mot · G2022357 · 1979-03-28 00:00:00 — För att möjliggöra en snabb expansion av resurserna för rådgivning förutsattes aktiva utbildningsinsatser från statsmakternas sida. I den nu aktuella propositionen nämns över huvud taget inte några sådana utbildningsinsatser. Ingen som helst redovisning görs av vad som gjorts på området. Regeringen bör med det snaraste ta initiativ för att öka antalet utbildade tekniker med inriktning just mot energisparandefrågor. Om sådana insatser förutsätter ytterligare anslag bör regeringen utan dröjsmål återkomma till med hemställan om anslagsförändringar. För att möjliggöra en aktiv uppföljning av energisparinsatserna från regeringens sida inrättades en särskild energispardelegation. Delegationens viktigaste uppgifter var att initiera och följa utvärderingsverksamhet och att ta initiativ till de förändringar av programmet som utvärderingen gav underlag för. Energispardelegationen har uppenbarligen inte, med den sammansättning som den gavs, kommit att bli ett särskilt verksamt instrument för de här angivna ändamålen. Regeringen föreslår nu att energispardelegationen förändras och får parlamentarisk sammansättning. Även om det inte finns några skäl att motsätta sig att riksdagspartierna ges bättre insyn i det fortlöpande energispararbetet, är det inte alldeles självklart att detta skall ske genom energispardelegationen. Delegationen avsågs bli ett direkt instrument för regeringens ledning av energisparandet. Denna ledningsuppgift kan inte gärna med den fördelning av uppgifter som råder mellan regering och riksdag läggas på ett parlamentariskt sammansatt organ. Regeringen måste själv ta ansvar för regeringsmaktens direkta utövning. För det fall energispardelegationen skulle komma att förändras på det sätt som föreslås i propositionen innebär detta att regeringen måste finna en annan form för att ge energisparfrågornas behandling en fast ledning och organisation inom . Den av regeringen nu presenterade propositionen är ett mycket klart utslag för att denna fasthet i greppet om energisparfrågorna nu saknas. Som redan tidigare understrukits byggde energisparpropositionen på att energisparprogrammet skulle genomföras utan tillgripande av tvångsåtgärder mot fastighetsägarna. Regeringen föreslår inte att man lämnar denna linje , men förutskickas att man kommer att framlägga sådana förslag . Sålunda talar man i mycket positiva ordalag om den obligatoriska och samtliga fastigheter omfattande besikt 1978/79: 2357 ing som planverket föreslagit. Det är förvånande att ett förslag som blivit så kritiserat i remissbehandlingen trots detta uppenbarligen i princip omfattas av regeringen. Det är uppenbart att energisparbesiktning av landets ca 3 miljoner lägenheter skulle komma att utgöra en utomordentligt trög inledning på energisparprogrammet. Det är inte sannolikt att besiktningen med efterföljande planering skulle kunna slutföras förrän en större del av hela programperioden redan har förflutit. Den obligatoriska besiktningen bygger därtill på tanken att denna skall kunna fullföljas av förelägganden att vidta olika åtgärder. Om man fullföljde tvångslinjen så långt hade man medverkat till att skapa konflikter i en verksamhet där i själva verket helt samstämmiga intressen föreligger mellan olika inblandade. Regeringen antyder att man nu skulle ge kommunerna ett slags vilande rätt att utföra besiktning tvångsmässigt. Kommunfullmäktige skulle på grundval av ett slags fullmaktslag kunna besluta om obligatorisk besiktning. Även andra skäl än de effektivitetsskäl som redan anförts talar mot en sådan lösning. Om det skall aktualiseras att öka myndigheternas möjligheter att tränga sig in i enskilda medborgares bostäder, skall dessa möjligheter ges en uttömmande och slutlig reglering i lag. Det borde vara helt självklart att ett så drastiskt ingrepp i den personliga integriteten inte skall kunna vara beroende av om kommunfullmäktige på orten anser att sådana intrång skall kunna göras eller ej. Ställningstagande till ett eventuellt ökat inslag av tvångsåtgärder vilka i och för sig inte kan uteslutas om erfarenheterna av frivilliglinjen skulle bli helt negativa bör anstå till dess resultat av utvärderingen av energisparprogrammet föreligger. Regeringen redovisar inte underlag som visar en annan bild av behovet av tvångsåtgärder än när energisparpropositionen presenterades. Av någon, i propositionen ej redovisad, anledning föreslår regeringen att kommunerna skall ges vetorätt mot lån och/eller bidrag till energisparande åtgärder i det avskilda fallet. Redan nu har kommunernas förmedlingsorgan stort inflytande över lån- och bidragsgivningen. Endast om särskilda skäl föreligger får stöd ges mot förmedlingsorganets yttrande. Det torde inte vara särskilt sannolikt att länsbostadsnämnderna skulle komma att finna särskilda skäl föreligga i fall där kommunernas förmedlingsorgan exempelvis motiverat avslag med att fjärrvärme från kraftvärmeverk var under byggnad eller planering. Detta förutsätter dock att energisparförordningen innehåller utrymme för lämplighetsbedömningar. Om så inte är fallet bör detta ändras. Man bör också uppmärksamma kommunernas möjligheter att medverka till positiva beslut om lån och bidrag. I och för sig vore det måhända önskvärt att i ökad utsträckning lägga det slutliga ansvaret för stödet till energisparverksamhet på kommunerna; bl. a. skulle härigenom förenklingar kunna vinnas. 1978/79: 2357 måhända vissa skillnader i sparprofil kunna komma att utvecklas, vilket skulle förbättra underlaget för ställningstaganden till förändringar av energisparprogrammet. En sådan kommunalisering kan dock aldrig bli total. Dels är det statliga pengar som utgår i stöd. Staten kan aldrig helt frånhända sig ansvaret för dessa pengar i beaktande av att programmets omfattning sammantaget uppgår till i storleksordningen . Dels kan man i beaktande av de fördelar som i vissa fall ges den som får stödet inte utesluta en besvärsmöjlighet mot kommunens beslut. S t ö d b e r ä 11 i g a d e åtgärder och stödvillkor Trots det dåliga underlaget i form av utförda utvärderingar finner regeringen tiden mogen för förändringar av stödsystemet. Vad som sägs om räntebidrag m. m. kan måhända vara riktigt. Detta har dock inte visats, varför ev. förändringar bör anstå. Särskild uppmärksamhet bör ägnas dessa frågor i utvärderingen. Därtill kan självfallet inte retroaktiva effekter accepteras som resultat av ev. förändringar av stödreglerna. Förändringarna av stödet till tilläggsisolering är däremot tveksamma. Det är i och för sig riktigt att tilläggsisolering inte är särskilt motiverad vid låga K-värden. Detta förhindrar dock inte att tilläggsisolering kan komma att aktualiseras om ändå fasadskiktet byts ut. Problemet är då inte att åtgärden i sig inte är motiverad utan att det är svårt att ta ställning till om bytet av fasadskikt motiverat tilläggsisoleringen eller vice versa. Det är med andra ord fråga om ett kontrollproblem. Detta problem skulle dock kunna lösas utan att man träffade de fall i vilka det faktiskt är motiverat att tilläggsisolera även vid låga K-värden. Exempelvis skulle man kunna tänka sig att energisparstöd inte utgick annat än i samband med större renovering eller mer omfattande ombyggnadsåtgärder. Man skulle då ha viss säkerhet för att tilläggsisoleringen kom i fråga därför att ändå andra åtgärder var aktuella. En sådan ökad flexibilitet skulle exempelvis kunna åstadkommas genom att lägga ett större ansvar för långivningen och bidragsgivningen på kommunerna. I propositionen förordas att regeringen ges ökade befogenheter att besluta om förändrad inriktning av de konkreta åtgärderna i energisparprogrammet. Den eftersträvansvärda flexibiliteten kan motivera en sådan ökad frihet för regeringen. Det måste dock klart fastslås att detta är en frihet inom de ramar som energisparprogrammet uppställer och utifrån de förutsättningar i fråga om frivillighet, åtgärdskombinationer och uppbyggnad i övrigt av energisparandet som programmet vilar på. Det är uppenbart att en inriktning mot åtgärder med huvudsakligen effekter på kort sikt inte stämmer med energisparplanen. 1978/79: 2357 I energisparpropositionen förutskickades att fr. o. m. /80 finansieringen av energisparlånen skulle läggas över på kapitalmarknaden och inte längre belasta statsbudgeten. Det är med beklagande man nu kan konstatera att regeringen inte förmått bereda ett förslag till denna förändring. Uppgiften har endast varit att finna den tekniska lösning som möjliggör att de medel som används för energisparlån tas fram direkt från kapitalmarknaden i stället för över statsbudgeten. I fråga om bottenlån till nyproduktion av bostäder har man en fungerande ordning för finansiering utanför statsbudgeten. Även om inte identiskt samma lösning är möjlig för energisparlånen borde bottenlångivningen visa att det inte föreligger några teoretiska komplikationer. I viss utsträckning har regeringens problem sannolikt varit beroende på direkt ovilja från socialdemokratisk sida att i riksbanksfullmäktige medverka till en smidig lösning av frågan. Det torde nu vara för sent att åstadkomma några förändringar inför ingången av det nya budgetåret. Det förhindrar dock inte att överföring till kapitalmarknaden bör ske så snart det är möjligt. Oljan är det centrala problemet i den svenska energipolitiken. Vårt beroende av importerad olja för vår energiförsörjning är större än de flesta andra länders. har situationen på den internationella oljemarknaden drastiskt försämrats till följd av produktionsbortfallet i och de följdverkningar som den nya situationen fört med sig även i en rad andra viktiga oljeproducerande länder. Medan de flesta prognoser för mindre än talade om ett överskott på oljemarknaderna, som kunde förväntas bestå under , pekar nu de flesta tillgängliga prognoser på att den knapphet på oljemarknaden som alla räknat med längre fram i tiden kommit väsentligt mycket närmare. I förhållande till den bild av oljemarknaden som tecknades i den moderata partimotionen torde de långsiktiga förutsättningarna för en långsiktigt säker oljetillförsel ytterligare ha försämrats. position är f. n. mycket känslig. Ett högt oljeberoende, stort beroende av bolag som drabbats speciellt hårt av produktionsbortfallet i , en sträng vinter och en prispolitik har gjort att de svenska oljelagren sjunkit på ett oroväckande sätt. Av samtliga länder i IEA är i den mest utsatta situationen, och det förefaller som om ligger under det tillförselbortfall på som skulle ge den rätt att påkalla att IEA:s krisfördelningssystem av världens olja sattes i funktion. För att möta situationen har IEAländerna, däribland , åtagit sig att reducera sin oljekonsumtion . 1978/79: 2357 Trots den inriktning på ett reducerat oljeberoende som föreslog, och som fullföljts av energipropositionen, kommer vårt oljeberoende att vara mycket stort . På vissa områden främst trafiksektorn är det inte realistiskt att tänka sig att ersätta oljan på mycket länge, och på andra t. ex. när det gäller uppvärmning fordras betydande tid och stora investeringar i andra energisystem för att uppnå den eftersträvade reduktionen av oljeberoendet. kommer behov av att importera olja att vara i stort sett oförändrat, vilket dock medför att oljans andel av vår totala energiförbrukning beräknas nedgå successivt. Detta gör att frågan om vår oljeförsörjning måste tillmätas den allra största betydelse. I propositionen tas till behandling upp en rad problem inom svensk oljeförsörjning . Det är bl. a. den under en följd av år mycket svaga lönsamheten i raffinaderierna, den svaga råoljeförsörjningen, och därmed det stigande beroendet av den s. k. spot-marknaden, samt vissa strukturfrågor när det gäller främst det statliga engagemanget inom oljehandeln. Den internationella oljehandeln sker på olika sätt, men den dominerande rollen spelas fortfarande av de stora internationella oljebolagen, som med sin verksamhet i oljehandelns alla olika led och sina förgreningar över hela världen har en inbyggd flexibilitet och säkerhet som det finns all anledning för ett litet land som att ta till vara. Det kan inte uteslutas att dessa bolags roll i den internationella oljehandeln kommer att minska något, men det torde vara ofrånkomligt att den alldeles övervägande delen av försörjning med oljeprodukter kommer att ske genom dessa bolag. Det är därför ett klart intresse för vår oljeförsörjning att dessa bolag ges sådana möjligheter att etablera sig och verka i vårt land att vi i ett mera ansträngt läge på den internationella oljemarknaden kan räkna med de fördelar som nära relationer till de internationella bolagens flexibla oljeförsörjningssystem alltid kommer att innebära. har vikten av att säkra en bättre råoljeförsörjning genom olika typer av långtidskontrakt spelat en betydande roll i debatten om vår oljepolitik .Inte minst gällde detta i samband med diskussionen kring avtalet mellan de svenska och norska regeringarna om vissa oljeleveranser . Olika störningar av den internationella oljehandeln kan tänkas , och dessa olika störningar måste mötas genom olika inslag i vår oljepolitik och i det oljeförsörjningssystem som vi vill bygga upp. Vid knapphet på oljemarknaden som inte ger ett tillförselbortfall på utlöses ej IEA-systemet, utan vi kommer då in i en situation liknande den som vi upplever och som vi sannolikt kommer att få uppleva åtskilliga gånger . 1978/79: 2357 I en sådan situation innebär ett alltför starkt beroende av direkta inköp på den s. k. spot-marknaden ett icke oväsentligt problem, dels p. g. a. den fysiska knapphet som i vissa lägen kan inträffa, dels genom de mycket kraftiga prisfluktuationer som sker på spot-marknaden i vissa lägen. För t. ex. de raffinaderier som inte har någon egen säkrad tillgång på råolja innebär en situation som dagens betydande problem. Av denna anledning finns det skäl att sträva efter att bryta den tendens till ökat beroende av den s. k. spot-marknaden som ägt rum , och det i all synnerhet som knapphetslägen på oljemarknaden med stor sannolikhet kommer att bli allt vanligare. Det måste vara angeläget att sträva efter en mer långsiktigt säkrad försörjning, antingen i form av avtal direkt med oljeproducerande länder eller företag eller i form av avtal med sådana företag som i ansträngda marknadslägen bedöms kunna ha en säkrad tillgång på råolja eller på oljeprodukter. Att fullständigt avstå från att utnyttja spot-marknaden är dock varken möjligt eller önskvärt. I vissa lägen kan begränsade kompletteringsköp på denna marknad ge ett värdefullt bidrag när det gäller att jämna ut olika försörjningsproblem, och möjligheter kan dessutom finnas att i vissa lägen utnyttja de gynnsammare priser som även kan komma att råda på spot-marknaden i vissa situationer. Vid bortfall i oljetillförseln utöver skall IEA:s krisfördelningssystem av olja automatiskt träda i kraft, och svensk oljepolitik upphör därmed i normalfallet att spela någon roll. Även om IEA-systemet aldrig testats i verkligheten har de spel som gjorts visat att det med stor sannolikhet kommer att fungera på det sätt som är avsett. Det kan emellertid inte uteslutas att lägen kan uppkomma där IEAsystemet sätts ur funktion. Någon eller några IEA-länder kan i ett mycket kritiskt läge lämna systemet och därmed försämra situationen för de övriga. Internationella kriser som påverkar oljehandeln kan gradvis utvecklas i riktning mot öppet krig i känsliga delar av världen. I dessa fall är det möjligt att nå en viss ytterligare försörjningstrygghet genom råoljeavtal med närbelägna länder främst och men i allt väsentligt rör det sig här om situationer där det i första hand är åtgärder inom det ekonomiska försvarets område som kommer i fråga när det gäller att trygga vår försörjning. Slutsatsen måste således bli att försörjningstryggheten blir bäst genom att vår försörjning är så diversifierad som möjligt, men att det finns skäl att bryta de senaste årens tendens till ökat beroende av inköp på den s. k. spot-marknaden och att eftersträva ett visst inslag av långsiktiga råoljeavtal med närbelägna länder i vår oljepolitik. Flexibiliteten och mångsidigheten i vårt försörjningssystem är emellertid den bästa garantin för leveranstrygghet. Av speciell betydelse när det gäller att möjliggöra för oljebolag med en integrerad verksamhet i råoljeanskaffning, raffinering och distribu 1978/79: 2357 tion att vara verksamma i är att lönsamheten i inte ligger under vad som kan uppnås på andra jämförbara marknader. har dessa bolags marknadsandelar i minskat på ett sätt som varit till klar nackdel för försörjningstryggheten, och detta har till större delen berott på ett felaktigt utnyttjande av prisregleringsmöjligheterna från myndigheternas sida. De riktlinjer för den statliga prispolitiken som anges i propositionen bör dock kunna medverka till att den nödvändiga förbättringen i detta hänseende kommer till stånd. Lönsamheten i de svenska raffinaderierna har varit utomordentligt dålig, beroende på den överkapacitet på raffinaderisidan som rått i i dess helhet. a. av denna anledning har förhandlingar upptagits mellan staten och de i verksamma oljeföretagen, och principavtal om fortsatta överläggningar syftande till ett längre gående avtal har träffats mellan staten och en rad oljebolag. De olika förhandlingarna skall slutföras . En viss samverkan av det slag som eftersträvas i dessa förhandlingar kan vara motiverad, inte minst för att säkra en bättre råoljetillförsel till de svenska raffinaderier som ej har egen sådan. Det är emellertid av stor vikt att det system som kommer att byggas upp genom dessa avtal inte låser oljemarknadens struktur eller leder till statliga engagemang i form av ägande eller omfattande subventioner. Efter oljekrisen 19731974 vidtogs en rad åtgärder för att skapa en statlig oljepolitik, med syfte bl. a. att söka förbättra vår långsiktiga försörjningstrygghet. Ett viktigt inslag i denna statliga oljepolitik var tillkomsten av (). Vissa skäl kan anföras för existensen av ett statligt bolag som i samverkan med de stora internationella bolagen och med de svenskägda bolagen kan sluta avtal om vissa råoljeleveranser till vårt land. SP har emellertid visat vissa tendenser till att expandera utöver sina ursprungliga verksamhetsramar på ett sätt som inte varit gynnsamt för samarbetet på oljemarknaden och som lett till betydande irritation i relationerna mellan staten och såväl svenska som utländska oljebolag. Den främsta anledningen till detta har varit SP:s försök att med utnyttjande av sin särställning etablera sig i distributionsledet, framför allt när det gäller eldningsoljor. Denna etablering kan ej anses motiverad med tanke på SP:s arbetsuppgifter, och med tanke på de konsekvenser den fått i olika hänseenden bör uttala att SP:s roll på distributionssidan bör inskränkas. I propositionen anmäler regeringen att de inköp av olja för våra beredskapslager som sker via Överstyrelsen för ekonomiskt försvar (ÖEF) i fortsättningen bör skötas av SP för ÖEF:s räkning. Erfarenheten visar dock att ÖEF vid tidigare upphandlingar kunnat få lägre priser än de som SP kunnat erbjuda, och det finns därför ingen anledning att nu ge SP ett monopol på leveranser till ÖEF som kan leda till 1978/79: 2357 ökade kostnader för det ekonomiska försvaret. Detta strider dessutom mot den princip beträffande statlig upphandling som regeringen i annat sammhang har givit uttryck åt. Idrifttagandet av nya kärnkraftverk regleras av den på trepartiregeringens initiativ tillkomna villkorslagen, som innebär att de aggregat som fått koncession men ännu ej tagits i drift endast får tillföras kärnbränsle om det kan visas hur och var en helt säker förvaring av det högaktiva avfallet kan ske. Villkorslagen förutsätter således att de tolv aggregaten som fått koncession också skall få tas i drift om villkorslagens krav kan uppfyllas, och energipropositionens förslag om kärnkraftsprogrammets omfattning är utformat mot bakgrund av villkorslagens bestämmelser . I motionen 1978/79: 1108 förklarade moderata samlingspartiet att vi såg principiellt positivt på möjligheterna att anordna en folkomröstning om energipolitiken. En sådan kan knappast omfatta sådant som regleras av villkorslagen utan bör omfatta den långsiktiga energipolitiken. En sådan folkomröstning bör äga rum när tillräckligt underlag föreligger för att bedöma alternativen för den svenska energiförsörjningen på men kan äga rum under nästa mandatperiod. I energipropositionen har förslag lagts fram om höjning av vissa skatter på energiområdet, främst en fördubbling av beskattningen av mineraloljor m. m. samt en höjning av skatten på energi som förbrukas i industriell verksamhet med . På kan en omläggning av energibeskattningen på olika punkter vara ett verksamt och lämpligt sätt att påverka energikonsumtionen. De förändringar som föreslås förefaller emellertid statsfinansiellt motiverade och har inte föregåtts av någon energipolitisk analys. Vi förordar därför att frågan om energibeskattningen i sin helhet hänskjuts till den aviserade utredningen i ämnet. Vi tillstyrker det förslag som lagts fram om en mildrad beskattning av bl. a. metanol. På samma sätt finner vi det angeläget att utbyggnaden av mottryckskraften stimuleras genom en omläggning av beskattningen, innebärande att elkraft som framställs i mottrycksanläggning inom industriföretag för att användas i den bedrivna verksamheten undantas från energiskatt. Med hänvisning till vad som anförts hemställs 1. att bemyndigar regeringen att under de förutsätt 1978/79: 2357 ningar som angivits i motionen besluta om grunderna m. m. för statligt stöd till energisparande åtgärder i bostadshus m. m., 2. att avslår propositionens förslag angående räntebidrag till energisparande åtgärder i bostadshusen m. m., 3. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts rörande utvärderingen av energisparprogrammet, 4. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts rörande obligatorisk besiktning som ett led i energisparandet, 5. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts angående verksamhet, 6. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts angående upphandling av olja för Överstyrelsen för ekonomiskt försvar, 7. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts angående överläggningar mellan staten och oljeföretagen om samarbete bl. a. på raffineringens område, 8. att avslår regeringens förslag angående lag om ändring i lagen (1957: 262) om allmän energiskatt, 9. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om beskattningen av mottryckskraft. () () H. () () () () PER () () () () L. () () i