriser kommer att öka långsammare än genomsnittet för världshandelspriserna. Men för att denna långsammare prisutveckling skall vara möjlig fordras dels en förhållandevis god produktivitetsutveckling, dels att timlönerna inkl. arbetsgivaravgifter skall öka väsentligt långsammare än . Under det att timlönerna 19701977 ökade med , skulle ökningen behöva stanna vid . Härmed skulle konsumentprisernas ökning kunna stanna vid . Ökningen av den offentliga konsumtionen skulle, som framgår av tabell 9, stanna vid . Det motsvarar nära nog en halvering jämfört med 19741977. Den kommunala konsumtionens tillväxttakt skulle behöva bringas ned från till . Vad gäller den senare siffran bör noteras, att den faktiska ökningen i finansplanen skattas till och prognosen är . För att kalkylen inte skall spricka får den kommunala konsumtionen efter 1979 inte överstiga . En sådan utveckling torde för att kunna förverkligas fordra en målmedveten strävan att hålla tillbaka den kommunala konsumtionens utveckling. Det är givetvis i detta perspektiv som vårt förslag i det föregående om en nedskärning av inkomstöverföringarna från stat till kommuner skall ses. Trots den begränsning av den offentliga konsumtionens ökning, som 1978/79: 1108 långtidsutredningen räknar med, skulle utrymmet för ökad privat konsumtion vara utomordentligt begränsat. Det skulle stanna vid . Därav torde åtminstone tas i anspråk av gjorda utfästelser gentemot våra pensionärer. I realiteten betyder en konsumtionsökning på blott denna nivå, att betydande grupper av förvärvsarbetande inkomsttagare inte kommer att få någon standardökning alls. Större delen av löneökningarna skulle alltså tas i anspråk av skatter och av stigande priser. De skattehöjningar, som långtidsutredningens scenario förutsätter, behandlas i det skattepolitiska avsnittet. Det finns en uppenbar motsättning mellan å ena sidan de krav på ökade arbetsinsatser som långtidsutredningen räknar med som framgår av tabell 10 skall industriproduktionen öka och produktiviteten ; siffrorna ligger än högre vad gäller verkstadsindustrin och å andra sidan den utomordentligt begränsade utdelning i form av standardförbättring, som dessa arbetsinsatser skulle ge. Risken för att den förutsatta ökade rörligheten på arbetsmarknaden och den ökade produktiviteten inte kommer till stånd under dessa omständigheter är avsevärd. Det finns också skäl att befara, att det kommer att resas krav på reala löneförbättringar, som det med långtidsutredningens siffror inte finns utrymme för. Resultatet av en sådan utveckling skulle sannolikt bli att inflationstakten ökade. Det skulle i sin tur kunna leda till att den förutsatta kostnadsutvecklingen inte uppnås, att den erforderliga sänkningen av våra relativpriser inte åstadkommes och att till följd därav exportökningen blir mindre än vad som krävs för att balansen i våra utrikes affärer skall kunna återställas. Den strategiska faktorn i långtidsutredningens kalkyler är enligt vår bedömning den offentliga sektorns utveckling. Om inte den offentliga utgiftsexpansionen kan bringas ner åtminstone så långt, som långtidsutredninge förutsatt, är risken stor för att utvecklingen -2,6 -2,6 -5,0 -3,2 -0,9 -3,5 Tabell 10: Export, produktion, produktivitet och investeringar i industrin och verkstadsindustrin 19651983. Årlig procentuell förändring. Källa: långtidsutredning. kommer att bli betydligt mindre gynnsam än man där räknar med. Den ekonomiska obalansen skulle bestå. Den ekonomiska tillväxten skulle ligga kvar på en allt för låg nivå som inflationen skulle förbli alltför hög. Situationen på arbetsmarknaden skulle förbli ansträngd. Att vi lyckas nedbringa den offentliga sektorns tillväxttakt är en central förutsättning för att vårt lands långsiktiga problem skall kunna lösas. Från socialdemokratiskt håll har långtidsutredning kritiserats för de vinstökningar för näringslivet, som den sägs innebära. Företagssektorns driftsöverskott skulle öka . Detta är, hävdar man, oacceptabelt ur löntagarnas synvinkel. En sådan vinstökning inom företagen skulle vara möjlig endast om löntagarna fick del därav genom tillskapandet av kollektiva löntagarfonder. Socialdemokraterna har uppenbarligen ingenting lärt av de senaste årens utveckling. Vad som erfordras enligt långtidsutredningen är i själva verket ingenting annat än en återgång års osedvanligt låga vinstnivå till de mer normala vinstnivåer som vi hade under 1970talets första år. Detta framgår av tabell 11. Den antagna vinstnivån ligger, som framhålls av långtidsutredningen, betydligt under de nivåer, som uppnåddes under högvinståren och 1974. Den låga vinstnivån återspeglar den svenska ekonomins utomordentligt prekära läge detta år. Att en återgång till en mer normal lönsamhetssituation skulle erfordra tillskapandet av löntagarfonder är en slutsats som bygger på en felaktig analys av verkligheten. Tillkomsten av kollektiva löntagarfonder, som i realiteten skulle innebära en omvandling av vårt ekonomiska system i socialistisk och korporativistisk riktning, skulle tvärtom motverka den ekonomiska återhämtning, som måste vara den ekonomiska politikens mål. Den offentliga ut gift sexpansionen Vi har i det föregående starkt understrukit nödvändigheten av en begränsning av den offentliga utgiftsexpansionen. Det gäller givetvis den offentliga sektorns ianspråktagande av reala resurser för konsumtionsoch investeringsändamål.