mot · G2022230 · 1979-03-22 00:00:00 — Motion 1978/79:2230 av m. fl. med anledning av propositionen 1978/79:119 om vissa frågor rörande forskning och forskarutbildning Den dåvarande socialdemokratiska regeringen tog första hälft ett antal initiativ för att skapa bättre förutsättningar för en aktivare forskningspolitik. Tillkallandet av forskningsrådsutredningen (FRU) och tilläggsdirektiven till utredningen var uttryck för en vilja att effektivisera forskningsrådens arbete, bredda inflytandet över forskningen och förbättra regeringens och beslutsunderlag inom forskningsområdet. Översynen av styrelsen för teknisk utveckling (STU) inom ramen för hade liknande motiv. Tillkallandet av forskarutbildningsutredningen (FUN) var uttryck dels för en vilja att på forskarutbildningsnivån fortsätta det reformarbete i demokratiserande syfte som förts fram till , gymnasieskolan och även den grundläggande högskoleutbildningen, dels för en vilja att gripa tag i bl. a. de kvantitativa problem som kunde förutses inom forskarutbildningen. De tre nämnda utredningarna lade fram sina slutbetänkanden . Därmed skapades förutsättningar för en sammanhållen bred behandling av de forskningspolitiska frågorna i riksdag och regering. Trepartiregeringen bröt ut STU-frågorna ur detta sammanhang och riksdagsbehandlingen av dessa frågor ägde rum . Härigenom försummades första tillfället att få den breda behandlingen i som forskningsfrågorna väl förtjänat. De två andra utredningarna, FRU och FUN, har efter remissbehandling och beredning i lett fram till en proposition till . Allt fler inser att fördjupande kunskaper och bättre teknik är avgörande för att komma till rätta med många av dagens samhällsproblem. Mot bakgrund av en ingående debatt om forskningens och det tekniska utvecklingsarbetets betydelse för vårt välstånd lade socialdemokraterna fram en rad krav i . Dessa avsåg att förstärka forskningsråden, öka bidragen för ersättning och förnya den vetenskapliga utrustningen vid universitet och högskolor, lägga ytterligare 200 milj. kr. till , öka avdragsmöjligheter för företagens forsknings- och utvecklingskostnader, öka stödet till uppfinnare samt satsa på tre nya utvecklingsbolag i samarbete med kommuner och landsting. Den borgerliga majoriteten ansåg inte dessa satsningar nödvändiga utan avslog samtliga våra förslag. I partimotionen 1978/79:2020 om vissa näringspolitiska insatser för att 1 1978/79. stimulera den industriella utvecklingen har socialdemokraterna lagt fram en rad förslag om ökade satsningar på industriellt forsknings- och utvecklingsarbete. Förslagen innebär bl. a. en omläggning av beskattningen för att stimulera teknisk forskning och utveckling, stöd till uppfinnare, ökade anslag till styrelsen för teknisk utveckling samt inrättande av en central utvecklingsfond och samhälleliga utvecklingsbolag. I partimotionen 1978/79:2253 med anledning av propositionen 1978/ 79:138 om vissa anslagsfrågor m. m. rörande försvaret har socialdemokraterna framhållit den betydelse som den tekniska högskolan i har i ett samlat utvecklingsarbete inom de områden som redan är etablerade där, t. ex. datorer, transportsystem och medicinsk teknik. Det finns också skäl att särskilt ta vara på den specifika kompetens som flygindustrin byggt upp. I detta syfte föreslår socialdemokraterna att ytterligare 4 milj. kr. tillförs tekniska högskolan i nästa budgetår. För budgetåret därefter bör regeringen presentera en utvecklingsplan för den tekniska forskningen i . Det är naturligt att förväntningarna på propositionen bland forskare, politiker och den forskningsintresserade allmänheten varit stora. Förutsättningarna för en samlad och övergripande behandling av centrala forskningspolitiska frågor har varit utomordentligt goda. Beslutsunderlaget i form av utredningarnas betänkanden och den omfattande remissbehandlingen har täckt de aktuella problemområdena väl. Härtill kommer en i långa delar jämförelsevis enig och positiv remissopinion. I andra stycken har remissinstanserna var delade i sin uppfattning, bitvis också starkt kritiska. Även i de sistnämnda fallen har emellertid alternativen ofta varit tydliga och förutsättningarna för ställningstaganden goda. Den proposition som presenterats motsvarar inte de förväntningar, som med rätta kunnat ställas. I propositionen märks inget av medvetenhet om eller vilja till handling i den kritiska situation för svensk teknik och svensk industri där satsning på forskning är en nödvändig investering för framtiden. 1 stället för att visa prov på klara ställningstaganden och därmed en bestämd politisk vilja att föra forskningspolitiken framåt, glider regeringen undan sitt ansvar. I stället för att själv handla hänvisar regeringen alltför ofta till fortsatt utredande. 1 stället för att förverkliga framförda förslag blir resultatet på flera punkter försöksverksamheten i liten skala. Den föreliggande propositionen måste därför väcka besvikelse i vida kretsar. 1 det följande tar vi upp ett antal av de frågor som aktualiseras av propositionen och som det finns särskild anledning att kommentera från socialdemokratisk synpunkt. Detta innebär dock inte att vi accepterar den låga ambitionsnivå som präglar regeringens förslag. behöver en helt annan målmedvetenhet och vilja till förnyelse än den regeringen ger uttryck för i propositionen. Regeringens förståelse för behovet av ökad forskning och utvecklingsarbete måste mot denna bakgrund ifrågasättas. Vad beträffar forskningsområdet i stort anser sig regeringen genom förslag i årets budgetproposition ha gjort en stor satsning. De ökade resurser som föreslagits på högskoleområdet har emellertid till stor del i själva verket visat sig behövas för att täcka en alltför begränsad pris- och löneomräkning på befintliga anslag. Reformutrymmet uppgår därför inte till den nivå som regeringen givit uttryck för. Sammantaget kommer, tvärtemot vad regeringen gör gällande, förslagen för nästa budgetår att ge en ringa reell utdelning i fråga om forskning och utvecklingsarbete. Med hänsyn till avsaknaden av en tillräckligt aktiv forskningspolitik från regeringens sida skulle det finnas anledning att angripa forskningens problem på ett betydligt mer genomgripande sätt än vad som är möjligt under den korta tid som står till buds för en följdmotion. Vi begränsar oss därför i det följande till synpunkter och förslag som direkt hör samman med regeringens förslag. I övrigt avser vi att lägga fram ett handlingsprogram för forskningen och utvecklingsarbetet på alla områden. Underlag för en aktiv forskningspolitik Svensk forskningspolitik har sedan kommit att utformas enligt den s. k. sektorsprincipen. Härigenom har forskningsbehoven, som de upplevts inom bl. a. de berörda verken, utövat ett starkt inflytande över fördelningen av samhällets FoU-resurser. FRU har i sitt betänkande givit en klar bild av sektorsforskningens framväxt och tillstånd. V i delar den i propositionen framförda uppfattningen att en fortsatt utbyggnad av den sektoriella forskningen måste grundas på ett bättre planeringsunderlag än vad man i regel har . Detta gäller inte minst information som möjliggör samordning mellan den sektoriella forskningen och den mer kunskapsutvecklande och kompetensuppbyggande forskningen och forskarutbildningen inom högskolan. Kunskap om den forskning som faktiskt bedrivs och kunskap om forskningsbehovet är avgörande förutsättningar för en medveten forskningspolitik. Kunskap om långsiktiga FoU-behov och möjligheter att tillgodose dem är också förutsättningar för industriell, ekonomisk och social utveckling på . Det måste vara en huvuduppgift för den samhällsfinansierade forskningsorganisationen att svara för att kompetens byggs upp och ny kunskap utvecklas inom områden som på kan bedömas vara av strategisk betydelse för bl. a. exportindustrin. kan aldrig bli självförsörjande när det gäller forskning och utvecklingsarbete. Vårt utlandsberoende kan dock begränsas genom en medveten satsning på att bygga upp och vidmakthålla en inhemsk kompetens inom utvalda områden. att förverkliga detta är beroende av medvetna prioriteringar och beslut av statsmakterna. Statsmakternas beslut måste grundas på en djupgående kunskap om den forskning som bedrivs och de forskningsbehov som kan förutses. Flera av de förslag som förts fram av FRU och FUN syftar till att ge kontinuerlig information av detta slag. De åtgärder som förordas i propositionen leder dock inte till att förutsättningar skapas för att få fram det erforderliga beslutsunderlaget för forskningspolitiken. En decentralisering av ansvar för prioriteringar mellan FoU-insatser och verksamhet av annat slag samt mellan olika FoU-insatser är nödvändig för att forskningen effektivt skall kunna utnyttjas i samhällsarbetet. Denna decentralisering ställer emellertid krav på en kraftfull och medveten FoU-politik från regeringens sida. Ansvaret för den mer allmänt kompetensuppbyggande och kompetensbevarande forskningen och forskarutbildningen inom högskolan vilar ytterst på statsmakterna. Genom beslut om fasta tjänster, lokaler och tung utrustning avgör regering och riksdag om det på lång sikt skall finnas en inhemsk kompetens inom ett område eller inte. Ett av FRU:s huvudförslag avser en förbättring av FoU-statistiken, ett annat avser datorbaserad registrering av forskningsprojekt. Båda dessa förslag utgör förutsättningar för en höjd ambitionsnivå när det gäller forskningsplanering och forskningspolitik. Under hänvisning bl. a. till att det råder osäkerhet om behoven av forskningsstatistik och registrering av FoU-projekt skjuter regeringen båda förslagen till ytterligare utredning och därmed en oviss framtid. Om , som regeringen föreslår, skall kunna fullgöra sina samordnande uppgifter i fråga om forskningspolitiken måste det ha tillgång till relevant forskningsstatistik och uppgifter om de totala resursströmmarna i FoU-systemet. Ett minimum för att nå den högre ambitionsnivån för forskningsplaneringen är därför att regeringen själv preciserar sitt informationsbehov. Någon vilja härtill redovisas emellertid inte i propositionen. Frågorna om forskningsstatistiken överlämnas i stället till forskningsrådsnämnden (FRN) och () för vidare utredning. Inte heller den av FRU föreslagna försöksverksamheten med registrering av forskningsprojekt tillåts starta utan ytterligare utredning. Enligt vår uppfattning bör regeringen själv ta ansvar för utvecklingen av FoU-statistiken. En utveckling av FoU-statistiken tillstyrks också av flertalet tunga remissinstanser. Förbättringar bör här kunna genomföras successivt med utgångspunkt bl. a. i de krav en förstärkt forskningsplanering ställer. Den av FRU föreslagna försöksverksamheten med forskningsregister bör kunna inledas . Det ytterligare beslutsunderlag som kan erfordras för att starta verksamhet i full skala kan tas fram i anslutning till försöksverksamheten. Vi vill stryka under betydelsen av att den forskning som äger rum i privata företag så långt möjligt också registreras och därmed kan beaktas i forskningsplaneringen. Regeringens passivitet när det gäller att skapa bästa möjliga planeringsförutsättningar för forskningen blir tydligast i avsnittet om de privata stiftelserna och fonderna. Enligt föredragandens mening bör det ankomma på FRN att försöka förbättra informationen om stiftelsernas möjligheter att finansiera FoU. I syfte att föreslå en civilrättslig lagstiftning för stiftelser tillsatte den socialdemokratiska regeringen stiftelseutredning (Ju 1975:1). I en kartläggning som utredningen presenterat anges att det finns ca 1 000 stiftelser som är inriktade på vetenskaplig forskning. Enligt vår mening är det angeläget inte bara att förbättra informationen om stiftelsernas möjligheter att finansiera vetenskaplig forskning. Från forskningssynpunkt är det också nödvändigt att söka infoga stiftelserna i en samlad bild av utvecklingen av den svenska forskningen, vilket innebära» en ökad insyn i och redovisning av de privata stiftelsernas och fondernas verksamhet skall utformas för att på ett rimligt sätt kunna beaktas i den nationella forskningsplaneringen. Planmässig uppbyggnad av forskningsorganisationen Det har länge rått betydande enighet om att vi i skall undvika att inrätta fristående forskningsinstitut utan i stället så långt möjligt utnyttja de resurser som finns inom högskolan också för sektoriellt motiverad och finansierad FoU. Föredraganden förordar stor återhållsamhet när det gäller att upprätta nya fristående forskningsinstitut. En sådan attityd är f. n. sannolikt motiverad. En huvudlinje i socialdemokratisk forskningspolitik har varit att de fasta resurserna för forskning skall hållas samman på ett förhållandevis litet antal orter, medan den grundläggande utbildningen med fördel kan meddelas inom ramen för en starkt decentraliserad högskoleorganisation. Det är med tillfredsställelse vi konstaterar att folkpartiregeringen nu ansluter sig till denna politik. Vi delar också föredragandens uppfattning att de berörda högskoleorternas forskningsverksamhet måste profileras. Ett skäl härtill är givetvis att antalet forskare och studerande i vissa ämnen är så lågt att institutionerna inte förmår fylla ens lågt ställda krav på en god forskarmiljö. Av väsentligt större betydelse, forskningspolitiskt och ekonomiskt, är emellertid behovet av en planmässig lokalisering av sådan forskning som kräver investeringar i tung utrustning. De utomordentligt stora kostnader, som kan vara förenade med att förse ett ämnesområde med den vetenskapliga utrustning som fordras för att hålla forskningen på en internationellt godtagbar nivå, utesluter ofta en spridning av resurserna. är en viktig uppgift för UHÄ att i samarbete bl. a. med forskningsråden ta fram underlag för en långsiktig planering av en sådan koncentration av forskningsresurserna. Vi vill i detta sammanhang peka på att resor fyller en stor uppgift i det vetenskapliga arbetet. Besök på andra institutioner- inom eller utom landet och på kongresser har en starkt vitaliserande effekt på forskningen. Att visa generositet med medel för resor är ett enkelt och jämförelsevis billigt sätt att främja forskningens utveckling och förnyelse. Inte minst för unga forskare och för forskare under utbildning kan studie- och kongressbesök ha avgörande betydelse. I forskarutbildningen kan ökade reseanslag i betydande utsträckning ersätta kompetens inom specialområden på orten. Vi har i det föregående påpekat, att FRU:s förslag om forskningsstatistik och registrering av forskningsprojekt utgör viktiga led i arbetet med att få fram det åsyftade beslutsunderlaget. Detsamma gäller FUN:s förslag att utnyttja det ekonomiadministrativa systemet inom högskolan. De föreslagna åtgärderna bör förverkligas . Föredraganden går i detta sammanhang närmare in på uppläggningen och organisationen av arbetet med FoU-planeringen inom . Detta är frågor som det måste ankomma på varje regering att avgöra själv. Här skall endast konstateras att en höjd ambitionsnivå i forskningsplaneringen inte kan åstadkommas utan att nya resurser avdelas för ändamålet. Föredraganden utgår från att forskningsberedningen skall tilldelas en roll vid utformningen av regeringens forskningspolitik, närmast i form av att vara ett forum för diskussion och ömsesidig information. Det måste naturligtvis stå varje regering fritt att samråda med varje grupp forskare eller andra den själv bestämmer. Om forskningsberedningen skall bevaras som ett fristående organ, bör den enligt vår mening vara ett kontaktorgan mellan regeringen och forskarvärlden. 1 ett organ som ges centrala forskningspolitiska uppgifter bör regeringen utse de ledamöter den finnér ändamålsenligt och därvid vara obunden av detaljföreskrifter. Vi har här ingen anledning att ytterligare gå in på dessa frågor. Populärvetenskaplig barn- och ungdomslitteratur Regeringen föreslår att FRN får i uppdrag att undersöka möjligheterna att ge ut populärvetenskaplig litteratur på motsvarande sätt som gäller för massmarknadsutgivningen av prisbillig litteratur (En bok för alla). Denna verksamhet avser återutgivning av tidigare publicerade böcker. Detta torde inte vara fallet med den populärvetenskapliga litteratur som avses. Frågan behöver därigenom inte kopplas till en permanentning av massmarknadsut Vi föreslår att frågan om nyutgivning av populärvetenskaplig litteratur för barn och ungdom överlämnas till statens kulturråds prövning i dess arbete med övriga litteraturstödfrågor. En sådan utgivning bör ingå som ett led i samhällets övriga litteraturstöd. I samband med behandlingen av arbetstagarinflytandet över forskningen och löntagarorganisationernas representation i FoU-organ är föredraganden vag och undanglidande. Detta kommer särskilt tydligt fram när föredraganden berör STU. Härvid nämns att arbetstagarinstressena fått representation i två policyskapande råd inom STU. Vidare nämns möjligheten att bland de statliga representanterna i institut med anknytning till industribranschen låta arbetstagarföreträdare ingå. Fördraganden glider därmed förbi frågan om arbetstagarrepresentation i , vilket vi anser vara av stor betydelse. Några sakliga skäl att utestänga företrädare för arbetstagarna från detta organ finns enligt vår mening inte. Vi föreslår därför att beslutar uttala att en sådan representation bör komma till stånd. Inte heller i fråga om forskares tillträde till arbetsplatserna visar regeringen någon viljeinriktning. För vår del vill vi framhålla att om pågående förhandlingar i frågan inte leder fram till ett avtal är det nödvändigt att en lagstiftning kommer till stånd. F raint idsst udiesekretariatet Vi konstaterar att regeringen föreslår att framtidsstudiesekretariatet skall knytas till FRN. Detta är uppenbarligen ett uttryck för folkpartiregeringens bedömning av sekretariatets ställning och uppgifter. Enligt vår mening bör framtidsstudier också spela en roll för de beslut av långsiktig karaktär som varje regering, med utgångspunkt i sina värderingar, har att fatta. Kommande regeringar kan således komma att göra en annan bedömning av hur sekretariatet bör vara placerat. När UKÄ i sina petita förde fram förslag om en utredning om forskarutbildningen var utgångspunkten en befarad överproduktion av forskarutbildad arbetskraft. Underden tid utredningen arbetade framstod det som alltmer uppenbart att det stora kvantitativa problemet i själva verket var det motsatta. Utredningen pekade också på en rad faktorer som bidrog till en kraftigt minskad tillströmning till forskarutbildning och till forskningsförberedande grundläggande högskoleutbildning. De för regering och riksdag mest angelägna problemen inom forskarutbildningen är f. n. rekrytering till och dimensionering av samt kvaliteten på forskarutbildningen. Rekryteringen till forskarutbildningen kan givetvis inte ses frikopplad från utbildningssystemet i övrigt. Problemen med rekryteringen av forskarstuderande inom det naturvetenskapliga området grundläggs sålunda i och accentueras successivt genom utbildningssystemet. För att man skall uppnå varaktiga förbättringar när det gäller tillströmningen till doktorandutbildningen krävs bl. a. att rekryteringen till N- och T-linjerna i gymnasieskolan är tillfredsställande. Socialdemokraterna föreslog i motionen 1977/ 78:885 om teknisk utveckling, forskning och utbildning en rad åtgärder för att stärka undervisningen i naturvetenskapliga ämnen och teknik i skolan. 1 vår motion 1978/79:629 om åtgärder för att förbättra arbetsmiljön i skolan har vi krävt en plan för fortbildning av lärare i bl. a. naturvetenskap. Våra förslag har till syfte att stimulera intresset för naturvetenskap och teknik. De speciella informationsåtgärder riktade mot barn och ungdom som aviseras i propositionen skulle kunna utgöra ett led i ett samlat åtgärdsprogram för att ge ökade insikter i naturvetenskap och teknik samt om forskning och utvecklingsarbete över huvud taget bland barn och ungdom. Andra åtgärder som bör prövas i ett sådant sammanhang är ett förbättrat stöd till unga forskare och föreningar som direkt når intresserad ungdom. bör hemställa hos regeringen att ett dylikt åtgärdsprogram utarbetas och redovisas . För att främja rekryteringen till forskarutbildning inom teknisk sektor är det också väsentligt att det finns tillräckligt med rekryteringstjänster för dem som avlagt doktorsexamen. I annat fall framstår inte forskarutbildning som tillräckligt attraktiv i förhållande till omedelbar yrkesverksamhet för dem som avlagt grundexamen. Nyexaminerade civilingenjörer med fallenhet för forskarutbildning väljer i alltför stor utsträckning anställning utanför högskolan i stället för att satsa på en osäker forskarutbildning. Detta gäller särskilt tillämpade ämnen. Med denna bakgrund och med hänsyn till behovet av teknisk forskning och utveckling framstår regeringens förslag beträffande stödet till denna forskning som än mer otillräckliga. Ett av FUN:s förslag för att vidga rekryteringen till forskarutbildningen avser nya behörighetsregler. Det är med tillfredsställelse vi konstaterar att föredraganden på denna punkt i väsentliga delar följer utredningens förslag. Regeringen har emellertid i ett par frågor gått ifrån utredningsförslaget på ett sätt som kan få svåröverskådliga konsekvenser. FUN har föreslagit att alla allmänna utbildningslinjer omfattande minst 80 poäng skulle ge allmän behörighet till forskarutbildning. Föredraganden föreslår att därutöver även lokala och individuella utbildningslinjer skall kunna ge sådan behörighet. Även om syftet med detta avsteg från utredningsförslaget inte skall ifrågasättas är vi tveksamma med hänsyn till konsekvenserna. Att utsträcka den allmänna behörigheten till att omfatta även individuella linjer innebär att i praktiken all högskoleutbildning omfattande minst 80 poäng och för vilken den studerande bestämmer sig innan utbildningen inleds blir behörighetsgivande. Innehållet i det som ger allmän behörighet blir därmed svårt att överblicka. Den allmänna behörigheten skall för varje ämne i forskarutbildningen kompletteras med en särskild behörighet. Allmän och särskild behörighet ger tillsammans behörighet till forskarutbildning. Så länge den allmänna behörigheten är definierad 50m ett begränsat antal linjer är det - även om innehållet i en och samma linje givetvis kan variera mellan olika högskoleenheter-trots allt lättare att för varje ämne exakt ange vad som fordras för att från allmän behörighet uppnå full behörighet. Med den i propositionen föreslagna ordningen är detta inte längre möjligt. Riskerna för ett ökat godtycke vid prövningen av huruvida den särskilda behörigheten är uppnådd kan inte negligeras. De som kommer att drabbas av ett sådant godtycke är med all säkerhet studerande med annan än för forskarutbildningen traditionell utbildningsbakgrund. Här vill vi särskilt framhålla betydelsen av att sjuksköterskor, arbetsterapeuter och sjukgymnaster samt personer som genomgått yrkesteknisk högskoleutbildning ges reella möjligheter att gå över till en för deras yrkesverksamhet relevant forskarutbildning. För att detta skall bli möjligt krävs att man utvecklar både vårdforskning och överbryggande kurser. Dessa åtgärder har också betydelse för att åstadkomma en jämnare könsfördelning inom forskningen. Det föreslagna behörighetssystemet måste sålunda för att fä avsedd effekt kompletteras med kraftfulla åtgärder i form av överbryggande kurser och utveckling av forskning och forskarutbildning inom nya områden. FUN hade föreslagit att 10 milj. kr. skulle anvisas för utveckling och drift av överbryggande kurser m. m. varav 4 milj. kr. Föredraganden har för detta ändamål och för utveckling och drift av påbyggnadsutbildningar föreslagit sammanlagt 2 milj. kr. för nästa budgetår. Det starkt nedskurna medelsäskandet får ses mot bakgrund bl. a. av förhoppningen att det aktuella utbildningsbehovet skall kunna tillgodoses inom ramen för utbudet av enstaka kurser.