mot · G202562 · 1979-01-18 00:00:00 — av om återinförande av mellanölet Förbudsriksdagen är en allt oftare använd beteckning på vårt svenska parlament. Beteckningen syftar närmast på att kommit att fatta beslut om en rad förbud som en bred folkopinion har uppfattat som ogrundade. I första hand har kritiken riktat sig mot mellanölsförbudet, alkoholreklamförbudet och förbudet mot enarmade banditer. Förbudsbesluten har i flera fall mera tillkommit som ett uttryck för en moralisk övertygelse än som ett resultat av sakliga överväganden. Kännetecknande för denna typ av förbud är också slumpmässigheten i urvalet av förbudsobjekt. Enarmade banditer förbjuds men inte exempelvis roulette, toto eller flipperspel. Alkoholreklam förbjuds men inte tobaksreklam. Denna brist på konsekvens och framför allt avsaknaden av tungt vägande sakargument för de aktuella förbuden har medfört att anseende har ifrågasatts. Inte minst mellanölsdebatten fick många att fråga sig om inte hade väsentligare saker att ägna sig åt. Även om de enskilda förbuden inte i sig har varit särskilt betydelsefulla inrymmer beteckningen förbudsriksdag således en allvarlig principiell kritik mot som inte kan eller får nonchaleras. Av kritiken kan man dock rimligtvis inte dra slutsatsen att inte över huvud taget skall kunna besluta att förbjuda beteenden och företeelser av olika slag. Ingen skulle komma på tanken att hävda att i uttryckta förbud mot misshandel, bedrägeri eller spionage skulle vara olämpliga. Inte heller riktar sig kritiken mot att exempelvis farliga läkemedel är receptbelagda eller att vissa gifter inte får spridas hur som helst i naturen, trots att sådana bestämmelser också inrymmer förbudsmoment. Uppenbarligen måste kritiserade förbuden vara av ett annat slag. Om det skall vara möjligt att finna någon logik i kritiken får man därför försöka finna det karaktäristiska för de förbuden. Eller omvänt: Vad bör medborgarna kunna begära av sådana beslut som inskränker handlingsfriheten för den enskilde? Vilka är de oskrivna regler som begränsar samhällets rätt att meddela förbud av olika slag? En huvudpunkt är att samhället inte bör kunna förbjuda beteenden som i största allmänhet är olämpliga. Även om en bred riksdagsmajoritet säkert tycker att det är olämpligt att svara fräckt och snäsigt på tilltal kan det knappast komma i fråga att förbjuda ett sådant beteende. Det är inte heller lämpligt att folk super sig fulla, spelar bort alla sina pengar, genom brist på omtanke gör sina medmänniskor besvikna eller vansköter sin hälsa så att de ligger samhällets sjukvårdsapparat onödigt mycket till last. knappast någon, förhoppningsvis, vilja lagstiftningsvägen förbjuda dessa beteenden. Individens olämpliga beteende måste vara kvalificerat skadligt för andra personer eller för samhället. Särskilt högt bör kvalifikationsgränsen självfallet sättas när det gäller beteenden som är skadliga för den enskilde individen själv. En annan förutsättning för förbudsreglering bör vara att den skadliga effekten är både klart dokumenterad och allmänt förekommande. Det kan inte räcka att ett fåtal personer i någon mån far illa av något på grund av en olämplig hantering. I så fall skulle inte bara all alkoholförtäring och tobaksrökning utan också bilkörning förbjudas. Ytterligare ett krav som bör kunna ställas är att förbudsbesluten framstår som konsekventa i sin utformning. Om flera företeelser är ungefär lika olämpliga eller skadliga bör således alla tillåtas eller förbjudas. Möjligen kan till denna korta sammanställning av oskrivna regler som vanligtvis iakttas vid ställningstagande till förbud av olika slag fogas en mera oprecis regel av innehåll att nya förbud bör ha en förankring i den allmänna opinionen.Om man nu ser till de förbud som har kritiserats starkast, mellanölsförbudet, alkoholreklamförbudet och förbudet mot spel på enarmade banditer, finner man till nästan alla delar brott mot de ovan nämnda, förmodligen okontroversiella, oskrivna reglerna. Att den allmänna opinionen inte var tillskyndare av dessa förbud kan knappast någon bestrida. Inkonsekvensen i bandit-förbudet och alkoholreklamförbudet har tidigare berörts i denna motion. Också mellanölsförbudet var i så motto inkonsekvent att andra, väl så farliga, alkoholdrycker inte förbjöds. Beträffande den skadliga verkan av de nämnda företeelserna kan givetvis finnas olika meningar. Under handläggningen av frågan om alkoholreklamförbud framfördes dock inte påståendet att ett förbud mot alkoholreklam kunde förväntas minska alkoholkonsumtionen. Eftersom reklamen omvänt inte ökat konsumtionen kan den rimligen inte påstås ha varit skadlig. Däremot kan man naturligtvis hävda att alkoholreklam är omoraliskt. Med de kriterier som här ovan uppställts är detta dock icke på långt när tillräckligt för att uppställa ett förbud. Beträffande banditspelet kan givetvis hävdas att det i enskilda fall var skadligt. Men i vilken utsträckning och för hur många? Är banditspel avsevärt mycket farligare än totospel som inte bara tillåter utan tjänar på ? Att mellanölet skadade vissa ungdomar är obestridligt. Men hur stor del av den totala mellanölskonsumtionen missbrukades? Och har de ungdomar som verkligen befann sig i farozonen kommit i en bättre situation för att de nu är hänvisade till starköl och vin? I många enskilda fall kan det naturligtvis te sig tilltalande att införa förbud för att lösa ett problem. Även om normalt i stort sett kan sägas följa de regler för förbudsbeslut som angivits i denna motion kan man självfallet suveränt när man så önskar fatta förbudsbeslut på vilka grunder som helst. Men om ett stort antal medborgare får en känsla av att snarare ägnar sig åt att göra moraliska bedömningar å deras vägnar och införa förbud där detta inte klart kan motiveras finns en betydande risk för att anseende skall minska. Om inte respekterar enskilda människors önskan till integritet och eget ansvar respekterar medborgarna inte heller beslut. Detta är en aspekt som inte får lämnas obeaktad. bör således framgent avhålla sig från att fatta nya förbudsbeslut som inte uppfyller de kriterier som nämnts ovan och i de fall så redan skett söka reparera skadan. Med hänvisning till vad som sagts och till vad som anförts vid handläggningen av frågorna om mellanölsförbudet, alkoholreklamförbud och förbud mot spel på enarmade banditer hemställs.1 att hos regeringen begär förslag till lag om upphävande av mellanölsförbudet. 1 Se även motionen 1978/79:563.