mot · G202303 · 1979-01-16 00:00:00 — av m. fl. om en minskning av den statliga informationsverksamheten Kravet på mer information hörs allt oftare i vårt komplicerade samhälle. När det dyker upp något problem som de ansvariga inte kan lösa låter man påskina att bristen kan avhjälpas med mer information. Ständigt kräver också olika verk och myndigheter liksom organisationer av olika slag mer pengar för information. inrättades en statlig myndighet, , för att samordna de offentliga organens informationsinsatser och för att ta egna initiativ mot brister i samhällets information. publicerade nämnden en diskussionspromemoria: "Samhällsinformationens principiella problem. Av en sammanställning i denna promemoria framgår att de 80 största statliga myndigheterna /76 informerade för drygt 100 milj. kronor. Till detta kan läggas lönekostnader för alla som på heltid sysslar med information inom dessa verk. Den summan kan uppskattas till ca 25 milj. kronor. Men därtill kommer många som endast på deltid eller vid vissa speciella tillfällen arbetar med information, och för dessa finns inga siffror att tillgå. Samma budgetår, 1975/76, uppgick därtill departementens medel för information till ca 22 milj. kronor och departementens medel för speciella ändamål till ca 47,5 milj. kronor. Affärsverkens information beräknas ha kostat ungefär 22 milj. kronor. Dessutom har medel för statsmakternas överflyttade information, dvs. bidrag till partier, organisationer, föreningar m. fl., utgått med ca 63 milj. kronor. Under /77 lämnades dessutom 50 milj. kronor till arbetsmarknadens parter för information kring medbestämmandelagen. /78 ökade detta belopp till 115 milj. kronor. har också försökt sammanställa informationskostnad och medelsbehov för beställd information . Det visar för departementens del på en ökning med ca 50 milj. kronor, eller i genomsnitt . För vissa verk ligger procentsiffrorna betydligt högre, t. ex. och . Man torde kunna påstå att samhällets samlade informationskostnader numera ligger mellan 400 och 500 milj. kronor . Finns det då ett dokumenterat och absolut nödvändigt behov av all denna information? Orkar vi med den på de timmar mellan arbete och vila som också måste rymma samvaro med familj eller vänner, läsning, TV, sport och andra fritidsaktiviteter, utbildning m. m.? Tidig tillförsel av information är viktig för att träna upp informationsbehandlingen, för att forma hjärnan medan den ännu är ung och formbar, säger professor i sin bok från hjärnan. Men inträder ett biologiskt fenomen som ofta har förbisetts: informationsmättnaden. Även professor har i sin forskning funnit att människans biologiska möjligheter att tillgodogöra sig information är oerhört begränsad. Vi kan bara använda en mycket liten del av all den information som strömmar över oss. Att försöka utnyttja mer information än vår förmåga medger skapar med andra ord bara förvirring. Även viktig information kan då störa - minska effektiviteten och säkerheten i bedömningen, säger professor . Som framgår av vad ovan anförts lägger samhället ut enorma kostnader på information. Om den är rätt avfattad, vänder sig till dem det berör eller i första hand tdlkommer för att tillfredsställa myndigheterna själva vet vi inte mycket om. Dessutom får det tryckta materialet i många fall en alltför påkostad utstyrsel. Det kan därför vara klokt att inte öka samhällets informationsutbud i den takt som anslagskraven växer. Tvärtom bör en medveten nedskärning äga rum. Vi anser därför att en 10-procentig nedskärning bör ske av de medel som i budgeten avses för informationsändamål. Detta skulle kunna innebära en besparing på åtminstone ca 40 milj. kronor. Med hänvisning till vad ovan anförts hemställes att hos regeringen anhåller om en 10-procentig nedskärning över hela linjen av de anslag som avser information från statliga verk och myndigheter eller statliga bidrag till organisationer av olika slag. () H. ()