ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G2021401 · 1979-01-24 00:00:00 — av och om transportstödet till Genom en rad beslut har erhållit ett förstärkt transportstöd i vad gäller både flyg- och färjetrafik. Totalt räknar budgetpropositionen att bidragen kommer att uppgå till drygt 42 milj. kr. under kommande budgetår. Av dessa bidrag beräknas 12,5 milj. kr. åtgå för att sänka flygpriserna . Trepartiregeringen ökade subventionen något vilket medför en ökad belastning med omkring 1 milj. kr. Bidragen till såväl färjetrafiken som flygtrafiken har inför riksdagsbesluten framräknats efter jämförelser med vägpriser och järnvägspriser i syfte att erbjuda en med fastlandet likvärdig transportservice. blev lågprispolitiken aktuell. Linjeflyg och SAS har redan startat sin lågprisoffensiv, och SJ planerar för lägre priser efter beslut i med anledning av den aviserade trafikpolitiska propositionen. Allt tyder emellertid på att lågprissatsningen i landets kommunikationer kommer att gå ganska oförmärkt förbi om inga särskilda åtgärder vidtas. Eftersom flygpriserna redan är subventionerade innebär Linjeflygs lågprisoffensiv egentligen bara att fastlandet får rabatter som anpassas till en nivå där Gotlandspriserna redan finns. Även om det blir sänkta priser för landtransporter genom SJ:s försorg på fastlandet, berörs inte färjetrafiken, som i olika sammanhang jämförts med SJ:s biltrafik när det gäller prissättningen. Dessa redovisade förhållanden samt det faktum att det nu har förflutit Gotlandstrafiken blev föremål för översyn och beslut talar för att regeringen ånyo borde studera denna trafik och möjliga prisnivåer. Med anledning av vad som ovan anförts hemställs att hos regeringen anhåller om en översyn av trafiken mellan och fastlandet och de statliga bidragen till densamma.
mot · G2021402 · 1979-01-24 00:00:00 — om överförande till landstingen av den regionala vägplaneringen Planering av vägar är ett viktigt inslag för en aktiv regionalpolitik. Det är också av vikt att förtroendemannainflytandet över vägplaneringen ökar. F. n. har länsstyrelserna och statens vägverk det avgörande inflytandet vad gäller prioriteringen av olika vägar inom fastställda ramar. Detta strider mot vår uppfattning om vidgad länsdemokrati, som bl. a. innebär att den regionala samhällsplaneringen inkl. trafikplaneringen skall överföras från länsstyrelserna till de folkvalda landstingen. beslut om att länsstyrelserna skall fastställa långtidsplaner för statliga vägar inom det regionala vägnätet innebär en decentralisering från central till regional nivå och är i så måtto positivt. Beslutet rimmar dock illa med förslaget om vidgad länsdemokrati, enligt vilket vägplaneringsfrågorna bör ligga på landstingen. Riksdagsbeslutet innebar också att vägplanerna skall prövas i stället för som . Enligt vår uppfattning innebär detta en försämring, och en återgång till tidigare tidsintervaller torde vara viktig. Tjänstemannainflytandet i vägplaneringsfrågor har förstärkts genom inrättandet av den nya beredningsgruppen. Denna grupp består av företrädare för de främsta regionala planeringsorganen. 1 stället bör det inrättas en fast beredningsgrupp - bestående av företrädare för och som skall förbereda handläggningen av olika vägfrågor. Med hänvisning till ovanstående hemställs 1. att beslutar att den regionala vägplaneringen överföres till de folkvalda landstingen enligt de synpunkter som framförts i motionen, 2. att beslutar att de fasta beredningsgrupperna för vägplaneringen på länsnivå endast skall vara inrättade till den tidpunkt då de folkvalda landstingen övertar vägplaneringen, 3. att beslutar att revideringsintervallen i samband med att de folkvalda landstingen övertar vägplaneringen blir .
mot · G2021403 · 1979-01-25 00:00:00 — av och om ersättning för skada genom vägsalt För att hålla vägarna fria från snö och is och för att avhjälpa uppkommen halka har använts sand eller vägsalt eller båda i förening. Genom dessa åtgärder för att klara vägarna och trafiken uppkommer den olägenheten att skador åsamkas på växtligheten vid sidan av vägarna. Det är skador på träd, och det är främst skador på höstsådda grödor som råg, vete och oljeväxter. Skadorna kan i svåra fall leda till förstörelse av den växande grödan. Från jordbrukets sida har man påvisat dessa skador på växande gröda och den oförståelse som från myndigheternas sida visats för att ersätta uppkomna skador. Det måste anses som ett rimligt krav att de som erhåller dessa påvisbara skador också får ersättning därför. Genom att i vatten och snömodd löst vägsalt från vägbanan - ofta via biltrafiken eller vägmaskinerna - slungas ut på fälten eller på annat sätt tar sig dit uppstår i värsta fall totalförstörelse av växtligheten. Man ser , främst vid de större vägarna, ett band längs vägens sträckning där växtligheten skadats. Det har också uppmärksammats hur alléträd invid trafikleder förstörts av saltet. 1 en av våra större städer har delar av berömda promenader måst huggas ned på grund av skador som med all säkerhet uppkommit genom vägsaltet. Från sida ställer man sig ganska kallsinnig till ersättning för dessa skador. Från vägmyndigheten i ett av våra jordbrukslän, som genomkorsas av riksvägar, har man förklarat att man är synnerligen restriktiv vad gäller ersättning för dylika skador. Man har inte i något fall betalat ut ersättning, och man saknar lokalt konto för en sådan skadereglering. Sammanfattningsvis bör ägare och brukare av mark erhålla ersättning för skador som åsamkas genom vägsalt. Lokala myndigheter bör också erhålla medel för reglering av uppkomna skador. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna vad som i motionen anförts beträffande ersättning för skador som uppkommit genom vägsalt.
mot · G2021404 · 1979-01-25 00:00:00 — Motion 1978/79:1404 av och om bekämpning av flyghavre Enligt rådande bestämmelser är ägare eller nyttjanderättsinnehavare av fastighet skyldig vidtaga åtgärder för bekämpning av flyghavre. 1 vissa delar av landet har fastighetsinnehavarna ålagts total utrotning, i andra att hålla en bred flyghavrefri zon intill mark som annan använder till åker eller bete. Ett annat krav är att lös spannmål inte får transporteras på väg annat än i täckt vagn. Då flyghavren gått i ax är handplockning enda effektiva bekämpningsåtgärden. De uppdragna plantorna måste bortföras och förstöras genom bränning. Kan detta tillvägagångssätt icke tillämpas, måste slåtter före axgång tillgripas. Jordbrukarna åsamkas mycket arbete och stora kostnader för att genomföra de obligatoriska bekämpningsåtgärderna. I vissa delar av landet betraktas flyghavren som det svåraste ogräset. Det är betydande årliga förluster som uppstår för jordbrukarna genom prisavdrag på flyghavrebemängd spannmål och genom kassation av utsädesodlingar. Vad som i detta avseende är stadgat för ägare eller brukare av fastighet synes icke tillämpas av staten i dess egenskap av väghållare. Det förefinnes en stark irritation bland jordbrukarna över att statens vägverk inte, i likhet med andra, vill medverka i kampen mot flyghavren. Det har anförts att utför slåtter av vägkanter . tycks detta vara en from önskan; man framhåller från att man saknar resurser för denna bekämpning. Man utför slåtter i mån av tid, och det är främst vid de större vägarna som detta sker. Från det hållet framhåller man att det saknas resurser för en bekämpning enligt lagens föreskrifter. Vid de mindre vägarna sker kanske slåttern sent eller inte alls. är det ju så att flyghavren icke väljer växtplats enbart vid de större vägarna, utan den återfinnes naturligtvis i lika hög grad vid de mindre vägarna. Från jordbrukets sida kräver man med all rätt - enskilt och genom samt genom hushållningssällskapen - att skall erhålla de resurser som behövs för att man skall kunna utföra vad som åläggs andra markinnehavare. En utförd slåtter, varvid även andra ogräs hålls tillbaka, torde i allmänhet vara till fyllest, eventuellt med plockning av kvarstående flyghavreplantor som kompletteringsåtgärd. Från jordbrukets sida förväntar man sig att staten här aktivt medverkar i kampen mot detta ogräs. Om så inte sker spolieras mycket av det arbete och de insatser som andra fastighetsinnehavare utför. Med hänvisning till vad som anförts hemställs att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna vad som i motionen anförts om bekämpning av flyghavre vid våra allmänna vägar.
mot · G2021405 · 1979-01-25 00:00:00 — av och i om upprustning av järnvägsstationer Många av stationshusen i vårt land befinner sig i mycket dåligt skick. Utrymmen för t. ex. resande är trista, omålade, dragiga och otrivsamma. Inte minst ur energisparsynpunkt är detta otillfredsställande. Fönster och dörrar är mycket dåligt tätade. Detta innebär slöseri med energi och otrivsel för resenärer. Åtgärder för att förbättra förhållandena i våra stationshus bör vara lämpliga objekt för verksamhet. Detta skulle också ge arbetstillfällen spridda över hela landet. Med hänvisning till vad som i motionen anförts hemställs att beslutar att hos regeringen anhålla om att får i uppdrag att utarbeta en plan för de i motionen påtalade underhållsbehoven. () ()
mot · G2021408 · 1979-01-25 00:00:00 — Motion 1978/79:1408 av och om försäljningen av annonser i telefonkatalogen, m. m. träffade avtal med det multinationella företaget om att ett svenskt dotterföretag skulle bildas och överta annonsförsäljningen för telefonkatalogerna. Avtalet gäller en femårsperiod. I det bildade ingår representanter för . agerande väckte en våldsam indignation inte minst bland verkets egen personal som i de förhandlingar som föregick uppgörelsen hävdat att därest icke fick förlängt avtal så skulle annonsförsäljningen övertas av . Även från riktades kritik mot den upphandling som föregick avtalet. Dåvarande kommunikationsministern sällade sig till kritikernas skara och gav uttryck för den uppfattningen att ledning skulle ha rådgjort med regeringen före sitt beslut att träffa avtal med ITT. Något ingripande skedde dock icke från den dåvarande trepartiregeringen, som kunde ha upphävt överenskommelse med företaget. I ett flertal länder har ITT tagit över ett flertal både administrativa och andra funktioner i de nationella teleföretagen. Efter företagets inbrytning på den svenska telemarknaden genom förra sommarens avtal finns en stor oro bland de teleanställda och bland personal hos svenska företag som är engagerade i administrativa verksamhet att även andra uppgifter skall överföras till det svenska ITT-företag som fått hand om annonsförsäljningen. I flera länder svarar t. ex. ITT för framställningen och tryckningen av telefonkatalogerna. Det är därför inte förvånande att personalen vid tryckeri i i och i som svarar försättning och tryckning resp. bindning av de svenska telefonkatalogerna känner oro för att deras försörjning eventuellt kan försvinna genom att ITT tar över även denna verksamhet. Den typ av administrativa uppgifter som ITT i olika länder visat ett växande intresse för har såväl säkerhetsmässiga som integritetsmässiga aspekter. Det kan av säkerhetskäl inte vara lämpligt att ett multinationellt företag i en eventuell krissituation handhar viktiga administrativa funktioner för det svenska . Givetvis kan inte annonsförsäljning, men väl framställning och tryckning av katalogerna, anses som en sådan funktion. Från integritetssynpunkt är det vidare inte speciellt tilltalande att ett internationellt företag med förgreningar till flera tvivelaktiga länder och regimer har tillgång till register över företag och svenska medborgare registersom i ökad utsträckning överförs på datamedier och därmed lätt kan överföras till andra länder. Det är därför av dessa och många andra skäl enligt vår mening angeläget att denna verksamhet försiggår inom verket eller i vart fall hos svenska foretag. Vi anser därför att i anslutning till behandlingen av regeringens förslag till investeringsbudget för ger uttryck för denna uppfattning och att regeringen vidtar de åtgärder som erfordras för att detta också blir fallet. Under hänvisning till vad vi sålunda anfört får vi hemställa att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna vad som i motionen anförts om verksamhet. KARL-ER1K SVARTBERG (s)
mot · G2021409 · 1979-01-25 00:00:00 — av i och om höjt bidrag till enskilda vägar Enligt vår mening bör det statliga bidraget till enskilda vägar höjas så att det täcker lika stor andel av kostnaderna som fallet är med det statliga bidrag som utgår till kommunala vägar och gator. F. n. täcks av de beräknade kostnaderna för såväl byggande som underhåll av enskild väg av statsbidrag. Om synnerliga skäl föreligger kan bidraget höjas till 85 96. För drift av statskommunvägar utgår , i mån av anvisade medel, bidrag till kommuner med 95 96 av det belopp som kostnaden för drift av bidragsberättigade vägar och gator beräknas skäligen böra uppgå till. För byggande av statskommunvägar utgår bidrag av kostnaderna för byggande av bidragsberättigad väg eller gata, där utfart eller annan utgång från tomt eller annan fastighet inte får anordnas enligt gällande stadsplan. Bidrag utgår även med 95 96 till större broarbeten etc. eller trafikanordningar som ingår i gata. Till övriga bidragsberättigade gatubyggarbeten är statsbidraget . har haft i uppdrag att göra en översyn av statsbidragssystemet för enskild väghållning. Verket överlämnade i anledning därav ett betänkande med namnet Översyn av statsbidragssystemet för enskilda vägar(ÖSEV). Där föreslogs bl. a. att bidraget skulle höjas från 70 till 75 96. Kommunikationsministern säger emellertid i budgetpropositionen att regeringen inte kan biträda detta förslag. Detta är att beklaga. Vi anser, som vi angav inledningsvis, att ifrågavarande bidrag bör ligga i nivå med bidraget till kommunala vägar och gator. Statsbidrag bör sålunda utgå av kostnaden. Det bör gälla såväl byggande som drift. Vi ser detta som en rättvisefråga. Den som inte bor vid allmän väg skall inte behöva bära tunga kostnader för att få sin trafikförsörjning ordnad. Det finns också anledning påpeka att enskilda vägar ofta har trafik som inte har anknytning till någon av de fastigheter som får betala kostnaderna. ÖSEV påpekar att den typ av trafik som inte skapas av väghållarna har ökat . Härigenom ökar slitaget, och större krav ställs på underhåll av vägarna. Många enskilda väghållare har belagt sina vägar med oljegrus eller annat hårdgöringsmedel. Enligt vår mening är det också angeläget att möjlighet ges att pröva ytbehandling med grus (Y1G) på enskilda vägar. Mot denna bakgrund bör besluta om en höjning av bidraget till byggande och underhåll av enskilda vägar från normalt 70 till 95 96 av kostnaderna. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar att det statliga bidraget till byggande och drift av enskilda vägar skall uppgå till av beräknad kostnad.
mot · G2021410 · 1979-01-25 00:00:00 — av och om transportstödet till Norrbottendelegationen tillsattes av regeringen . a. skall delegationen verka för att brister i den näringslivsinriktade servicen, vilka bedöms utgöra ett allvarligt hinder för den industriella utbyggnaden i , undanröjs. Målet för delegationens arbete i detta avseende är att lägga grunden för så goda produktionsförutsättningar i att länets egen industri får bättre ekonomiska förutsättningar. Näringslivet i måste därför ges möjlighet att få konkurrera på någorlunda likartade villkor med näringslivet i Syd- och . Enligt vår mening är transportsektorn ett av de viktigaste områden där insatser kan göras för att utjämna de grundläggande ekonomiska förutsättningarna. Företag arbetar beroende på geografiskt läge under helt skilda ekonomiska betingelser. Den geografiska lokaliseringen får emellertid enligt vår mening inte vara avgörande för om ett företag skall kunna utvecklas eller ej. Goda produktionsidéer, goda företagare och en god arbetsmiljö måste ges en reell möjlighet till utveckling även i regioner där transportkostnaderna blir dryga. Norrbottendelegationen har, i syfte att skapa mer likartade konkurrensförhållanden mellan företag i olika delar av landet, lagt fram ett förslag till utbyggt transportstöd. Delegationen föreslår att rabattzonerna i det nuvarande transportstödet utökas från tre till fyra, där landets nordligaste delar bildar en rabattzon. Transportstödet skall inom denna zon utgå av godkänd transportkostnad. Skälet till detta förslag är att nuvarande uppdelning i tre rabattzoner ger en betydande geografisk obalans. En ny zonindelning skulle även sänka det kortaste stödberättigade transportavståndet . Delegationen föreslår även att ett persontransportstöd skall införas för att underlätta företagens kontakter med den nationella marknadens tyngdpunkt. Persontransportstödet föreslås vara analogt med godstransportstödet i vad avser zonering, rabattering och avståndsklasser. Vi finner det synnerligen angeläget att delegationens förslag genomförs för att förbättra konkurrensförutsättningarna för företagen i de nordligaste delarna av . Problemen att upprätthålla sysselsättningen i är väl kända. Det utbyggda transportstödet skulle förbättra företagens kostnadsläge och därmed ge större möjligheter till nyanställningar och utveckling. Med hänvisning till det som anförts hemställs att hos regeringen begär förslag om utbyggt transportstöd i enlighet med vad som anförts i motionen.
mot · G2021411 · 1979-01-24 00:00:00 — av m. fl. om utökning av linjebilstrafiken Inrikesflygets senaste satsningar på s. k. lågprislinjer har varit positiva i många avseenden, och de har inneburit att flera människor kunnat använda inrikesflyget som kommunikationsmedel. Men det finns vissa begränsningar i möjligheten att kunna använda inrikesflyget för dem som bor på orter utanför själva flygplatsorten, därför att det i många fall saknas allmänna anslutningsförbindelser från hemorten till flygplatsorten. Tåg-, buss- och flygförbindelser är i regel inte så anpassade till varandra inom en flygplatsregion, att de som vill använda sig av flyget för längre fardsträckor kan sägas göra någon större tidsvinst, beroende på att de ofta får långa väntetider om de skall kombinera anslutningsresan till flygplatsen med tåg- eller bussresa från hemorten. En framtida regional trafikplanering i praktisk tillämpning kan kanske förutsättas eliminera ovan nämnda väntetider i viss utsträckning. Men eftersom en total samordning av regionaltrafiken torde ligga långt fram i tiden måste andra och snabbare lösningar eftersträvas om målsättningen folkflyg skall förverkligas. Ett lämpligt sätt att finna lösning på frågan vore att utöka den s. k. linjebilstrafik som Linjeflyg upprättat tillsammans med regionala och kommunala myndigheter för vissa av sina flygförbindelser i landet. För ett län som exempelvis , som har sin regionala flygplats i , skulle detta kunna innebära att de som bor på orter som , , , och och som saknar reguljär tåg- eller bussförbindelse till ett flertal flygturer skulle få större möjlighet att använda inrikesflyget. En utbyggnad av linjebilstrafiken skulle även vara värdefull för taxirörelsen och kunna utgöra en komplettering till dess övriga verksamhet. Regeringen bör ta initiativ till överläggningar med inrikesflyget om en ökning av linjebilstrafiken mellan flygplatsorter och andra orter inom flygplatsregioner till vilka det inte finns förutsättningar att ordna anslutningstrafik med reguljär tåg- eller busstrafik. Med ovan anförda hemställs att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna vad som i motionen anförs om en utredning av linjebilstrafiken. () ()
mot · G2021412 · 1979-01-23 00:00:00 — om ändring i rörande studeranderabatt 1 (SJF 850) stadsgas på s. 27-28 att studerande, oavsett ålder, erhåller rabatt i 2 klass för fram- och återresa. 1 32:2 författningssamlingen sägs att studeranderabatten uppgår till avgift för fram- och återresa med samma belopp som för enkel biljett till ordinarie pris (ev. reglerad avgift). Minsta avgift är . Giltighetstiden för returbiljetten är , dvs. som gäller internationellt. Detta innebär att en studerande som köper biljett hem vid vårterminens slut, inte kan resa tillbaka till skolan på returbiljetten vid höstterminens början, eftersom sommarferierna är . Vederbörande går då förlustig studeranderabatten och måste i stället lösa två enkelbiljetter till ordinarie pris. Men om SJ kan ge de studerande en tur- och returbiljett för halva priset, bör det också vara möjligt att ge dem rabatt på enkelbiljetter, vilket man gjort i . Den ändringen skulle eliminera olägenheten att inte kunna utnyttja tur och retur-biljett vid ferierna. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen anhåller om sådan ändring i SJ:s författningar (SJF 850 p. 32:2 samt SJF 851 artikel 13 om SJ:s busslinjer) att studerande äger rätt att lösa även enkelbiljett i 2 klass rabatt.
mot · G2021415 · 1979-01-25 00:00:00 — av och i om förbud mot traktorekipage på allmän väg, m. m. har det blivit allt flera långsamtgående fordon på våra allmänna vägar. Framför allt har andelen traktorer med eller utan släpfordon ökat markant. Dessa traktortåg kan få bestå av traktor samt tre släpvagnar. I vissa fall får släpfordonen gå obromsade. Något besiktningstvång för dessa fordon föreligger inte, utan fordonets tekniska kondition bedömes således endast av ägaren. Fordonens signalutrustning är mycket enkel och ofta bristfällig, vilket vid t. ex. haverier ställer till betydande problem och olycksrisker för andra trafikanter. Den största olägenheten och trafikfaran uppstår emellertid genom att dessa ekipage är förhållandevis långsamtgående vilket får till följd ideliga omkörningar. Det är framför allt denna trafik förekommer vid transport av sockerbetor och säd. förekommer det t. ex. bettransporter från södra läns fastland till sockerfabriken i - en färd på 10-15 mils enkelresa på den starkt trafikerade , genom tätort över till , för att sedan gå samma väg tillbaka. har på avsnittet Törnby slätt-Södra vägens påfart i en trafikintensitet av 16 000 fordon per årsmedeldygn och 9 000 fordon per årsmedeldygn. Det måste anses som synnerligen olämpligt att medge bristfälligt utrustade traktortåg att trafikera så hårt belastade avsnitt. Det är uppenbart att dessa traktortåg passar dåligt i tätorts trafikmiljö och trafikrytm, varför de vållar irritation. Detta gäller i synnerhet vid signalreglerade korsningar och korsningar där företräde skall lämnas. gick det t. o. m. så långt att borgerliga majoritet, mot och trafiksäkerhetsverkets avstyrkan, beslöt att 1978.10.01 - 1978.12.15 införa hastighetsbegränsning på motorvägen (R 15), delen anslutningen - tpl väg genom , med tillfällig omklassificering enbart för att dessa traktorekipage skulle kunna framföras på motorvägen. På grund av olämpligheten i denna trafik med traktorer på allmän väg med ständiga omkörningar som följd bör denna trafik förbjudas. I all synnerhet är det olämpligt med ideliga omkörningar på den starkt trafikerade . med traktorer på allmän väg bör endast medges för kortväga transport mellan gårdens ekonomibyggnader och åkrar samt mellan de olika åkrarna och ägorna. Bestämmelserna för signalutrustning och andra säkerhetsfaktorer bör närmare utredas för traktorfordon och andra långsamtgående fordon som tillfälligt uppehåller sig eller framfbres på allmän väg. bör särskilt beaktas. Med det anförda föreslås härmed att hos regeringen anhåller 1. att trafiksäkerhetsverket (år i uppdrag att utreda förbud för traktorekipage på allmän väg enligt motionens syfte, 2. att förbud för sådan trafik under alla förhållanden införes för , 3. att översyn sker beträffande bestämmelserna för signalutrustning och andra säkerhetsfaktorer i vad avser traktorer och andra långsamtgående fordon som tillfälligt befinner sig på allmän väg.