mot · G202361 · 1979-01-16 00:00:00 — av m. fl. om ökade yrkesmedicinska insatser Arbetslivet har alltid innehållit risker för de anställdas hälsa och liv. Mycket har gjorts från de anställda och deras fackliga organisationer, företagen och samhället för att ingripa mot och undanröja många risker. På områden som gäller utformning av lokaler, buller, belysning, ventilation och olika skyddsanordningar har ansträngningarna lett till goda resultat. Trots detta fortsätter antalet yrkessjukdomar att öka. Fram anmäldes 2 000 fall till prövning enligt lagen om yrkesskadeförsäkring. Därefter har en drastisk ökning skett till 9 1975 och drygt 16 1977. De vanligaste yrkessjukdomarna är yrkesbetingade bullerskador, lungsjukdomar, allergier, förgiftningar, strålningsskador och skador orsakade på mekanisk väg i arbetet. Den allvarligaste frågan är ändå de kemiska hälsoriskerna. upptäcks i 35 000 nya cancerfall, och 20 000 avlider i cancer. Hur många av dessa fall som orsakats av cancerframkallande ämnen i arbetsmiljön går inte att avgöra med nuvarande diagnostisering, registrering eller sambandsforskning. Vi vet dock att det i vår miljö finns ett par tusen cancerframkallande ämnen. Bara en bråkdel av dessa har uppmärksammats som cancerrisker. Ett allvarligt problem är här de bristfälliga resurser som finns för cancerregister. är eftersläpningen i redovisningen från registret , vilket är klart otillfredsställande. Eftersläpningen i redovisningen försvårar möjligheterna att kunna spåra sambandet mellan olika ämnen och arbetsmiljörisker, inte minst cancer. Ett viktigt hjälpmedel att visa på sambandet mellan allvarliga sjukdomar och arbetsmiljörisker är epidemiologin. Våra yrkesmedicinska kliniker har på ett övertygande sätt kunnat visa hur man genom forskning och undersökningar kan få fram sådana samband. föreslogs en utbyggnad av yrkesmedicinen på i första hand regionnivå. Förslaget redovisades för i statsverkspropositionen 1964.1 dag, senare, kan vi konstatera att bara , , och har yrkesmedicinska kliniker, varav den i startats. Yrkesmedicin saknas helt i såväl Uppsala- som Umeåregionerna. tillsatte den dåvarande socialdemokratiska regeringen en utredning om företagshälsovård och yrkesmedicin. Med hänvisning till det stora behovet av yrkesmedicinska resurser på såväl region- som länsnivå vill vi föreslå särskilda åtgärder för att få i gång en snabbare utbyggnad av yrkesmedicinen. Utbyggnad av regionkliniker och länsenheter Yrkesmedicinen har som sina huvuduppgifter att - utreda arbetsmiljöbetingad ohälsa, - kartlägga, eliminera och kontrollera kända arbetsmiljörisker, - informera och utbilda. Vid de yrkesmedicinska klinikerna på regionsjukhusen skall finnas resurser för forskning och utveckling, utarbetande av program och metoder för riskkontroller, laboratorieresurser samt möjligheter till datasökning och litteraturservice. För de regioner som saknar regionkliniker, främst och , krävs särskilda stimulans- och rekryteringsåtgärder för att få i gång verksamheten med utbildad personal senast . finns inte några yrkesmedicinska länsenheter. Intresse och planer för att inrätta länsenheter finns dock, bl. a. i , , , , , och . En yrkesmedicinsk länsenhet skall kunna - fungera som konsult till företagshälsovård och annan hälso- och sjukvård, arbetarskydd, yrkesinspektion och försäkringskassa i länet, - samla och bearbeta data, som kan påvisa samband mellan arbetsmiljö och hälsorisker, - bedriva aktivt behandlings- och diagnosarbete, där specialistkompetens och större tekniska resurser för mätning och analys krävs, - bedriva medicinsk och teknisk uppsökande verksamhet för mindre och geografiskt spridda företag, som saknar företagshälsovård, samt för särskilda riskgrupper, t. ex. målare, golvläggare, personal vid bilverkstäder m. - svara för fortbildning av skyddsombud, arbetsledare, personal inom företagshälsovården och sjukvården i länet. För den yrkesmedicinska och tekniska verksamheten krävs tillgång till registrerande instrument samt utrustning för analyser som företagshälsovården saknar. Ökad utbildning av yrkesmedicinare och yrkeshygieniker Det största hindret för utbyggnaden av yrkesmedicinen har varit bristen på utbildade yrkesmedicinare. finns drygt tio yrkesmedicinska specialister vid de yrkesmedicinska klinikerna. För en full utbyggnad av regionklinikerna behöver minst ett femtontal nya specialister utbildas och rekryteras. Utbyggnaden av länsenheter bör påbörjas med målet: full utbyggnad senast . Fullt utbyggda yrkesmedicinska enheter i de flesta län kräver ett tillskott på minst 25 specialister. 1* 1978/79. En kraftig ökning av utbildningen av yrkesmedicinare måste därför till. För att klara denna måste också nuvarande dispensregler för specialistbehörighet förlängas efter . Yrkeshygienikerna är en annan viktig personalgrupp. finns omkring 70 yrkeshygieniker i landet, varav bara 30 kan anses ha en fullgod utbildning. Fram bedöms behovet vara närmare 250 yrkeshygieniker. Någon reguljär yrkeshygienikerutbildning finns inte i . Embryon finns dock vid arbetarskyddstyrelsens arbetsmedicinska avdelning och vid . Åtgärder måste vidtas för att få till stånd en reguljär utbildning av yrkeshygieniker. Krav på särskilda stimulansåtgärder För att stimulera en snabb utbyggnad av yrkesmedicinen på såväl regionsom länsnivå krävs särskilda åtgärder och statliga insatser. Dessa kan ges formen av - särskilda statsbidrag till utbildning, utrustning etc. under ett utbyggnadsskede fram , - särskilda anslag från t. ex. arbetarskyddsfonden till försöksverksamhet/ projekt med yrkesmedicinsk verksamhet på länsnivå, - särskild tilldelning av specialisttjänster i yrkesmedicin till såväl regionkliniker som länsenheter för att ytterligare stimulera utbildning och rekrytering. Vid de årliga överläggningarna mellan regeringen och företrädare för bör den föreslagna utbyggnaden av yrkesmedicinen på såväl region- som länsnivå prioriteras vid sidan om utbyggnaden av barnomsorgen, äldrevården och långtidsvården. Med hänvisning till vad som anförts i motionen hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om behovet av förstärkta insatser för yrkesmedicinen på region- och länsnivå. () ()