mot · G2021738 · 1979-01-25 00:00:00 — av m. fl. om mervärdeskatten på periodiska publikationer Hörnstenar i mervärdeskattesystemet är principerna om konsumtions- och konkurrensneutralitet. Mervärdeskatten skall till skillnad mot en del av våra punktskatter inte styra konsumtionen i riktning mot eller bort ifrån vissa varor eller tjänster. De som erbjuder ett och samma slags varor eller tjänster skall konkurrera på lika villkor. Dessa principer upprätthålls i huvudsak över hela linjen, och lagstiftarna har slagit vakt om dem genom att anpassa beskattningens utformning därefter. Exempelvis reglerna om reducrade beskattningsvärden på monteringsfardiga hus, byggnads-, mark- och arkitekttjänster och om undantag från skatt på fartyg och fartygstillbehör är uttryck för en strävan att åstadkomma jämvikt mellan konkurrerande utbudsalternativ. De undantagsregler på varu- och tjänteområdena, som visat sig ofrånkomliga och finns inskrivna i mervärdeskattelagen, bryter i allmänhet inte mot principerna om konsumtions- och konkurrensneutralitet. Undantaget från skatteplikt för energi i olika former likställer i princip alla alternativa energikällor. Undantaget för vatten från vattenverk gäller ett område utan egentliga konkurrenssituationer. På ett enda, omfattande varuområde har så betydande avsteg gjorts från de allmänna reglerna, att man frestas tala om en ren diskriminering. Det gäller de periodiska publikationerna, för vilka typ och periodicitet tillåts bestämma om skatt eller skattefrihet utan hänsyn till den inbördes konkurrens om läsarna som uppenbarligen råder. Bilden är här ytterst komplex med en indelning av tryckalstren i sju kategorier, för vilka reglerna är utformade på olika sätt och har olika innebörd. Förhållandena är, med skattens nuvarande höjd, betänkliga även ur tryckfrihetsrättslig synpunkt. En upprensning i de snåriga bestämmelserna genom teknisk översyn har påkallats av i beslut i anslutning till behandlingen av propositionen 1978/79:33 om ändringar i mervärdeskattelagen, men begäran avser i huvudsak endast reglerna om undantag för personaltidningar, medlemsblad och vissa ideella publikationer i 8 § 6) mervärdeskattelagen. Förslaget i motionen 1977/78:514 om samtidig granskning av hela publikationsområdet avstyrktes av skatteutskottet, delvis tydligen därför att det - tvärtemot vad som uttryckligen utsädes i motionen ansågs innebära ett politiskt omöjligt ifrågasättande av dagspressens skattefrihet. Undantaget från skatteplikt för dagspress Ända sedan den allmänna omsättningsskattens tid har dagspress - allmänna nyhetstidningar - undantagits från konsumtionsbeskattning. Endast en gång har detta undantag ifrågasatts, nämligen före övergången från allmän varuskatt till mervärdeskatt /69, och då närmast från rent skatteteknisk utgångspunkt. Skattefriheten som ett nödvändigt värn kring dagspressens roll i nyhetsförmedlingens och den fria opinionsbildningens tjänst torde numera allmänt uppfattas som en självklarhet och är ett enkelt och praktiskt sätt att ge ett generellt ekonomiskt stöd åt utgivningen, en grund som sedan kompletteras med mera speciellt inriktade och verksamma stödåtgärder. Värdet av skattefriheten i dagens läge torde kunna beräknas till omkring 300 milj. kr. Skattefrihet eller åtminstone starkt reducerad skattesats för dagspress är också en allmänt utbredd företeelse både i de allt flera länder, som tillämpar mervärdeskatt, och i dem där omsättnings- eller konsumtionsskatt förekommer i andra former. Detta gäller även länder med större befolkningstäthet, större språkområden och därmed bättre förutsättningar för större och mer ekonomiska tidningsupplagor än i . 1 och för sig kan ett presstöd, som består av både skattefrihet och direkta bidrag eller rabatter av olika slag, konstrueras med en annan avvägning mellan stödormerna än hos oss, exempelvis en kombination av låg skattesats och desto högre, direkta bidrag, utan att effekten blir sämre. Det främsta värdet av skattefriheten som grundplåt ligger emellertid i att den verkar generellt och utan åtskillnad, vilket både tekniskt, ur rättvisesynpunkt och från tryckfrihetsrättsliga utgångspunkter är att föredra. Under den allmänna omsättningsskattens tid gjordes ingen åtskillnad på tidningar och tidskrifter, vilket i regel inte heller är fallet inom utländska skattesystem. Först vid införandet av den allmänna varuskatten fr. o. m. aktualiserades frågan om särbehandling av tidskrifter. Trots avrådande utredningsförslag och efter stora meningsbrytningar belädes tidskrifter i likhet med andra varor med en fyraprocentig skatt - låt vara med antalsmässig övervikt för av olika skäl, i likhet med dagstidningarna, undantagna publikationer. Vid en tillbakablick förefaller det alldeles uppenbart, att denna differentiering på publikationsområdet aldrig ens skulle ha övervägts, om det då hade gällt en pålaga av den nuvarande mervärdeskattens storlek - mot dåtidens blygsamma . Utvecklingen i riktning mot ökad indirekt beskattning har automatiskt vidgat gapet mellan dagspress och övrig press i skattehänseende, så att allt vad konsumtions- och konkurrensneutralitet heter fullkomligt är satt ur spel. Något liknande förekommer knappast någon annanstans i världen, och det kan helt enkelt inte i längden vara godtagbart. Ytligt sett fyller dagspress och annan periodisk press helt skilda funktioner och behov. Dagspressens huvuduppgift är nyhetsförmedling och opinionspåverkan samt - inte minst viktigt - den för demokratin betydelsefulla samhällsbevakningen. Häri ligger också grunden till att vi slår vakt om en så långt möjligt fri och obunden och ekonomiskt bärkraftig press. När man ser på annan periodisk press som grupp, träder ofta förströelsemotivet i förgrunden, och särskilt populärpressen framstår som umbärlig, jämförd med dagspressen. Därvid glömmer man lätt att det är ytterst få människor i vårt land, som inte är veckopressläsare och tydligen finner en behovstillfredsställelse däri. Man glömmer också lätt bort, att den lågperiodiska pressen inrymmer en stor mängd mycket värdefulla fack- och specialtidskrifter av olika slag. Många facktidskrifter är av central betydelse för informationsflödet inom smala, men viktiga sektorer av samhällslivet. Det har varit så, att den som sällan eller aldrig haft tid eller fått lust att öppna en veckotidning, ofta skapat sig en vrångbild av veckopressen som helhet, varvid de naivaste eller lättfärdigaste underhållningsinslagen i vissa produkter fätt framstå som typiska för hela området. I själva verket dominerar artiklar och reportage innehållet i svensk populärpress, och dess utveckling har gått i riktning mot seriösare och alltmer informativa inslag. Motsvarande innehållsmässiga överensstämmelse mellan dagspress och lågperiodisk press exponeras inste minst av många fack- och specialtidskrifter. Tidskrifter som Affärsvärlden och ger en utvidgad och ofta fördjupad information och nyhetsrapportering av samma slag som på dagstidningarnas näringslivssidor. Motsvarande gäller specialtidskrifter av många andra slag - Röster i och för att bara nämna ett par namn ur den mångfald man överallt möter på försäljningsställena. Alla dessa tidskrifter inte bara kompletterar dagspressen, utan konkurrerar också med den om läsarna. De större dagstidningarnas stående redaktionella avdelningar kan, liksom återkommande specialbilagor, ses som ett slags tidskrifter inom tidningens ram. På exempelvis litteraturområdet är detta påfallande. Det inskränker sig emellertid inte bara till fackområden. Som var och en observerat, men kanske inte alla reflekterat över, innehåller många dagstidningar numera omfattande inslag av ren förströelsekaraktär. I vissa fall framstår t. o. m. underhållningsfunktionen som central även i nyhetsrapporteringen. Valet av vilka nyheter som slås upp på löpsedlar, i artiklar och bildreportage och sättet att behandla detta nyhetsmaterial tar uppenbarligen sikte på att ge läsekretsen spänning och underhållning och att därmed vinna inte minst lösnummerköpare. Tekniken skiljer sig inte nämnvärt från populärpressens. Även söndagsbilagor kan med visst fog betecknas som veckotidningar i dagstidningar. Att nästan alla människor läser både dagstidningar och lågperiodisk press av ett eller flera slag, får inte uppfattas som ett tecken på att det rör sig om produkter av helt skilda arter och utan inbördes konkurrens. En lågperiodisk publikation är i många fall, om också långt ifrån alla, ett marginellt komplement till vad dagstidningen har att erbjuda. är den primära, från början givna, och tidskriften måste lyckas erbjuda något attraktivt och väsentligt därutöver. Dagspressen utsätts knappast för verkningsfull konkurrens från populär- eller fackpress, men det omvända är en för många publikationer alltmer kännbar realitet. Konkurrens på olika villkor Dagspressen åtnjuter genom friheten från mervärdeskatt ett extra presstöd på omkring 300 milj. kr. Den beskattade delen av övrig periodisk press bidrar med uppskattningsvis omkring 250 milj. kr. till mervärdeskatteuppbörden inom landet. (Prenumererade, utländska publikationer importeras skattefritt.) Vid den ursprungliga skattesatsen för allmän varuskatt skulle motsvarande belopp ha varit omkring 60 resp. 50 milj. kr. Det säger sig självt, att omfördelningen av resurser i dagspressens konkurrens med lågperiodiska tidskrifter har varit enorm. Man behöver bara ställa beloppen i relation till de olika anslagen till presstöd av skilda slag för att inse detta. I händelse av ytterligare höjd mervärdeskatt kommer olikställigheten att ytterligare accentueras. Visserligen kan det sägas, att publikationsområdet har haft på sig att anpassa sig till den beskrivna utvecklingen, men för tidskrifternas del påminner situationen närmast om åsnans anpassning till en gradvis pålagd, ökad börda. Tidskriftsutgivningen närmar sig den definitiva riskzonen, i vilken många kultur- och organisationstidskrifter redan inträtt. De sistnämnda får numera statligt stöd speciellt för sina redan skattefria medlemsupplagor. Men vem har sagt att dessa eller deras läsare, medlemmarna, är så mycket värdefullare än de övriga, skattetyngda upplagedelarna och dessas läsare utanför medlemskretsen? Det är en egendomlig stödkonstruktion. De beskrivna förhållandena på tidskriftsmarknaden kan inte få bestå, om man ställer några anspråk på rättvisa i beskattningen och vidhåller de krav på konsumtions- och konkurrensneutralitet, som gäller på mervärdeskatteområdet i övrigt. Gränsdragningen tvärs igenom publikationsområdet är en anomali. Det olyckliga är bara, att statsfinansiella hänsynstaganden ofta tillåts fälla avgörandet, till dess skadeverkningarna av olämpliga beskattningsregler slagit igenom med full kraft. Vi hävdar att man inte bör invänta den situation, när man måste tillgripa speciella, eventuellt punktvis insatta, stödåtgärder på det viktiga kultur-, produktions- och sysselsättningsområde som tidskriftsutgivningen i sin helhet utgör. Det är bättre att företa en generellt verkande utjämning av de missförhållanden, som utvecklingen gradvis lett fram till. Lika litet som man gör någon kvalitetsgradering bland allmänna nyhetstidningar, bör man ge sig in på någon angelägenhetsgradering inom övrig press. Man får i båda fallen ta det onda med det goda. 1 forsta hand framförs ånyo kravet på att mervärdeskatteutredningen ges i uppdrag att vid sin översyn av beskattningsreglerna för särskilt undantagna publikationer behandla även tidskriftsområdet i stort. Man kunde därvid t. ex. överväga att som ett första steg återföra beskattningen av all periodisk press till de i och för sig inte tillfredsställande förhållanden som rådde när mervärdeskatten infördes. Detta kan åstadkommas med den enkla åtgärden att hänföra periodiska publikationer till den del av beskattningsområdet, där beskattningsvärdet är reducerat till . Skatten blir då eller ungefär densamma - - som . Med hänvisning till det anförda hemställer vi att hos regeringen begär en allsidig översyn av mervärdeskattelagens regler i vad gäller beskattningen av periodiska publikationer. () () GOTAB 61337 Slockholm 1979