mot · G2021259 · 1979-01-24 00:00:00 — avseende daghem, familjedaghem och fritidshem kan ske utan dröjsmål. bör därför begära att regeringen presenterar förslag till ett nytt utbyggnadsprogram. Inför ett kommande utbyggnadsprogram är det nödvändigt att kostnadsfördelningen mellan staten och kommunerna noga övervägs. Staten bidrar med av kommunens kostnad efter avdrag för föräldraavgift. För ett kommande utbyggnadsprogram bör staten bära en större andel av kommunernas kostnader. Genom en förstärkt skatteutjämning enligt de av förordade principerna får kommunerna likartade förutsättningar att klara av sina åtaganden. 1 riksdagsbeslut angavs ingen kvantitativ målsättning för utbyggnaden av platsantalet i familjedaghem, utan den skulle få ske efterde enskilda kommunernas bedömning. Detta har uppfattats som att familjedaghemmen är en av samhället med tveksamhet accepterad omsorgsform som endast skall tillgripas när inte kollektiv barnomsorg kan anordnas. En sådan uppfattning kan vi från sida inte godta. Familjedaghemmen utgör en god barnomsorgsform, som från vårdsynpunkt skall jämställas med daghem och kunna erbjudas när de efterfrågas. I glesbygder och på mindre orter, där det inte finns underlag för daghem, är familjedaghem ofta det enda möjliga sättet att få en god barnomsorg nära hemmet ifall långa resor skall kunna undvikas. I ett kommande utbyggnadsprogram bör därför en kvantitativ utbyggnad av familjedaghemsplatser inräknas som ett fullgott alternativ till daghem. Denna mening bör ge regeringen till känna. Inom den kommunala barnomsorgen har bedrivits en mängd olika försöksverksamheter där man provat olika former och metoder för att förbättra barntillsynen. Mycken erfarenhet har vunnits därigenom, varför det är angeläget att utvecklingsarbetet kan fortsätta. De kommunala dagbarnvårdarna är en grupp som behöver få ett förbättrat stöd. I en diskussionspromemoria från familjestödsutredningen om daghem för små barn har redovisats erfarenheter av samverkan mellan daghem och familjedaghem. Den försöksverksamhet man redovisar har byggts upp enligt flera modeller. En sådan är att knyta varje dagbarnvårdare till en daghemsavdelning. En annan är att ge daghemsföreståndaren den samlade pedagogiska och administrativa ledningen för barnomsorgen inom ett geografiskt avgränsat område. Några kommuner har också bedrivit öppen verksamhet, där betoningen legat på kontakterna mellan dagbarnvårdarna sinsemellan. En sådan öppen verksamhet kan också gälla alla som är hemma och vårdar små barn. För invandrarna och deras barn, som är en särskilt utsatt grupp, fyller denna verksamhet ett stort behov. För att ge hemarbetande föräldrar stöd och deras barn kontakt med andra barn och tillgång till pedagogiskt lekmaterial bör regeringen i ett kommande utbyggnadsprogram stimulera kommunerna att starta s. k. öppna förskolor. I flera kommuner har man provat ett s. k. trefamiljssystem som är en utveckling av familjedaghem. Systemet bygger på att kommunen anställer en dagbarnvårdare som vårdar flera familjers barn i något av barnens hem i stället för på en institution. Framfor allt har den omsorgsformen provats på studentorter, men den bör även kunna vara ett bra komplement till de traditionella familjedaghemmen och daghemmen. Vår allmänna inställning är att barnen mår väl av att kunna få sin omsorg ordnad nära bostaden. De slipper långa resor och kan få umgås med de kamrater som de även leker med på sin övriga fritid. Barnomsorg i närmiljön gör också att barnen kan få förankring i sin hembygd. För föräldrarna är det till fördel om barnomsorgen kan ordnas nära hemmiljön så att man slipper påfrestande resor mellan bostad, daghem och arbetsplats vilka kan ligga på långt avstånd från varandra. Skall barnomsorgen kunna ordnas i närmiljön, krävs att man bygger små och lokalt utspridda daghem, lägenhetsdaghem, och tar till vara möjligheterna att ordna familjedaghem när de efterfrågas. tillsattes en särskild arbetsgrupp, den s. k. normgruppen, inom för att göra en översyn av principerna för statsbidragsgivningen till barnomsorgen. Bakgrunden till beslutet var synpunkter som framförts bl. a. angående de krav som ställs av olika myndigheter på lokaler i daghem och fritidshem, problem att frigöra markresurser i befintliga bostadsområden och önskemålen om en översyn av vissa kvalitetsfrågor. För den fortsatta utbyggnaden av barnomsorgen är det viktigt att en tungrodd statlig detaljreglering kan undvikas. Kommunerna bör ges stor frihet att utforma daghemsutbyggnaden efter lokala bedömningar. De nuvarande erfarenheterna bör föranleda att en högre utnyttjandegrad möjliggörs, bl. a. genom en ändring av statsbidragsbestämmelserna. Vi förutsätter att senast i samband med ställningstagande till ett nytt utbyggnadsprogram får ta ställning till normgruppens förslag. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att begär förslag om införande av en beskattad vårdnadsersättning från att utgå från det att ersättningen från föräldraförsäkringen upphör och fram till dess att ett barn uppnår 18 månaders ålder, med ett belopp motsvarande garantinivån inom föräldraförsäkringen i enlighet med de övergångsbestämmelser och riktlinjer som angetts i motionen, 2. att uttalar att det långsiktiga målet för en vårdnadsersättning är att den skall byggas ut att gälla upp till dess att ett barn uppnår ålder, 3. att beslutar att garantinivån inom föräldraförsäkringen från skall höjas till ett belopp som för en tolvmånadersperiod motsvarar basbeloppet och att justeringar av nivån därefter skall ske automa tiskt vid ingången av på samma sätt som för högstbeloppet inom föräldraförsäkringen, 4. att begär att regeringen möjligt presenterar förslag för den fortsatta utbyggnaden av barnomsorgen i enlighet med motionens riktlinjer, 5. att hos regeringen begär att familjestödsutredningen får i uppdrag att förutsättningslöst utreda hur barnbidraget skall kunna utformas för att bättre stödja flerbarnsfamiljerna. () () () () () . () () () () () () . ÅSLING (c) ()