mot · G2022406 · 1979-03-29 00:00:00 — Genom att Nordgatledningen anknytes till såväl Emden- som Wilhelmshafenterminalerna som till det danska naturgassystemet erhålls ökad leveranssäkerhet för den svenska naturgasförsörjningen. erhålles samkörningsvinster för naturgasleveranserna till . En uteslutande på LNG-import baserad svensk gasförsörjning kan inte erbjuda den förbättring av tillförseltryggheten för importenergi som erfordras framöver. Eftersom presumtiva kontraktspartners företrädesvis återfinns inom och norra kan man inte helt bortse från riskerna för politiskt betingade tillförselstörningar. Till detta kommer möjligheten av tekniska störningar i LNGsystemet omfattande kondenseringsanläggningar, fartyg och mottagningsterminaler. Erfarenhetsmässigt kan man räkna med högre tillgänglighet för ett rörbaserat naturgassystem än för ett LNG-system. 1978/79: 2406 För att höja tillgängligheten i LNG-systemet är det därför angeläget att detta system har fast rörförbindelse med det centraleuropeiska naturgasnätet genom Nordgatledningen. Av dessa skäl bör därför inte en ensidig satsning på direktimporterad LNG till göras utan ses som ett komplement till den rörbundna gasen. LNG-import skulle dock kunna ge förutsättningar för avsättning av de LNG-tankers som tillverkats hos . Tekniskt och ekonomiskt sett medför hos konsumenterna omställning från eldning med olja till naturgas inte några större svårigheter, särskilt inte om man jämför med omställning till fasta bränslen. En viss reservation måste dock göras med hänsyn till att säkerhetsbestämmelser för naturgas ännu inte fastställts. Swedegas uppskattar kostnaden hos konsumenterna för byte av brännare med flera erforderliga åtgärder till 135 milj. kr. Utredningen om omställbara eldningsanläggningar har ingen erinring mot denna uppskattning. För uppskattas kostnaderna till 200 milj. kr. Själva omställningskostnaden framstår som liten i förhållande till den totala omslutningen för projekten. När befintliga anläggningar konverteras till naturgas erhålles i allmänhet en förbättring av verkningsgraden. I undantagsfall kan dock effekten försämras om anläggningen från början optimerats för annat bränsle. Det ekonomiska utfallet av projektet måste tillmätas en mycket stor betydelse. I Swedegas rapporter redovisas två kalkyler som belyser de ekonomiska konsekvenserna av en introduktion av naturgas i . Båda dessa kalkyler är med nödvändighet osäkra. Den företagsekonomiska kalkylen pekar dock på att ett subventionsbehov kommer att föreligga om verksamheten skall bedrivas kommersiellt. Även i av Swedegas presenterade samhällsekonomiska kalkyler kan underskott uppkomma. Detta underskott varierar beroende på vilka antaganden om bl. a. det framtida olje- och gaspriset som görs. Den fråga som därvid uppkommer är om samhället är villigt att påta sig dessa merkostnader i förhållande till naturgasens tänkbara fördelar. De vinster ur samhällets synvinkel som är mest påtagliga rör förbättringar av miljön och försörjningstryggheten. Swedegas har i sina kalkyler använt de av gjorda antagandena om en realkalkylränta på och en realoljeprisstegring på . Kalkylerna visar då för de sammanlagda Syd- och Västgasprojekten på att en samhällsekonomisk balans kan uppstå. Utfallet är dock mycket beroende på vad den reala oljeprisutvecklingen verkligen kommer att bli. Skulle denna prisutveckling understiga uppstår ett med minskande priser ökande subventionsbehov. Oljeprishöjningarna torde dock bli högre och som ovan nämnts har inga vinster från mil 1978/79: 2406 jösynpunkt beaktats i kalkylerna och en förändring av skattesatsen pa /m3 innebär som inledningsvis påtalades att samhällsekonomisk lönsamhet torde uppkomma. Sammantaget är enligt vår bedömning en introduktion av naturgas således klart samhällsekonomiskt motiverad. Sammanfattningsvis föreligger följande motiv för en svensk naturgasintroduktion. syd- och västgasprojekten minskar oljeförbrukningen genom Nordgatledningen anslutning till centraleuropeiska naturgassystemet och långtidskontrakt minskat svavelutsläpp i Väst- och förbättrad arbets- och boendemiljö vid real årlig oljeprishöjning samhällsekonomisk balans stimulans för av varvskrisen drabbade regioner samt för bl. a. stål- och rörtillverkare på totalt ca 2 0003 000 arbetstillfällen/år svensk/danska samkörningsvinster möjligheter till internordiska gasleveranser förberedelse för distribution av gas från kol, biomassa och torv Propositionen förordar en omfattande satsning på kolanvändning för att klara den svenska energiförsörjningen . I såväl det högre som lägre förbrukningsalternativet anges . Det är mer än vad något av energialternativen som rekommenderade. T. o. m. industrins representant låg under den av regeringen nu förordade högsta nivån. avvisar propositionen som bekant introduktion av naturgas i det svenska energisystemet. Det finns f. n. en ytterst begränsad internationell handel med kol. Det gäller i synnerhet det ångkol som är mest intressant ur energisynpunkt. Koltillgångarna i är små och håller låg kvalitet och lågt förbränningsvärde. Kolet måste alltså importeras. 1978/79: 2406 sar där till de stora kvantiteter lågsvavligt kol som finns bl. a. i , och . Det är alltså frågan om import av kol från mycket avlägsna delar av världen som kan bli aktuella vid en omfattande användning av denna energiråvara i . Världsmarknadens begränsningar och den fjärrförsörjning som blir aktuell talar emot kolintroduktion i stor skala . Däremot är naturligtvis kolet en långt mer uthållig energiråvara än oljan och naturgas. Koleldning medför som framhålls i propositionen utsläpp av svaveldioxid. Vidare måste stoftutsläppen bemästras. Kolet innehåller vidare olika tungmetaller, bl. a. kvicksilver som frigörs vid förbränning. Anrikningen av kvicksilver i ekosystemen underlättas i med den rådande försurning av mark och vatten som vi har f. n. Avfallsproblemen med kolet är betydande. Askan måste tas om hand på ett miljömässigt acceptabelt sätt. Några konkreta lösningar på detta problem anvisas inte i propositionen. Propositionen markerar att en förutsättning för att kol skall kunna utnyttjas i den omfattning jag föreslår är att de av kommissionen och flera av remissinstanserna påtalade miljöproblemen avseende kolanvändning kan bemästras. Vi vill starkt understryka detta förhållande. Vidare föreslås förstärkning av forsknings- och utvecklingsinsatserna inom området samt att kolanvändning av miljöskäl inte bör ske i omedelbar anslutning till tätortsbebyggelse. har fått medel för att främja utvecklingen av nya förbränningsanläggningar av typen svävbädd. Det utvecklingsarbetet avses pågå . Kol och naturgas behandlas således i regeringsförslaget utifrån motsatta utgångspunkter. Regeringen är beredd förorda en stor satsning på kol trots att miljöproblemen inte är bemästrade. Man avfärdar naturgasen trots att miljöproblemen där knappast existerar och tekniken för användning av naturgas är väl känd. Kolet introduceras dessutom trots att det förutsätter en omfattande fjärrförsörjning. Om naturgasen vet man att den till en del kan fås från betydligt närmare håll. Från sida har vi naturligtvis ingenting emot de forskningsoch utvecklingsinsatser som föreslås på kolområdet. Dessa är nödvändiga för att klargöra om miljöproblemen kan bemästras eller inte. har ingen anledning att göra ytterligare ett misstag med ännu en energikälla och introducera den i onödigt stor skala innan problemen har bemästrats. I så fall kan bli fast i ett beroende av ytterligare en energiråvara som vi inte kan behärska eller bemästra. De skäl som talar entydigt till kolets fördel är naturligtvis dess stora uthållighet som energiråvara. Sammanfattningsvis förordar vi, att de förslag om forsknings- och utvecklingsinsatser på kolområdet som föreslås i propositionen genom 1978/79: 2406 För några tillkommande kraftvärmeverk med planerad idrifttagning bör kolet kunna förekomma som ett av flera alternativ. Men då är det viktigt att man är garderad med något ytterligare bränslealternativ, antingen inhemska bränslen eller naturgas. Ett sådant alternativ kan mycket väl tänkas i fallet kraftvärmeverk i som regeringen opåkallat skjutit . Därutöver bör satsa på en kolkondensanläggning i sådan begränsad skala och med sådan lokalisering att en maximal satsning på miljömässigt acceptabel teknik blir möjlig. Föredraganden nämner att han kommer att föreslå regeringen att ge vattenfallsverket i uppdrag att visa hur samtliga de faser av kolhanteringen som blir aktuella i vårt land skall på ett miljömässigt tillfredsställande sätt. Det gäller således transport, lagring, förbränning och omhändertagande av avfallet. I samband med propositionen om energiförsörjning anmäldes redan då möjligheten att i ett senare skede komplettera energiförsörjningssystem med ett mindre kolkondenskraftverk. Ett sådant borde i så fall lokaliseras till där cementvarutillverkningen redan med statligt stöd övergått från användning av olja till kol och där man i så fall skulle kunna utnyttja anläggningar för kolhantering gemensamt. bör mot denna bakgrund få i uppdrag att förprojektera ett kolkraftverk i på något 100-tal megawatt och där vidta sådana åtgärder på miljöområdet att lösningarna innebär en maximal tillämpning av nu känd teknik för att komma till rätta med kolets problem. I samband med ett fullföljande av ett sådant kraftverk, om det visar sig miljömässigt rimligt, bör naturligtvis elnätet på förstärkas och den producerade elkraften kunna levereras till fastlandet. Underlag för ett ställningstagande i det avseendet bör föreligga i sådan tid att den transiteringsledning som behöver byggas sannolikt från till fastlandet kan beakta det nya kolkondenskraftverkets storlek. På motsvarande sätt bör vattenfallsverket få i uppdrag att visa hur man konkret kan lösa de problem som är förknippade med användningen av kol vid ett byggande av kraftvärmeverk i . Som anmälts i annat sammanhang föreslår vi att kraftvärmeverket kommer till utförande enligt tidigare gällande planer. Utnyttjande av kärnenergin var från början intimt förknippad med de militära kärnkraftsprojekten. De civila reaktorerna utvecklades från militära prototyper. Reaktorn i den amerikanska utomubåten var t. ex. föregångare till den nu dominerande lättvattenreaktorn. och 1950-talen studerades ett stort antal reaktor 1978/79: 2406 Vissa reaktortyper byggde på naturligt uran och behövde alltså ingen anrikning, vissa krävde lättanrikat uran, andra höganrikat eller plutonium, vissa använde torium osv. Vid sidan om de teknologiska skillnaderna som har betydelse för t. ex. säkerhet, risk för kärnvapenspridning osv. fanns viktiga skillnader mellan de roller reaktortyperna kunde spela i energiförsörjningen. Några planerades enbart för elproduktion, andra för el kombinerad med lågtemperaturvärme för husuppvärmning eller för högtemperaturvärme för processindustrin. De reaktorer som vanligen utnyttjas är s. k. lättvattenreaktorer. Kärnkraftsindustrin och forskarna har sett dessa som ett första steg i uppbyggnaden av ett långsiktigt kärnkraftssystem baserat på utnyttjande av plutonium i s. k. bridreaktorer. Användning av bridreaktorer skulle innebära att uranbehovet skulle minska men trots detta skulle en kärnkraftsutbyggnad enligt World Energy Conferences (WEC) prognos en 15-faldig ökning av uranbrytningen på mindre än behövas för att tillgodose behovet av uran. Detta motsvarar fynd och lokalisering av mer än 300 gruvor och att i genomsnitt en ny gruva öppnas var sjätte vecka . Utan upparbetning blir uranbehovet större och en ny gruva behövs var tredje eller och de kända reserverna vara förbrukade . De tidigare beräkningarna från skilda håll har emellertid visat sig vara alltför överdimensionerade och tidigare prognoser över kärnkraftsutbyggnaden har reviderats ned allteftersom de stora problemen och riskerna vid utnyttjande av kärnenergi blivit uppenbarare för allt fler. Säkerhetsproblemen är inte lösta. Det högaktiva avfallet måste tas om hand och hållas avskilt från allt liv . När det gäller reaktorsäkerheten har den s. k. påståenden inte längre giltighet sedan den underkänts i vitala delar av internationell expertis. Det finns ett samband mellan fredligt utnyttjande av kärnkraften och atomvapen, eftersom dessa båda baseras på utnyttjande av uran i olika former och i hög grad gemensam teknologi. Sambandet blir än klarare om planerna inom industrier och kraftföretag på plutoniumbaserade reaktorer, t. ex. brider, blir verklighet. Därför krävs det också mycket hård kontroll av kärnkraften både i dess fredliga och militära version. Möjliga olyckor i anslutning till kärnkraften har i värsta fall den omfattning och karaktär att de skulle leda till en fullständig katastrof, vars konsekvenser i många avseenden ej går att reparera. Därav följer att det krävs en minutiös kontroll i kärnbränslecykelns olika skeden och att mänskliga misstag inte kan tolereras. Kärnkraft produceras i stora centraliserade anläggningar och kräver 1978/79: 2406 omfattande distributionssystem med hög spänning. Kärnkraften förutsätter och formar ett centraliserat, tekniskt komplicerat samhälle med minskat folkligt inflytande. Kärnkraften kräver stark kontroll som i sin tur leder till starka krav på övervakning, person- och personalkontroll, bevakning mot terrorism, sabotage, ökade risker vid krig etc. En fortsatt kärnkraftsutbyggnad innebär ett stort ekonomiskt risktagande. Hushållning med energi är samhällsekonomiskt mer lönsam än ytterligare satsning på kärnkraft. Till detta kommer den osäkerhet som råder beträffande kärnkraftens totala ekonomi, bl. a. avfallshantering. De slutliga kostnaderna för åldersproblem i äldre aggregat och nedmontering av använda reaktorer är inte kända. De prognoser för elanvändningen som låg till grund beslut har emellertid visat sig vara helt verklighetsfrämmande. 1975 beräknades elbehovet 1985 vara . (elanvändning ). beräknade statens industriverk att behovet 1985 skulle vara . Det är denna prognos som ligger till grund för ställningstagande i det nu föreliggande regeringsförslaget. Den reviderade prognosen innebär således i jämförelse med beslut en minskning i det beräknade elbehovet 1985 på dvs. ett bortfall av behovet av en utbyggd kraftproduktion motsvarande sju kärnkraftsreaktorer på en effekt av 1 000 MW. Vi vill i detta sammanhang erinra om att beslut innebar en ökad användning av såväl olja som kärnkraft. hävdade tillskyndarna av beslutet att olja och kärnkraft var kompletterande energikällor och att det snabbt ökande elbehovet nödvändiggjorde satsningen på kärnkraften som energikälla. När utvecklingen visade att de prognoser för elförbrukningen 1985, som låg till grund beslut, saknade verklighetsförankring motiveras en fortsatt kärnkraftsutbyggnad med behovet av minskat oljeberoende. Det är som vi tidigare påpekat en helt orimlig väg att försöka ersätta en miljöfarlig energikälla, oljan, med en ännu farligare, kärnkraften. Medvetenheten om problemen med oljeberoendet och strävandena att minska detta får inte medföra att vi låser oss vid ett energiförsörjningssystem med oöverblickbara miljö- och säkerhetsproblem. De olika energiförsörjningsförslag som framtagits av visar för övrigt att oljans betydelse för den totala energianvändningen inte i särskilt hög grad påverkas av om kärnkraft utnyttjas eller inte utnyttjas för den framtida energiförsörjningen. energiförsörjningsalternativ 1975 byggde bl. a. på en förväntad elanvändning 1985 på . Vi gick emot kärnkraftsprogrammet och förordade i stället en starkare satsning på alternativa energikällor och energihushållning. I valrörelsen markerade vi uttryckligen vår syn på hur den framtida energipolitiken borde utfor 1978/79: 2406 Vi pekade på problemen och riskerna med användning av kärnenergi och underströk betydelsen av energihushållning och satsning på förnyelsebara energikällor. I den trepartiregering som tillträdde efter valet hade huvudansvaret för energifrågorna. Detta innebar att energipolitiken gavs en ny inriktning och en mängd åtgärder vidtogs vilka inledningsvis redovisats för att bereda vägen för ett energiförsörjningssystem baserat på energihushållning och inhemska förnyelsebara energikällor och utan kärnkraft. Den verkliga utvecklingen på energiområdet har således inneburit att energipolitiska beslut blivit helt överspelat. I stället för en ökning av energitillförseln totalt har det blivit en ökning . Den förutsedda 6-procentiga ökningen av elförbrukningen har halverats. beslut byggde på en allvarlig felbedömning av energibehoven. Det har i energidebatten ibland gjorts gällande att vi riskerade få en allvarlig elenergibrist om inte nya reaktorer togs i drift. Detta är ett helt felaktigt påstående. Den maximala produktionsförmågan för el är ca , medan elanvändningen ligger på drygt (1978) fördelat enligt det följande: Maximal produktionsförmåga Till- Använd Järnvägstrafik m. m. Trots de höga leveranssäkerhetskrav som gäller är en produktionskapacitet på tillräcklig för nuvarande förbrukning, vilket för övrigt framhålls på ett flertal ställen av föredraganden i propositionen. Vi har således inte heller ur energiförsörjningssynpunkt något behov av att ta ytterligare kärnkraftverk i drift. Redan med sex reaktorer har för övrigt mest kärnkraft per invånare i världen. Det kan i detta sammanhang vara värt att erinra om de bedömningar som låg till grund för satsningen på inhemsk kärnkraftsindustri. I proposition 1969: 151 motiverades bildandet av enligt följande: Den industriella verksamheten på atomenergiområdet kommer att fä en starkt ökad betydelse under . Förutsättningarna är speciellt gynnsamma i vårt land. Förbrukningen av elkraft i stiger f. n. med , vilket innebär en fördubbling 1978/79: 2406 Denna ökningstakt förutsätts i det närmaste bli oförändrad under de kommande två decennierna. Ekonomiska och andra faktorer motiverar emellertid en snabb övergång från vattenkraft till värmekraft, i första hand atomkraft. väntas den övervägande delen av produktionsökningen komma från atomkraftstationer. beställda reaktoranläggningar, som skall tas i drift , har en sammanlagd effekt av 3 300 MW. Enligt en av Centrala driftledningen (CDL) som är ett samarbetsorgan mellan de större svenska distributions- och produktionsföretagen inom kraftindustrin publicerad skiss till utbyggnadsprogram beräknas stationer med sammanlagd effekt av 7 500 MW ha tagits Atomkraften skulle då svara för av den totala elkraftproduktionen i landet. För atomkraften gäller mer utpräglat än för andra kraftslag att produktionskostnaden minskar med ökande aggregatstorlek. På detta område går därför utvecklingen utomlands snabbt mot större enheter. Som framgår bl. a. av CDLs sammanställning kan en sådan utveckling emotses även i vårt land. Förutsättningarna för att introducera stora produktionsenheter är goda genom att det svenska kraftsystemet är relativt stort och sammanknutet med ett starkt stamlinjenät, kompletterat med samkörningsförbindelse med grannländerna. Prognoserna för utbyggnad av atomkraft i vårt land skapar en betydande marknad för reaktorsystem och reaktorbränsle inklusive olika komponenter såsom tryckkärl, värmeväxlare, rör, pumpar etc. Efterfrågan i på sådana produkter kan uppskattas till ett värde av ca . Ett av huvudmotiven för satsningen på atomkraft var således den förväntade ökningen i elförbrukningen. Den verkliga utvecklingen blev emellertid helt annorlunda, vilket kan åskådliggöras med följande sammanställning över elförbrukningen inom landet 19701978 (TWh). 1970 1971 1972 1973 1974 1975 1976 1977 1978 63,1 66,8 71,4 77,2 76,4 79,5 86,2 85,6 89,1 Källa: Statistisk (SCB) Av redovisningen framgår att elanvändningen kraftigt understiger de prognoser som låg till grund för bildandet av Uddcomb. Enligt den bedömning som dåvarande departementschefen gjorde borde elförbrukningen med utgångspunkt års siffror 1980 vara ca och 1990 ca . Som jämförelse kan nämnas att alternativ D med en kraftig utbyggnad av kärnkraften utöver energipolitiska beslut beräknar elanvändningen 1990 till . Den bristande realismen i marknadsförutsättningarna för kärnkraftsindustrin avspeglar sig även i Uddcombs resultatutveckling. Företaget har enligt propositionen redovisat en förlust sedan starten på totalt ca 260 milj. kr. Av statsföretagsutredningen framgår de årliga förlusterna enligt följande: 1971 (-19,2), 1972 (-24,81, 1973 (-18,1), 1974 (-21,6), 1975 (-28,9), 1976 (-33,8), 1977 (-43,6) och 1978 (-38,8). 1978/79: 2406 Det förslag till riktlinjer för energipolitiken som presenterats är mot den ovan redovisade bakgrunden synnerligen förvånande. Det innebär att den inriktning mot satsningar på energihushållning och utveckling av inhemska förnyelsebara energikällor och den neddragning av kärnkraftssatsningen som påbörjades när i regeringsställning hade ansvaret för energipolitiken nu ändras. Regeringsförslaget innebär om det antas av att starka bindningar till kärnkraften kommer att skapas. Föredraganden föreslår att kärnkraftsprogrammet skall omfatta tolv reaktorer. Någon utbyggnad därutöver bör inte komma i fråga. sägs att vi f. n. varken skall avveckla eller binda oss vid kärnkraften som en oundgänglig del i vårt energisystem genom någon större ökning av kärnenergiverksamheten i . Detta uttalande kan inte tolkas på annat sätt än att byggande av nya reaktorer kan ske för att ersätta de reaktorer som av en eller annan anledning måste tas ur drift. Föredraganden anger inte hur han ser på utveckling av kärnvärmeverk (Secure). har föreslagit en utredning av värmereaktorerna ur teknisk, ekonomisk, säkerhetsmässig och organisatorisk synpunkt. Denna utredning bör enligt kommissionen bli vägledande för inriktningen på området kärnvärme. Vidare uttalar föredraganden att det är angeläget att försörjningen med uran ordnas på ett så ekonomiskt och säkert sätt som möjligt för de kärnkraftverk vi har. Förutsättningarna för utvinning av uran i bör därför klarläggas fastslås det i propositionen och prospektering efter uran bör därför ske. Det är enligt föredraganden viktigt av inte minst försörjnings- och betalningsbalansskäl att vårt behov av uran täcks genom inhemsk brytning. För det tredje ser föredraganden positivt på byggande av hetvattenledningar från kärnkraftverken för att tillgodose storstadsområdenas värmeförsörjning. Dylika miljardinvesteringar anses av föredraganden inte innebära några bindningar till kärnkraften. Det kan vara värt att framhålla att man sannolikt tvingas ha en icke obetydlig reservkapacätet för uppvärmning eftersom kärnreaktorerna ibland måste ställas av av olika skäl. För det fjärde förutsätts att ledningsnätet skall byggas ut med 800 kV-ledningar för att den kärnkraftsproducerande delen skall kunna utnyttjas. Undersökningar tyder på att dylika ledningar innebär hälsorisker för såväl människor som djur. För det femte framhålls i propositionen betydelsen av att den inhemska industriella kompetensen inom kärnkraftsområdet måste bibehållas som det sägs för att driftsäkerheten hos befintliga reaktorer skall kunna bibehållas och om möjligt förbättras. Slutligen understryker föredraganden betydelsen av att oljan substitueras med el. Framför allt skall eluppvärmning av småhus öka, vilket måste innebära en låsning till kärnkraften genom det 6 1978/79. 1978/79: 2406 ökande elberoendet detta innebär. Vi har på annan plats understrukit vikten av att olika energislag anpassas efter avsett ändamål. Elkraft har en hög energikvalitet och bör förbehållas områden där energislag av lägre kvalitet inte kan utnyttjas. Uppvärmningssektorn är ett område som är synnerligen lämpligt för användning av inhemska förnyelsebara bränslen och en substitution av oljan sker den vägen. Eluppvärmning innebär som även påtalats en ökad sårbarhet och otrygghet för de enskilda konsumenterna. Sammantaget innebär således regeringens förslag att fortsatta resurser satsas på kärnkraften och därmed en allt kraftigare bindning till användning av kärnenergin utan att de problem och risker som utnyttjande av denna energikälla innebär har bemästrats.