ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G202881 · 1979-01-23 00:00:00 — 1978/79 881-884 om hemspråksträning för invandrarbarn i förskola Fr. o. m. föreligger rätt till hemspråksträning för alla de sexåringar som omfattas av den allmänna förskolan och för vilka ett annat språk än svenska utgör ett levande inslag i hemmiljön. Kommunen har skyldighet att anordna sådan hemspråksträning under förutsättning att föräldrar eller vårdnadshavare begär detta. Kommunen har också informationsskyldighet om denna rätt, bl. a. genom uppsökande verksamhet. Det statliga resurstillskottet är f. n. knutet till sexåringar som vistas i daghem, familjedaghem och/eller deltidsgrupp och som bereds hemspråksträning. I regeringens budgetförslag 1979/80 föreslås att det särskilda statsbidrag som utgår till kommunerna för hemspråksträning för invandrarbarn nu utvidgas till att omfatta även femåringar. Anslaget föreslås höjt från 10 milj. kr. till 22 milj. kr. 1 många kommuner är det brist på hemspråkslärare, vilket innebär speciella svårigheter att få hemspråkslärare till förskolebarnen. Detta beror på de olika lönevillkor som gäller för undervisningen. Arvode utgår med samma belopp beräknat på timarvode som till förskollärare, om hemspråkslärarna arbetar i förskolan, och med lika arvode som grundskollärare, om arbetet med hemspråksundervisning utförs inom . Eftersom arvodet är ca dubbelt så stort i är det svårigheter att täcka behovet av hemspråksundervisning inom förskolan. Då åtgärder för invandrarbarn inom förskolan och barnomsorgen i övrigt är betydelsefulla och språkträningen är speciellt viktig för de yngre åldersgrupperna, är det allvarligt om den utökade anslagsgivningen till femåringar inte får önskad effekt på grund av olika villkor för hemspråkslärarna inom förskola och grundskola. Med stöd av det anförda hemställs att hos regeringen anhåller om åtgärder som möjliggör en för förskolebarnen med skolbarnen likvärdig möjlighet att fä hemspråkslärare. 1 1978/79.
mot · G202882 · 1979-01-24 00:00:00 — av och om upprustning av sommargårdar Förslag om en upprustningsplan för föreningslivets lägergårdar och för sommargårdarna lades fram av barnstugeutrednings slutbetänkande (SOU 1975:94) Barns sommar. Planen bör enligt utredningen bygga på en inventering av befintliga gårdar. En turordning för upprustning med hänsyn till det skick gårdarna befinner sig i bör upprättas, och upprustningen bör ske till realistiska kostnader. Avsikten med förslaget var att en successiv upprustning skulle kunna genomföras i samråd med berörda kommuner, landsting och riksorganisationer. Mot bakgrund av barnstugeutredningens förslag och remissinstansernas positiva behandling av förslaget har en begränsad inventering av lägergårdarna skett i samråd mellan och . Planen omfattar 355 olika upprustningsobjekt till en total kostnad av drygt 146 milj. kr. Av dessa har 155 objekt till en sammanlagd kostnad av drygt 85 milj. kr. tagits in i AMS beredskapsplan. Det är av stor vikt för det folkrörelsedrivna ungdomsarbetet att barnstugeutredningens förslag att berika barns och ungdomars fritidsverksamhet i aktiv och positiv fritidsmiljö kan komma i gång. Därför är det av stor vikt att den planerade upprustningen av fritidsgårdarna kommer till stånd. Enligt vår mening är det angeläget, för att få en samlad bedömning av frågan och möjlighet till genomförande av upprustningsobjekten , att en plan utarbetas för genomförande av de anmälda upprustningsärendena. Upprustningen av lägergårdarna bör ske i sådan takt att verksamheten snabbt kan expandera. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär en samlad plan för genomförande av upprustning av sommar- och lägergårdar i enlighet med motionens syfte.
mot · G202887 · 1979-01-24 00:00:00 — av och om förebyggande av ryggsjukdomar Det moderna samhället med ökande användning av tekniska arbetsmetoder och transportmedel och minskande användning av mänsklig muskelkraft har medfört rygginsufficienser i en oacceptabel omfattning. Social faktorer anges i många fall vara orsak till bristande rygghälsa. För individen medför dessa tillstånd ett antal sekundära effekter såsom ischias, huvudvärk m. m. och ofta mycket intensiva smärttillstånd och emellanåt invaliditet och sjukpension, med de psykologiska och sociala följder detta ger. För samhället är denna sjukdomsgrupp av stor ekonomisk betydelse, eftersom ryggåkommorna svarar för av antalet sjukskrivningsdagar. Den behandling som f. n. ges är ofta enbart vila, som i många fall gör patienten arbetsduglig först . Tendensen till recidiv är stor. För att komma till rätta med ryggproblemet måste förebyggandet inledas redan i förskoleåldern med ökad fysik lek och aktivitet för att under uppväxtoch ungdomsåldern ytterligare utveckla ryggmuskulaturen. Som exempel på en insats från kommunerna kan nämnas ordnande av cykelleder skilda från övrig trafik. Vad avser vård av ryggsjukdomar harortopedernas intresse inte ökat i takt med sjukfrekvensen. Forskning och specialistutbildning tycks eftersatt inom landet. Utomlands finns emellertid specialistutbildning för manipulationsterapi och i finns det några danska ortopeder verksamma på området. Behandlingsresultaten är i många fall anmärkningsvärt goda - patienten blir fri från smärta och kan återgå till arbetet. Mot bakgrund av det anförda hemställs att hos regeringen begär att ytterligare åtgärder vidtas för att effektivt förebygga ryggsjukdomar och stimulera forskning på området.
mot · G202888 · 1979-01-23 00:00:00 — av m. fl. om lokalisering till av ett behandlingscentrum för ryggsjukdomar Antalet ryggskador ökar oroväckande i olika åldersgrupper och yrken. Både hos äldre och yngre personer orsakar diskbråk, ischias, kotskador och förslitningar m. m. långa och ofta plågsamma sjukskrivningsperioder som i åtskilliga fall slutar med förtidspensionering. Skador av detta slag drabbar allt fler yrkesgrupper. Tungt kroppsarbete, monotona arbetsmoment, felaktiga arbetsställningar, mycket stillasittande, dålig motion är några av de orsaker som kan leda fram till ryggsjukdomar av olika slag. Möjligheterna att bota skador av denna art synes också minst sagt vara begränsade. Ofta leder de fram till långa sjukskrivningar och i många fall till förtidspensionering. Enligt undersökningar som gjorts av i är andelen personer som beviljats sjukbidrag eller förtidspension på grund av ryggskador avsevärt högre i än i riket i övrigt. rörde det sig om ryggskadade av totala antalet beviljade sjukbidrag och förtidspensioner för medan riksgenomsnittet låg på . Tendensen torde vara densamma beträffande övriga skogslän. Det är att märka att dessa siffror endast visar sådana fall av ryggsjukdomar där den slutgiltiga lösningen varit sjukbidrag eller förtidspension. Det är givetvis lika angeläget att söka rehabilitera även personer med begynnande ryggbesvär - vilka icke är medtagna i denna statistik - innan sjukdomen förvärras och gör dem arbetsoförmögna. Om man skall komma till rätta med denna folksjukdom krävs det sannolikt en serie olika behandlingsmetoder av både förebyggande och botande art. Önskvärt vore därför att man samordnade resurserna och behandlingsmetoderna i ett behandlingscentrum för ryggskador med både förebyggande och rehabiliterande uppgifter. F. n. finns två s. k. rygginstitut i landet, ett i och ett i SundsvallTorpshammar, som enligt samstämmiga uppgifter givit goda resultat. Det sistnämnda skall betjäna hela norra delen i , där ryggskadorna synes särskilt utbredda och där efterfrågan på vård är mycket stor och väntetiderna långa. Det finns därför ett dokumenterat behov av ytterligare ett behandlingscentrum för ryggskador i , och särskilt då för inlandsregionen. Detta kunde byggas upp efter modellen för att förkorta väntetiderna och ge fler ryggskadade inom denna stora region möjligheter till förebyggande och rehabiliterande vårdinsatser. Med tanke på avstånden och det stora antalet ryggskador i finns säkert både underlag och expansionsutrymme för två inrättningar av detta slag. Vidare vill vi framhålla att såväl den höga frekvensen av ryggskador som regionalpolitiska skäl talar för att ett nytt behandlingscentrum för ryggskador lokaliseras till någon kommun i , vilket är ett typiskt skogslän med väl utbyggd sjuk- och hälsovård och omfattande rehabiliterings- och kursverksamhet i AMS regi. Med stöd av det anförda hemställer vi att beslutar att hos regeringen hemställa om att ett behandlingscentrum för ryggsjukdomar inrättas i och att detta lokaliseras till . () ()
mot · G202889 · 1979-01-24 00:00:00 — om utbyggnad och decentralisering av barnreumaterikervården Antalet reumatiskt sjuka barn är f. n. ca 2 000. Man räknar med 6-8 fall av reumatism hos barn per 100 000 invånare. Undersökningar visar att ca 150 nya fall av kronisk ledgångsreumatism hos barn tillkommer . vårdas mer än 200 barn med kronisk ledgångsreumatism på barnkliniker och ortopediska kliniker i vårt land. Av dem behöver åtminstone reumatologisk specialistvård , vilket motsvarar 30-35 vårdplatser. finns endast 18-20 vårdplatser för reumatoida barn, nämligen vid den barnreumatologiska enheten vid i . Det är därför nödvändigt att barnreumatikervården byggs ut och fördelas på nya platser i landet, varvid exempelvis i och i kan komma i fråga. Behovet av ytterligare vårdplatser med större geografisk spridning är klart dokumenterat, och utbyggnaden bör därför kunna ske . Diskussioner och förhandlingar har förts om inrättande av en klinik för barnreumatologisk specialistvård vid sjukhusets reumatologiska klinik. Enligt uppgift från har dock avdelningen ännu inte kommit till stånd. I budgetpropositionen till föregående beräknades medel för utbyte av en avdelningsläkartjänst vid samma klinik mot en tjänst som biträdande överläkare för att behovet av reumatologisk expertis för reumatiskt sjuka barn och viss reumatologisk konsultationsverksamhet skulle kunna tillgodoses. Enligt uppgift har något utbyte av läkartjänster inte skett. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär utredning och förslag om en decentraliserad utbyggnad av barnreumatikervården.
mot · G202890 · 1979-01-23 00:00:00 — av m. fl. om statsbidrag tili öppna förskolor I budgetpropositionen 1978/79:100, bilaga 8, föreslår att kommunerna skall få inräkna kostnaderna för öppen förskola i underlaget för beräkningen av bidrag till familjedaghemsverksamheten. Förslaget avvisas av föredragande statsrådet. Den öppna förskolan är en relativt ny verksamhetsform, som startar i allt fler kommuner. (fanns enligt uppgift ett 50-tal i landet.) Den riktar sig till alla föräldrar med barn i förskoleåldern. Föräldrar, dagbarnvårdare och andra vuxna kan tillsammans med barnen besöka den öppna förskolan. Som kontantcentrum fyller den en viktig funktion inte bara för barnen utan också för de vuxna. Inte minst kan den öppna förskolan - om där finns tillgång till hemspråklärare - bidra till att de ofta mycket isolerade invandrarkvinnorna och deras små barn får kontakter både med egna landsmän och med svenska familjer, kontakter som kan leda till positiva attitydförändringar och bättre relationer mellan invandrare och svenskar. 1 den öppna förskolan får också de hemmavarande barnen del av en förskoleverksamhet som annars bara tillkommer dem som åtnjuter en av samhället högt subventionerad barnstugeplats. På grund av de öppna förskolornas betydelse bör statsbidrag utgå även till dem. Med stöd av det anförda hemställs att beslutar att de öppna förskolorna får räknas in i underlaget vid beräkning av statsbidrag till kommunernas familjedaghemsverksamhet. () () ()
mot · G202891 · 1979-01-23 00:00:00 — 1978/79 891-896 av m. fl. om bättre kontakt mellan gamla och unga Vi har fått en utveckling i samhället som ökat klyftan mellan olika generationer. Det finns bland många äldre personer en inneboende rädsla för barn och ungdomar. Många drar sig för att tilltala dem eller be dem om några tjänster. De unga i samhället vet knappast något om hur ålder och sjukdomar förändrar en människa. Några muntliga skildringar blir det sällan från de äldre till de yngre, utan var och en lever för sig. Främlingskap och anonymitet skapar stora hinder för ett närmande generationer emellan. Boende mönstret och små familjer medverkar också till att varje generation lever var för sig. Barn skildrar ofta sin rädsla för människor som blivit märkta av ålder och sjukdomar, därför att de så sällan ser sådana. De äldres berättartalanger och färdigheter håller på att försvinna, därför att de sällan har någon i sin omgivning som vill lyssna eller lära. Rent kulturmässigt är detta förhållande en svaghet i samhället. Ytliga försök har gjorts i vår omgivning där barn från våra barnstugor fått besöka pensionärshem eller ålderdomshem. Äldre människor har också besökt barnstugorna. Vid alla dessa tillfällen får man bevis på att olika generationer behöver träffa varandra. Många av de missförstånd som finns skulle säkerligen försvinna om vi på ett bättre sätt kunde lära känna varandras problem. Skolan har inte något material som tar upp åldringsförändringar eller hur olika åldersgrupper skall förstå varandra. De flesta av personalen i skolan är också unga personer. Barns mor- och farföräldrar bor ofta på andra orter än den unga familjen och blir därför påhälsningsfigurer. De flesta av oss känner den kyla och det stora avstånd som uppstått mellan olika åldersgrupper och vill ha en ändring till stånd. Det måste bli möjligt för den äldre generationen att muntligen få skildra äldre tiders upplevelser för de unga. måste barn och ungdomar få känna att vi vuxna behöver dem i vår omgivning. Eftersom våra barnstugor är en bra plats, där många barn får en grundläggande uppfattning och personlighetsutveckling, vore det lämpligt om barn redan där kunde få sammanföras med äldre personer, få höra dem berätta och få hjälp av dem i praktiska färdigheter. Detta kunde ske med hjälp från den vanliga barnstugepersonalen. Äldre personer kunde visa hur åldrandet förändrar en människa. För att få fram något försöksunderlag som kunde förändra nuvarande situation och komma med förslag hemställer vi 1 1978/79. att måtte begära hos regeringen att ett försöksprojekt genomförs med syftet att förena olika åldersgrupper. () i Kumla () () ()
mot · G202892 · 1979-01-23 00:00:00 — av m. fl. om strykning av avsnittet om homosexualitet ur sjukdomsklassifikation utger skriften Klassifikation över svenska sjukdomar. Skriften har alltså en officiell karaktär. Ett kapitel betitlas Mentala rubbningar. Däri finns en avdelning rörande sexuella anomalier, till vilka räknas homosexualitet. Trots upprepade framställningar från de homosexuellas organisationer har ej ändrat sin klassifikation. Vad som anförs i klassifikationen är dels till innehållet nedsättande för en mycket stor grupp medborgare, dels stridande mot nutida vetenskaplig ståndpunkt i frågan. Homosexualitet är ingen mental rubbning. En sådan uppfattning kunde på sin höjd ha hävdats utifrån 1800-talets biologisk-medicinska synsätt, som innefattade helt metafysiska föreställningar om arvsgenetiskt betingade naturliga eller onaturliga beteenden. Detta är emellertid ovetenskapligt redan av det skälet att homosexualitet såsom förhållningssätt tillhör den psykiska världen och saknar all grund i fysiska förhållanden. Homosexualitet är heller ingen anomali. Detta ord har innebörden av avvikelse i negativ mening, dvs. onormal i ett värderande avseende. Som sådan är den subjektiv och ovetenskaplig. På klinisk erfarenhet och vetenskaplig teoribildning grundad beteendevetenskap har klarlagt att människan från födseln är psykisktsexuellt neutral. Homosexualitet är alltså inte någon avvikelse från ett föregivet naturligt eller normalt mönster. I den mån sexuella beteenden utgör speglingar av neurotiska tillstånd eller andra störningar, är detta helt oberoende av en persons hetero- eller homosexuella huvudinriktning. Skäl saknas aliså för att framställa homosexualitet på det sätt som sker i klassifikationen. Skäl saknas för att över huvud taget ta upp homosexualitet till behandling i det aktuella sammanhanget. 1* 1978/79. Mot bakgrund av det anförda föreslås att beslutar att som sin mening uttala att framställningen av homosexualitet i sjukdomsklassifikation bör utgå. (vpk) (vpk)
mot · G202897 · 1979-01-24 00:00:00 — 1978/79 897-905 om statsbidrag till plastbeläggning av skidbacke i I finns Riksskidstadion, som invigdes och där världsmästerskapen på skidor hölls 1974. Staten bidrog med betydande belopp vid byggandet av anläggningen, som består av ett för längdskidåkning samt två skidbackar, en 90-meters och en 70-metersbacke. Problemet är nu att det i inte finns plastbeläggning i någon större skidbacke. De svenska backhopparna har därför fått allt svårare att kunna konkurrera med hoppare från kontinenten. De senare har genom tillgång till många plastbelagda backar möjlighet att göra ca 200 hopp per man innan träningen på snö börjar. Trots att de svenska backhopparna missgynnas av sämre träningsmöjligheter arbetar de målmedvetet vidare under ledning av Svenska skidförbundets backhoppningskommitté. I finns en god backtränare, och vid Kungl. Dalregementets idrottspluton gör f. n. ca tio av landets mest lovande backhoppare sin värnplikt och kan på fritid träna i de bra hoppbackarna. En ny backhopparegeneration är på väg! För att ytterligare förbättra träningsmöjligheterna är det nödvändigt att 70-metersbacken i beläggs med plast möjligt. Riksskidstadion behöver statligt bidrag för att anläggningen skall kunna göras komplett och svenska ungdomar få möjlighet att tävla med utländska backhoppare på lika villkor. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om statsbidrag för plastbeläggning av skidbacke vid Riksskidstadion i . 1 1978/79.
mot · G202898 · 1979-01-24 00:00:00 — av m. fl. om ansvar för barn och ungdom är ett medium med utomordentlig genomslagskraft. Det som visas i detta medium får härigenom stor betydelse och tränger lätt in i varje hem. Speciellt de mindre barnen saknar ofta förmåga till kritiskt tänkande och upplever det som sänds i som sant och normgivande. Inte sällan visas i - på för barn lämplig sändningstid program med starkt ångestladdade situationer, med inslag av såväl fysiskt som psykiskt våld, och med ett språk där slanguttryck och svordomar snarare är regel än undantag. Barns rätt till objektiv information om den värld de lever i åsidosätts av ensidiga ambitioner att skapa insikt om samhällslivets avigsidor. Genom dessa utarmade framställningssätt kommer ofta barn- och familjeprogrammen i konflikt med de värderingar som föräldrar och samhälle i övrigt försöker bibringa barnen. Vill vi ge barnen ett bättre samhälle måste de också genom massmedia få uppleva vad som karakteriserar ett sådant. Det är beklämmande att genom val och utformning av barnprogrammen inte tar större del av detta samhällsansvar. Det borde vara en angelägen uppgift för . Med hänvisning till vad som anförts hemställs att som sin mening uttalar att i högre grad än nu bör tillgodose de krav på objektivitet, saklighet och kvalitet som måste ställas på de program som visas för barn och ungdom. HANS NYHAGE (m) () ()
mot · G202899 · 1979-01-24 00:00:00 — av m. fl. om statsbidrag till restaurering av domkyrka På - landets minsta stift - finns ca 100 kyrkor, varav mer än 90 är medeltida och förklarade som riksklenoder. Detta innebär ett stort ansvar för de många små gotländska församlingarna - en del omfattande tvåhundra innevånare, andra färre. Trots detta har en lång rad genomgripande restaureringar kunnat genomföras, dels genom församlingarnas offervilja, dels med hjälp av AMS-medel. Det hundraprocentiga AMSstödet till yttre restaureringar utgår dock inte längre, vilket medför ekonomiska problem för gotlänningarna. Till de gotländska kyrkor som kräver en snabb restaurering hör stiftets domkyrka - Saneta . En ingående teknisk besiktning har visat att skadorna är av sådan omfattning att åtgärder måste vidtas om inte denna historiskt intressanta och konsthistoriskt värdefulla byggnad skall gå förlorad. Restaureringen bedöms bli ett både svårt och omfattande företag som från såväl ekonomisk som teknisk synpunkt - måste genomföras i etapper. a. krävs i en första etapp omläggning av yttertaken, förstärknings- och reparationsarbeten i torn, murverk m. m. Norra långhusväggen är instabil och hotar att ramla utåt, liksom vissa fönster i Stora Kapellet. Då det måste bedömas som en riksangelägenhet att den gotländska inte förfaller utan bevaras i gott skick, anser vi att statsbidrag bör utgå för behövlig restaurering av densamma. Med hänvisning till vad som anförts hemställes att rikdagen anvisar erforderliga medel för restaurering av . () () () ()
mot · G202900 · 1979-01-24 00:00:00 — av m. fl. om kulturstöd till glaskonsten Den glasindustrin har länge dragits med svåra problem. En rad glasbruk har tvingats lägga ned. En betydande koncentration av de kvarvarande glasbruken har genomförts. Hotet om nedläggningar och avskedanden finns dock kvar som ett ständigt hot för de arbetande. Vissa statliga stödåtgärder har införts för den glasindustrin: exportfrämjande åtgärder, strukturstöd, investeringsstöd . Det totala medelsbehovet för de föreslagna åtgärderna har beräknats till 25 milj. kr. Åtgärderna kan dock inte anses tillräckliga. Vad som krävs för att lösa glasindustrins problem är en långsiktig planering vars avgörande förutsättning är samhällsägande och de anställdas kontroll över produktionen. Vissa mindre genomgripande åtgärder skulle också kunna vara till nytta för den glasindustrin. Dit hör genomförande av förslagen om ett särskilt exportbolag för svenska kvalitetsprodukter och om ett särskilt utställningsfartyg för dylika produkter. Dessa projekt skulle eventuellt kunna genomföras på nordisk nivå. I denna mejtion vill vi emellertid ta upp en annan aspekt på den glasindustf+rf Det arbete som utförs vid glasbruken är till stor del ett konstnärligt arbete, som bör jämföras med det som utförs av en konstnär eller en författare. Detta gäller inte blott formgivarnas insatser utan även det arbete som utförs av glasblåsare, slipare, gravörer och andra vid förverkligandet av konstföremålet. Den glasindustrin är en omistlig del av kulturlivet i . Liksom till en rad andra konstarter borde kulturbidrag utgå till glaskonsten. Med hänvisning till det anförda föreslås att för /80 till främjande av glaskonsten anslår . att användas enligt förslag av . (vpk) INGA (vpk)