mot · G202235 · 1979-01-12 00:00:00 — 1978/79 235-241 av och om omprövning efter varje nyval av frågan om regeringsbildare Statsminister utses enligt den nya regeringsformen genom att talman efter överläggningar med partiledare och vice talmän framlägger förslag för , vilket är godkänt därest ej en majoritet av ledamöterna röstar emot förslaget. Det nya sättet för utseende av statsminister får anses vara en markering ay ställning och att statsminister både reellt och formellt skall ha förtroende. Formell överläggning om ny statsminister inleds först sedan den sittande statsministern begärt att bli entledigad från sin befattning. Ett riksdagsval medföi inte att frågan om utseende av ny statsminister eller fortsatt godkännande av den sittande tas upp till prövning. Detta är en brist, bl. a. därför att den sittande statsministern utsetts av en riksdag som inte längre existerar. Jämför vi med andra förtroendeuppdrag finner vi att praktiskt taget alla uppdrag som tillsätts av riksdag, landsting eller kommunfullmäktige har ungefär samma mandattid som det organ som utsett dem. Landstingskommunala och kommunala nämnder och styrelser väljs exempelvis strax efter valet för en treårsperiod. På liknande sätt borde frågan om statsminister och därmed indirekt regeringens sammansättning omprövas av efter varje val. I vissa situationer blir denna prövning närmast formell, nämligen om både före och efter valet samma parti har egen majoritet i . Är valutgången klart utslagsgivande mot den sittande regeringen och ett oppositionsparti får egen majoritet i avgår självklart den sittande regeringen och den nya får därigenom tillfälle att utse ny statsminister. Men har vi i stället en minoritetsregering eller en majoritetsregering bestående av flera samverkande partier torde valutgången - även om inte något oppositionsparti får egen majoritet - ge anledning till noggrann prövning av frågan vilken regeringsbildare och regeringssammansättning som främst kan komma att åtnjuta den nya förtroende. Någon formell grund för en sådan omprövning finns nu inte därest ej statsministern inlämnar sin avskedsansökan. Den tidigare regeringen kan alltså sitta kvar och försöka behålla förtroende. Den nya kan i sådana fall först genom misstroendeförklaring eller genom att avslå viktiga regeringsförslag tvinga regeringen att avgå. Nackdelen med detta är dels att regeringsbildning med anledning av valutgången försenas, dels att det, sedan regeringsskifte tvingats fram, torde vara svårare att åstadkomma 1 1978/79. överenskommelser mellan partier som behöver samverka för att ett majoritetsunderlag skall skapas för den nya regeringen. Vi anser att regeringsformen bör ändras så att det efter varje riksdagsval sker en omprövning av frågan om regeringsbildare och att den nyvalda efter det att den samlats för tillfälle att utse statsminister efter förslag från talmannen liksom vid övriga regeringsskiften. Tidpunkter för regeringens formella avgång, och när talmannen skall överlägga med patiledare och vice talmän, liksom om det är den gamla talman som skall bereda ärendet eller om det skall anstå tills den nya utsett talman och vice talmän tar vi inte ställning till. Denna fråga behöver prövas. Sammanfattningsvis vill vi framhålla att en av anledningarna till vårt förslag är att de treåriga mandatperioderna är så korta att den nya sammansättning bör påverka regeringens sammansättning och förseningar undvikas. En annan viktig anledning är att den sittande statsministern fött sitt mandat av den tidigare och att den nyvalda och dess ledamöter bör ha en självklar rätt att besluta om regeringsbildare. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär utredning och förslag innebärande sådan ändring av regeringsformen att efter riksdagsval den nya alltid för pröva frågan om statsminister.