mot · G2022645 · 1979-04-24 00:00:00 — av m. fl. med anledning av propositionen 1978/79:199 om tillfällig stimulans av skogsavverkningarna, m. m. Stora delar av den svenska skogsindustrin har återhämtat sig efter den djupa lågkonjunkturen 1976 och 1977. Enligt den senast utförda konjunkturbarometern ökar nu exportefterfrågan på bred front. Såväl sågverken som massa- och pappersindustrin har noterat betydande försäljningsökningar och räknar med att detta skall fortsätta även framöver. Man höjer priserna i betydande omfattning. Hemmamarknaden är emellertid fortfarande relativt svag. Särskilt de delar av skogsindustrin som är beroende av utvecklingen inom byggnadssektorn haren fortsatt relativt svag ställning. Men branschens totala utveckling styrs dock i betydande utsträckning av läget på exportmarknaderna, och detta är nu klart uppåtriktat. En mycket stor del av massa- och pappersbruken kör nu med fullt utnyttjande av den tillgängliga kapaciteten. Lågkonjunkturen och den svaga produktionsutvecklingen ledde till en minskad avverkning av skog. Under högkonjunkturåren 1973 och 1974 motsvarade skogsindustrins virkesförbrukning en bruttoavverkning på omkring 75 milj. m3 skog . Därefter sjönk emellertid virkesbehovet till ungefär 60 milj. m3. är skogsindustrin på nytt på väg in i en relativt kraftig uppgång. Men allteftersom denna uppgång blivit mer och mer manifest har det visat sig att det föreligger påtagliga svårigheter att tillgodose skogsindustrins virkesbehov. beräknas behovet motsvara en bruttoavverkning på drygt 70 milj. m3 skog. Det är nu tveksamt om denna avverkning kommer att ske. Riskerna för en virkesbrist blir nu alltmera påtagliga. På kort sikt leder detta till produktionsstörningar och risker för sysselsättningen. En hel del sågverk får nu vidkännas allt större svårigheter att få fram virke, vilket leder till kostnadsuppdrivande störningar i verksamheten. 1 en del fall har virkesbristen redan lett till driftstopp och friställningar. Även massa- och pappersbrukens försörjning med skogsråvara är problematisk . En ytterligare konsekvens av den tilltagande bristen på virke är att den medför risker för prisökningar på skogsråvaran. Till följd av högkonjunkturen steg priserna på sågtimmer och massaved i en takt som innebar att de mer än fördubblades . Skogsägarnas s. k. rotnetto tredubblades. Prisstegringarna fortsatte under såväl 1976 som 1977, och det var först som vissa prissänkningar genomfördes - trots att utvecklingen med dåliga konjunkturer och vikande priser för skogsindustrins produkter inletts . Dessa höga priser innebar att konkurrenskraften för svensk skogsindustri försvagades. Marknadsandelar förlorades till utländska konkurrenter som använt priset som konkurrensmedel. Den ojämförligt viktigaste konkurrensnackdelen för den svenska skogsindustrin har varit kostnaden för råvaran. För att åstadkomma en i förhållande till konkurrenterna helt nödvändig anpassning av prisnivån på skogsråvaran genomfördes således en del prissänkningar på virke - då främst massaved. Dessa har fortsatt . Detta har emellertid lett till att avverkningsbenägenheten sjunkit under innevarande avverkningssäsong. I första hand har detta gått ut över gallringsavverkningar och då i synnerhet i klena bestånd. Även slutavverkningarna har emellertid minskat. Detta har då i sin tur lett till ökade sysselsättningsproblem såväl inom skogsbruket som inom delar av skogsidustrin. Det är en viktig målsättning för den ekonomiska politiken att prisnivån på skogsråvaran kan hållas på en sådan nivå att den svenska skogsindustrin kan bibehålla sin internationella konkurrenskraft. måste denna prisnivå ge både de anställda och skogsägarna en skälig inkomst för arbete och insatt kapital. De senaste årens utveckling ger vid handen att det nuvarande systemet för prissättning av skogsråvaran inte är tillfredsställande. Det krävs en lugn och stabil prisnivå på skogsråvaran. Detta krävs för att vi skall få en balanserad virkesmarknad och för att sysselsättningen och produktionen inom skogsnäringen skall kunna tryggas. En sådan stabilisering kan uppnås genom att mera långsiktiga prisavtal upprättas. Regeringen bör därför - som vi redan framhållit i vår motion om politik för skogsnäringen (1978/79:2140) - ta initiativ till att frågan om långsiktiga virkesavtal blir föremål för utredning och överläggningar mellan berörda parter. I detta utredningsarbete och i dessa överläggningar skall givetvis också företrädare för de anställdas organisationer delta. Den akuta situationen föranleder emellertid att temporära åtgärder bör sättas in. Eftersom de minskade avverkningarna i första hand hänför sig till det enskilda skogsbruket, dvs. de skogsfastigheter som ägs av fysiska personer, dödsbon och familjestiftelser, så bör åtgärderna sikta till att stimulera dessa till en ökad avverkning. Regeringen har i propositionen 1978/79:199 föreslagit två olika åtgärder, nämligen dels ett särskilt avdrag vid 1980 och taxeringar som beräknas på ersättningar för avverkningsrätter och för leveransvirke, dels också möjligheter att erhålla ett särskilt bidrag till gallring av skog. Vidare innehåller propositionen ett förslag om att samma ägargrupper skall betala en särskild engångsavgift, motsvarande 5 °/oo av skogsbruksvärdet, som i stort sett skall motsvara värdet av dessa förmåner. Enligt vår mening bör detta förslag avslås. Det kan i hög grad sättas i fråga om den föreslagna rätten till avdrag från inkomsterna kommer att leda till sitt avsedda resultat, nämligen att stimulera till en ytterligare avverkning. Däremot kommer alla personer med inkomst från skogsavverkningar att få tillgodoräkna sig avdraget på sina skogsinkomster, oavsett om dessa ökar eller ej. Dessutom bör också framhållas att värdet av avdraget inte är särskilt stort för personer med låga inkomster; för höginkomsttagare med stora skogsinnehav kan det däremot till följd av progressiviteten i skatteskalan bli betydande. Skall man verkligen åstadkomma en stimulanseffekt så måste åtgärderna utformas på ett annorlunda sätt. Enligt vår mening bör de utformas i principiell överensstämmelse med de förslag som vi framlagt i vår partimotion om skogsnäringen (mot. 1978/79:2140), där vi föreslog att 120 milj. kr. skulle användas som statsbidrag till röjning och gallring. Med hänsyn till den föreliggande situationen vill vi dock något modifiera detta förslag. Vi förordar att bidraget konstrueras så att- skogsägare utanför det i propositionen 1978/79:110 angivna skogliga stödområdet erhåller ett belopp av /m3 för röjning i samband med klenvirkesgallring och /m3 förgallring. I det yttre skogliga stödområdet föreslår vi att motsvarande belopp sätts till . och i den inre zonen till . Gemensamma förutsättningar för stödet är att det skall avse avverkningar gjorda före november månads utgång innevarande år och att det sålunda framtagna virket levererats på upplagsplats eller till fabrik. Ett ytterligare krav bör vara att skogsägare som har avverkningsmogen skog förbinder sig att i skälig omfattning avverka denna. Genom att på detta sätt differentiera bidraget tas skälig hänsyn till de över landet varierande kostnadsförutsättningarna. Härigenom bör den av oss föreslagna åtgärden leda till en likartad stimulanseffekt i de olika skogsområdena. Finansieringen bör ske på samma sätt som i propositionen, dvs. med en tillfällig skogsavgift motsvarande 0,5 96 av skogsbruksvärdet för enskilda skogsägare, att påföras vid taxering eller i undantagsfall vid taxering. Med hänsyn till den vikt som virkesleveranserna har för skogsindustrins utveckling och för sysselsättningen bör regeringen noggrant följa den närmaste tidens utveckling på detta område. Skulle det visa sig att de nu föreslagna åtgärderna inte leder till att skogsråvaran i erforderlig omfattning kommer fram bör regeringen omdelbart föreslå ytterligare åtgärder. Vi kan för vår del inte acceptera att produktionen måste inskränkas eller att sysselsättningen hotas till följd av virkesbrist. Regeringen måste ta det fulla ansvaret för att en sådan situation inte uppstår. Det bör ankomma på vederbörande utskott att utarbeta erforderlig författningstext. Med hänvisning till ovanstående hemställer vi 1. beslutar avslå regeringens proposition 1978/79:199, 2. beslutar som sin mening ge regeringen till känna vad som i motionen anförts om behovet av åtgärder för att stabilisera en konkurrenskraftig prisnivå på skogsråvaran, 3. beslutar om en tillfällig stimulans av skogsavverkningarna i enlighet med vad som i motionen anförts, 4. beslutar som sin mening ge regeringen till känna vad som i motionen anförts om behovet av eventuellt ytterligare åtgärder för att trygga virkesförsörjningen. () () () () () ()