mot · G2022571 · 1979-04-18 00:00:00 — Motion 1978/79: 2571 av m. fl. med anledning av propositionen 1978/79: 112 om regionalpolitik I propositionen 1978/79: 112 anförs under Allmänna överväganden följande: Det behövs en god ekonomisk utveckling för att regionalpolitiken skall kunna drivas med kraft. Och vidare: Endast en snabbt expanderande ekonomi kan ge utrymme för ökning av sysselsättningen också i underförsörjda områden. Vi delar inte dessa uppfattningar. Målsättningen för regionalpolitiken bör vara att regional och inomregional balans skall eftersträvas oavsett ekonomiska konjunkturer. En god beredskap måste ständigt finnas för att inom regioner och kommuner skapa ett välfungerande, differentierat näringsliv. Detta är förebyggande åtgärder som kontinuerligt måste följas upp och som erfarenhetsmässigt är av stort värde, om befintligt näringsliv måste omstruktureras. Vidtas inga åtgärder ställs vi åter inför tvingande flyttningsrörelser över regiongränserna med åtföljande kapitalförstöring i avfolkningsregioner, försämrad samhällsservice och svåra sociala konsekvenser, vilka i sin tur leder till ökade ekonomiska åtaganden för samhället. De regionalpolitiska problemen är landsomfattande. Även om den regionala obalansen hårdast drabbat de s. k. skogslänen är verkningarna av denna påtagliga även i södra och mellersta delarna av landet. En förbättring av den regionala balansen har skett . Däremot synes den inomregionala obalansen tendera att öka. Detta tar sig uttryck i att alltmer av samhällsresurser och service koncentreras till en eller ett fåtal orter inom en region. Härigenom får man i många fall liknande följder som kännetecknar obalans mellan regionerna. I många kommuner fordras nu mera kraftfulla åtgärder för ökade sysselsättningsmöjligheter och ett mera differentierat näringsliv. Det gällande stödområdessystemet har varit ett mycket grovt instrument för regionalpolitiska åtgärder. Med de resurser som finns för planering borde tiden varit mogen för stödområdesindelningens avskaffande. Den borde ersatts med befolkningsmässiga och näringspolitiska målsättningsprinciper, generellt gällande för hela landet. Det hittillsvarande stela systemet har inneburit att stöd till näringslivet i många kommuner utanför stödområdet, där behoven av regionalpolitisk! stöd varit stora, har uteblivit eller varit helt otillräckligt. Exempel på sådana kommuner i län är Djusnarsberg, , 1978/79: 2571 desberg, , , , och . Dessa randkommuner, delvis gränsande mot stödområde, har betingelser i stort sett liknande dem som råder inom det nuvarande stödområdet. För 19651975 utgick lokaliseringsstöd till företag, exklusive turistföretag, i form av bidrag och lån till med sammanlagt 410 milj. kr. och till med 352 milj. kr. fick län 58 milj. kr. Om man enbart ser till beviljat stöd i form av bidrag fick 77,8 milj. kr., 70,9 milj. kr. och län 0,5 milj. kr. Vi vill med denna redovisning endast understryka vikten av att stödområdesgränser ej i samma utsträckning som får tillåtas styra statligt lokaliseringsstöd. I propositionen påtalas att ensidiga lokala arbetsmarknader finns i bl. a. län. Som förut påpekats måste ett så långt möjligt differentierat näringsliv skapas inom kommunen. Möjligheter att till kommuner med ensidigt näringsliv lokalisera alternativa sysselsättningar, gärna i form av små och medelstora företag, måste bättre än uppmärksammas och åtgärder med dessa syften konkretiseras. Vi anser att sådana åtgärder av förebyggande art ständigt bör uppmärksammas och ingå i underlaget för regionalpolitiska åtgärder. Med så långt möjligt generella åtaganden och på grundval av hela landet omfattande principer måste resurserna för regionalpolitisk! stöd fördelas så, att målsättningen för de olika regionerna och kommunerna kan förverkligas. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär att förslag föreläggs , innebärande att stödområdesprincipen som grund för regionalpolitiskt stöd ersätts med befolkningsmässiga och näringspolitiska målsättningsprinciper, generellt gällande för hela landet. () ()