mot · G202420 · 1979-01-18 00:00:00 — av m. fl. om det svenska utvecklingsbiståndet ligger i den absoluta toppen när det gäller utvecklingsbistånd. Vårt land har också en hög grad av obundet bistånd. Vi har strävat efter att tillmötesgå FN:s fattigdomskriterium, dvs. att i forsta hand ge hjälp åt de minst utvecklade länderna. Förden svenska allmänhetens och omvärldens förtroende för allvaret och effektiviteten i våra insatser är det viktigt att vi satsar på projekt som har en så god utvecklingseffekt som möjligt. Huruvida så är fallet är ofta svårt att bedöma i enskilda fall. I själva verket saknar vi ofta kunskap om de svenska insatsernas verkliga utvecklingseffekt. Här föreligger en klar brist vad gäller utvärderingsverksamhet. Vi kan dess värre konstatera att den politiska och ekonomiska utvecklingen i vissa av våra mottagarländer varit negativ. Förhållandena i många uländer är sådana att man tyvärr inte kan räkna med politiskt lugn och kontinuerligt ekonomiskt framåtskridande. Inhemska politiska och ekonomiska störningar måste accepteras, och det ankommer knappast på givarländerna att härvidlag ställa detaljerade villkor. Valet blir ofta att antingen ge hjälp eller att avstå. Annorlunda förhåller det sig med länder som, utan att egna säkerhetspolitiska intressen är hotade, bedriver anfallskrig. Det kan då starkt ifrågasättas huruvida svensk u-hjälp skall utgå. Det förefaller märkligt, för att inte säga löjeväckande, att aktivt delta i det internationella nedrustningsarbetet, finansiera fredsforskningsinstitut etc. och satsa betydande belopp på länder som ägnar sig åt anfallskrig. Detta måste rimligtvis av dessa länder tolkas som ett accepterande av krigshändelserna och är icke ägnat att stärka den svenska neutralitetens trovärdighet. I varje fall har de svenska biståndsinsatserna inte någon fredsfrämjande effekt. Under en följd av år har ett av de svenska mottagarländerna, , i en rad länder genomfört omfattande militära aktiviteter. Detta gäller i , och . har, som redovisats i budgetpropositionen, varit den största bidragsgivaren bland västländerna. Sedan det svenska stödet inleddes /70 har erhållit totalt 242 milj. kr. i svenskt bistånd. Ett annat av de svenska huvudmottagarländema, , har emottagit än mer betydande belopp. Innevarande budgetår är anslaget 350 milj. kr. Huvuddelen av de svenska satsningarna har gått till pappersbruket Bai Bang, som drabbats av exempellösa kostnadshöjningar. Det svenska bidraget beräknades när avtalet ingicks 1974 till 770 milj. kr. Den kostnadsprognos som utarbetades slutade på 1 605 milj. kr. Sannolikt kommer också denna siffra att behöva revideras i ogynnsam riktning. För /80 äskas ett anslag till på 400 milj. kr. Liksom när det gäller anslaget till saknas i propositionen helt resonemang om krigföring som var väl känd när propositionen skrevs. Det förhållandet att krig och erövring drabbat ett land som , vars tidigare regim torde tillhöra de mest totalitära i världen, gör ingen skillnad. Faktum kvarstår att , liksom , bedriver en i hög grad aggressiv utrikespolitik. Om ofta uttalade strävan efter internationell avspänning och lösning av konflikter med fredliga medel skall ha någon trovärdighet bör detta avspeglas i vår inställning till de länder som mottager betydande svenskt bistånd. Så är dock knappast fallet. Visserligen trappas nu biståndet till ned, men detta har skett först efter långa diskussioner och upprepade framstötar i från moderata samlingspartiet. Av budgetpropositionen att döma finns det dock en rad andra för kostnadskrävande projekt på gång, initierade av den gemensamma svensk-kubanska arbetsgruppen. Stor restriktivitet måste iakttas härvidlag. Vad beträffar biståndet till föreslås en höjning från 380 till 400 milj. kr. Huvuddelen av beloppet går till Bai . Det kan, trots de enorma kostnadsstegringarna, finnas anledning att slutföra detta projekt liksom de två sjukhus som är engagerat i. Därefter bör det svenska biståndet i princip helt upphöra. Det är ytterst anmärkningsvärt att budgetpropositionen i sina överväganden om och totalt förbigår frågan om dessa länders krigföring. bör inte tveka att ta ett principställningstagande, med innebörd att svenskt bistånd fortsättningsvis ej skall utgå till länder som bedriver anfallskrig eller motsvarande verksamhet. Om ett sådant principställningstagande görs, bör vi också meddela detta till de länder som erhåller eller skall erhålla svenskt bistånd. Det måste stå klart för mottagarparten att det svenska biståndet kan komma att snabbt avvecklas, om mottagarlandet bedriver en offensiv militärpolitik utan samband med egna säkerhetsintressen, t. ex. av det slag som och ägnat sig åt. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att uttalar att svenskt bistånd ej skall utgå till länder som bedriver anfallskrig eller motsvarande, 2. att i skrivelse till regeringen uttalar att viktigare samarbetsprojekt med , som sker med särskilda medel enligt vad som redovisas i budgetpropositionen, underställs godkännande, 3. att i skrivelse till regeringen begär en avvecklingsplan för det svenska biståndet till . () () () () () () () () BO () ()