mot · G2021492 · 1979-01-25 00:00:00 — av m. fl. om tillämpningen av lagstiftningen om gruvor, m. m. fick regeringens uppdrag att utreda vissa frågor angående mineralutvinning i alunskifferrika områden. I den utredning som lämnades (SIND PM 1978:2 och 3) påpekades angående de lagar som är tillämpliga vid undersökning och brytning: 1 alunskiffer ingår vissa material som regleras enligt inmutningssystemet, andra enligt koncessionssystemet medan en tredje grupp tillkommer markägaren. De frågor som här uppstår är i många fall inte lösta av lagstiftningen. Detta förhållande påpekades också i en motion till föregående , där ett antal problemområden berördes. Det finns ett klart behov av en översyn av gruv- och minerallagarnas samtidiga tillämpning. Av statens industriverks yttrande över motionen 1977/78:1292, vilket redovisas i näringsutskottets betänkande 1978/79:14, framgår att vissa problem är förknippade med tillståndsgivning i samband med undersökning av alunskiffer, eftersom alunskiffer innehåller olika material som kan göra det nödvändigt att tillämpa gruvlagens bestämmelser om inmutning och minerallagens bestämmelser om undersökningskoncession. Här vore enligt vår uppfattning en ändring önskvärd. Det borde i gruvlagen klart anges att brytning endast får ske av som omtalas i dess 1 kap. 2 §. Detta får till följd att övrig undersökning ej får ske förrän koncession enligt minerallagen är beviljad. Markägarens möjligheter att bevaka sina intressen i samband med ansökningar om inmutning eller undersökningskoncession är i det närmaste obefintliga. Någon skyldighet för prövande myndighet att höra markägaren föreligger inte enligt gällande lagstiftning. Reglerna om handläggning av ansökan om inmutning enligt gruvlagen och om undersökningskoncession enligt minerallagen bör därför ses över i syfte att förstärka markägarens rätt att höras med anledning av sådana ansökningar. Regler i överensstämmelse med expropriationslagen borde även övervägas så att markägarens ombuds- och utredningskostnader i samband med yttrande över dylik ansökan kan ersättas av den som begärt inmutning eller undersökningskoncession. En föreskrift bör även enligt vår mening infogas i minerallagen, att så snart ett område avsökts och befunnits ointressant skall en smidig reglering av områdets storlek kunna ske. Med utvecklingen av den moderna synen på miljö och resurser har aktuell lagstiftning fått allt större betydelse - och konflikter har blivit särskilt framträdande - när utvinningen riktar sig mot områden som har starka markanvändningsintressen med hänsyn till naturvård eller rekreation, till jordbruks- eller annan näringsverksamhet. Det framstår som allt viktigare med en varsamhet i avvägningen mellan bevarande och utnyttjande av naturresurser. Det är därför nödvändigt med en ingående analys av konsekvenserna av lagstiftningen när det gäller den framtida planeringen - både offentlig och enskild - av områden som omfattas av undersökningsansökningar. Som exempel på sådana svårigheter som kan uppstå på grund av ovisshet om ett områdes framtida användning kan anföras: O Statlig planering försvåras ang. t. ex. utbyggnad av vägnät, kraftledningar. O planering försenas och omöjliggörs i vissa fall. O Redan befintlig industri kan ej avgöra expansions- eller investeringsplaner. o Småföretagare (lantbruk, trädgårdsanläggning, service, handel etc.) känner ovisshet i avvaktan på myndigheters beslut. O För den enskilde gäller att förhållandena påverkar boendet i området, både i fråga om inflyttning och utflyttning, eftersom osäkerhet uppstår om den framtida möjligheten att bo kvar i den önskade miljön. Vad denna hämning i en bygds utveckling kan innebära har ej tidigare studerats men förtjänar enligt vår mening ett särskilt intresse från samhällets sida inför den samlade bedömningen av mineralutvinning. Med anledning av vad som i motionen anförts hemställer vi att hos regeringen begär en översyn och konsekvensanalys i vad gäller tillämpningen av gruv- och minerallag. () ()