mot · G2022020 · 1979-01-25 00:00:00 — 1978/79: 2020 1978/79: 2020 av m. fl. om vissa näringspolitiska insatser för att stimulera den industriella utvecklingen Utvecklingen inom industrin har varit i hög grad oroväckande. Produktionen minskade kraftigt , 1977 och första delen av 1978. Antalet sysselsatta inom industrin har minskat med mer än 80 000 personer . Industriinvesteringarna låg 1978 lägre än 1976. Dessa förhållanden har skapat utomordentligt stora problem i den svenska industrin. Bortfallet av investeringar kommer under en lång följd av år framåt i tiden att återverka på industrins produktionsförmåga. Den konjunkturuppgång som pågår inom delar av industrin är visserligen i hög grad glädjande, men den innebär förvisso inte att de grundläggande problem som den svenska industrin står inför skulle vara lösta. De gångna årens problem har visat att ett stort behov av en utbyggd och effektiv näringspolitik föreligger. En sådan politik är nödvändig såväl för att få en planerad utbyggnad av den svenska industrin inom de områden där vi kan förväntas ha en hög internationell konkurrenskraft som för att genomföra omställningar och personalminskningar i planerade och socialt acceptabla former inom industrier där vi förlorat konkurrenskraft. En sådan utvecklingsinriktad politik kan endast åstadkommas genom omfattande samhällsinsatser på en rad olika områden. Erfarenheterna från har med skärpa visat att utvecklingen inte kan överlåtas åt de fria marknadskrafterna. Ett omfattande samspel mellan företag, samhälle och anställda måste till såväl för att skapa underlag för framtida expansion som för att genomföra omställningar i socialt acceptabla former. Regeringen har i budgetpropositionen aviserat sin avsikt att framlägga riktlinjer för den framtida industripolitiken. Från socialdemokratins sida avser vi att i detta sammanhang återkomma till frågan om en samlad planering av de näringspolitiska insatserna. En sådan näringspolitik bör enligt vår uppfattning inriktas på följande huvudpunkter: Planmässig politik för industriell utveckling. Ökade insatser för teknisk utveckling och förnyelse i industrin. Ökade insatser för att förbättra näringslivets tillgång till riskbärande kapital. Särskilda insatser för att utveckla våra naturresurser. 1 1978/79. Omedelbara åtgärder för att öka efterfrågan och kapacitetsutnyttjande inom industrin. Samhällsinsatser för att säkerställa att omställningar sker i socialt acceptabla former. 7. ökad löntagarmedverkan i industrins utveckling inte minst i fråga om planering, utveckling och industriell förnyelse. Inom ramen för ett sådant samlat program finns det emellertid redan nu anledning att aktualisera vissa frågor. Det gäller bl. a. vissa åtgärder för industriell förnyelse, näringslivets kapitalförsörjning och omedelbara stimulansåtgärder. Industriellt forsknings, och utvecklingsarbete På områden där de svenska företagen har en teknisk överlägsenhet på sina produkter är den internationella konkurrenskraften särskilt god. Genom att tillverka produkter med en mera avancerad teknisk inriktning än konkurrenternas finns det möjlighet för de svenska företagen att vinna framgångar i den internationella konkurrensen. En hög teknologisk nivå i företagen kräver emellertid ett ständigt och fortlöpande arbete på att nyutveckla produkter och produktionsmetoder. Det är mot denna bakgrund som vi är utomordentligt oroade av de rapporter som börjat komma om att forsknings- och utvecklingsarbetet i företagen är på väg att stagnera och i vissa fall t. o. m. minska. Erfarenheterna har visat att företagen i nedåtgående konjunkturer gärna drar in på långsiktiga satsningar, eftersom resultatet av sådana neddragningar inte märks . Inte desto mindre är detta naturligtvis djupt oroande för utvecklingen på . Det finns ett starkt behov av att stimulera företagens insatser på detta område genom åtgärder av olika karaktär. Det gäller att skapa en positiv attityd till forsknings- och utvecklingsverksamhet på alla nivåer i företagen. Enskilda uppfinnare och innovatörer kan spela en betydelsefull roll, men möjligheterna kan ibland allvarligt hämmas genom brist på resurser. Det gäller också att ha stödformer som innebär att mindre företag, som ger sig på förhållandevis stora utvecklingsprojekt, kan få en del av riskerna och finansieringen klarade. Behovet av särskilda insatser från samhällets sida gäller dock inte enbart småföretagen. På vissa områden är tekniken sådan att satsningar för att bli verkningsfulla måste omfatta utomordentligt stora belopp. I sådana fall torde inte ens mycket stora företag kunna ge sig in på utvecklingsprojekt utan betydande statliga insatser. Mot denna bakgrund finns det anledning att nu lägga grunden för ett program för en kraftigt ökad forsknings- och utvecklingsverksamhet inom den svenska industrin. Ett sådant program bör enligt vår uppfattning ha följande huvudpunkter: En kraftig stimulans av företagens vilja att satsa på forskningsoch utvecklingsverksamhet. Kraftigt ökat stöd till uppfinnare. En förbättring av det selektiva stödet till företagens forskningsoch utvecklingsverksamhet via styrelsen för teknisk utveckling (STU). Samhälleligt engagemang med initiativ och ägarkapital för att klara finansieringen av stora, tunga utvecklingsprojekt. Vi återkommer ytterligare till dessa frågor i anslutning till vår motion om industripolitiken. Vi vill dock redan nu föra fram vissa konkreta delar av ett sådant program. Omläggning av beskattningen för att stimulera teknisk forskning och utveckling infördes ett särskilt avdrag för forsknings- och utvecklingskostnader i företagen. Avdraget får endast göras på den statligt taxerade inkomsten. Avdraget består av ett 10-procentigt basavdrag på de totala forsknings- och utvecklingskostnaderna samt ett 20-procentigt ökningsavdrag på kostnadsökningen från föregående år. Det bör noteras att företagens utgifter för forsknings- och utvecklingsarbete normalt är avdragsgilla som kostnader i rörelsen. Med hänsyn till att den statliga bolagsskatten uppgår till motsvarar avdraget alltså en subvention på av de totala kostnaderna för forsknings- och utvecklingsarbete. Starka skäl talar för att man nu söker möta tendensen till stagnerande eller minskande FoU-verksamhet i företagen med en tidsbegränsad kraftig stimulans av denna verksamhet. Den bör få formen av en kraftig ökning av de nuvarande avdragsmöjligheterna och finansieras genom en generell höjning av vinstskatten. Det nuvarande 10-procentiga avdraget bör sålunda enligt vår mening fördubblas till ett 20-procentigt avdrag. Därutöver bör det s. k. ökningsavdraget förbättras ytterligare. Det bör ske på det sättet att företagen får göra ett extra avdrag för den del av forsknings- och utvecklingskostnaderna som överstiger den genomsnittliga nivån för godkända sådana avdrag . Vid beräkningen av den ökade forskningsvolymen bör en schablonmässig reducering med hänsyn till inflationsutvecklingen ske. Det 100-procentiga avdraget bör således gälla volymmässiga ökningar. Avdraget för beräknas med nuvarande regler uppgå till 394 milj. kr. Med den föreslagna utformningen av avdragen skulle - med antagande av en kraftig ökning av forsknings- och utvecklingsvolymen i företagen avdragen i stället kunna beräknas nå en nivå på närmare 1 000 milj. kr. 12 1978/79. Det Inkomstbortfall som avdragen sålunda skulle medföra i fråga om skatteinkomster bör kompenseras genom motsvarande höjning av den generella inkomstskatten för företag. Behovet av ökning kan beräknas utgöra . Den statliga bolagsskatten bör sålunda höjas från för att finansiera den föreslagna ökningen av forsknings- och utvecklingsavdragen. Omläggningen skulle få den innebörden att den statliga vinstskatten skulle förskjutas från företag med omfattande forskningsarbete till företag med mindre sådan verksamhet. Stimulanseffekten skulle härigenom ytterligare understrykas. Ett problem i sammanhanget är att avdrag endast kommer sådana företag till godo som redovisar vinst. I och för sig finns det möjligheter till förlustutjämning mellan olika år, och därför kan avdraget utnyttjas . Det kan ändock finnas motiv för att i detta sammanhang genomföra motsvarande ordning som gäller vid investeringsavdragen, dvs. att företag som inte redovisar vinst får möjlighet till ett särskilt bidrag. Bidraget bör då självfallet i likhet med vad som gäller för investeringsavdragen utformas med hänsyn till skatteeffekten, dvs. utgå av avdragsbeloppets storlek. De föreslagna ändringarna bör gälla . En annan åtgärd som kan få stor betydelse för att stimulera intresset för satsningar inom forskning och utveckling i industriföretagen är att öppna en möjlighet att använda investeringsfonderna även för detta ändamål. Härigenom skapas förutsättningar för en mer planmässig uppläggning av företagens forsknings- och utvecklingsarbete. Företagen kan göra avsättning till fonderna med goda vinster och kan sedan frigöra dessa medel i nedåtgående konjunkturer då, som vi tidigare framhållit, risken är stor att verksamheten annars krymps. Mot den bakgrunden menar vi att de förslag om möjlighet att utnyttja investeringsfonderna för forsknings- och utvecklingsarbete som presenterades av företagsskatteberedningen i sitt betänkande (SOU 1977: 86) bör genomföras. Yrkanden i dessa frågor läggs fram i en särskild motion. Uppfinnare och andra tekniskt kreativa personer spelar en viktig roll för innovationsverksamheten och produktförnyelsen inom näringslivet. Statistiska undersökningar har visat att uppfinnare, inom industrin eller fristående, svarar för den övervägande delen av alla patent. Mycket tyder på att det finns en betydande potential i form av idérikedom och uppfinningsförmåga hos enskilda människor som skulle kunna utnyttjas betydligt bättre än vad som sker. Uppfinnare och andra innovatörer arbetar ofta under villkor som i flera avseenden är mindre tillfredsställande. Många upplever problem med sin ekonomiska försörjning och sociala trygghet som försvårar möjligheterna till Att finna lokaler och verkstadsutrustning för experiment, tillverkning och provning av prototyper är också ofta besvärligt. Det är angeläget att en genomgripande översyn görs av deras nuvarande arbetsvillkor och vilka åtgärder som bör vidtas för att från samhällets sida kraftfullt öka insatserna för denna grupp. a. bör möjligheterna till kontakter mellan forskare och innovatörer förbättras. På motsvarande sätt bör en ökad kontaktverksamhet mellan innovatörer och potentiella avnämare av ny teknik och nya produkter, bl. a. statliga myndigheter och kommuner, eftersträvas. Härigenom bör innovatörer kunna uppmärksammas på problem som kräver tekniska lösningar och stimulans till idéer som kan resultera i användbara innovationer. Uppfinnarna bör få möjlighet att utnyttja lokaler och utrustning som redan finns i samhällelig ägo, t. ex. i gymnasieskolor med teknisk linje, omskolningscentra eller liknande, alltefter de lokala förutsättningarna. Det ekonomiska stödet till de enskilda uppfinnarna behöver kraftigt förbättras. Vi vill därför föreslå att en särskild fond inrättas med resurser för att dela ut totalt 5 milj. kr. , t. ex. . vardera till 100 uppfinnare. Ett belopp av 5 milj. kr. bör anvisas under ett nytt anslag, benämnt Statens fond för stöd till uppfinnare. Ansökan bör ske via de regionala företagarföreningarna och medlen fördelas av en särskild fondstyrelse med representanter för STU, industriverket, de regionala stiftelserna, utvecklingsfonden och företrädare för uppfinnarna. Stödet bör kunna utgå även än . Förutom stödet till personer som mer eller mindre på heltid ägnar sig åt innovationsarbete bör också möjligheterna att bättre ta till vara idéer och uppslag till ny eller förbättrad teknik från andra kreativa personer, t. ex. anställda inom företagen, uppmärksammas. Enligt en rapport av professor är antalet potentiella uppfinnare bland arbetare betydande. En undersökning av olika verkstadsföretag visade att av samtliga verkstadsarbetare är att betrakta som högkreativa. hade inte lämnat några förbättringsförslag över huvud taget. Det är angeläget att denna resurs som här finns i form av idérikedom baserad på praktisk erfarenhet utnyttjas i full utsträckning. Styrelsen för teknisk utveckling Regeringen har i budgetpropositionen beträffande anslagen till forskning under utbildningshuvudtiteln förslagit en uppräkning av tillgängliga medel som uppgår till i genomsnitt . Det är en inte oväsentligt högre ökningstakt än vad som tillämpades för de budgetförslag som den borgerliga trepartiregeringen lade fram. Enligt vår uppfattning är det emellertid angeläget att anslagen till tekniskt forsknings- och utvecklingsarbete ökas i minst samma takt som gäller den övriga statsfinansierade forskningen. Inte minst understryks detta av näringslivets behov av Mot den bakgrunden anser vi att en anslagsförstärkning om ytterligare 20 milj. kr. är nödvändig för att finansiera styrelsens för teknisk utveckling utgiftsprogram. Dessa ökade medel bör användas dels för en förstärkning av STU:s allmänna verksamhet, dels för att stödja utvecklingsarbete som initieras av de anställda i företagen. Frågan om de anställdas medverkan i företagens arbete att ta fram nya produkter och att utveckla befintliga produkter har liksom diskussionen om alternativ produktion tilldragit sig stort intresse i den allmänna debatten. De anställdas direkta engagemang i framtagningen av nya produkter måste, för att bli framgångsrik, grundas på en bred kunskap, inte minst om det egna företaget. I detta avseende torde vara exceptionellt väl rustat internationellt sett. De insikter och den medvetenhet om företagens situation tekniskt, kommersiellt och finansiellt som finns samlad hos de anställda inom den svenska industrin är unika. Denna kunskap ofta förringad av företagen själva, deras organisationer och de borgerliga partierna kommer att bli av största vikt för vår industriella utveckling. Också från denna sida sett är därför en fortsatt fördjupning av de anställdas insyn och medbestämmande i företagen inte bara angelägen utan helt nödvändig. Enligt vår uppfattning bör samhället aktivt stödja utvecklingsarbetet från arbetstagarnas sida inom företagen för att få fram nya och förbättrade produkter liksom alternativ produktion. Detta bör ske genom att en ny stödform skapas inom ramen för styrelsens för teknisk utveckling verksamhet. Vid STU bör sålunda en särskild ram för sådan produktutveckling finnas, och med medel från denna ram bör man kunna finansiera utvecklingsprojekt med upp till två tredjedelar av utvecklingskostnaderna. Resterande tredjedel bör bestridas av vederbörande företag. Projekten bör utarbetas i nära samverkan mellan företagsledning och de anställdas organisationer vid företaget. Sådana projekt bör prövas av en särskild delegation som bör ha löntagarmajoritet. Stödet bör ges med villkorlig återbetalningsskyldighet, vilket innebär att i de fall projekten ger vinst bör återbetalning och räntebetalning till fonden kunna ske för att de återbetalade medlen skall kunna användas för andra utvecklingsprojekt. Regeringen bör på grundval av dessa principer utarbeta närmare föreskrifter för denna verksamhet vid STU. Den borgerliga trepartiregeringen föreslog i sin proposition om de mindre och medelstora företagen (1977/78:40) att statens utvecklingsfond (SUFO) i praktiken skulle avskaffas. I vår partimotion 1977/78:190 tog vi bestämt avstånd från detta förslag. Vi fann förslaget anmärk ningsvärt redan av den anledningen att det inte hade föregåtts av någon utredning eller remissbehandling samt självfallet därför att erfarenheterna från utvecklingsfondens verksamhet inte motiverade att verksamheten avskaffades. Det alltmera accepterade behovet av en kraftfull satsning på teknisk utveckling och industriell förnyelse inom det svenska näringslivet visar ytterligare behovet av en central utvecklingsfond med stora resurser. I likhet med vad som var fallet i fråga om statens utvecklingsfond bör en sådan nyinrättad central utvecklingsfond få till uppgift att medverka i företagens utvecklingsarbete på de stadier när det är aktuellt att ta fram prototyper och färdiga referensanläggningar. Även om i och för sig företagens kostnader i samband med det direkta utvecklingsarbetet är förhållandevis höga, stiger de kraftigt när utvecklingsprojekten kommit så långt att det blir aktuellt med att ta fram prototyper, referensanläggningar och att satsa på att ta fram produktionsprocesser. Resurser av detta slag har självfallet en avgörande betydelse för utvecklingsarbete och risktagande i mindre och medelstora företag, men fonden bör få sådan inriktning och sådana resurser att den kan användas även i fråga om projekt inom större företag. En fond av detta slag kan få stor betydelse inom ramen för den framtidsinriktade industripolitiken. Vår avsikt är därför att i samband med vår planerade motion med anledning av regeringens förslag om riktlinjer för den framtida industripolitiken lägga fram ett mer detaljerat förslag om inrättandet av en sådan central utvecklingsfond. Samhälleliga ägarengagemang på områden med stora utvecklingskostnader har i flera fall visat sig vara en betydelsefull väg att uppnå framgångsrika utvecklingsresultat. Det kan i detta sammanhang räcka med att nämna Asea-Atom och det tidigare Stansaabs verksamhet. Enligt vår uppfattning finns det anledning att inom ramen för en större satsning på utvecklingsarbete inom industrin utnyttja möjligheten till samhällsinsatser på områden av betydelse för vår framtida utveckling. Staten bör även engagera sig aktivt i en vidareutveckling av de delar av svensk industri som spelar en stor roll som leverantörer till den offentliga sektorn. Erfarenheterna ger vid handen att det ofta är en samlad och enhetlig kravspecifikation som lett till en snabb teknisk utveckling inom industrin. Utvecklingen inom teletekniken utgör här ett näraliggande exempel. Enligt vår mening bör statsmakterna ta ledningen inom tre nya utvecklingsområden och där genom offensiva satsningar skapa förutsättningar för en acceleration av den tekniska utvecklingen och därigenom även öppna möjligheter för en ny inriktning av vår export. vill därför i detta sammanhang upprepa vårt krav på att tre nya utvecklingsbolag startas två i samarbete med representanter från primärkommunerna och ett tredje i samarbete med landstingen. Det första utvecklingsbolaget skall ha som uppgift att lägga ut en beställning av rationella och ekonomiska transportsystem. Här aktualiseras bl. a. system för kollektiv storstadstrafik som skulle kunna sättas i praktisk tillämpning . På det gemensamma bolaget bör ligga ansvaret för att formulera en kravspecifikation och även att finansiera en del av de gemensamma utvecklingskostnaderna. Likaledes bör staten i samarbete med representanter för primärkommunerna skapa ett utvecklingsbolag för beställning och utveckling av hjälpmedel inom utbildningsområdet. Den internationella marknaden för dessa produkter befinner sig i en utomordentligt snabb expansion, och de svenska företag som har varit verksamma på detta område bör om deras resurser förenas kunna få en betydande internationell konkurrenskraft. Bolaget bör här på motsvarande sätt uppträda som systembeställare och bidra med finansieringen av utvecklingskostnaderna. Ett tredje nära till hands liggande område för denna typ av utvecklingsbolag gäller medicinsk teknik. Den delvis splittrade upphandling som sker på detta område i vårt land har medfört en motsvarande splittring av produktionsresurserna och av det tekniska utvecklingsarbetet. Ett gemensamt utvecklingsbolag bör här verksamt kunna bidra till att skapa en konkurrenskraftig tillverkningssektor av medicinska produkter i vid mening. Utöver dessa tre områden finns en rad andra där samhällsutvecklingen och de krav som ställts av myndigheter, fackliga organisationer etc. lett fram till ett internationellt sett mycket avancerat kunnande. Det gäller bl. a. energiproduktionsteknik, avfallsbehandlingsteknik, system och produkter för att förbättra den yttre miljön och arbetsmiljön. Det finns också anledning att räkna med en snabbt växande marknad , inte minst internationellt, för sådana produkter och system. Även på dessa och liknande områden bör man självfallet undersöka möjligheterna att etablera motsvarande lösningar. Vår avsikt är att i vår motion om den allmänna industripolitiken närmare gå in på dessa frågor om ytterligare verksamhetsområden samt vissa frågor i anslutning till samarbetet med kommunerna. Bolagens verksamhet bör till större delen finansieras med statsmedel. Grundkapitalet bör kunna finansieras genom den av oss föreslagna strukturfonden. Den fortsatta finansieringen bör redovisas för då företagen inlett sin verksamhet. Dessa utvecklingsbolag kan få betydelse för den svenska exporten. Kombinationen av högt yrkeskunnande och en betydande marknad genom samhällets efterfrågan kan ge konkurrensfördelar på dessa områden. Det är även tänkbart att utvecklingsbolagen kan komma att spela en roll vid en breddning av det svenska industribiståndet, såsom socialdemokraterna föreslagit i partimotionen 1977/78: 1912. I partimotionen hävdades intresse att vidga samarbetet med som i likhet med söker stärka sitt ekonomiska oberoende för att genomföra större rättvisa för folkflertalet. För att bredda samarbetet föreslogs upprättande av en typ av samarbetsavtal mellan och sådana länder. Samarbetsavtalen skulle kunna utsträckas utöver den krets av länder med vilka ett statligt biståndssamarbete bedrivs. Avtalen skulle främst gälla områden som industriellt samarbete, forskning och utveckling av teknologier. De skulle även kunna utvidgas till andra områden av intresse för de berörda parterna. Det skulle exempelvis kunna röra sig om kollektivtrafik, sjukvård, miljöteknik, liksom industrigrenar där har lång erfarenhet. Avancerad svensk teknologi och forskning skulle på så sätt i tillämpad form bidra till att lösa problem för fattiga människor i uländerna. Om samarbetsavtalet gällde ett mottagarland för svenskt bistånd, skulle delar av samarbetet kunna finansieras med dessa biståndsmedel, om mottagarlandet prioriterar så inom biståndsprogrammet. I årets socialdemokratiska biståndsmotion avsätts 38,5 milj. kr. för sådant industribistånd som skulle kunna ges på samarbetsavtalens grund utöver det betydande industribistånd som redan finns inrymt i annan biståndsverksamhet. Som framhölls i partimotionen 1977/78: 1912 kräver en u-landspolitik byggd på samarbetsavtal en samordning av verksamheten såväl i som mellan ämbetsverk och organisationer. Vi avser att i den näringspolitiska motionen återkomma med konkreta förslag om hur det svenska industrisamarbetet med uländerna bör organiseras . För svensk industri är marknadsföringen på utlandet av väsentlig betydelse. Avgörande för exportens tillväxt är i hög grad möjligheterna att nå ut till också nya marknader, i statshandelsländerna, och och andra områden. Det är ävenledes viktigt att få erforderlig information om planer och utrustningsbehov. Dessa problem pekar på dels möjligheterna att bygga ut informationskanalerna, bl. a. via ambassader och handelssekreterare och deras förutsättningar till kontakter med företagens egna exportorgan, eventuellt handelshus i någon ny utformning men med erforderliga resurser, dels det angelägna i att ha referensanläggningar eller motsvarande. För att lösa en del av dessa uppgifter bör investeringsfonderna kunna spela en icke oviktig roll. Självfallet skall i sammanhanget uppmärksammas de samordningsmöjligheter som kan förefinnas mellan såväl företag i som företag i andra länder. Utveckling av våra naturresurser Vi vill i detta sammanhang kort hänvisa till de starka behov som finns för ett ökat samhälleligt engagemang när det gäller utveckling på mineralområdet. Intresset koncentreras här i första hand till prospektering och processutveckling i fråga om bl. a. våra alunskiffer, vissa industrimineraler och legeringsmetaller. Denna fråga kommer att utvecklas i vår motion om bl. a. stål- och gruvindustrin.