mot · G30275 · 1979-10-15 00:00:00 — av m. fl. med anledning av propositionen 1979/80:5 om erkännande av nordiska faderskapsavgöranden I propositionen föreslås att domar och andra fastställanden beträffande faderskap, vilka avgörs i nordiska länder, skall få internordisk giltighet. kommunisterna vill anmäla tveksamhet till vissa delar av förslaget, liksom inför vissa tänkbara följder därav för lagstiftningen i vidare mening. Syftet att ge internordisk giltighet är väl i och för sig gott. Den avsevärda befolkningsomflyttningen mellan nordiska länder skapar praktiska motiv härför. Det finns dock ting som alltid måste prioriteras högre än den ömsesidiga giltigheten av rättsavgöranden. Det viktigaste måste alltid vara att främja största möjliga materiella korrekthet i rättsliga avgöranden. Det näst viktigaste är att den ömsesidiga giltigheten av avgörandena grundas på att själva lagreglerna stämmer väl överens. Man bör således inte söka vinna större ömsesidig giltighet pä bekostnad av den materiella riktigheten. Med den ordning som föreslås i propositionen skulle antalet materiellt oriktiga faderskap - under i övrigt lika omständigheter - tendera att öka. Detta beror på att reglerna för presumtion av faderskap i övriga nordiska länder skiljer sig från de i . I förstnämnda länder presumeras även en frånskild man som fader, om barnet föds i sådan tid efter äktenskapets rättsliga upplösning att det kan ha avlats inom äktenskapet. I finns ingen presumtion i dessa fall. Där krävs en förutsättningslös utredning för faderskapets fastställande. Tydligt är att de svenska reglerna bättre garanterar materiellt riktiga avgöranden. Det är vida svårare att utifrån en presumtion föra motbevisning än att utifrån ett förutsättningslöst läge göra en utredning och föra bevisning från myndighets sida. Just de fall som här avses är så att säga klassiska problemfall - faderskap är ofta osäkert i de fall där graviditeten inträffat i äktenskapets upplösningsskede. Det vore direkt otillfredsställande, om man i nödgades acceptera faderskap som är materiellt oriktiga och som vid svenskt förfarande icke skulle ha kommit till stånd. Att öka risken för flera oriktiga faderskap är inget man kan se lättvindigt på. Felaktigt utdömda faderskap får avsevärda följder förde inblandade. Rättsligt faderskap får betydande materiella konsekvenser för den som ådöms sådant, och rimligen bör man göra vad som är möjligt för att inte dessa konsekvenser skall drabba orättmätigt. Den som främst blir lidande på oriktiga faderskap är emellertid alltid Följderna för barnet är också av allvarligare natur. Ett felaktigt faderskap hindrar eller försvårar alltid att den rätte fadern identifieras. En man som uppfattar faderskapsdomen som oriktig är i egenskap av fadersgestalt som regel inte av något värde för barnet. Det personliga värdet för barnet av att fadern är rätt identifierad är däremot avsevärt. Barnet har då alltid en alternativ vuxenkontakt och en alternativ vårdnadshavare. Barnets trygghetssituation är då i alla avseenden bättre. En identifierad far, som barnet har en hygglig kontakt med, kan utgöra ett väsentligt stöd för barnets personlighetsutveckling. Klart är att barnet kan bli lidande av att en far är non-existent i barnets psykiska föreställningsvärld. Om sedan ett felaktigt faderskap dessutom senare omprövas och upphävs - och detta kanske vid en ålder då barnet klart uppfattar vad det handlar om - kan situationen bli än sämre ur barnets synvinkel. Sådant bör i görligaste mån undvikas. Tyvärr blir omprövningar av faderskap vanligare, i takt med att de förbättrade metoderna för fastställande möjliggör att felaktiga faderskap kan avslöjas. Det måste därför vara viktigt att redan i utgångsläget så långt möjligt minska risken för materiellt felaktiga faderskapsavgöranden. Detta mål försvåras om man i skall acceptera vissa av de avgöranden som fällts utifrån grannländernas regler. Därför bör den internordiska giltigheten inte avse denna typ av avgöranden. Ett mer allmänt familjerättsproblem anmäler sig därjämte i anslutning till denna proposition. Vilka följder får det för reformarbetet inom familjerätten, att delar av familjerättssystemen får internordisk giltighet? har, särskilt efter reformerna 1976, en relativt modern lagstiftning på området. De intressen vilka motarbetade reformerna åberopade bl. a. att borde ha bemödat sig om större samstämmighet med övriga . Den internordiska likformigheten blev alltså ett argument för att försvåra en modernisering av den nationella lagstiftningen. Den fråga som då måste ställas är: Betyder större ömsesidig giltighet ett hinder för de länder som aktivt vill modernisera sin lagstiftning? Blir den mest konservativa delen av lagstiftningen i minsta gemensam nämnare och den avgörande? Om så är fallet, bör man kanske iaktta viss försiktighet med åtgärder av den typ som föreslås i propositionen. Mot bakgrund av det här anförda föreslår vi ett tillägg till förslaget till lag om erkännande av nordiska faderskapsavgöranden, innebärande att en dom eller ett fastställande av faderskap i annat nordiskt land ej gäller i , därest den grundar sig på regler som skiljer sig från dem som gäller här och detta är ägnat att öka osäkerheten om det materiella innehållets riktighet. att , med godkännande av propositionen 1979/80:5 i övrigt, beslutar att 3 § i förslaget till lag om erkännande av nordiska faderskapsavgöranden skall ha följande såsom Motionärernas förslag betecknade lydelse: En dom eller fastställelse som avses i 1 och 2 §§ gäller dock inte i , 1. om domen eller fastställelsen står i strid med en här i landet giltig dom i en rättegång som påbörjades innan den andra rättegången inleddes eller innan fastställelsen skedde, 2. om domen eller fastställelsen står i strid med en här i landet giltig fastställelse av faderskap i annan form än genom dom, såvida denna fastställelse skedde innan rättegången påbörjades eller innan den andra fastställelsen skedde, 3. om det här eller utomlands pågår en rättegång angående faderskapet som kan leda till en dom som gäller i och denna rättegång påböijades innan den andra rättegången inleddes eller innan fastställelsen skedde, 4. om det skulle vara uppenbart oförenligt med grunderna för den svenska rättsordningen att erkänna domen eller fastställelsen. En dom eller fastställelse som avses i 1 och 2 §§ gäller dock inte i , 1. om domen eller fastställelsen står i strid med en här i landet giltig dom i en rättegång som påbörjades innan den andra rättegången inleddes eller innan fastställelsen skedde, 2. om domen eller fastställelsen står i strid med en här i landet giltig fastställelse av faderskap i annan form än genom dom, såvida denna fastställelse skedde innan rättegången påbörjades eller innan den andra fastställelsen skedde, 3. om det här eller utomlands pågår en rättegång angående faderskapet som kan leda till en dom som gäller i och denna rättegång påbörjades innan den andra rättegången inleddes eller innan fastställelsen skedde, 4. om det skulle vara uppenbart oförenligt med grunderna för den svenska rättsordningen att erkänna domen eller fastställelsen, 5. om de regler sorn ligger till grund för domen eller fastställelsen skiljer sig från de i gällande och detta uppenbart är ägnat att öka risken för materiellt oriktigt innehåll i dom eller fastställelse. (vpk) (vpk)