mot · G2022032 · 1979-01-25 00:00:00 — av m. fl. Det talas ofta om invandrarkvinnor som om de vore en homogen grupp, alla med samma svårigheter när det gäller omställningen till svenska förhållanden. Ändå finns det stora skillnader, individuella eller beroende på ursprungsmiljö. Kvinnor av skilda nationaliteter kan ha likartade utgångspunkter om de kommer från en stad eller tätort i något annat land. De största svårigheterna att omplantera sig i ett modernt industriland som har de som kommer från en avlägsen landsbygd i eller Främre . I landsbygdsmiljöer har kvinnorna ofta levt i storfamilj med alla generationer tillsammans. Man har hjälpt varandra med barnuppfostran och hemarbete. Erfarenheter och kulturmönster har på ett naturligt sätt överförts till nya generationer. Ensamstående kvinnor har knappast funnits. När invandrarna kommer till faller oftast hemarbetet och barnuppfostran på kvinnan ensam, utan stöd av mannen eller äldre kvinnor i familjen. Därtill kommer allt det nya i ett helt annat slag av samhälle med helt andra värderingar. Det faller också ofta på kvinnan, i synnerhet i egenskap av mor, att ta kontakt med barnavårdscentral, skola och sociala myndigheter, vilket innebär en helt ny roll. Det blir också ofta kvinnans uppgift att slå vakt om kulturella traditioner och föra dem vidare. Detta kan innebära att hon i stället för att öppna sig mot det nya samhället drar sig undan och förstärker den gamla identiteten. kan det betyda att hon också i förhållande till de kvinnor som stannat kvar i det gamla hemlandet håller kvar sedvänjor som avlägsnar henne från hennes landsmaninnor. Många av våra invandrare har redan tillbringat i . En del är i den ålder då det kan bli aktuellt att flytta till ålderdomshem eller pensionärshem, i synnerhet om de är ensamstående. Detta är också en ny situation, som man inte är van vid från hemlandet. Det är lätt att bli isolerad om det inte i omgivningen finns någon som talar invandrarkvinnans eget språk. Även om hon kan tala svenska till vardagsbruk, är ordförrådet kanske inte tillräckligt för att uttrycka tankar och känslor. Med stigande ålder träder barndomsminnena fram med förnyad skärpa och därmed också barndomens språk. Förhållandet mellan mor och barn är ett viktigt och känsligt kapitel. Barnen har lättare att anpassa sig till det nya samhället, modern lever ofta kvar i det gamla hemlandets uppfattningar och normer, medan fadern ofta står mitt emellan. Det är oerhört viktigt att samhället gör allt som göras kan för att inte de emotionella kontakterna mellan mor och barn skall brytas. Att t. ex. finna en undervisningsform där både barn och föräldrar kan undervisas är önskvärt. Vissa försök med en undervisning av hemarbetande invandrarkvinnor i grundskoleutbildning medan barnen sätts i enspråkig tillsynsgrupp har gjorts. En sådan verksamhet behöver få en betydligt större omfattning. Det gäller att utnyttja de resurser som redan finns med försök i nya former. Bland de kvinnor som emigrerar till vårt land finns ett inte obetydligt antal analfabeter. Många saknar kunskap om sitt eget språks struktur, vilket försvårar möjligheterna att lära svenska. Undervisning i hemspråk är alltså oerhört viktig. Många av dessa kvinnor har också dålig eller ingen kunskap om människokroppen och dess funktioner och har därför svårt att t. ex. beskriva sin egen sjukdom. De tolkar som bör finnas vid sjukhusen måste därför i större utsträckning dels vara kvinnor, dels ha en viss medicinsk kunskap. Det är betydelsefullt att fler kvinnor ur våra invandrares och minoriteters egna led engageras som hemspråkslärare och som tolkar. Särskilda SYOinsatser kan behöva sättas in för kvinnliga invandrarelever, så att de uppmuntras att fortsätta till yrkesutbildning och högre studier. Hemlandets patriarkaliska inställning att en dotter enbart är till för att giftas bort är ett hinder för deras självständiga val. Det behövs fler öppna förskolor för invandrarbarn och deras föräldrar. Hemspråksträning måste också ske i öppna förskolor. Undervisning av invandrare har förekommit mest i form av svenskundervisning för vuxna för att göra det möjligt för dem att snabbt gå ut på arbetsmarknaden samt för invandrarbarn, där till en början också svenskundervisningen dominerade. Moderata samlingspartiet drev tidigare än andra partier kravet på hemspråksundervisning. Forskningen har också visat hur oerhört viktigt det är med goda kunskaper i hemspråk för såväl den intellektuella som den emotionella utvecklingen. Undervisning för invandrarkvinnor måste mer än anpassas till kvinnornas kulturella bakgrund, kunskapsnivå och andra förutsättningar, inte bara vara utformad med tanke på yrkeslivet. Kvinnans roll som fostrare av barnen och bevarare av kulturtraditioner bör uppmärksammas. Det behövs en ökad forskning om invandrarkvinnornas situation med hänsyn tagen till de skiftande erfarenheter och traditioner som präglar deras tillvaro samt om de nationella olikheter som också finns. Kännedom om lagar och förordningar i våra invandrares hemländer är en nödvändig förutsättning för en bättre förståelse både av kvinnor och män bland våra minoriteter och invandrare. Den svenska jämställdhetens krav kan inte utan vidare utsträckas också till dessa grupper; en del invandrarkvinnor vill inte byta sina traditioner mot de friheter den svenska kvinnan har. Med hänvisning till vad i motionen anförts hemställs att hos regeringen begären utredning om invandrarkvinnornas situation i . () () () ()