mot · G2021108 · 1979-01-25 00:00:00 — a. att övervältring av personlig inkomstskatt stark stöds av resultatet, som pekar mot att lönekrav formulerade med hänsyn till inkomsten efter skatt har blivit ett verkligt fenomen i flertalet . Graden av övervältring varierar emellertid betydligt. De erhållna resultaten svarar mot ett mer eller mindre fullständigt genomfört lön-efter-skatt-tänkande i , , , och . Beskattningen dämpar lusten till arbete, initiativ och företagande. Det är för svenskt vidkommande helt klart att så är fallet. Den nedgång i nyföretagandet som ägt rum måste anses ha ett klart samband med skatteutvecklingen. Det torde också stå klart att den minskade benägenheten att acceptera övertidsarbete eller ta en ställning som kräver skiftesgång eller obekväm arbetstid i övrigt liksom den avtagande viljan att ta på sig mer ansvarsfulla arbetsuppgifter har ett direkt samband med skatte- och bidragssystemets utformning. Det lönar sig inte att arbeta, är en inställning som i ökad utsträckning blivit en realitet. Genom tendenser av detta slag medverkar skattesystemet till att minska takten i den ekonomiska utvecklingen i samhället. Enligt vår uppfattning finns det ett direkt samband mellan skattesystemets utveckling och det faktum att tillhör de länder, som under hela 1970talet haft den långsammaste ekonomiska utvecklingen inom OECDområdet. Skattesystemet och det höga skattetrycket har i själva verket minskat våra möjligheter att genomföra bl. a. önskvärda reformer på olika områden. Det är i ett längre perspektiv ett hot mot vårt sociala trygghetssystem. Motsättningen mellan gjorda åtaganden gentemot pensionärerna och den yrkesverksamma befolkningens krav på ökat konsumtionsutrymme har påtalats av bl. a. fackliga företrädare. Det är nödvändigt att vi får ett produktionsstimulerande skattesystem, inte minst för att eliminera sådana motsättningar. De höga skatterna undergräver skattemoralen. Det har uppkommit vad man skulle kunna kalla ett ökat skattemedvetande hos svenska folket. Det är ingen tillfällighet att olika gördet-själv-aktiviteter fått ökad omfattning. Det är klart lönsamt för den enskilde att ta ledigt för att själv utföra t. ex. olika hantverksarbeten framför att anlita yrkesmän även om det därvid utförs väsentligt mycket mindre effektivt. Olika former av arbetsbyten förekommer också målaren målar åt bilmekanikern, som i sin tur lagar målarens bil. Kvittolösa transaktioner har vidare ökat i omfattning. Vissa arbeten går knappast att få utförda om betalningen inte sker skattefritt. Vi har en växande grå eller svart sektor inom den svenska ekonomin med transaktioner mer eller mindre utanför lagens råmärken. 1978/79: 1108 göra hur stor denna sektor är är givetvis det ligger i sakens natur förenat med betydande svårigheter. Klart är emellertid att den är stor. Professor konstaterade i en artikel i tidskriften att vi genom dåliga lagar håller på att bli ett folk av fifflare. Mycket talar för att den karaktäristiken är riktig. långtidsutredning har behandlats närmare i det ekonomiskpolitiska avsnittet i denna motion. 1 långtidsutredningen redovisas bl. a. beräkningar avseende skatteutvecklingen fram . Beräkningarna implicerar, heter det, en höjning av den totala direkta hushållsbeskattningen och statlig i storleksordningen . Detta är, framhåller långtidsutredningen, i ett historiskt perspektiv inte någont ökning i det direkta skatteuttagets tillväxttakt. Mätt som procentandel av BNP uppgick hushållens direkta skatteinbetalningar år . 1977 var andelen och blir med de av utredningen gjorda sifferantagandena . Däri skulle ingå en ökning av den kommunala utdebiteringen med eller med sammanlagt . Det totala skatteuttaget (inkl. arbetsgivaravgifter) uppgick enligt långtidsutredningen av BNP. Den del därav som utgjorde direkta och indirekta skatter uppgick till av BNP. skulle de senares andel öka till av BNP. Det totala skatteuttagets andel av BNP skulle öka till . Ovannämnda siffror innebär i ett historiskt perspektiv en betydande minskning av skatteuttagets ökningstakt såsom framgår vid en jämförelse med siffrorna i tabell 5 och av tabell 12, som hämtats ur långtidsutredningens betänkande. Icke desto mindre innebär långtidsutrednings framtidsperspektiv en ytterligare om än måttlig skatteskärpning. De skattepolitiska problem som behandlats i det föregående är inte ägnade att bli mindre allvarliga i detta perspektiv. Vid en bedömning av siffermaterialet långtidsutredning bör man hålla i minnet, att detta i flera hänseenden är baserat på förhållandevis optimistiska antaganden om den internationella konjunktur Tabell 12: Uttag av direkta och indirekta skatter. Löpande priser, procent av BNP till marknadspris. Källa: långtidsutredning. 1978/79: 1108 Milj. kr, Milj. kr, Årlig procentuell volymförändring priser priser 1965 1970 1974 1977 1977 1977 1970 1974 1977 1983 Tabell 13: Konsumtionsutvecklingen enligt långtidsutredning. utvecklingen, pris- och kostnadsutvecklingen i osv. Dessa frågor har tidigare berörts i det ekonomisk-politiska avsnittet. bedömningar förutsätter också och det är inte minst ur skattepolitisk synvinkel centralt en betydande uppbromsning av den offentliga konsumtionsökningen jämfört med utvecklingen . De aktuella siffrorna framgår av tabell 13. Den offentliga konsumtionen skulle totalt få öka 19771983 mot 19741977, dvs. nära nog en halvering. Den kommunala sektorns konsumtionsökning måste nedbringas från 1974 1977 till . Det torde stå klart att en begränsning av den offentliga sektorns tillväxttakt i enlighet med långtidsutredningens kalkyler förutsätter en konsekvent och målmedveten politik från statsmakternas sida. Detta gäller i särskilt hög grad den kommunala expansionen. Den typ av frivilliga överenskommelser, som i rad träffats mellan statsmakterna och kommunerna, har i detta hänseende inte haft avsett resultat. Det är troligt att en utgiftsbegränsning av denna storleksordning förutsätter utvecklandet av nya styrinstrument. Trots den av långtidsutredningen förutsatta begränsningen av den offentliga konsumtionsökningen skulle utrymmet för ökad privat konsumtion begränsas till 1,. Det finns vid en bedömning av denna siffra anledning att påminna om vad som reviderade finansplan uttalades om 1975 års långtidsutrednings alternativ II, enligt vilket den privata konsumtionen fram skulle kunna öka och den offentliga konsumtionen : En given utgångspunkt vid den ekonomiska politikens utformning måste vara att den aktiva befolkning som åstadkommer resurstillväxten också får del av dess resultat i form av en ökad personlig konsumtion. En politik som innebär att den aktiva befolkningen skulle få en i det närmaste oförändrad real inkomststandard som det totala resursutrymmet växer framstår inte som realistisk. Den skulle skapa svåra motsättningar på arbetsmarknaden, ge upphov till konflikter och påskynda inflationen. Den skulle också snabbt skapa spänningar gentemot de grupper som 6 1978/79. redan är tillförsäkrade en betydande årlig standardstegring. En sådan politik kan och bör inte föras. Om den av långtidsutredningen förutsatta begränsningen av den offentliga utgiftsexpansionen inte skulle uppnås, skulle utrymmet för ökad privat konsumtion bli i motsvarande mån än mer kringskuret. En fortsatt konsumtionsökning av samma storleksordning som 19741977 inom den offentliga sektorn skulle reducera utrymmet för privat konsumtionsökning med . Vad som skulle återstå skulle knappt vara tillräckligt för att motsvara gjorda utfästelser gentemot pensionärerna. En sådan utveckling skulle givetvis i än högre grad än vad som gällde 1976 vara förenad med de ovan års reviderade finansplan citerade farorna. En sådan politik kan och bör inte föras. Den skattepolitiska hotbild, som avtecknar sig i det perspektivet att den offentliga utgiftsexpansionen inte kan bemästras utan fortsätter som innebär alltså att bortsett hela den reala inkomstökning som de yrkesverksamma grupperna i samhället kan komma att uppnå måste skattas bort. Det skulle ju inte finnas utrymme för reala löneförbättringar efter skatt. För betydande grupper i samhället skulle en sådan utveckling medföra direkta standardförsämringar. De skattepolitiska problem, som är påtagliga , skulle i ett sådant perspektiv ytterligare förvärras. Än större grupper än skulle finna att de hamnat i en situation med totala marginaleffekter på ; än större grupper skulle dra slutsatsen att ytterligare arbetsinsatser inte lönade sig. Strävan att kompensera sig för inträffade skatteskärpningar skulle bli än mer markant än den varit . Den dolda ekonomin skulle växa ytterligare. Den här skisserade utvecklingen skulle snart komma att stå i direkt motsättning till de övergripande målen för den ekonomiska politiken full sysselsättning, stabila priser, ekonomisk tillväxt och jämvikt i betalningsbalansen. Strävandena att kompensera sig för inträffade skatteskärpningar för att bevara konsumtionsstandarden skulle medverka till att driva upp priser och kostnader tendenserna till tax push inflation skulle förstärkas. Detta skulle sannolikt ske oberoende av om skatteskärpningen skedde via den direkta skatten, indirekta skatter eller arbetsgivaravgifter. Mekanismerna genom vilka pris- och kostnadsökningarna skulle komma till stånd skulle skilja sig något, men slutresultatet skulle bli detsamma. Genom en snabbare kostnadsökning än vad långtidsutredningen förutsatt i sina kalkyler, skulle den förbättring av den svenska industrins internationella konkurrenssituation, som är förutsättningen för en fortsatt förbättring av vår handels- och bytesbalans inte komma till stånd. Export- och importkonkurrerande industri skulle på nytt drabbas av Detta skulle i sin tur få återverkningar på produktions- och sysselsättningsutvecklingen. Behovet av fortsatta, stora och kostsamma arbetsmarknadspolitiska och industripolitiska insatser skulle bestå och eventuellt växa. Om inte skattepolitiken och utgiftspolitiken medvetet inriktas på att hålla tillbaka den offentliga sektorns utgifter och behovet av skatteskärpningar, är risken stor att på nytt snabbt skulle hamna i den situation, som vi befann oss men från ett än sämre utgångsläge. De antaganden som gjorts långtidsutredning om den offentliga sektorns tillväxt kan mot denna bakgrund inte betraktas som någon sorts minimikalkyl. Det förhåller sig tvärtom så, att det rimliga målet måste vara att få ner den offentliga utgiftsexpansionen till en lägre nivå. I annat fall kommer utrymmet för vårt lands långsiktiga ekonomisk-politiska utveckling nödvändiga skattepolitiska reformer inte att vara tillräckligt. Redan med den begränsade ökning av skattetrycket som långtidsutredningens beräkningar förutsätter kan det nämligen allvarligt ifrågasättas om den i verkligheten låter sig realiseras och om inte skattesystemets destabiliserande verkan kommer att vara så stark att kostnadsutvecklingen riskerar att skena i väg. Den borgerliga trepartiregeringens skattepolitiska insatser Den borgerliga trepartiregeringen hann påbörja ett skattepolitiskt reformarbete. Den statliga sektorns krav på ökade skatteinkomster har hållits tillbaka. De viktigaste åtgärderna som vidtagits har varit: 1) Beslut fattades om indexreglering av den statliga inkomstskatten fr. o. m. De gällande skatteskalorna har alltså justerats med hänsyn till inträffade prisstegringar. 2) Två skatteomläggningar avseende genomfördes. Skatteomläggningarna fick en sådan profil att de för betydande inkomsttagargrupper motsvarade en indexreglering av skattesystemet, dvs. de motverkade en automatisk skärpning av skattetrycket. 3) Arbetsgivaravgifterna tilläts inte fortsätta att stiga. Den allmänna arbetsgivaravgiften togs bort i två steg och . 4) skatteutredning fick nya direktiv och utredningens arbete slutfördes liksom arbetet i den kommunalekonomiska utredningen och i företagsskatteberedningen. skatteutredning enades de borgerliga partierna bl. a. om en plan för marginalskattesänkningar i tre steg. 5) Lättnader genomfördes i fråga om förmögenhetsbeskattningen av familjeföretag. Arvsskattereglerna ändrades i syfte att underlätta generationsväxlingar. 6) Den s. k. faktiska sambeskattningen av egenföretagare togs bort Skatte- Förskala, ändlig ring, procentenheter 15 000 25 000 25 000 30 000 30 000 35 000 35 000 40 000 40 000 45 000 45 000 50 000 50 000 55 000 55 000 60 000 60 000 65 000 65 000 70 000 70 000 75 000 75 000 80 000 Tabell 14: skatteutrednings förslag till marginalskattesänkningar i tre steg samt av 1978 beslutad marginalskattesänkning . genom att gränsen då särbeskattning skulle inträda sänktes . Det är utomordentligt angeläget att den borgerliga trepartiregeringens avgång inte tillåts leda till att det fortsatta skattepolitiska reformarbetet avbryts. Den behandling som skattepolitiken rönt i regering och riksdag inger oro. Det förslag till sänkta marginalskatter som den nya regeringen föreläde omfattade endast ungefär halva steg 1 enligt skatteutrednings förslag. Vid förslagets behandling i blev förslaget ytterligare stympat, så att det slutligen kom att omfatta blott ca en fjärdedel av skatteutredningens första stegvisa sänkningsförslag. I tabell 14 redovisas skatteutrednings förslag till marginalskattesänkning i tre steg samt den av beslutade justeringen för Det är också utomordentligt betänkligt att arbetsgivaravgifterna på nytt tillåtits stiga från och med årsskiftet 1979. Mot bakgrund av den genomgång av vårt skattesystems funktionssätt, våra skattepolitiska problem och det skattepolitiska framtidsperspektivet, som gjorts i det föregående, framstår enligt vår uppfattning en rad krav på det fortsatta skattepolitiska arbetet inom regering och riksdag som uppenbara. Den offentliga sektorns utgiftsexpansion måste begränsas. Vi har kommit i en situation, där det är rimligt att tala om att vi nått skattetaket. Det är mot denna bakgrund nödvändigt att så långt hålla tillbaka den offentliga sektorns resursanspråk att någon ytterligare skärpning av skattetrycket inte sker. Den kommunala utgiftsexpansionen måste ägnas särskild uppmärksamhet. Höjda kommunalskatter svarar för en betydande del av det skärpta skattetrycket . Det har varit inom den kommunala sektorn som den offentliga utgiftsexpansionen gått snabbast; i särskilt hög grad gäller detta landstingen. De frivilliga överenskommelser som träffats mellan staten och kommunerna i syfte att hålla tillbaka skatteökningarna har inte varit tillräckligt effektiva. Detta är frågor som bl. a. har diskuterats av kommunalekonomiska utredning. Utredningen förordar en utbyggnad av systemet med frivilliga överenskommelser framför lagstiftning om kommunalt skattetak. överläggningarna bör enligt utredningen ges en fastare form än . Vi delar uppfattningen att man så långt som möjligt bör söka undvika den typ av ingrepp mot den kommunala självstyrelsen, som lagstiftning om det kommunala skatteuttaget skulle innebära. måste det emellertid stå klart, att om frivilliga överenskommelser inte heller får avsedda resultat, kommer det att bli nödvändigt för statsmakterna att i detta hänseende utforma nya styrinstrument. Lagstiftning om någon form av skattetak är i detta hänseende en nära till hands liggande typ av åtgärd. Göres inget kan än mer långtgående ingrepp i den kommunala självstyrelsen bli nödvändiga. Enligt vår uppfattning är det också nödvändigt att i ökad utsträckning låta kommuninvånarna direkt göra avvägningen mellan utbyggd service och skattehöjningar. Medborgarna bör ges möjlighet att i rådgivande kommunala folkomröstningar ta ställning till förslag om höjd utdebitering. Offentliga tjänster bör i ökad utsträckning avgiftsfinansieras. I den utsträckning ytterligare utbyggnad av offentliga tjänster befinns önskvärd eller nödvändig bör dessa i högre grad än finansieras genom kostnadsrealistiska avgifter, ökad avgiftsfinansiering av befintligt tjänsteutbud bör också övervägas. På en rad områden är möjligheterna till avgiftsfinansiering begränsade det gäller givetvis områden såsom långtidsvård och åldringsvård. Inom andra sektorer kan man emellertid gå längre än är fallet. En fördel man härvid också skulle kunna vinna, vore ett rikare tjänsteutbud genom att privata initiativ blir möjliga genom vilka vissa av det offentligas tjänster eventuellt skulle kunna tillhandahållas till lägre kostnader än vad som är fallet. 1978/79: 1108 En planmässig sänkning av marginalskatternas måste komma till stånd. De höga marginalskatterna verkar, såsom framhållits i det föregående, klart återhållande på lusten till arbete, initiativ och företagande. De har också medverkat till uppkomsten av en grå sektor i vår ekonomi. Marginalskatterna i normala inkomstlägen bör inte överstiga . Genomförandet av en skatteomläggning av detta slag bör vara möjlig inom loppet av en period . Det bör ske i samråd med bl. a. löntagarorganisationerna så att icke önskade fördelningspolitiska effekter kan undvikas genom att kraven på löneförbättringar avpassas efter erhållna marginalskattesänkningar. Ett marginalskattetak bör införas. Till följd av de kommunalskattehöjningar som ägt rum kan stats- och kommunalskatten tillsammans ge marginalskatter överstigande . Enligt vår uppfattning är detta inte rimligt, och moderata samlingspartiet har mot denna bakgrund skatteutredning reserverat sig till förmån för ett tak vid . I ett något längre perspektiv och i takt med att marginalskatterna justeras ned bör också detta tak sänkas. är ett rimligt mål för ett marginalskattetak. En samordning mellan skattesystem och sociala bidragssystem måste komma till stånd. Vi har i det föregående visat hur skattesystemet tillsammans med gällande regler för bostadsbidrag, existensminimiregler och särskilda regler för pensionärernas beskattning kan ge totala marginaleffekter på i vanliga inkomstlägen. Detta är helt orimliga och oacceptabla förhållanden. En snar översyn av dessa regler måste komma till stånd med utgångspunkt från vad som är en rimlig inkomstomfördelning och vilken behållning av en inkomstökning som för olika grupper måste anses skälig. När, såsom , gällande regler kan ge 100-procentiga marginaleffekter fungerar dessa inte längre på ett sätt som står i någon rimlig samklang med intentionerna bakom dessa. Pensionärernas särskilda skatteproblem måste lösas. De särskilda marginaleffekter som sammanhänger med pensionärernas speciella skatteförhållanden har diskuterats skatteutredning. Utredningens moderata ledamöter reserverade sig till förmån för ett system med skatterabatt. Den beskattningsbara inkomsten och skatten skall enligt förslaget beräknas på samma sätt för pensionärer som för skattskyldiga i aktiv ålder. Därefter uträknas hur mycket av skatten som hänför sig till folkpension och pensionstillskott, varvid antas att dessa förmåner utgör den enda inkomsten. Denna skatt efterges i form av skatterabatt. Skatterabatten skall beräknas individuellt och således anpassas till den kommunala utdebiteringen i hemortskommunen. Strävan skall vara att kostnaderna för skattebortfallet skall fördelas mellan stat och kommun på ett sätt som så nära som möjligt överensstämmer med nuvarande ordning. Efter hand som folkpension och pensionstillskott höjs och skat 1978/79: 1108 ten på dessa inkomster stiger, kommer skatterabatten att växa i samma takt. önskvärt vore att skatterabatten alltid kunde omfatta skatten på de grundläggande pensionsförmånerna oavsett den totala inkomstens storlek. I nuvarande statsfinansiella läge måste emellertid rabatten avtrappas. Det bör då ske av den taxerade inkomst som överstiger beloppet för folkpension och pensionstillskott. Gränsen där avtrappningen skall börja fastställes av regeringen för varje särskilt år. Genom det föreslagna systemet uppnås likhet i skatteberäkningen för folkpensionärer och skattskyldiga i aktiv ålder. Skatterabatten medför att folkpension och pensionstillskott för dem som erhåller endast dessa grundläggande förmåner är skattefria. Den förmånsställning som pensionärerna intar i skattehänseende redovisas dessutom på ett klarare sätt. Vidare minskas marginaleffekterna för det stora flertalet folkpensionärer. Förslaget skall ses som ett första steg mot en mera rättvis behandling av pensionärerna i ekonomiskt hänseende. De närmare detaljerna i ett system med skatterabatt för pensionärerna bör enligt vår mening utredas. Rundgången i skattesystemet måste angripas. Genom de marginaleffekter som skatte- och bidragssystemet nu ger upphov till skapas automatiskt behov av ökade bidrag. Den som har 100-procentiga eller mycket höga marginaleffekter vid inkomstökningar kan inte förbättra sin ekonomiska situation genom ökade inkomster. En löneökning ger i realiteten ingen som helst ökning av den disponibla inkomsten. Enda sättet att kompensera en inkomsttagare som befinner sig i denna situation för t. ex. inträffade prisstegringar är att öka bidragen. De höga skatterna skapar ett bidragsbehov som i sin tur förutsätter högre skatter. Det skapas en rundgång i systemet som för vissa familjetyper mycket väl kan leda till slutresultatet att skatter och bidrag tar ut varandra. Men rundgången i sig skapar såväl kostnader som byråkrati. Möjligheterna att inom ramen för skatte- och bidragssystemet minska denna rundgång genom en bättre anpassning av beskattningen till familjernas faktiska försörjningsbörda bör utredas. Barnfamiljer där båda makarna eller ensamförälder arbetar bör ges rätt till avdrag för styrkta barntillsynskostnader. Dessa frågor behandlas även i det ekonomisk-politiska avsnittet i denna motion. Skattesystemet bör befrämja ett ökat hushållssparande. Regelbundna justeringar av förmögenhetsbeskattningen bör vidtagas i syfte att förhindra en automatisk skatteskärpning. En förenkling av reglerna för beskattning av aktier bör komma till stånd. En utredning bör ske av möjligheterna att införa ökad individuell beskattning av kapitalinkomster för att få bort den nuvarande orättvisa sambeskattningen. Hithörande frågor behandlas även i avsnittet om spritt ägande. Skattesystemet bör i ökad utsträckning användas för att befrämja en gynnsam regionalpolitisk utveckling. Dessa frågor diskuteras i det regionalpolitiska avsnittet i denna motion. Avdragsrätt för gåvor till ideella organisationer bör införas. Det ankommer på regeringen att lägga förslag i detta hänseende. Skattesystemet är ett viktigt industripolitiskt instrument. Skattepolitiska åtgärder i syfte att befrämja utvecklings- och forskningsinsatser inom näringslivet behandlas i det näringspolitiska avsnittet. Ovan har belysts hur förmögenhets- och arvsbeskattningen i förening med inkomstbeskattningen lägger tunga bördor på betydande grupper familjeföretag. Vissa lättnader i detta hänseende genomfördes av den borgerliga trepartiregeringen. Åtgärderna hade emellertid begränsad omfattning och fortsatta insatser bör komma till stånd. I ett längre perspektiv bör målet vara att det i ett företag arbetande kapitalet inte blir föremål för förmögenhesbeskattning. I den skattepolitiska debatten har ett flertal förslag lagts fram, innebärande en mer eller mindre genomgripande omvandling av det svenska skattesystemet och de principer detta bygger på. Inom ramen skatteutredning diskuterades dels ett förslag till s. k. utgiftsskatt, dels förslag till progressiv löneskatt. Det förra förslaget, som utarbetats av professor , innebar i korthet att skatten skulle beräknas med utgångspunkt från den skattskyldiges konsumtionsutgifter i stället för på inkomsten. Det senare förslaget innebär en vidareutveckling av systemet med arbetsgivaravgifter så att uttaget av dessa skulle ges en progressiv utformning. Förslag har också väckts om s. k. produktionsfaktorbeskattning. Förslaget till progressiv löneskatt avvisades av skatteutredningen. Det gäller såväl alternativet att låta en progressiv löneskatt helt ersätta den progressiva inkomstskatten som att låta ett sådant system komplettera inkomstskatten. Vi delar skatteutredningens uppfattning i denna fråga. De förslag till produktionsfaktorbeskattning som förts fram i debatten har varit mycket oklara till sin innebörd.