mot · G2021990 · 1979-01-25 00:00:00 — Vi beklagar den negativa inställning som den borgerliga riksdagsmajoriteten visat till åtgärder mot miljö- och hälsorisken vid den stora användningen av handelsgödsel. a. i sitt yttrande över jordbruksutredningens förslag att användningen av handelsgödsel skall begränsas. Verkets krav har dock inte medfört någon åtgärd från de borgerliga regeringarnas sida. Vi vill ånyo understryka nödvändigheten av snabba åtgärder mot den stora användningen av handelsgödsel. Vårt förslag till åtgärder Den kraftigt ökade användningen av handelsgödsel inom jordbruket och den alltmer omfattande användningen inom skogsbruket ger anledning till oro. De effekter på hälsa och miljö som i vissa delar av landet tycks bli en följd av användningen av handelsgödsel gör det nödvändigt att vidta åtgärder. Det material som i olika sammanhang redovisats om miljöproblem i samband med användningen av handelsgödsel liksom det som framkommer genom undersökningar som pågår bl. a. vid , och bör sammanställas. På grundval av materialet bör de hälso- och miljömässiga konsekvenser som användningen av handelsgödsel medför bedömas samt förslag framläggas om lämpliga metoder för att kraftigt minska handelsgödselanvändningen. Det kan ske genom lagstiftning och rådgivning men också genom att nya och förändrade brukningsformer används. visade att en långvarig minskning av gödslingen leder till en minskning av hektarskörden . Mot bakgrund av detta bör en undersökning göras om vilka åtgärder som kan vidtas för att motverka att en minskad användning av handelsgöd 1978/79: 1990 sel får denna följd. a. bör effekterna av nya brukningsformer och utnyttjandet av andra grödor studeras. Ett registreringstvång för handelsgödselmedel bör införas. En särskild utredning bör tillsättas för att behandla de här aktualiserade frågorna. Utredningsarbetet bör bedrivas skyndsamt. Vi hemställer att hos regeringen begär en utredning i enlighet med i motionen framförda förslag. Ozongasen, som finns på en höjd av , fungerar som ett skydd mot den ultravioletta strålningen från solen. Utan det skyddande ozonskiktet är inget biologiskt liv på jorden möjligt. En minskning av ozonskiktet kan också orsaka klimatförändringar på jorden. Ozonhalten bestäms av en balans mellan ozonbildande och ozonförstörande kemiska processer i luften. Kväveoxider och freoner är ämnen som påskyndar de ozonförstörande reaktionerna och bidrar därmed till att minska ozonhalten. Kväveoxider kommer ut i luften bl. a. från överljudsplanens avgaser, från atombombsexplosioner, från förbränningen av olja och kol och i samband med användningen av handelsgödsel. Fluorkolväten (freon) används som drivgas i sprayflaskor och som kylmedel. Föroreningarna uppehåller sig länge i atmosfären. De hinner därför spridas över stora delar av jorden. Det innebär att deras påverkan på ozonskiktet inte är begränsad till de områden på jorden där utsläppen äger rum utan berör hela jordklotet. Det är således fråga om ett i verklig mening globalt miljöproblem. I en amerikansk forskningsrapport (), som publicerades , konstateras bl. a. att de fluorkolväten som släppts ut i luften har medfört en minskning av ozonhalten med och att även om inga fler utsläpp äger rum kommer ozonhalten att sjunka . Om utsläppen tillåts fortsätta på dagens nivå, kommer ozonhalten efter några årtionden att minska med . I rapporten sägs vidare att det är troligt att den ökade mängd ultraviolett strålning som genom de minskade ozonhalterna når jorden leder till en ökning av hudcancerfrekvensen. Även klimatet kan påverkas. publicerades en ny och ännu mer omfattande rapport (). Den bekräftade de resultat som redovisades i . har också framhållit allvaret i de problem som utsläppen av fluorkolväten medfört. Speciellt har understrukit den klimatpåverkan som uppkommer. Fluorkolväten påverkar liksom koldioxiden luftlagren så att utstrålningen från jordytan 1978/79: 1990 minskar, vilket kan leda till att medeltemperaturen stiger. Vid förbränning av olja och kol förorenas också luften med koldioxid och olika kväveföreningar utöver de betydande utsläppen av svaveldioxid. Med en övergång till högre förbränningstemperaturer ökar utsläppen av kväveoxider. Valet av energikälla är därför av stor betydelse också när det gäller påverkan av ozonskiktet. Förbränningen av olja och kol bör också av detta skäl minska. Även dessa miljöproblem måste beaktas vid energipolitiska beslut. Dikväveoxid i atmosfären är den faktor som framför allt påverkar ozonhalten. Dikväveoxid uppkommer i samband med den s. k. denitrifikationsprocessen. Denna process är en följd av bl. a. användningen av handelsgödsel. Tillgängliga beräkningar visar att om inga begränsningar införs kommer användningen av handelsgödsel inom jord- och skogsbruket att öka kraftigt. F. n. produceras i världen ca 50 milj. ton kväve för gödsling. Enligt vissa prognoser kommer den årliga tillförseln att vara 200 milj. ton kväve omkring . Detta skulle minska ozonmängden med några procent omkring och i slutet av nästa århundrade, vilket i sin tur skulle medföra en 30procentig ökning av den ultravioletta strålningsintensiteten. Till detta kommer utsläppen från flyget, och då speciellt överljudsflyget. Utsläppen från flyget är speciellt allvarliga därför att de sker på hög höjd och därmed i tämligen outspädd form påverkar ozonskiktet. Vår miljömotion 1977/78 Dessa förhållanden påtalades i den socialdemokratiska miljömotionen till 1977/(1977/78: 791). Den borgerliga riksdagsmajoriteten var inte beredd att tillstyrka motionskravet om en samlad redovisning av de utsläpp som påverkar ozonskiktet. Efter förslag av produktkontrollnämnden beslöt regeringen förbjuda import och tillverkning av sprayförpackningar med freoner som drivmedel fr. o. m. På det internationella planet har frågan om skydd av ozonskiktet aktualiserats i bl. a. och (). deltar i det internationella arbetet. I örigt har dock inga åtgärder vidtagits från de borgerliga regeringarnas sida. Vi beklagar den borgerliga riksdagsmajoritetens bristande vilja att anlägga en helhetssyn på denna viktiga miljöfråga. Vi upprepar därför våra tidigare framförda krav på åtgärder. Vårt förslag till åtgärder Någon total bild av de utsläpp som påverkar ozonskikt och klimat finns inte. Allt talar dock för att denna påverkan är så stor att den på 1978/79: 1990 sikt kan bli ett hot mot mänskligheten. Den socialdemokratiska regeringen tog upp hotet mot ozonskiktet i . Det är viktigt att man från svensk sida fortsätter strävan att få till stånd internationella åtgärder för att motverka ozonförstörande föroreningsutsläpp. Som ett led i detta arbete bör en samlad redovisning av utsläppen göras. En särskild utredning bör tillsättas med uppgift att redovisa de utsläpp som sker i vårt land och som kan påverka ozonskiktet och klimatet. Utredningen bör också redovisa om och i så fall vilka åtgärder som vidtagits samt föreslå de ytterligare åtgärder som krävs för att begränsa dessa utsläpp. Med ett sådant material som grund bör aktualisera frågan om en internationell konvention till skydd av ozonskiktet. Yi hemställer att hos regeringen begär en utredning i enlighet med i motionen framförda förslag. E. Miljöpåverkan vid förbränning av olja och kol Olja och kol svarar för merparten av energitillförsel. 1976 var den totala energitillförseln . Olja och kol svarade för av denna. Oljan är den helt dominerande källan för svensk energiförsörjning. Såväl olja som kol innehåller en rad ämnen som vid förbränning frigörs och förorenar luften. Svavel är ett sådant ämne. Vid förbränningen av olja och kol bildas svaveldioxid som när den släpps ut i luften delvis omvandlas till andra svavelföreningar. uppgick de totala svaveldioxidutsläppen i till . Av det kom omkring från förbränning av olja och från industriutsläpp. Ett olje- eller koleldat kraftverk om 1 000 MW elektrisk effekt kan beräknas släppa ut mellan 10 000 och svaveldioxid . De totala svaveldioxidutsläppen i beräknades och i till . Enligt gjorda beräkningar kommer, om inga ytterligare motåtgärder sätts in, utsläppen av svaveldioxid att för som helhet uppgå till . Merparten av utsläppen är resultat av förbränning av framför allt kol och olja. Svaveldioxidutsläppen leder till omfattande miljöförstörelse. och vatten försuras, byggnader och kulturföremål skadas, risken för förstörelse av åkerjord och minskad återväxt i skogen är påtaglig, liksom de effekter på folkhälsan som utsläppen har. Många människor som bor i tätorter kan få hälsoproblem på grund av luftföroreningarna. I första hand påverkas personer som redan lider av sjukdomar i hjärta eller lungor eller som är allergiker. Det är en betydande del av befolkningen som av sådana orsaker är särskilt känslig. Luftföroreningarna kan också framkalla irritationer i andningsvägarna av inflammations 1978/79: 1990 För människor som redan har luftvägssjukdomar kan dessa förvärras. Vid de tillfällen då svåra luftföroreningar inträffat har detta lett till fler dödsfall än normalt. Det finns också skäl anta att irritationer och besvär som normalt är tillfälliga och övergående kan leda till långvariga (kroniska) sjukdomstillstånd om människor utsätts för luftföroreningar . Det är dock framför allt samverkanseffekter mellan olika typer av luftföroreningar som har påverkan på hälsan. Utsläppen av metaller från kraftverk som drivs med kol och olja innebär problem för både hälsa och miljö. Kadmium tas upp av växter och djur och når sedan människan. kan man bli tvungen att reglera jordbrukets inriktning och omfattning kring kolkraftverk med höga kadmiumutsläpp. Kvicksilver som släpps ut från kolkraftverk anrikas i fisk som fångas och äts av människor. Även fiskätande djur som sjöfågel riskerar att förgiftas. Vanadin förekommer i både kol och olja. Det finns data som visar att vanadin från värmeanläggningar och andra anläggningsområden hämmar vissa omvandlingsprocesser i jorden som är viktiga för växternas näringstillgång. Vid all förbränning av fossila bränslen, bl. a. kol och olja, bildas koldioxid. Ett kraftverk om 1 000 MW släpper ut flera miljoner ton koldioxid . Riskerna för långsiktiga klimatförändringar på grund av koldioxidutsläppen har påtalats av olika forskare. Vi vet att omsättningen av koldioxid i atmosfären sker mycket långsamt. Varje utsläpp av koldioxid höjer därför koldioxidhalten . Fortsätter dagens ökning av förbrukningen av kol och olja fördubblas halten av koldioxid i atmosfären . Många forskare anser att jorden i sin helhet då skulle få ett varmare klimat, vilket i sin tur skulle medföra att delar av polarisarna började smälta med följd att världshavens nivå höjs med flera meter. Också transporterna av olja till havs medför miljörisker. Beräkningar visar att av den mängd olja som transporteras till havs spills 0,ut vid hanteringen på fartyg och oljeplattformar. Det innebär att sammanlagda oljeförbrukning, statistiskt sett, bidrar till ett spill på över olja i haven. Det är omkring dubbelt så mycket som det totala utsläppet vid blow-out-olyckan vid Bravoplattformen . Även små oljeutsläpp kan få stora lokala verkningar på växt- och djurliv. Om de långsiktiga effekterna av de stora mängder olja som släpps ut i öppet hav vet man ännu mycket litet. Forskning pågår emellertid. Som framgår av ovanstående är det nödvändigt att kraftfulla åtgärder sätts in för att minska de föroreningar som är en följd av förbränningen av fossila bränslen. Självfallet kan ett omfattande energisparande eller utnyttjande av andra energislag medverka till att minska behovet av dessa bränslen. Det är emellertid också nödvändigt att genom olika åtgärder minska de föroreningar som blir en följd av den förbränning som likväl behövs. 3 1978/79. 1978/79: 1990 En av den socialdemokratiska regeringen tillsatt utredning föreslog 1976 (Ds Jo 1976: 2 Mindre svavel bättre miljö) en åtgärdsplan för nedtrappning av svavelutsläppen. Om de av kommittén föreslagna åtgärderna genomförs, kommer utsläppen av svaveldioxid i att ha minskat till den nivå som gällde . I propositionen 1976/77: 3 anslöt sig den socialdemokratiska regeringen till utredningens bedömning och förslag. Målet borde vara att svaveldioxidutsläppen skulle ha minskat till den nivå som gällde . beslöt i enlighet med propositionen. Det innebär att fr. o. m. är högsta tillåtna svavelhalt i eldningsolja i hela upp till och . Därigenom beräknas svaveldioxidutsläppen minska med ca . Svavelhalten i den tunna eldningsoljan, den s. k. villaoljan, kommer fr. o. m. att sänkas från till . fick i uppdrag att med stöd av miljöskyddslagens bestämmelser verka för att industriutsläppen kan halveras. Den tidigare nämnda utredningen föreslog vidare att fr. o. m. 1981 skulle högsta tillåtna svavelhalt i eldningsoljan vara också i län, , och . Fr. o. m. skulle bestämmelserna utvidgas till att omfatta hela landet. När det gällde dessa delar av förslaget menade utredningen att ett ställningstagande från sida borde göras i samband med det energipolitiska beslut som enligt då gällande planer skulle fattas 1978. Denna bedömning ställde sig såväl den socialdemokratiska regeringen som bakom. För att komma till rätta med de problem som svaveldioxidutsläppen utgör räcker det emellertid inte med inhemska åtgärder. måste också i internationella sammanhang ta initiativ för att förmå andra länder att begränsa utsläppen. har drivit dessa frågor i olika internationella organisationer, främst , FN:s () och FN:s miljöprogram (). Därutöver tog den socialdemokratiska regeringen upp bilaterala kontakter. Ett avtal slöts sålunda med om begränsning av svavelutsläppen. har genomfört en studie om långväga transport av luftföroreningar. Den studien tillkom på svenskt initiativ. Samarbete inleddes också under den socialdemokratiska regeringens ledning med för att bägge länderna tillsammans i olika internationella sammanhang skulle ta upp frågan om begränsning av svavelutsläppen. Framställning om detta gjordes också av den socialdemokratiska regeringen till EG. Det är viktigt att fortsätter med kraftfulla åtgärder, också internationellt, för en begränsning av svavelutsläppen. Ungefär hälften av svavelnedfallet över kommer utifrån. Därför måste man också få till stånd långtgående begränsningar av utsläppen i andra länder, om inte skadeverkningarna i vårt land skall fortsätta. 1978/79: 1990 Vår miljömotion 1977/78 I vår partimotion om miljövården (mot. 1977/78: 791) till 1977/krävde vi att regeringen i den kommande energipolitiska propositionen skulle lägga fram förslag om en fortsatt nedtrappning av den högsta tillåtna svavelhalten i eldningsolja samt minskning av industriutsläppen i enlighet med den plan som i princip anslöt sig till 1976. Vi krävde vidare att regeringen skulle fortsätta det arbete som socialdemokratin i regeringsställning påbörjade internationellt dels i form av bilaterala avtal, dels genom internationella organisationer. Som svar på ett krav i vår miljömotion (mot. 1976/77: 521) till 1976/ gav regeringen till känna det angelägna i att regeringen med kraft fullföljde de inledda strävandena att i sådana sammanhang, med tyngdpunkten på fortsatta bilaterala kontakter, uppnå överenskommelser om begränsning av svavelutsläppen och att komma till rätta med de negativa effekterna av dessa. Trots detta uttalande från sida har de borgerliga regeringarna inte tagit något initiativ till bilaterala överenskommelser. Vi beklagar detta. Svavelföroreningarna är ett av våra mest besvärande miljöproblem. Genom de borgerliga regeringarnas ovilja att vidta kraftfulla åtgärder för att begränsa svavelutsläppen riskeras oersättliga miljövärden. Enligt vår mening måste nu omedelbara åtgärder sättas in. Vi upprepar våra krav /miljömotion, eftersom de är lika aktuella. Vårt förslag till åtgärder För ett fullföljande av de påbörjade åtgärderna mot den del av luftföroreningarna som svaveldioxiden utgör är det nödvändigt att regeringen i samband med energipolitiska beslut lägger fram förslag till i enlighet med den plan som utredningen om begränsning av svavelutsläppen föreslog. Det innebär att all användning av eldningsolja med högre svavelhalt än skall vara förbjuden i hela landet fr. o. m. samt att detta för län, , och skall gälla redan fr. o. m. . Därutöver är det nödvändigt att regeringen undersöker förhållandena när det gäller industriutsläpp och vidtar nödvändiga åtgärder för att uppnå den halvering av utsläppen som är en förutsättning för att svaveldioxidutsläppen skall minskas till den nivå de hade . Det är också nödvändigt att regeringen fortsätter det arbete som den socialdemokratiska regeringen påbörjade, dels genom att i olika internationella organisationer aktivt verka för att få till stånd en begränsning av svavelutsläp pen, dels genom direkta hänvändelser till de länder sorn svarar för de största utsläppen, för att den vägen söka nå överenskommelser om utsläppsbegränsning. Tyvärr har den borgerliga regeringen varit passiv i dessa sammanhang. Vi hemställer att hos regeringen begär åtgärder i enlighet med motionens krav. Den växande mängden avfall från den kemiska industrin vållar stora problem från miljösynpunkt. Olika utredningar har uppskattat avfallsmängden till ca oljeavfall och annat avfall. Merparten av avfallet uppkommer som processavfall inom industrin. Inom många industrier kan det miljöfarliga avfallet oskadliggöras eller på nytt användas i processen. Stora mängder av det miljöfarliga avfallet kan emellertid inte omhändertas inom den industri där det uppkommer utan måste transporteras bort för att oskadliggöras på annat håll. Bestämmelser om miljöfarligt avfall finns i en råd lagar och förordningar, bl. a. i lagen om hälso- och miljöfarliga varor (1973: 329), miljöskyddslagen (1969: 387), miljöskyddskungörelsen (1969: 388) samt lagen om förbud mot dumpning av avfall i vatten (1971: 1154). Den dåvarande socialdemokratiska regeringen ansåg emellertid att dessa bestämmelser inte gav samhället tillräckliga möjligheter att utöva tillsyn och kontroll i fråga om hanteringen av det miljöfarliga kemiska avfallet. Den socialdemokratiska regeringen föreslog därför (prop. 1975: 32) en rad åtgärder för att förbättra förhållandena i fråga om kemiskt avfall. Förslagen innebar att kommunalt insamlingsmonopol skulle införas över hela landet också för miljöfarligt avfall. Denna utvidgning av renhållningsmonopolet skulle genomföras . För att ge samhället bättre möjligheter att bedöma det miljöfarliga avfall som uppkommer inom industrin föreslogs att alla industrier med sådant avfall skulle lämna uppgifter om arten, sammansättningen, mängden och hanteringen av avfallet. För att förbättra omhändertagandet av avfallet föreslogs vidare att ett samhällsdominerat behandlingsföretag skulle byggas upp med ensamrätt till omhändertagande och behandling av miljöfarligt avfall. Transport av miljöfarligt avfall skulle endast få utföras av den som fått särskilt tillstånd för detta av . Utförsel av miljöfarligt avfall till annat land skulle endast få ske efter särskilt tillstånd av . anslöt sig till dessa förslag. Därför regleras hantering av miljöfarligt avfall m. m. numera enligt förordningen (1975: 346) om miljöfarligt avfall. De skandalartade förhållanden som kommit vid BT-Kemi i understryker ytterligare nödvändigheten av att samhället får ett ordentligt grepp över hanteringen av miljöfarligt avfall. Det är därför viktigt att beslut genomförs. Tyvärr har den borgerliga regeringen redan gjort avsteg från riksdagsbeslutet. Det gäller i fråga om företagens uppgiftsskyldighet om avfallet. Reglerna om företagens uppgiftsskyldighet finns i 8 § förordningen om miljöfarligt avfall. Paragrafen har följande lydelse: Den som yrkesmässigt utövar verksamhet där miljöfarligt avfall uppkommer är skyldig att lämna uppgift om avfallets art, sammansättning, mängd och hantering. Sådan uppgiftsskyldighet gäller även när slutligt omhändertagande av miljöfarligt avfall sker i anslutning till den anläggning där avfallet uppkommer. Uppgift enligt första stycket lämnas till hälsovårdsnämnden på blankett enligt formulär som fastställes av efter samråd med miljödatanämnden. skall sända kopia av inkommen uppgift till . får meddela föreskrifter som avviker från första stycket, om särskilda skäl föreligger. Den första deklarationen av miljöfarligt avfall från företagen genomfördes i enlighet med beslut . 1977 genomfördes emellertid efter beslut av den dåvarande borgerliga regeringen ingen sådan deklaration. 1978 har endast en begränsad deklarationsomgång genomförts. Inte heller tycks det bli något deklarationsförfarande. Sedan i skrivelser till regeringen 1978 begärt medel för det fortsatta arbetet med avfallsdeklarationen, utan att den borgerliga regeringen svarat på framställningarna, har meddelat regeringen att det är möjligt att genomföra någon avfallsdeklaration . Därmed har beslut för tredje året i följd åsidosatts av den borgerliga regeringen. I propositionen 1975: 32 framhölls att uppgifter om företagens miljöfarliga avfall har betydelse inte bara som underlag för beslut om insamlingsorganisation utan också för tillsynsverksamheten enligt både miljöskyddslagen och lagen om hälso- och miljöfarliga varor. Det är ytterst allvarligt att den borgerliga regeringen genom sitt handlande försvårat samhällets möjligheter att kontrollera och ta hand om det miljöfarliga avfallet. Det samhällsdominerade behandlingsföretaget () planerar f. n. uppförandet av en ny stor behandlingsanläggning. Anläggningen är helt nödvändig om kommunerna skall kunna åta sig uppgiften att samla in miljöfarligt avfall. 4 1978/79. dast genom tillkomsten av en sådan anläggning kan det insamlade avfallet behandlas och oskadliggöras. Beslut i frågan måste tas för att anläggningen skall kunna stå färdig . De befintliga behandlingsresurserna i landet är otillräckliga. Förhållandena vid BT-Kemi i har också visat på brister i tillsynen av miljöfarlig verksamhet samt på svårigheter att utkräva straffansvar och ekonomisk ersättning för uppkomna skador. Vår miljömotion 1977/78 I vår miljömotion (mot. 1977/78: 791) till 1977/krävde vi bl. a. att den av beslutade årliga deklarationsskyldigheten skulle genomföras, att skulle få ekonomiska resurser till uppbyggnaden av erforderlig behandlingsanläggning, att länsstyrelserna skulle få 25 nya tjänster för kontroll av miljöstörande verksamhet inom industrin, att de skador, som kan bli en följd, , av miljöstörande verksamhet skall ersättas, att förlängd preskriptionstid och skärpta straffsatser för miljöbrott skall införas samt att en klarare definition av begreppet fara skall göras i . Motionerna överlämnades till den arbetande miljöskyddsutredningen. Utredningen har i ett delbetänkande behandlat vissa av de i motionen behandlade frågorna. Som framgår av en socialdemokratisk reservation till utredningens förslag anser vi att förslaget inte tillgodoser de krav vi har på förändringar av miljöskyddslagen. Vi upprepar därför våra tidigare krav. Våra förslag till åtgärder I propositionen 1975: 32 slog den socialdemokratiska regeringen fast: Kraven på en rättvisare fördelning internationellt och nationellt av jordens tillgångar skärper behovet av att hushålla med begränsade resurser. I det perspektivet är det nödvändigt att på olika områden hejda slöseri med råvaror och på nytt ta till vara det som en gång använts. All produktion ger upphov till avfall. alltför stor utsträckning betraktats som en oanvändbar restprodukt. Detsamma har gällt för det avfall som uppkommer i hushållen. Använda varor har betraktats som slutgiltigt förbrukade. Avfallet har i stor omfattning fått belasta miljön. Det synsättet måste förändras. Avfall är en resurs som i största möjliga utsträckning skall användas på nytt. Återanvändning måste vara en ledande princip vid omhändertagande och behandling av avfall. Sparsamhet, hushållning och återanvändning bör alltså vara grundläggande för vårt utnyttjande av naturresurser och för inriktningen av vår varuproduktion. har en stor del av industrins avfall en komplicerad sammansättning.