mot · G202272 · 1979-01-10 00:00:00 — av m. fl. Skolan måste ha ett sätt att välja ut de elever som skall fortsätta till högre studier. För att lösa detta problem har man valt att använda betyg. Man har utgått från att betyg måste vara det instrument som effektivast visar vilka elever som bäst kommer att klara av högre studier och som bäst kommer att klara av ett arbete på ansvarsfulla poster inom samhället. Men om man studerar på vilket sätt betygen fyller denna uppgift och vilka övriga effekter betygen har, så blir man övertygad om att betyg inte kan vara det bästa sättet att klara av urvalsproblemet för högre utbildning. Man finner nämligen att betygen enbart värderar vissa delar av undervisningen, de som över huvud taget går att mäta. Egenskaper som till exempel kreativitet, samarbetsförmåga, kritisk analysförmåga eller solidaritet, som är egenskaper som är omöjliga att mäta, faller helt utanför betygens värdering detta trots att egenskaper som dessa måste vara mycket viktiga i elevernas kommande liv som lönearbetare och samhällsmedlemmar. Vad betygen klarar av att mäta och poängsätta är faktakunskaper som till exempel när dog eller vilka orter i som har mer än 10 000 invånare. Detta medför att undervisningen inriktas på att överföra mätbara kunskaper. Detta innebär sedan att elever som är måna om att få bra betyg kommer att inrikta sina studier på att inför skrivningarna lära in så mycket faktakunskaper som det någonsin är möjligt och sedan glömmer bort vad de hade lärt sig. Att detta sedan får konsekvenser för den djupare förståelsen av ämnet och sådana delar som inte tas upp i läroboken är helt naturligt. Dessa konsekvenser visas också när man undersöker hur mycket eleverna verkligen kan efter att ha avslutat sin utbildning. En rad ovidkommande faktorer påverkar betygen; det är sådana som hur eleven uppträder mot läraren, om eleven tillhör samma sociala grupp och alltså talar samma språk som läraren, hur eleven ställer frågor, arbetssättet m. m. Dessa och andra faktorer av samma typ betyder lika mycket och ibland betydligt mer för betygen än de kunskaper en elev har eller elevens förmåga att lära och förstå. I och med att betygens huvudsakliga uppgift är att sortera bort de elever som skall ut i arbetslivet och att välja ut de elever som skall få fortsätta till högre studier, så påverkar detta naturligtvis hela skolsituationen. Arbetssituationen i skolan präglas av en hård konkurrens eleverna emellan och då speciellt i gymnasiet. Detta står i skarp kontrast till läroplanens ord om att fostra eleverna till samarbete och solidaritet. Detta ger också en del andra orimliga effekter, nämligen att betyget i religion blir avgörande för vem som skall bli läkare, att elever slutar i gymnasiet när de kommer underfund med att de inte kommer att få tillräckligt höga betyg för att komma in på den utbildning som de skulle vilja ha eller att elever inte kommer in på utbildningar på gymnasiebetyg men att det skulle gå bra på betyget från . Vi är dock fullt medvetna om att skolan inte på något sätt kommer att bli perfekt när man har avskaffat betygen. Det återstår mycket att göra. Arbetssättet i skolan måste förändras, innehållet i undervisningen måste förankras i arbetarklassens verklighet, och skolan måste fä kraftigt utökade kontakter med yrkesliv och samhället i övrigt. När man vet att betygen är mycket subjektiva, när man vet att de inte visar vad eleven verkligen kan då han eller hon slutar skolan, när de förstör elevernas arbetsmiljö genom stress, konkurrens och ytligt inlärande, när det är mycket tveksamt om det som betygen mäter är relevant för ett kommande yrkesliv, när man vet att betygen följer elevernas sociala tillhörighet, då måste man förkasta betygen som urvalsinstrument för högre utbildning. I och med att detta är det enda argument som betygsförespråkarna har för att behålla betygen så innebär detta också ett totalt förkastande av betygen i sin helhet. Med stöd av ovanstående hemställs att uttalar att betygen bör avskaffas på alla nivåer i skolsystemet. (vpk) (vpk) (vpk) INGA (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)