mot · G2021836 · 1979-01-25 00:00:00 — 1978/79 1836-1844 av och om trafikfarliga läkemedel Många trafikolyckor på våra vägar beror på att förarna använt alkohol, läkemedel eller bådadera. Läkemedel som trafikolycksfaktor har emellertid inte fått samma uppmärksamhet som rattonykterhet i samband med trafikolyckor. Alla faktorer, såväl alkohol som andra berusningsmedel, som negativt inverkar på förarnas samspel med övriga komponenter i trafiksystemet - fordon och miljö - i kritiska situationer kan bidra till en ökning av antalet trafikolyckor och konsekvenserna därav. Den bestämmelse som tillkom 1951, om kriminalisering av fordonskörning under påverkan av annat berusningsmedel än alkohol, får ses som ett av flera försök att framtvinga en minskning av trafikolyckorna och deras negativa verkningar i form av dödsoffer, handikappade och materiella skador. Till beteckningen annat berusningsmedel kan hänföras det stora flertalet av olika sorters läkemedel, framför allt sådana som haren negativ inverkan på människans motoriska och psykiska funktioner. För vissa grupper av läkemedel finns så klara bevis för negativa effekter på körförmågan att tillverkarna av dem på eget initiativ infört varningar om detta i fabrikantbeskrivningarna. Ett stort problem är att alkohol ofta förstärker effekten av ett trafikfarligt läkemedel. En färsk undersökning visar att nästan var fjärde förare som misstänks för trafikonykterhet har intagit något läkemedel. Det allvarliga i sammanhanget är att allmänheten oftast är helt okunnig om farorna. Information om trafikfarliga läkemedel bör därför möjligt spridas till allmänheten, liksom givetvis till sjukhus- och apotekspersonal. Även upplysningsverksamheten när det gäller dessa frågor till skolelever och motorfordonsförare bör ses över, och i samband därmed bör även en granskning av de läroböcker som används i trafikskolorna genomföras. Skärpt uppmärksamhet i fråga om läkemedels trafikfarlighet bör ägnas vid utbildningen av personal inom sjukvården. antog en rekommendation, enligt vilken frågan om en märkning av läkemedel möjligt borde utredas och ett förslag utarbetas till gemensamma märkningsbestämmelser för läkemedel som har negativa effekter på människans körförmåga. En expertgrupp från nordiska läkemedelsnämnden lade 1977 fram ett förslag i betänkandet Läkemedel och trafik. I betänkandet föreslås ökad forskning på området och ökad informationsplikt för läkarna och annan sjukhuspersonal. Man föreslår vidare en gruppering av läkemedel med hänsyn till deras trafikfarlighet. Man konstaterar att vissa läkemedel har sådana effekter att de förstärker alkoholens 1 1978/79. inverkan, och man föreslår därför att de för trafiken farligaste läkemedlen märks av producenterna. Märkningen föreslås ske i form av en triangel med röd kant. Läkemedelsindustrins ansvar för upplysning och märkning av läkemedels trafikfarlighet i enlighet med vad som föreslagits i betänkandet Läkemedel och trafik bör fastställas. Ett införande av ett märkningssystem ställer ökade krav på kunskap inom området. En ökad satsning på forskning och utbildning bör därför göras. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär 1. att de i betänkandet Läkemedel och trafik framlagda förslagen i fråga om märkning av trafikfarliga läkemedel genomförs, 2. att regeringen redovisar möjligheterna till en ökad satsning på forskning, utbildning och information när det gäller läkemedels trafikfarlighet.