mot · G2021990 · 1979-01-25 00:00:00 — Den som kommer i kontakt med en kemisk produkt, på vilken det saknas märkning, kan inte veta om detta beror på att den produktansvarige underlåtit att märka produkten eller på att den inte omfattas av lagen om hälso- och miljöfarliga varor. Lagstiftningen bör därför kompletteras med bestämmelser om hur det skall framgå att en produkt inte omfattas av märkningsskyldighet enligt lagen om hälso- om miljöfarliga varor. En nödvändig förutsättning för en god produktinformation är att det i olika hanteringsled finns erforderlig kompetens för att bedöma kemiska hälsorisker. Importörer och tillverkare måste ha tillgång till sådan kompetens samt veta vilka hanterings- och skyddsföreskrifter som måste tillämpas.. Återförsäljare måste vara kompetenta att ge användarna den information som de behöver för att kunna hantera produkter på ett riktigt sätt. Slutligen måste det på varje enskild arbetsplats finnas kompetens att utvärdera den erhållna informationen och omsätta den till lokalt anpassade hanterings- och skyddsföreskrifter. 1978/79: 1990 Möjligheterna är begränsade att få den utbildning i toxikologi och riskutvärdering som behövs för att kunna uppfylla ansvaret i olika hanteringsled. Ökade möjligheter till sådan utbildning måste skapas i samhällets regi, t. ex. genom olika former av högskolekurser. Det bör vidare övervägas om inte särskild kompetens bör krävas av dem som ansvarar för tillverkning, försäljning, transport och användning av kemiska ämnen. förekommer formella kompetenskrav för tillverkning och försäljning endast i fråga om varor som klassificeras som gift eller som bekämpningsmedel i den högsta farlighetsklassen. I användarledet förekommer kompetenskrav endast för bruket av de farligaste bekämpningsmedlen. Det finns anledning att utreda möjligheterna att utvidga kompetenskraven för de olika hanteringsleden. Genom arbetsmiljölagens tillkomst har arbetarskyddsstyrelsens möjligheter att utfärda tvingande föreskrifter väsentligt utvidgats. Förutom det redan nämnda behovet av föreskrifter om produktinformation finns det behov av hygieniska gränsvärden, föreskrifter om utrustning och hanteringsregler för arbete med kemiska produkter. Genom arbetsmiljölagen kommer de hygieniska gränsvärdena att förankras i föreskrifter som meddelas av arbetarskyddsstyrelsen. Det är angeläget att arbetarskyddsstyrelsens gränsvärdeslista utvidgas med betydligt fler ämnen. Vidare måste gränsvärdena fortlöpande revideras på grundval av vetenskapliga rön och praktiska erfarenheter. Gränsvärdena måste med betryggande marginal skydda mot ohälsa. De skall sättas på en sådan nivå att skador eller besvär ej kan förutses uppträda under ett helt arbetsliv. Gränsvärdena bör utformas så att också särskilt känsliga grupper så långt möjligt är skyddade. Vid sidan om de hygieniska gränsvärdena förekommer för några ämnen s. k. biologiska gränsvärden. Dessa bygger på att man med utgångspunkt i blod- eller urinundersökningar fastställer de nivåer den enskilde utsätts för. Det är angeläget att systemet med biologiska gränsvärden utvidgas till så många ämnen som möjligt. Föreskrifter om utrustning och hantering På grundval av fackliga krav pågår vid arbetarskyddsstyrelsens kemibyrå förberedelsearbetet för allmänna kemikalieföreskrifter, dvs. övergripande föreskrifter för arbete med kemiska ämnen. Det är angläget att detta arbete ges hög prioritet, så att föreskrifterna kan träda i kraft. De bör samordnas med de föreskrifter för produktinformation som också är under utarbetande vid arbetarskyddsstyrelsen. För vissa branscher och ämnen kommer även efter tillkomsten av all 1978/79: 1990 manna kemikalieföreskrifter ett behov av särskilda föreskrifter att finnas. Urvalet av branscher och kemiska ämnen för vilka sådana skall utarbetas bör göras i samverkan med de fackliga organisationerna. Genom revidering av arbetarskyddslagen och genom den arbetsmiljölag som trädde i kraft har skyddsombuden fått ökade befogenheter att utöva kontroll över den kemiska miljön. a. godtog den av oss i motionen 1976/77: 1675 föreslagna tolkningen att rätten att stoppa arbetet också skall gälla i sådana fall där effekterna av misstänkt farliga ämnen kan visa sig först senare i form av allvarliga skador, t. ex. fördröjd effekt av kemiska ämnen. Som vi framhållit ovan är det angeläget att skyddsombuden får möjlighet att kontrollera att de på arbetsplatsen förekommande kemiska produkterna är deklarerade till produktregistret i vederbörlig ordning. Även i övrigt bör reformerna på detta område ges en sådan utformning att skyddsombudens kontroll av efterlevnaden underlättas. Företagshälsovård och mättekniska resurser Det är som vi i flera tidigare sammanhang påpekat ytterst angeläget att företagshälsovården i landet snabbt byggs ut efter målsättningen företagshälsovård åt alla. En av företagshälsovårdens viktigaste uppgifter är att kontrollera de kemiska hälsoriskerna på arbetsplatserna. För att kunna fullgöra denna uppgift måste den bl. a. ha tillgång till erforderliga mättekniska resurser. Systemet med gränsvärden kan således fungera endast om sådana resurser finns. I första hand måste behovet av mätresurser för arbetsmiljön säkras genom en upprustning av den mättekniska verksamheten inom den tekniska företagshälsovården. Därvid måste möjligheter skapas till regelbunden kontroll av mät- och analysinstrument. De nuvarande bristerna på mättekniska resurser har fått till följd att ett betydande antal företag etableras, som på kommersiell grund erbjuder mättjänster. Kvaliteten hos de tjänster som erbjuds är mycket skiftande, och det är därför angeläget att denna verksamhet kontrolleras. tillsyn enligt lagen om hälso- och miljöfarliga varor har inte fungerat tillfredsställande, och arbetarskyddsstyrelsens resurser på detta område är hårt ansträngda. Kontrollen av den kemiskamiljön måste ges förtur i den långsiktiga uppbyggnaden av arbetarskyddsverket. måste få tillräckliga resurser för att utöva sin tillsyn av arbetsmiljöns produktkontrollfrågor. Härvid måste behovet av utbildning för yrkesinspektörerna i frågor om produktkontroll och om kemiska hälsorisker tillgodoses. 1978/79: 1990 Som framgått av det föregående finns det anledning att på bred front angripa de problem som användningen av kemikalier leder till. Allt talar för att en samordning av åtgärder på skilda områden erfordras om önskat resultat skall uppnås. Vi föreslår därför att en särskild gift- och kemikommission tillsätts med uppgift att samordna och initiera det forsknings- och undersökningsarbete som krävs för att i denna motion angivna syften skall kunna uppnås, bl. a. i fråga om bekämpningsmedel, toxikologi och epidemiologi, samt för att ta fram nya, miljövänliga produktionsmetoder, att framlägga förslag om utbyggnad av laboratorier för att tillgodose i motionen redovisade behov, att föreslå utformning och inriktning av erforderlig utbildning, att se över och anpassa gällande lagstiftning till här framställda krav bl. a. i fråga om förhandskontroll, märkning och skyddsblad, att föreslå de förändringar av nuvarande administration som kan erfordras för att de i motionen framförda kraven skall tillgodoses. bör hos regeringen begära att här föreslagen gift- och kemikommission med ovan redovisade arbetsuppgifter tillsätts. Utsläppen av föroreningar från motorfordon är större än den totala mängden föroreningar som släpps ut i luften från industrier, lokaluppvärmning, elproduktion och avfallsförbränning. uppgick sålunda utsläppen av koloxid från person- och lastbilar, bussar, motorcyklar och mopeder till 1 , utsläppen av kolväten till och utsläppen av kväveoxider till . I bilavgasutsläppen finns därutöver tusentals kemiska föroreningar. Till detta kommer de fasta partiklar som rivs upp från vägbeläggningen, bromsbanden, däcken osv. De bensin som förbrukas i vårt land ger upphov till att 1,21,bly sprids längs vägarna. Inget annat ämne eller kemisk förening med jämförliga skadeverkningar sprids i luften i samma omfattning som bly. Antalet personbilar, lastbilar och bussar i uppgår f. n. till ca 2,8 miljoner. av dessa fordon är bensindrivna. kommer på femte plats i världen i fråga om biltäthet räknat per person. Enligt bilprognos 19721985 kommer enbart personbilarna att vara drygt 3,2 miljoner och 1985 drygt 3,7 miljoner. Föroreningarna från motorfordon är alltså ett växande miljöproblem särskilt i tätorterna, där det framför allt är bostadsuppvärmningen och 1978/79: 1990 trafiken som svaar för luftföroreningarna. Genom de åtgärder socialdemokratin i regeringsställning genomförde bl. a. övergång till lågsvavliga eldningsoljor och utbyggnad av fjärrvärme minskar emellertid föroreningarna från bostadsuppvärmningen snabbt. Däremot kommer föroreningsutsläppen från motorfordon, trots de åtgärder som vidtagits för att begränsa dessa, också framöver att vara betydande. Hälsooch miljöeffekterna av föroreningarna från motorfordonen är påtagliga. Det gäller i fråga om luft, nedsmutsning, akuta toxiska effekter och effekter som uppenbarar sig först . Vi känner vidare till att det i bilavgaserna finns ett 30-tal sannolikt betydligt fler cancerframkallande ämnen. Det finns sålunda anledning misstänka att biltrafikens utsläpp av cancerframkallande ämnen (bl. a. polycykliska aromatiska kolväten) svarar för en stor del av de miljöbetingade cancerfallen. Även utsläppen av koloxid och kväveoxider kan ge upphov till betydande hälso- och miljöeffekter. Som exempel på detta kan nämnas att när avgasutsläppen minskade i i samband med oljekrisen minskade också dödligheten i hjärt- och lungsjukdomar i motsvarande mån. Kväveoxid försämrar lungfunktionerna och ökar mottagligheten för bakterieinfektioner i luftvägarna. I synnerhet för personer med hjärt-kärlbesvär är en ökad halt av koloxid i luften besvärande. Det finns starka misstankar om att koloxid spelar en viktig roll vid uppkomst av hjärtinfarkt. Blyutsläppen är allvarliga från såväl hälso- som miljösynpunkt. Allra mest utsatta är små barn i våra tätorter. Blyet ger bl. a. skador på det centrala nervsystemet. års forskning har också visat att skadeverkningar av bly från bilavgaser uppträder vid lägre doser än man trott. Om blyhalten i bensinen minskas, leder det till minskning av två andra tillsatsämnen etylendibromid och etylendiklorid som är cancerframkallande. Blyet har också långsiktiga konsekvenser för den yttre miljön. Den hårda bindningen till markens ytskikt ökar blyhalten i våra åkerjordar. Genom grödorna överförs blyet till människan. Kunskaperna om bilavgasutsläppens hälsoeffekter är dock fortfarande ofullständiga. En bidragande orsak till detta är att tätortsbilismen ännu är av ganska ungt datum. Den första generationen människor som utsätts för bilavgaser är de som är tätortsbor. Man vet därför inte exakt hur kroppen reagerar när den utsätts för bilavgaser . Det är därför nödvändigt att fortsätta epidemiologiska och experimentella undersökningar med förfinad försöksmetodik genomförs. Klart är däremot att en stor del av befolkningen i våra större tätorter utsätts för halter av bilavgasföroreningar som ligger vid eller över det som på nuvarande kunskapsnivå anses acceptabelt. I finns ännu inte några gränsvärden för den högsta tillåtna halten bilavgasföroreningar i utomhusluften. Sådana värden har emellertid fastställts på olika håll utomlands. Detta gäller bl. a. i , och . Gränsvärden förekommer för bl. a. koloxid, kolväten, kväveoxid och bly. Mätvärdena från svenska tätorter överskrider ofta de mer långtgående av dessa gränsvärden, t. ex. dem som gäller i och . De gränsvärden för koloxid som rekommenderats av () och som överensstämmer med de amerikanska har sålunda överskridits i 24 av 38 undersökningar i . När det gäller kväveoxider har WHO:s rekommenderade halter överskridits vid mätningar i , och . De samlade utsläppen från bilar och andra föroreningskällor i ett storstadsområde kan vid vissa väderleksbetingelser, när det är dåliga ventilationsförhållanden, ge upphov till höga halter av föroreningar i luften. Om solinstrålningen vid sådana tillfällen är tillräckligt hög, finns det risk för att s. k. fotokemisk smog uppstår, dvs. att kolväten och kväveoxider reagerar med varandra och bildar nya typer av föroreningar med värre effekter än de ursprungliga ämnenas. De nya ämnena är starkt slemhinneretande, vilket gör att det svider i ögonen och känns tjockt i halsen. De är vidare starkt giftiga och kan förutom skador på människor även skada växtligheten och ge upphov till rostskador. Fotokemisk smog, som ser ut som , förekommer regelbundet i många av världens storstäder. Mätvärden som visar på fotokemiska smogreaktioner föreligger också från och . Det är bl. a. av detta skäl angeläget att utsläppen av kolväten och kväveoxider i tätortsområdena minskas. Nuvarande bestämmelser för att minska avgasutsläppen I har genom de åtgärder socialdemokratin i regeringsställning vidtog lagstiftning för att begränsa avgasutsläppen från bilar stegvis införts. Bestämmelserna finns samlade i den s. k. bilavgaskungörelsen (1972: 596). De svenska bestämmelserna är de mest långtgående i . Åtgärderna har koncentrerats till en begränsning av avgasutsläppen. Enligt bilavgaskungörelsen får man inte använda en bensindriven bil om den inte är försedd med avgasrening. Förbudet gäller däremot inte för motorcyklar, dieseldrivna bilar och bilar vilkas totalvikt överstiger . De nuvarande kraven på avgasrening gäller personbilar fr. o. m. Genom avgasreningen på bilar fr. o. m. modell beräknas utsläppen av koloxider och kolväten minska i förhållande till bil utan åtgärd. För bilar fr. o. m. modeller blir motsvarande minskning för koloxid och kolväten och för kväveoxider . Ägaren till bil som inte uppfyller dessa krav kan dömas till böter med högst . svarar för tillsyn av bestämmelserna. 1978/79: 1990 skall också typbesiktiga nya bilar enligt bestämmelserna i fordonskungörelsen. Verket kan ge inhemsk tillverkare och generalagent för utländsk tillverkare rätt att utfärda typintyg. Sådant intyg utfärdas i så fall utan att det enskilda fordonet i fråga har besiktigats. Man har med andra ord inte kontrollerat att det enskilda fordonet uppfyller gällande normer för utsläpp av föroreningar i avgaserna. har genomfört en stickprovsundersökning av personbilar av modell för att följa upp hur avgasbestämmelsema för dessa fordon efterlevs. I den rapport framlagt redovisas att av 236 stickprovsvis utvalda personbilar av modell överskred inte ett eller flera av de angivna värdena. Av undersökningen kan den slutsatsen dras att de bilar som lämnas till typbesiktning av nya modeller klarar proven väl, medan de som säljs på marknaden inte på samma sätt uppfyller de ställda kraven. Möjligheterna att få fabrikant att åtgärda felaktiga fordon är små. Inte heller de bestämmelser som gäller för bilar fr. o. m. modeller efterlevs på ett tillfredsställande sätt. Tillsatser till motorbränslen regleras genom lagen (1973: 29) om hälso- och miljöfarliga varor. Med stöd av denna lag har blyhalten i bensin begränsats till högst /liter. Efter förslag av produktkontrollnämnden har regeringen beslutat om en sänkning av blyhalten i motorbensin till /liter fr. o. m. . Också i miljöskyddslagen (1969: 387) finns bestämmelser rörande begränsning av luftföroreningar från motorfordon. Lagen reglerar inte fordonen utan är tillämplig på vägar och andra fasta trafikanläggningar. Med stöd av miljöskyddslagen kan inskränkningar i störande verksamhet på vägar vidtas. Vår miljömotion 1977/78 I vår partimotion om miljövården (mot. 1977/78: 791) till 1977/krävde vi ett åtgärdsprogram mot föroreningarna från bilismen. Programmet skulle enligt vårt förslag bl. a. innehålla förslag om skärpt avgaskontroll av såväl nya som äldre bilar, gränsvärden för avgasföroreningar i luften, åtgärder på trafikplaneringens område, ökad satsning på kollektivtrafiken, sänkt blyhalt i bensinen fr. o. m. samt tidsplan för övergång till helt blyfri bensin. Tyvärr har vårt förslag om ett åtgärdsprogram inte tillstyrkts av den borgerliga riksdagsmajoriteten. Vi beklagar detta. Enligt vår mening krävs en samordning av insatserna om de skall bli effektiva. 1978/79: 1990 Vårt förslag till åtgärder Föroreningarna från trafiken måste snabbt minskas. De i motionen redovisade effekterna på hälsa och miljö av fordonstrafikens avgavsutsläpp nödvändiggör detta. Vi upprepar därför vårt tidigare (mot. 1977/78: 791) framförda krav om att ett åtgärdsprogram mot föroreningarna från motorfordon upprättas. I ett sådant program bör de av oss tidigare förordade åtgärderna vilka de av regeringen sedermera tillsatta utredningarna, bilavgaskommittén (Jo 1977:77) och typbesiktningsutredningen (K 1977: 40), endast delvis arbetar med ingå. Det innebär: Mer omfattande kontroll av att nu gällande avgasbestämmelser efterlevs. Provtagning redan på sammansättningsbandet. Ansvaret och kostnaderna läggs på tillverkare/importör. Produktionen av bilmodell som inte uppfyller kraven stoppas. Utbyggd kontroll av avgasutsläpp vid den årliga kontrollbesiktningen. Avgasbestämmelser också för fordon som inte omfattas av sådana. Gränsvärden för föroreningar från bilavgaser i utomhusluften. Prognosmetoder för bilavgaser i utomhusluft. Utveckling av avgasrena motorfordon. Tidsplan för övergång till helt blyfri bensin. Utveckling av miljövänliga drivmedel. Vi vill understryka vikten av att ett samlat åtgärdsprogram omgående utarbetas, så att dess genomförande kan påbörjas . De hälso- och miljörisker som avgasutsläppen medför är så stora att ytterligare tid inte får förloras. Vissa av de föreslagna åtgärderna kan genomföras omgående, medan andra kräver viss övergångstid. När det gäller blyhalten i bensinen krävde vi i vår miljömotion till föregående att den skulle sänkas till /liter fr. o. m. . Regeringen har sedermera beslutat genomföra sänkningen fr. o. m. . Vi beklagar att regeringen inte följde vårt förslag. Då hade blyhalten i miljön kunnat minskas snabbare. Målet måste dock vara att möjligt använda endast blyfri bensin. Det är tekniskt möjligt att framställa helt blyfri bensin av minst samma kvalitet som dagens 99-oktaniga motorbensin. Många av dagens bilar skulle dock kunna få motorskador om de uteslutande kördes på blyfri bensin. Vidare skulle det slitage som användningen av blyfri bensin bensin kan ge upphov till medföra ökade utsläpp av oförbrända bränslerester. Användningen av blyfri motorbensin förutsätter därför vissa förändringar i motorernas konstruktion och material. Det är viktigt att nya bilmodeller konstrueras så att de kan utnyttja blyfri bensin. Ett led i åtgärdsprogrammet bör därför vara att fastställa tidpunkten för övergång till helt blyfri bensin för nya bilar. Endast genom att en sådan tidsgräns fastställs tvingas bilindustrin påskynda sitt arbete med att konstruera motorer som kan använda blyfri motorbensin. Vidare bör möjligheterna att använda andra drivsmedel än bensin utvecklas. Pågående arbete bör stimuleras och påskyndas. Fastställandet av gränsvärden för avgasutsläpp är en annan viktig del i åtgärdsprogrammet. Erforderliga resurser måste ställas till förfogande så att det underlag som krävs för fastställandet av gränsvärden utan dröjsmål kan tas fram. Parallellt med arbetet med gränsvärdena bör en översyn av de nu gällande avgasnormerna göras. Utgångspunkten för en sådan översyn skall vara att skärpa de nuvarande bestämmelserna. Arbetet bör bedrivas så att nya, skärpta avgasnormer kan gälla fr. o.m bilmodeller. Vi vill också framhålla nödvändigheten av att ansvaret för genomförandet av ett åtgärdsprogram läggs på en myndighet. Vi föreslog i vår ovan nämnda miljömotion att skulle få uppgiften. Vi upprepar vårt krav. Detta innebär att trafiksäkerhetsverkets nuvarande arbetsuppgifter på bilavgasområdet i allt väsentligt bör föras över till i överensstämmelse med vad självt begärt i en daterad framställning till regeringen. bör ha hand om utförandet av själva kontrollprogrammet. Vi föreslår att begär att regeringen omgående låter utarbeta ett åtgärdsprogram mot bilavgaserna i enlighet med de i motionen framförda förslagen. Hälso- och miljöaspekter på användningen av handelsgödsel inom jord- och skogsbruk Användningen av handelsgödsel inom jordbruket har ökat mycket starkt . Det är framför allt ökningen av spannmålsodlingen på bekostnad av vallodlingen som orsakat detta. har kvävemängden ökat nio gånger, fosformängden och kaliummängden fyra gånger. var förbrukningen av kvävegödselmedel , fosforgödselmedel och kaliumgödselmedel , allt räknat i mängd kväve, fosfor och kalium. 1975/76 ökade förbrukningen totalt sett . har skogsgödsling med kvävegödselmedel genomförts i allt större utsträckning .År 1974 gödslades 167 000 ha skogsmark med totalt kvävegödselmedel. 19751976 ökade förbrukningen totalt sett . 190 000 ha skogsmark gödslades 1976. Den normala tillförseln av kväve från ogödslade markområden till ytvatten anses uppgå till i genomsnitt per ha/år. För gödslade markområden är variationerna stora. Mängder på per ha/år är inte ovanliga i , medan motsvarande siffror i är /ha. Genom klimatpåverkan, vittring o. d. sker en ständig bildning av vattenlösliga föreningar av växtnäringsämnen i marken. Dessa ämnen transporteras genom utlakning till vattensystem från all mark antingen det är fråga om skog eller åker. Såväl yt- som grundvatten påverkas av denna näringsämnestransport. För ett normalt jordbruksområde i utan större tätorter och industrier visar undersökningar att den andel av växtnäringsämnen som tillförs sjöar och vattendrag från åkerjorden är kväve och fosfor. Den ökade användningen av handelsgödselmedel har lett till påverkan på såväl miljö som hälsa. Sålunda medför användningen av kvävegödselmedel att nitrat/nitrithalten i dricksvatten höjs. På vissa lätta jordar, där odlingen bedrivs intensivt, har mycket höga halter av nitrat i enskilda vattentäkter registrerats (nitrat/liter). Detta kan ha menlig inverkan på människor och djur. a. kan framför allt hos små barn de röda blodkropparna förstöras. Risk för att nitrat och nitrit ombildas till cancerogena föreningar föreligger också. Från miljösynpunkt kan en ökad användning av kväve- och fosforgödselmedel inom jord- och skogsbruket leda till ökad produktion av alger i vattendragen, vilket medför ökad igenväxning av sjöar. Vissa av algerna är dessutom giftiga, vilket kan medföra att vattendragen inte kan utnyttjas som dricksvattentäkter för t. ex. djuren. Undersökningar vid visar att i ett vanligt jordbruksområde kommer av kvävet och av fosforn från åkermarken. Kvävegödsling kan, som redovisas på annan plats i denna motion, också påverka ozonskiktet runt jorden. Fosforgödselmedel innehåller vissa mängder tungmetaller. Framför allt bör tillförseln av kadmium uppmärksammas. Totalt tillförs svensk ca kadmium via handelsgödselmedel. Flera av de handelsgödselmedel som används verkar försurande på marken. Användningen av dessa medel är stor i bl. a. de delar av landet där svavelnedfall och nedfall av andra försurande ämnen är störst. Samverkan av dessa försurningskällor gör den redan besvärliga situationen i bl. a. västra än värre. Odling av s. k. energiskog skulle kunna leda till kraftigt ökat behov av gödsling. Skyddet för grundvattnet regleras främst i vattenlagen och skyddet av sjöar och vattendrag bl. a. i miljöskyddslagen. Lagen om hälso- och miljöfarliga varor ger dessutom möjlighet att mera i detalj reglera an 1978/79: 1990 vändningen av enskilda handelsgödselmedel. har vidare i samråd med utfärdat särskilda anvisningar för lagring, hantering och spridning av kvävegödselmedel med flyg. har meddelat bestämmelser om hantering av flytande handelsgödselmedel. I framför allt lantbruksnämndens regi pågår vidare en rådgivningsverksamhet i fråga om användningen av handelsgödsel. Vår miljömotion 1977/78. I den socialdemokratiska miljömotionen (mot. 1977/78:791) till 1977/ställdes krav på utredning med sikte på begränsning av användningen av handelsgödsel. Den borgerliga riksdagsmajoriteten var inte beredd att tillstyrka vårt krav.