mot · G2021787 · 1979-01-25 00:00:00 — av m. fl. om markförvärv för försvarets behov Utvecklingen av vapen med större räckvidd och med en alltmer komplicerad teknik har i fall efter fall aktualiserat behovet av större eller nya övnings- och skjutfält. När det blivit aktuellt att ta nya marker i anspråk, har det ofta varit svårt för drabbade människor och bygder att påverka beslut och handläggning. Förberedelserna har ofta gått så långt, innan de berörda informeras, att lokala synpunkter och erfarenheter blir ointressanta och upplevs som störande av beslutsfattare och handläggare. Därigenom har arbetet på att ta nya områden i anspråk för försvarets behov lätt kommit i starkare konflikt med människor och bygder än vad som i och för sig varit nödvändigt. Detta har inte bara försvårat genomförandet av markförvärv. Det kan ha försvårat kontakten mellan bygd och militär i så hög grad, att fältens användbarhet minskat. Svagheten ligger inte i första hand hos planerare och händläggare, även om de under intryck av ett naturligt motstånd kan drivas till attityder och handlingar som uppfattas som kränkande av de människor som oförskyllt drabbats. Svagheten ligger främst i att det från början saknats en representativ organisation med förhandlingskapacitet för de berörda. Vid de flesta fall av nya markförvärv för militära övnings- och skjutfält har det skapats mer eller mindre fast organiserade opinionsgrupper. Dessa har emellertid oftast kommit till för sent för att påverka arbetet i planerings- eller genomförandeskede. De har då av försvarets företrädare ofta uppfattats som motståndsgrupper att bekämpa och inte som representativa företrädare för en befolkning, som det för ett gott resultat är nödvändigt att samarbeta med. Det kan alltså vara svårt att från början finna en representativ organisation av de direkt berörda. Dock borde det vara självklart att arbetet i alla dess faser sker i nära samspel med vederbörande kommuner. Därvid måste kommunens uppfattning - såväl i det hela som i väsentliga delar - tillmätas avgörande betydelse för statsmakternas beslut och handläggning. Kommunens valda företrädare och inte statliga tjänstemän har då att bära ansvaret inför den lokala befolkningen. Vi har haft tillräckligt många exempel på hur även kommuner har uppfattats som försvarets motståndare i stället för samarbetspartner och därmed hindrats att påverka beslut och handläggning i en för både bygden och försvaret gynnsam riktning. Det finns exempel på hur man inte ens har kunnat förvärva mark utan expropriation. Grunden för ett folkförsvar är människornas vilja att försvara hem och hembygd. Om människor i bygd efter bygd vänjer sig vid att uppfatta försvarets företrädare som ett hot och inte som ett värn, urholkas försvarsviljan. Därför är det nödvändigt att vi lär av det förgångnas misstag och ser till att det militära försvaret i alla sina yttringar framstår som en naturlig del av den bygd vars försvar det gäller och inte som en främmande kropp. En bit på vägen i denna riktning skulle vara att ge kommunerna en form av vetorätt vid planering och genomförande av markförvärv för försvaret. En invändning kunde vara att förband då inte skulle kunna få utrymme för övningar och på grund därav inte skulle kunna utveckla den försvarskraft vi ställer krav på. Att invändningar från kommuner tillmäts en avgörande betydelse skulle normalt inte behöva utgöra hinder för nödvändiga och välmotiverade markförvärv. Det skulle emellertid ge kommunerna en i förhållande till statsmakterna likvärdig förhandlingsposition. Människornas reaktioner skulle kunna kanaliseras genom lokala manifestationer och val. Man skulle tvinga fram klara motiveringar för behov av ny mark. Man skulle få en jämförelse mellan olika alternativ även på andra grunder än de rent militära. Man skulle kunna få ett bättre utnyttjande av befintliga fält. Om beslutar att berörd kommuns inställning till ett markförvärv skall tillmätas avgörande betydelse, måste det bevakas att hot om för själva saken ovidkommande konsekvenser för kommunen inte används för att påverka dess beslut. Under hänvisning till vad som anförts hemställer vi att beslutar som sin mening ge regeringen till känna att vederbörande kommuns inställning skall tillmätas avgörande betydelse vid planering och genomförande av markförvärv för försvarets behov. () () () () ()