mot · G2022209 · 1979-03-15 00:00:00 — av m. fl. med anledning av propositionen 1978/79:105 med förslag till ändring i konkurslagen (1921:225), m. m. I regeringens proposition 1978/79:105 framläggs förslag som innebär ändrade regler för förvaltningen i konkurser m. m. Lagrådsremissen har beslutats av den dåvarande trepartiregeringen. Innehållet i förslaget har sålunda tillkommit efter överläggningar mellan företrädare för de tre borgerliga partierna. Vi kan i de väsentligare frågorna ansluta oss till förslagen i propositionen. Vi ställer oss dock frågande till de uttalanden som föredragande statsrådet gör i propositionen (s. 154) att bestämmelser angående konkursförfarandet skall utformas med beaktande även av andra intressen än de konkursrättsliga som t. ex. sysselsättningspolitiska. Det torde enligt vår mening nämligen uppstå betydande svårigheter att utforma en fungerande konkurslag, om man bortser från att den utgör en del i ett rent civilrättsligt regelkomplex. Straffrättsliga eller förvaltningsrättsliga följder av visst handlande i samband med konkurs bör därför i princip få sin reglering utanför konkurslagen och inte i denna. I några avseenden som närmast är av lagteknisk art vill vi ifrågasätta om inte andra lösningar bör väljas. I flera fall föreskrivs att konkursdomaren innan han vidtar viss åtgärd skall höra tillsynsmyndigheten. I några av dessa anser vi att denna föreskrift inte fyller någon egentlig funktion utan endast verkar fördröjande på det beslut som inte sällan bör ske skyndsamt. Detta gäller tillsättande av interimsförvaltare enligt 45 §, rådgivare och förlikningsman enligt 50 a § samt förvaltare i mindre konkurser enligt 185 a §. Däremot anser vi att det finns skäl att upprätthålla kravet på att tillsynsmyndigheten skall höras innan förvaltare enligt 46 § tillsätts. 54 § gäller förvaltarens rätt att påkalla handräckning. De föreslagna åtgärderna innebär långtgående ingrepp i gäldenärens integritet. Enligt förslaget skall kronofogdemyndighet äga rätt att utan någon som helst exekutionstitel verkställa begärda åtgärder. Då dessa åtgärder är mycket långtgående anser vi att beslutet om dem av rättssäkerhetsskäl bör fattas av konkursdomaren eller rätten. Vi vill också invända mot att i paragrafen upptagits särskilda bestämmelser om kronofogdemyndighetens rätt att använda tvång och våld mot person. Det finns emellertid knappast anledning att uppta särskilda regler härom i konkurslagen, då dessa inte bör skilja sig från dem som i övrigt gäller för möjligheten att använda tvång och våld vid kronofogdemyndighets tjänsteutövning. Enligt 55 § tredje stycket har förvaltaren skyldighet att anmäla gäldenären för gäldenärsbrott när misstanke därom föreligger. I motiven till paragrafen uttalar föredraganden att om förvaltaren misstänker annat förmögenhetsbrott bör han naturligtvis anmäla detta. Ett sådant i motiv gjort uttalande kan uppfattas som att det föreligger en verklig skyldighet för förvaltaren att anmäla sådana brott. Vi har inte något emot att en sådan skyldighet åläggs förvaltaren men anser att den bör komma till uttryck i lagtexten. Vi förordar därför att paragrafens tredje stycke utformas så att underrättelse till allmän åklagare skall ske vid såväl misstanke om gäldenärsbrott som annat förmögenhetsbrott. 208 § upptar vissa jävsfrågor beträffande tjänsteman vid den kronofogdemyndighet som är tillsynsmyndighet. Det förefaller emellertid som om tjänsteman vid kronofogdemyndighet som på förvaltarens begäran utfört handräckning jämlikt 54 § inte därmed blir jävig för tillsynsverksamhet. Så bör enligt vår mening bli fallet. Förfaranden som avses i 54 § bör därför upptas i 208 §. Samma regler bör också gälla beträffande förfaranden som upptas i 7 och 8 §§ lagen om statlig lönegaranti vid konkurs. Det torde ankomma på vederbörande utskott att utforma erforderlig lagtext. Med åberopande av det anförda hemställer vi 1. att reglerna om tillsynsmyndighetens hörande i 45,50 a och 185 a §§ utgår, 2. att 54 § beträffande beslut om handräckning och kronofogdemyndighets användande av tvång och våld utformas på sätt i motionen angivits, 3. att i 55 § tredje stycket införs en bestämmelse som ålägger förvaltaren att anmäla misstanke om såväl gäldenärsbrott som annat förmögenhetsbrott, 4. att i 208 § anges att utförande av handräckning jämlikt 54 § samt åtgärder enligt 7 och 8 §§ lagen om statlig lönegaranti vid konkurs medför jäv vid tillsynsförfarandet. () HANS NYHAGE (m) () ()