mot · G2022278 · 1979-03-26 00:00:00 — av m. fl. med anledning av propositionen 1978/79:110 om riktlinjer för skogspolitiken, m. m. I partimotionen 1978/79:2140 harvi från socialdemokratiskt håll hemställt om ett handlingsprogram för skogsnäringen. I motionen behandlas bl. a. de övergripande målen för skogspolitiken. Vi tar i denna motion endast upp de ytterligare frågor som vi med anledning av regeringens proposition 1978/ 79:110 vill anföra synpunkter på. 1 propositionen anför föredragande departementschefen att det inte är meningsfullt att lägga fast ett närmare preciserat långsiktigt produktionsprogram för det svenska skogsbruket. Utgångspunkten bör enligt propositionen vara att åstadkomma en skogsproduktion som åtminstone ger den virkesmängd som skogsutredningen redovisar i sitt alternativ 1. Det betyder en bruttoavverkning av 75 miljoner m3sk under och motsvarar de beräknade avverkningarna . Departementschefen framhåller dock att vad han sagt om skogsproduktionens inriktning inte skall uppfattas som någon definitiv låsning till en viss nivå. Skogsnäringen spelar en avgörande roll för sysselsättning och regionalpolitik i stora delar av landet. Många orter och kommuner står och faller med skogsnäringen. På dessa orter är inte bara de anställda helt beroende av näringens utveckling utan hela samhället, med bostäder, skolor, butiker, serviceverkstäder, trafikföretag osv. Där kan nedläggningar, driftsinskränkningar och andra personalminskningar i skogsindustri och skogsbruk få förödande konsekvenser. Där upplevs den brist på skogsråvara som vi redan nu har känning av som ett allvarligt hot mot sysselsättning och trygghet. De kommuner som har ett starkt inslag av sysselsättning i skogsnäringen är till övervägande del små kommuner med ensidigt näringsliv. Ofta är det fråga om kommuner med svårighet att få annan typ av sysselsättning. I regel har man en klart lägre andel av befolkningen i förvärvsarbete än vad som är normalt för landet. Riskerna för bestående arbetslöshet, avfolkning och ogynnsam åldersfördelning vid en nedläggning är därför större i dessa kommuner än i landet som helhet. Skogsnäringen har således en mycket stor regionalpolitisk betydelse. Ur dessa synpunkter är en ökad skogsproduktion synnerligen angelägen. Vi delar å andra sidan departementschefens allmänna inställning till den försiktighet som måste iakttas när det gäller att utnyttja metoder som kan innebära risker för miljön när det gäller att befrämja tillväxten. I den socialdemokratiska riksdagsgruppens miljömotion till vårriksdagen 1 1978/79. slås i princip fast att kemiska ämnen skall bevisas vara ofarliga innan de får användas. Användningen av kemikalier i jord- och skogsbruk måste minskas. I skogsutredningens produktionsprogram förelås en ökad satsning på skogsdikning. Härvidlag måste en lämplig avvägning ske mellan naturvårdens bevarande värden och skogsproduktionen. Vi har tidigare i motioner i krävt en inventering av våtmarkerna för att fl fram underlag för en lämplig avvägning mellan naturvårdens intressen och annan markanvändning. En sådan inventering sker f. n. inom . När denna utvärdering är avslutad bör övervägas i vilken omfattning skogsdikning kan ske. Vi har tidigare i partimotion också yrkat på att tillståndsplikt skall krävas för dikning. Om sålunda en allmän försiktighet måste iakttas med sådana åtgärder som kan innebära risker för miljön är det självklart så mycket mera angeläget med en effektiv satsning på andra insatser för att främja en god skogsvård och en god skogsproduktion. Det är särskilt inom det privatägda småskogsbruket som skogsvården behöver öka. ex. betydligt vanligare än i storskogsbruket att man inte odlar ny skog efter slutavverkning utan litar till självföryngring. Röjningarna är eftersatta i stor utsträckning. En viktig orsak är splittringen av skogsmarken på många små ägare, där åtskilliga inte brukar fastigheten själva, där många inte bor på fastigheten och där de flesta har sina huvudsakliga inkomster från andra källor än skogsbruket. I den utsträckning det finns eftersläpningar, med gamla, ofta glesa bestånd som borde ha avverkats för länge sedan, så finns dessa företrädesvis på privatägda fastigheter inom småskogsbruket. Det behövs därför åtgärder för att minska ägosplittringen och skapa välarronderade brukningsenheter. Att tillämpa skogsvårdslagen är redan nu ett problem. De unga skogarnas produktionsförmåga skulle ha varit påtagligt bättre om skogsvårdslagen verkligen hade tillämpats fullt ut. Det nya lagförslaget skärper ytterligare kraven på skogsvård och avverkning . Men skärpningen blir verkningslös om det inte skapas resurser för att se till att lagen verkligen följs. Vår framtida råvaruförsörjning kommer i hög grad att bero på detta. förslag innebär dels att skogsvårdslagen skärps, dels att skogsägaren efter varje slutavverkning skall sätta av så mycket pengar till ett eget skogsvårdskonto (särskilt bankkonto), som beräknas gå åt för att anlägga ny skog av den kvalitet som lagen föreskriver, dels att skogsägaren till sitt skogsvårdskonto skall sätta av en procent av det taxerade skogsbruksvärdet för att bekosta röjningar och andra skogsvårdsåtgärder under skogens växttid. Det föreslagna systemet kommer enligt vår mening att få avgörande betydelse förden framtida råvaruförsörjningen. Återväxtåtgärderna kommer också att säkras. De föreslagna skogsvårdskontona innebär också en nödvändig utjämning i tiden för skogsägarens kostnader för skogsvård. Vi anser att brist på ekonomiska medel inte får utgöra ett hinder för en god skogsvård. Det är därför nödvändigt att så långt möjligt trygga att sådana medel disponeras av skogsägarna när skogsvårdsinsatser är aktuella. Vi föreslår därför att skogsutredningens förslag till Lag om insättning på skogsvårdskonto antas av . Departementschefen föreslår i likhet med skogsutredningen att översiktliga skogsinventeringar i fortsättningen bör göras för hela landet. De översiktliga skogsinventeringarna är ett viktigt underlag för upprättandet av skogsbruksplaner för enskilda fastigheter. Departementschefen anser att det är angeläget att varje skogsägare upprättar en skogsbruksplan. Regeringen avser enligt propositionen att senare ta upp frågan om statligt stöd till skogsinventeringar och skogsbruksplaner. Därvid kommer också frågan om utformningen av skogsbruksplaner att tas upp. Vi delar uppfattningen att det för varje skogsfastighet bör finnas en skogsbruksplan. Vi anser emellertid inte att avgörandet om en plan skall upprättas eller ej kan överlämnas åt varje markägares godtycke. För att den nya skogsvårdslagen och de riktlinjer som anges för avverkningar skall kunna genomföras i praktiken måste skogsbruksplaner efter hand utarbetas för alla skogsfastigheter. För mindre skogsfastigheter bör en skogsbruksplan kunna omfatta flera fastigheter. Därigenom får man också ökade förutsättningar för en samverkan mellan ägarna, också i själva avverkningsarbetet. Statsbidrag bör utgå till upprättandet av skogsbruksplanerna. Skälet för detta förstärks av att skogsbruksplanerna enligt vårt förslag skall omfatta alla fastigheter som har någon betydelse för skogsbruket. Skogsbruksplaner bör upprättas successivt , efter hand som underlag i form av översiktliga skogsinventeringar växer fram. Vi föreslår därför att beslutar att skogsbruksplaner skall finnas för varje skogsfastighet enligt de riktlinjer vi angivit och att regeringen ges i uppdrag att utarbeta förslag därom samt framlägga förslag om statligt stöd för skogsbruksplaner och översiktliga skogsinventeringar. I propositionen framhålls att rådgivning och information till skogsägarna är väsentliga inslag i skogspolitiken. Genom en sådan verksamhet stimuleras skogsägarna att bedriva ett skogsbruk i linje med den fastställda politiken. Vi instämmer i att rådgivning och information bör vara den primära åtgärden för att åstadkomma en god skogsproduktion. Det bör också vara skogsvårdsstyrelsernas huvudsakliga uppgift. Skogsvårdsstyrelsernas personella resurser bör därför i detta syfte förstärkas. Men med hänvisning till den eftersläpande skogsvård som f. n. finns och de ökade krav som ställs i förslaget till ny lag, är det också angeläget att skogsvårdsstyrelsernas resurser för tillsyn förstärks. Departementschefen föreslår inte nu någon förstärkning av skogsvårdsstyrelsernas personella resurser, utan hänvisar till att denna fråga 1* 1978/79. behandlas av skogsadministrativa utredningen. Denna kan väntas avlämna sitt slutbetänkande . Vi har inget att invända mot att utredningens förslag avvaktas innan slutgiltig ställning tas i fråga om personal- och resursförstärkningar till skogsvårdsstyrelserna. har i sin anslagsframställning för /80 föreslagit att antalet förrättningsdagar för skogsvårdsstyrelsemas offentliga verksamhet skall ökas. Förslaget motiveras med att skogsvårdsstyrelsemas offentliga verksamhet måste i högre grad än förut inriktas på insatser av skilda slag för att åstadkomma en ökad virkesproduktion. Framför allt måste bättre återväxtåtgärder eftersträvas samt röjnings- och gallringsåtgärder i skogsbruket ökas i betydande grad. Även produktionshöjande åtgärder måste stimuleras. Dessa ambitioner i förening med kravet på intensifierade insatser för naturvård och uppföljning av den fysiska riksplaneringen m. m. fordrar ökade resurser för skogsvårdsstyrelsemas verksamhet med främst tillsyn enligt skogsvårdslagen, bidragsgivning, planering och rådgivning. Därtill kommer behovet av information och rådgivning om den nya skogsvårdslag som avses träda i kraft . Mot bakgrund av det sagda föreslår vi i avvaktan på de förslag som skogsadministrativa utredningen kan komma att ställa angående skogsvårdsstyrelsemas personella resurser att antalet offentliga förrättningsdagar ökas med ca 7 000 . I likhet med utredningen och departementschefen finnér vi att forskningsoch utvecklingsarbete på skogsbruksområdet måste intensifieras för att de skogspolitiska målen skall kunna nås. Forskningen inom detta område bedrivs inom , anslag disponeras av statens råd för skogs- och jordbruksforskning, staten stöder forskning genom avtal med Stiftelsen och genom avtal med Stiftelsen . De totala forskningsinsatserna och prioriteringen mellan olika forskningsprojekt blir därigenom svåra att överskåda. Vi föreslår därför att regeringen ges i uppdrag att inför lämna en samlad redovisning av pågående forskning inom det skogliga området, avlämna en lägesrapport och föreslå ett långsiktigt forskningsprogram med prioritering av forskningsprojekt, som kan leda till ett miljövänligare skogsbruk, en förbättrad skogshygien samt bättre skogsteknik. föreslår i anslutning till förändringarna av skogsvårdslagen skärpta krav på beståndsanläggning. Departementschefen framhåller för sin del att han vad beträffar kraven på beståndsanläggning inte helt kan ansluta sig till vad utredningen anfört. Han säger sig inte vara beredd att förorda att det ges detaljföreskrifter som i den utsträckning utredningen tänkt sig skiljer sig från de nu gällande. Som motiv för sitt ställningstagande hänvisar han till de brister de senaste årens återväxter uppvisar. Vi finner för vår del att de krav på skärpta tillämpningsföreskrifter som utredningen föreslagit är väl motiverade. Mycket av de brister som finns i de senaste årens dåliga återväxter är direkta effekter av för låga krav i tillämpningsföreskrifterna för beståndsanläggning. De åberopade bristerna motiverar snarare enligt vår mening en skärpning av tillämpningsföreskrifterna. Vi finner departementschefens uttalande som mycket oroande med tanke på den kommande utformningen av tillämpningsanvisningarna. Vi föreslår därför, att uttalar sig för att de krav på beståndsanläggningar som förordats av skogsutredningen skall ligga till grund för utformningen av tillämpningsföreskrifterna till skogsvårdslagen. För att bättre kunna ta till vara naturvårdens intressen ansluter sig departementschefen till uppfattning att det finns behov av en bättre samordning och samstämmighet mellan skogsvårdsmyndigheternas och de kommunala organens ställningstagande i frågor som rör skogsbruket. För att markera betydelsen härav meddelas att han har för avsikt att föreslå regeringen att i verkställighetsbestämmelserna till skogsvårdslagens regler om naturvårdshänsyn skall tas in en föreskrift av innehåll att skall samråda med kommunen i frågor av särskild vikt med hänsyn till lokala förhållanden. Vi ansluter oss till uppfattningen att ett ökat samråd i dessa frågor är angeläget. I anslutning till frågan om ökat samråd i detta avseende vill vi också ta upp frågan om behovet av ett ökat samråd när det gäller frågan om användandet av kemiska bekämpningsmedel i skogsbruket. Som vi har anfort, är det angeläget att kunna minska användandet av kemiska bekämpningsmedel inom jord- och skogsbruket. Som ett led i denna strävan har vi krävt (mot. 1978/79:1990) att ett tidsbestämt forskningsoch undersökningsprogram skall upprättas. I avvaktan på att detta arbete ger resultat bör redan nu åtgärder vidtas för att minska kemikalieanvändningen i skogen. Vi är väl medvetna om att det finns områden, där det enda sättet att f. n. komma till rätta med problemen är att bespruta. Detta gäller t. ex. de svåraste fallen av lövuppslag i föryngringsytorna. I flertalet fall är det emellertid möjligt att ersätta besprutning med röjning. Av ekonomiska skäl väljer skogsägarna oftast likväl besprutningsalternativet. Vi anser emellertid att det är ytterst angeläget att besprutningen av skogsmark med kemiska preparat omgående minskas kraftigt. I alla de fall, där mekanisk röjning är möjlig skall den användas. Vi föreslår att ett särskilt bidrag utbetalas till skogsägarna för de ökade kostnader som den mekaniska röjningen medför. Bidraget föreslås finansierat kollektivt av skogsägarna genom skogsvårdsavgiften. Genom vårt förslag kan användningen av kemiska bekämpningsmedel i skogsbruket redan innevarande år i det närmaste upphöra. I lagen om hälso- och miljöfarliga varor § 35 punkt 1 åläggs den för vars räkning spridning av kemiska bekämpningsmedel skall ske, i områden där allmänheten har rätt att färdas fritt, skyldighet att anmäla sådan spridning till polismyndighet och hälsovårdsnämnd. Vi föreslår, att denna informationsskyldighet utvidgas till att gälla ett obligatoriskt samråd mellan skogsägaren och berörd kommun. Vid detta samråd skall, om det är möjligt från skogsvårdssynpunkt, kommunen kunna kräva att mekanisk röjning används i stället för kemisk. En övergång till mekanisk röjning ger också ett kraftigt tillskott av sysselsättning. a. bör ungdom och kvinnor kunna sysselsättas med röjningarbete efter erforderlig utbildning. Det bör ankomma på att utforma förslag till de erforderliga tillämpnings- och bidragsbestämmelserna. I förslaget till ny skogsvårdslag finns särskilda regler för skyddsskogar och svårföryngrade skogar. I förhållande till nuvarande lag innehåller förslaget en ändring som innebär att tillstånd inte skall krävas för röjning och gallring medan däremot, som i nuvarande lag, all slutavverkning och omläggning av skogsmarken skall vara underkastad tillståndstvång. i och anser i sina remissvar att tillstånd också bör krävas för röjning och gallring. i anser att tillstånd bör krävas för gallring. anser att tillstånd bör prövas av i samråd med . Departementschefen anser inte att tillstånd behöver krävas för röjning och gallring med motiveringen att sådana arbetsföretag måste vara ändamålsenliga för skogens utveckling för att vara tillåtna. Vi ansluter oss till de remissinstanser som anser att tillstånd bör krävas också för röjning och gallring i skydds- och svårföryngrade skogar. De skogar det här är fråga om finns i mycket känsliga områden. Det förhållandet, att sådana arbetsföretag skall vara ändamålsenliga, utesluter inte att insatta åtgärder kan bli felaktiga. En felaktigt utförd gallring i svårföryngrade områden i närheten av barrskogsgränsen kan få mycket svåra konsekvenser för beståndets fortsatta utveckling. På öar och andra områden som är utsatta för vind, kan en utförd utglesning av beståndet medföra att träden blåser ner. I områden med risk för sand- eller jordflykt kan en felaktigt utförd röjning få förödande konsekvenser. Även om skogsvårdslagen föreskriver att åtgärder skall vara ändamålsenliga för skogens utveckling så hjälper det föga om skadan genom okunnighet eller vårdslöshet redan uppkommit. Vi föreslår därför att 19 § i förslaget ändras så att det även förgallring och röjning krävs tillstånd av skogsvårdsstyreise. Utredningens skogsproduktionsprogram innebär om förslaget genomförs en rätt omfattande plantering av den kanadensiska tallen . Contortatallen bedöms kunna ge en betydligt högre volymtillväxt än den svenska tallen. Denna bedömning bygger på ganska få försök. odlingarna av contortatall i och area . Först på de har mer systematiska försök med contortatall utförts. Trots dessa ringa erfarenheter bedriver storskogsbruket i norra en rätt omfattande plantering av contorta. Experter är oeniga om riskerna med contortatallen. Flera hävdar att det kan vara risk för angrepp av nu okända insekter eller svampar. Flera remissinstanser varnar för införandet av främmande trädslag. Några av remissinstanserna grundar även sin negativa inställning på uppgifter om contortatallens mindre lämpliga kvalitet som råvara för sågverksindustrin. Departementschefen framhåller, att man rent allmänt bör vara försiktig med införandet av främmande trädslag i avvaktan på ytterligare resultat av forskning och försök. Han anmäler att han har för avsikt att föreslå att skall ges möjlighet att begränsa användningen av främmande trädslag. Vi har ingen annan bedömning i denna fråga än den som redovisats av departementschefen. Han ger dock i propositionen inte någon vägledning för vilket underlag skall ha för sin bedömning när man skall begränsa användningen av främmande trädslag. Vi är medvetna om de fördelar contortatallen visat i svårföryngrade områden. har contortatallen i allt större utsträckning även planterats i områden med bättre boniteter som inte kan betraktas som svårföryngrade. I avvaktan på ytterligare erfarenheter av försök och forskning omkring contortatallens egenskaper anser vi att den i första hand bör användas i svårföryngrade områden. Enligt vår mening bör plantering av den tillåtas i lättföryngrade områden endast i den utsträckning som kan vara nödvändig för att erhålla erfarenheter från försök och forskning. Vi föreslår därför att uttalar att contortatallen tills vidare i huvudsak endast bör planteras i svårföryngrade områden. I vår motion (mot. 1978/79:2135) ang. förändringar av vissa anslag under huvudtitel har vi anfört att vi anser det motiverat att finansiera produktionsbefrämjande åtgärder inom skogsbruket med avgiftsmedel. Vi har i annat sammanhang i motion till årets riksdag föreslagit en höjning av skogs vårdsavgiften från 0,09 till av det vid fastighetstaxeringen åsatta delvärdet skogsbruks värde. I överensstämmelse med detta synsätt föreslår vi nu att ytterligare åtgärder utöver regeringens förslag, som vi i det följande föreslår, finansieras genom en ytterligare höjning av skogsvårdsavgiften i förhållande till vårt tidigare förslag till Denna höjning ger ett ytterligare tillskott till statskassan med ca 44 milj. kr. Totalt sett innebär våra förslag till höjd skogsvårdsavgift att ca 265 milj. kr. av avgiftsmedel kan användas för olika skogsvårdsinsatser. D 2 Bidrag till skogsvårdsstyrelserna begär i sin anslagsframställning att antalet forrättningsdagar i skogsvårdsstyrelsernas offentliga verksamhet skall ökas. Vi har tidigare i denna motion förordat att antalet förrättningsdagarökas med 7 000 till drygt 77 000. Vårt förslag innebär att 8 milj. kr. av medel som inflyter i form av skogsvårdsavgifter tillförs för fördelning på skogsvårdsstyrelserna för en ökning av antalet förrättningsdagar med sammanlagt . D 3 Kursverksamhet för skogsbrukets rationalisering m. m. Anslaget används till kostnader för rådgivnings- och kursverksamhet till skogsägare för att främja skogsbrukets rationalisering. av avgiftsmedel för att bekosta denna kursverksamhet. D 4 Bidrag till skogsvård m. m. Regeringen har föreslagit att sammanlagt 85 milj. kr. skall användas för olika skogsvårdande åtgärder enligt i propositionen redovisad fördelning. I fråga om anslaget till intensifierad skogsvård i norra har regeringen frångått väl underbyggda äskande. har med hänvisning till att intresset för skogsvårdsåtgärder i norra genom bidragen starkt stimulerats förordat att anslaget höjs med 46 milj. kr. framhåller vidare att stödet inneburit ett väsentligt tillskott till sysselsättningen. Totalt beräknas effekten till 142 000 dagsverken. Om anslaget höjs i enlighet med äskande beräknas sysselsättningseffekten till 250 000-300 000 dagsverken. Regeringen föreslår att bidragsprocenten för vissa åtgärder skall sänkas. Enligt gällande bestämmelser utgår bidrag till enskilda personer för åtgärder som dikning, röjning och fullständiga återväxtåtgärder efter avveckling av tras- och restbestånd. Enligt regeringens förslag sänks dessa bidrag inom den inre zonen till . Vi delar inte regeringens bedömning utan förordar att samma bidragsprocent som gäller för dikning, röjning och fullständiga återväxtåtgärder också skall gälla inom den inre zonen av det skogliga stödområdet, tills det tioåriga skogsvårdsprogrammet är fullföljt. Vi är medvetna om att den nuvarande gränsen för det skogliga stödområdet inte helt sammanfaller med den nu föreslagna gränsen för den inre zonen. Enligt vår mening måste sådana övergångsbestämmelser utfärdas att detta inte leder till att erforderliga skogsvårdsåtgärder motverkas. Vi anser det ytterst angeläget som ett led i strävan att öka skogsproduk tionen att effektiva skogsvårdsåtgärder sätts in. Till detta kommer nödvändigheten att skaffa arbetstillfällen till norra . Inte minst den stora ungdomsarbetslösheten gör detta nödvändigt. Vi föreslår därför med instämmande i skogsstyelsens äskande att totalt 95 milj. kr. anvisas till intensifierad skogsvård i norra . Det är 26 milj. kr. mer än enligt regeringens förslag. I enlighet med vad vi tidigare anfört anser vi att skogsvårdsåtgärder i första hand skall finansieras med avgiftsmedel. Vårt förslag innebära» av de medel som flyter in i form av skogsvårdsavgifter tillförs 111 milj. kr. att användas i enlighet med vad som ovan anförts som bidrag till skogsvård m. m. D 5 Stöd till byggande av skogsvägar Av det föreslagna anslaget på 30 milj. kr. bör 13 milj. kr. finansieras med avgiftsmedel. Vårt förslag innebär att bör tillföras 13 milj. kr. av skogsvårdsavgiftsmedel att användas som stöd till byggande av skogsvägar. D 7 Bidrag till röjning och gallring Röjnings- och gallringsåtgärder inom det privata skogsbruket har eftersatts. Detta har fått konsekvenser såväl för mängden skogsvara som för sysselsättningen och skogsvården. I vår partimotion om skogsnäringen (mot. 1978/79:2140) föreslog vi att 120 milj. kr. skulle användas som statsbidrag till röjning och gallring. Vi upprepar nu detta förslag genom att anvisa beloppet under en ny anslagspost junder jordbrukshuvudtiteln benämnd D 7. Det av oss förordade bidraget bör konstrueras så att skogsägaren får ett belopp av /m3 för röjning i samband med klenvirkesgallring och /m3 för gallring under förutsättning dels att det sålunda framtagna virket tas ur skogen och sänds vidare till industrin, dels att skogsägare som har avverkningsmogen skog förbinder sig att avverka denna. Bidraget bör i en första omgång endast avse åtgärder som genomförs under /80. Enligt våra beräkningar skulle röjning och gallring kunna ge ett råvarutillskott på 7-9 miljoner m3 och en sysselsättning av 1 200 000 dagsverken. Till detta kommer så det råvarutillskott som den genom bidraget framstimulerade slutavverkningen kan ge. Vårt förslag innebär att bör tillföras 120 milj. kr. av medel som influtit i form av skogsvårdsavgifter att användas för bidrag till gallring och röjning. D 8 Bidrag till mekanisk röjning