mot · G2021265 · 1979-01-23 00:00:00 — av m. fl. Enligt den abortlag som trädde i kraft kan ingen kvinna vägras abort på ett tidigt stadium av havandeskapet. När lagen antogs var emellertid meningarna om fri abort mycket delade bland medborgarna i vårt land, och det kan ifrågasättas om det fanns en verklig majoritet för beslutet. I den debatt som föregick antagandet av lagen underströks kraftigt att många människor uppfattade den som en kränkning av skapelsetro och humanistisk etik och som ett uttryck för bristande respekt för livet. Man framhöll också att om rätten att överleva en gång inskränks med samhällets sanktion behövs det bara tillfälliga förändringar i samhällets livs- och människosyn för att nya gränsförflyttningar skall komma att göras, vilka kan få oöverblickbara verkningar. Vidare uttalade man mycket bestämt att abort inte bör tillgripas annat än som en yttersta nödlösning. Dessa synpunkter har dock inte kommit till uttryck i den information i abortfrågan som gått ut till allmänheten. I den informationen har man i stället huvudsakligen talat om vilken förmån det innebär att kunna få fri abort. Dylik information står inte i samklang med de tankar som kom till uttryck i debatten om abortlagen, där det starkt poängterades att informationen skulle ge saklig upplysning om hur hela människan fungerar. En undersökning bör göras för att klargöra om informationen skett på ett sätt som står i överensstämmelse med intentioner vid abortlagens tillkomst. En annan fråga som diskuterades mycket innan lagen antogs var sjukvårdspersonalens skyldighet att fullgöra arbetsuppgifter i samband med abortingrepp, om etiska eller religiösa skäl gjorde det svårt för de inom sjukvården anställda att medverka vid sådana ingrepp. I dom konstaterade regeringsrätten att bestämmelse saknas i lagen som hindrar landstingen att fordra medverkan av läkare vid abortingrepp men att sjukvårdshuvudmännen förutsattes tolka cirkulär SOSFS (M) 1976:14 så, att sjukvårdspersonal som av etiska eller religiösa skäl har svårt att acceptera aborter skall slippa delta i sådan verksamhet. Det är en mycket viktig principiell fråga i vilken mån konsekvenserna av en tro och livssyn skall accepteras i vårt samhällssystem. Många människor anser därför en lagändring nödvändig för att skapa ett tillförlitligt skydd i detta avseende, eftersom det annars föreligger risk för att sjukvårdspersonalen kan tvingas delta i aborter mot sin vilja och övertygelse. Trots upprepade framstötar har det tyvärr inte varit möjligt att få besked om huruvida kan utfärda nya anvisningar utan att höra riksda Det har gått abortlagen trädde i kraft, och tiden bör vara inne att göra en utvärdering av vilka negativa och positiva verkningar lagens tillämpning har haft. a. bör då undersökas hur sjukvårdspersonalen - mot bakgrund av det här anförda - ser på abortlagen samt i vad mån aborterna tar orimligt stora resurser i anspråk inom sjukvården. Och eftersom den fria aborten är en så utomordentligt stor och viktig fråga, inte minst med hänsyn till de nu katastrofalt låga födelsetalen, bör man inte vänta för länge med att vidta de korrigerande åtgärder som eventuellt kan vara nödvändiga. Åberopande det anförda hemställs 1. att hos regeringen begär en utvärdering av abortlagen och information om denna i enlighet med vad i motionen anförts, 2. att , med hänvisning till regeringsrättens dom , hos regeringen begär införande av en lagfäst rätt för sjukvårdspersonal, som av etiska eller religiösa skäl finnér det oacceptabelt att medverka vid abortingrepp, att avstå från medverkan vid sådana ingrepp. () () () () () ()