mot · G2022298 · 1979-03-26 00:00:00 — 1978/79: 2298 Motion 1978/79: 2298 av m. fl. med anledning av propositionen 1978/79:143 om barn och kultur Barns levnadsförhållanden kan illustreras bl. a. med följande sifferuppgifter. 170 000 barn i förskoleåldern har plats i förskola 180 000 barn i förskoleåldern saknar plats i förskola fast de behöver det 55 000 barn i skolåldern har plats på fritidshem 300 000 barn i skolåldern saknar plats på fritidshem fast de behöver det 45 000 barn i förskoleåldern har minst en förälder med utländsk härkomst och annat modersmål än svenska 7 700 barn i förskoleåldern har fått minst 4 timmars hemspråksträning 88 000 barn i skolåldern har minst en förälder med utländsk härkomst och annat modersmål än svenska 4 000 barn i skolåldern önskar undervisning i hemspråk men får inte detta 215 000 barn saknar syskon under 160 000 barn växer upp med endast en förälder och utan syskon 15 000 barn var 1977 omhändertagna för samhällsvård 12 000 barn lider av sådan sjukdom, psykisk utvecklingsstörning eller annat handikapp att vårdbidrag utgår Barnkulturfrågor ett socialdemokratiskt initiativ Uppväxtförhållandena under barndomen är avgörande för vår personliga utveckling. Samhället kan inte tillåta att brister i ekonomiskt, socialt och kulturellt hänseende hindrar många barn att få en innehållsrik och stimulerande uppväxt. Genom olika beslut och reformer måste alla barn ges goda och likvärdiga uppväxtvillkor. Först då blir det möjligt för barn att utvecklas till fria och självständiga människor som verkar i gemenskap och solidaritet med varandra. Erfarenheterna visar att stor uppmärksamhet måste ägnas åt hur barnen har det i vårt samhälle. För att få en överblick över hur förändringar på olika samhällssektorer kan väntas påverka barnens framtida livsmiljö tillkallade den socialdemokratiska regeringen, på initiativ av dåvarande statsrådet , en särskild utredningsman med uppgift att systematiskt redovisa hur barnens levnadsvillkor utvecklats. Utredningen antog namnet barnmiljöutredningen och redovisade en kartläggning av viktiga miljöer för barnen. 1 1978/79. 1978/79: 2298 barnmiljöutredningen arbetade olika grupper och utredningar med speciella delproblem som gällde barnen. beslöt dåvarande statsrådet att till knyta en arbetsgrupp, som fick namnet barnkulturgruppen. Gruppen fick till uppgift att ge råd vid beredningar av barnkulturförslag från utredningar och vid anslagsframställningar från myndigheter, att utreda behovet av ytterligare barnkulturinsatser samt att precisera hur den mera permanenta bevakningen av bamkulturfrågorna borde ske inom ramen för arbete. Det förutsattes att gruppen i sin analys skulle utgå från den kartläggning av barnens situation som barnmiljöutredningen utförde. Barnkulturgruppen skulle genom sin konstruktion och sitt uppdrag löpande medverka i reformarbetet. Departementsgruppens mer långsiktiga arbete skulle inte vara något hinder för att föra fram olika delförslag till . Så skedde också under den socialdemokratiska regeringens tid då viktiga förslag för att stärka barnens ställning inom bl. a. film- och litteraturområdet förelädes . Barnkulturgruppen avlämnade sin rapport . Våra förslag när det gäller barn presenterade under allmänna motionstiden Barnens kulturella villkor formas till stor del av den ekonomiska och sociala situationen de lever i. Den fysiska uppväxtmiljön bestämmer också i långa stycken deras möjligheter till kontakt och gemenskap med andra människor och till att själva aktivt kunna utforska omvärlden. Genom en rad förslag som vi presenterat i vill socialdemokraterna medverka till att barns villkor förbättras. Samspelet mellan kulturpolitiken och andra politiska områden ströks också under i beslut om den nya kulturpolitiken (KrU 1974: 15). De särskilda åtgärder som föreslås på kulturområdet får inte bli en lös garnering som söker skyla över andra betydande brister i människors livssituation. Vi vill här fästa särskild uppmärksamhet på våra förslag om: Allas rätt till arbete, arbetslivets demokratisering och förstärkta insatser på närings- och regionalpolitikens område. Det är förslag som på det mest avgörande sättet kommer att förbättra situationen för alla de barn vars dagliga situation präglas av föräldrarnas oro för sitt arbete eller där samvaron mellan barn och föräldrar fördärvas av att de vuxna arbetar under sådana villkor att deras självkänsla knäcks. Barnens rätt till en god barnomsorg innebär att utbyggnaden av barnomsorgen till full behovstäckning måste tryggas genom ett bättre statligt stöd och en ökad personalutbildning. Därutöver vill vi ha 1978/79: 2298 ett ökat statsbidrag för personalförstärkningar i barngrupper där barnen behöver extra stöd. En skola med god arbetsmiljö stimulerar till att lära. Vi har föreslagit 100 milj. kr. till bättre arbetsmiljö. 1 500 fler vuxna kan med vårt förslag delta i skolans arbete. Alla 16-åringar skall få plats i gymnasieskolan. Den skall byggas ut så att av en årskull kan beredas gymnasieskolutbildning. En bra skola glömmer inte eleverna utan stöder deras försök till en aktiv fritid. Det statliga bidraget till allmän fritidsverksamhet i skolorna var ett bra stöd till kommunerna när de ville skapa intresse hos ungdomar för meningsfulla och engagerande fritidsverksamheter. En angelägen utbyggnad bromsades upp då den borgerliga trepartiregeringen avvecklade statsbidraget. Socialdemokraterna vill återinföra ett bidrag på 30 milj. kr. Ju mindre barn desto större betydelse har närmiljön för deras möjligheter till lek och utveckling. Våra förslag om bostadspolitiken siktar till att ge barnen rätt att växa upp i en god bostad. I en motion om trafiksäkerhet kräver vi olika åtgärder som syftar till att undanröja bristerna i barnens trafikmiljö. Stärk barnens ställning i allt reformarbete Både barnkulturgruppen och andra utredningar och arbetsgrupper som sökt analysera barnens situation har framhållit behovet av ett helhetsperspektiv på barnens situation när reformer för att förbättra deras villkor genomförs. Samspelet mellan olika politiska områden får avgörande effekter för barn. Barnen måste stå i centrum för reformarbetet så att detta medverkar till att ge barnen goda uppväxtvillkor. För att öka uppmärksamheten på effekten för barn av olika reformer samt för att kunna samordna åtgärder som avser barn och barns miljö och som genomförs inom olika departement och deras verksamhetsområden tillkallade dåvarande statsrådet en grupp med uppgift att bevaka och ta initiativ i dessa frågor. Den gruppen har upplösts och i stället har en nationell kommitté för FN:s barnår bildats. Socialdemokraterna vill stryka under att en bevakning av reformarbetets effekter på barnen måste ske över en längre tidsperiod. Det är nödvändigt att en aktuell dokumentation av barns livsvillkor finns samlad och kan ge underlag för olika reformer, vare sig de riktas direkt till barnen eller indirekt kommer att påverka barnens villkor. På samma sätt som när det gäller arbetet för jämställdhet mellan män och kvinnor krävs en ständig uppmärksamhet om det skall bli möjligt att tänka in barnen i reformpolitiken. Enligt vår uppfattning är det motiverat att en särskild arbetsgrupp inom får medverka till att det blir ett genombrott för en bättre uppmärksamhet på barnens situation i det löpande reformarbetet. 1978/79: 2298 Barnkulturarbetet kräver uthållighet och en strategi Barnkulturgruppens rapport liksom synpunkter som lämnats av remissinstanserna visar att arbetet på bamkulturområdet har många brister. De aktiviteter som riktas till barn på kulturområdet är för få. Resurserna är inte heller tillräckliga för att aktiviteterna skall utvecklas på ett sätt som är inspirerande både för barnen och kulturarbetarna. Framför allt visar sammanställningen att barnens egna möjligheter till skapande verksamhet och till utveckling av sin förmåga till uttryck och kommunikation mycket sällan får stöd genom samhällets insatser på kulturområdet. I propositionen föreslår föredraganden att skall godkänna de riktlinjer för kulturinsatser bland barn som föreslås. Vi finner det svårt att beakta de allmänna synpunkter som anförs som vägledande riktlinjer för kulturpolitiken. Vi anser att de riktlinjer 1974 lade fast för att utveckla arbetet på kulturområdet ger bättre vägledning än de som antyds i propositionen om barn och kultur. Bamkulturgruppen har också föreslagit att de mål som lagt fast för kulturpolitiken även skall omfatta barnen. De flesta remissinstanserna delar denna synpunkt. Men förverkligandet av målen måste förankras i en strategi vars fullföljande förändrar och förbättrar situationen för barnen. I propositionen saknas en sådan strategi. Vi anger avslutningsvis i denna motion, i sex punkter, hur socialdemokraterna vill att insatserna på barnkulturområdet skall utformas och vilka områden som är särskilt angelägna att uppmärksamma, om barnens ställning på kulturområdet skall kunna stärkas. Förbättra barnmiljöerna och integrera de kulturpolitiska målsättningarna i reformerna Flera remissinstanser har kritiserat bamkulturgruppen för att ha haft en alltför snäv avgränsning av kulturbegreppet. Man har strukit under behovet av andra åtgärder än kulturpolitiska för att uppnå förbättringar i fråga om barnens kulturella villkor. Vi instämmer i kravet på åtgärder för barn inom olika områden. I den proposition om kulturpolitiken som den socialdemokratiska regeringen presenterade 1974 framhöll föredraganden att kulturpolitiken inte fick skyla över brister i miljö och livssituation. Självklart är kulturpolitiken och dess möjligheter att bidra till en bättre samhällsmiljö och social rättvisa beroende av åtgärder som vidtas inom andra samhällsområden. Ett viktigt inslag i den nya kulturpolitiken skulle därför vara ett ökat samspel mellan kulturpolitiken och andra politiska områden. I propositionen om barnens kulturella situation framhålles de möjligheter till kulturell utveckling som finns inom skola, förskola och fritidssektor. Vi instämmer i detta men måste slå fast att vad 1978/79: 2298 föredraganden anför lätt blir till intet förpliktande om man inte ställer erforderliga resurser till förfogande. Det gäller exempelvis att trygga utbyggnaden av en god barnomsorg för alla barn och att ge skolan möjligheter att praktiskt samarbeta med grupper utanför skolan. Därför vill socialdemokraterna återinföra statsbidraget till allmän fritidsverksamhet. Merparten av de verksamheter som kommer att ha verklig betydelse för barnens kulturella situation har kommunen ansvar för. I flera kommuner sker en kulturell verksamhetsplanering över nämndgränserna. Erfarenheterna visar att en sådan gemensam planering ger väsentligt ökat utrymme för en utveckling av kulturaktiviteterna men innebär också förnyelse av verksamheten inom andra områden. Vi understryker det angelägna i att en sådan gemensam kulturell verksamhetsplanering sker i samtliga kommuner. På liknande sätt måste även statliga myndigheter utveckla sitt samarbete för att förverkliga de kulturpolitiska målen. Barn behöver stöd av vuxna att nå nya vuxengrupper är också ett led i barnkulturarbetet Många undersökningar har belyst den grundläggande orättvisan på kulturområdet. Människor utestängs från aktiviteter och upplevelser av geografiska, ekonomiska, utbildningsmässiga eller andra skäl. Socialdemokratisk kulturpolitik syftar till att genom omfattande långsiktiga insatser bryta denna utveckling. Barnkulturgruppens rapport stryker under det angelägna i att en sådan kulturpolitik fullföljs också av hänsyn till barnen. Barns möjligheter att aktivt delta i kulturlivet bestäms i hög grad av deras föräldrars sociala, ekonomiska och utbildningsmässiga villkor. Trots att många kommuner har mycket ambitiösa program när det gäller t. ex. kommunala musikskolor och lång erfarenhet av denna typ av verksamhet visar de flesta undersökningar att det är barn från socialgrupp I och II som drar mest nytta av möjligheterna att lära känna och själva utöva musik. Förhållandena inom musikskolorna speglar kända fakta om att barn behöver stöd från vuxna i sin omgivning för att pröva nya verksamheter. Socialdemokraterna har i presenterat förslag om kulturellt utvecklingsarbete i anslutning till arbetslivet, förstärkt stöd till amatörorganisationer m. m. Dessa förslag syftar samtliga till att göra kulturlivet till en angelägenhet för alla. Den politiken måste fullföljas också i tider av knappa ekonomiska resurser och i situationer där man tvingas att hårt prioritera bland olika angelägna aktiviteter också inom kultursektorn. 1978/79: 2298 Barnen själva skall kunna påverka kulturpolitiken. Kulturpolitiken är ett led i demokratiseringen av samhället Barnkulturgruppen understryker hur viktigt det är att till barnen förmedla erfarenheter av vad människors engagemang i folkrörelser kan betyda ur demokratisk synpunkt. Barnkulturgruppen talar om en indoktrinering som går ut på att barnen skall lära sig att organisera sig och hävda sina gemensamma krav och rättigheter. Många remissinstanser instämmer i det synsättet och anser att folkrörelserna bör ges en huvudroll vad gäller insatser för barnkultur. Många är därför kritiska mot att bamkulturgruppens principiella inställning till folkrörelsernas viktiga roll i kulturarbetet inte tillräckligt har följts upp i förslagsdelarna. Den bärande tanken i att ge folkrörelserna ett ökat ansvar på kulturområdet är självklart deras unika möjligheter att låta kulturaktiviteterna vidgas från privata till gemensamma upplevelser. Kulturverksamheten medverkar till att människor gemensamt formulerar sina erfarenheter och ibland också ställer krav på förändringar i sin situation. Kulturverksamheten blir inte en isolerad upplevelse utan bidrar starkt till människors utveckling. Men för barnen innebär också folkrörelsernas engagemang på kulturområdet bättre möjligheter för att själva kunna påverka vilka kulturverksamheter som skall genomföras. Barn är en politiskt fattig grupp med små möjligheter att göra sin stämma hörd. Visserligen efterlyser allt fler barnens egna uppfattningar i frågor som berör dem. Men är man mycket valhänt när det gäller att förverkliga sådana ambitioner. Risken är överhängande att bara barn till föräldrar som själva har goda möjligheter att påverka samhällsdebatt och samhällsutveckling får vara med och framföra sina synpunkter. Det är här demokratiska barn- och ungdomsorganisationer har sin stora uppgift. Det är därför en angelägen fråga för hela samhället att stödja barn- och ungdomsorganisationerna så att de kan bli en kanal för inflytande för många fler barn än dem som nås av föreningslivet. När socialdemokraterna vill fullfölja idén att folkrörelserna skall ha en viktig uppgift inom kulturlivet också för barn, är det som ett led i en demokratisering både av kulturpolitiken och av samhället i sin helhet. kulturverksamheten mot de risker kommersialismen innebär. Skaffa bättre kunskap om den kommersiella kulturindustrin Såväl barnkulturgruppen som remissinstanserna är överens om att barnen är utsatta för ett starkt kommersiellt tryck på kulturområdet. I stort delar remissinstanserna barnkulturgruppens beskrivning av den kommersiella kulturens roll i samhället. Man efterlyser kraftfulla åtgärder för att förhindra att kulturverksamheten reduceras till konsumtion av färdiga produkter och ett passivt mottagande. 1978/79: 2298 De flesta remissinstanserna instämmer i barnkulturgruppens strategi för att motverka kommersialismens negativa verkningar inom barnkulturområdet. Där ingår både stöd till opinionsbildning, till alternativ produktion, bl. a. massmarknadsutgivning av barn- och ungdomsböcker och insatser för att utveckla barns egen kulturskapande förmåga. Bamkulturgruppen föreslog också restriktioner för att begränsa utbudet av dåliga produkter från kulturindustrin och dess förgreningar i annan industri, en belysning av produktutveckling och de marknadsföringsåtgärder som kulturindustrin står för. Det saknas tillräckliga kunskaper för att kunna vidta åtgärder som värnar om den konstnärligt seriösa kulturverksamheten. Vi delar inte den uppfattning som förs fram av föredraganden i de delar som gäller strävandena att motverka kommersialismens negativa verkningar inom kulturområdet. Föredragandens syn präglas av passivitet och liberal låt-gå-politik. I propositionen betonas att i och med att kulturprodukter sprids genom massmedier och säljs på marknaden till överkomliga priser når också produkter av bra kvalitet ut till många människor. Det är dock uppenbart att i mängden av det allmängods som sprids, med enda syfte att ge ekonomisk vinst, drunknar oftast det udda och unika. Detta gäller särskilt utbudet som riktas till barn. Därför måste samhället aktivt söka frigöra kulturlivet från den starka kommersiella påverkan vi har. Om kulturarbetarna måste utforma sin konstnärliga verksamhet utifrån renodlat lönsamhetskrav är detta en inskränkning av yttrandefriheten och något som särskilt drabbar barnen. Det krävs särskild omsorg i utformningen av såväl kulturutbudet som aktiviteter, om vi vill möta barns behov. Vi finner det angeläget att en utredning angående den kommersiella kulturindustrin tillsätts. Barnkulturgruppens förslag om en sådan utredning har rönt instämmande från flertalet remissinstanser. Ansvaret för barnens kulturella situation delas av alla som verkar på kulturområdet en planmässig utveckling av arbetet måste ske Varje kulturinstitution eller ansvarigt organ bör anta en målsättning för sin barnverksamhet och ge den erforderliga resurser. I detta krav från barnkulturgruppen instämmer flertalet remissinstanser. Däremot avvisar några, framför allt kulturarbetarorganisationer, förslag om att de kulturinstitutioner som får samhällets stöd skall prioritera barnverksamhet även inom befintliga resursramar. Deras motivering är att de resurser som ställs till kulturlivets förfogande är alltför begränsade. Följaktligen ställer man sig avvisande till barnkulturgruppens krav på kvotering med en tredjedel av de statsunderstödda kulturinstitutionernas resurser för barn om inte väsentligt ökade medel ställs till förfogande. Andra remissinstanser framhåller att kravet på kvotering med 1978/79: 2298 en tredjedel för barn är orealistiskt men kan vara ett mål för framtiden när det gäller institutionernas insatser för barn. Vår uppfattning är att barnkulturverksamheten måste ingå som en självklar del i all den reguljära verksamhet som olika institutioner, grupper och organisationer bedriver på kulturområdet. Det krävs ett planmässigt arbete att nå dit. Kvotering är en metod som måste prövas om andra åtgärder inte leder till bestående resultat. har det varit en uttalad ambition att ge barnen bättre möjligheter på kulturområdet. Trots detta kan vi konstatera att våra insatser för barn är alltför små. Det framstår klart att planeringen för barn inom kulturområdet liksom genomförandet av dessa planer måste bedrivas med långt större allvar och målmedvetenhet än . Vi anser därför att varje institution eller grupp som verkar på kulturområdet med statligt stöd skall ange ett mål och en utvecklingsplan för sitt arbete bland barn i samband med den årliga anslagsframställningen. Bidrag till barn- och ungdomsorganisationerna för kulturell verksamhet Ett stöd till barnens eget skapande och egen kulturella verksamhet måste gälla de lokala aktiviteterna. Det är kommunerna som bär det största ansvaret för att sådan verksamhet finns. Det är också kommunerna som svarar för de största utgifterna för samhällets kulturverksamhet. uppgick kommunernas andel av de offentliga driftkostnaderna för kultur till . Statens andel var och landstingens . Kommunernas andel av de totala kulturutgifterna är stadd i tillväxt medan statens tycks minska. Detta trots att den ekonomiska situationen för kommunerna varit pressad . Kommunerna är generellt avvisande till statligt stöd i form av punktbidrag. Detta har framförts av i yttrande över barnkulturgruppens rapport. Specialdestinerade statsbidrag förrycker kommunernas planering och ingriper i den prioriteringsprocess som bör vara en angelägenhet för de kommunala beslutsfattarna. Staten stöder i stället den lokala kulturverksamheten genom stöd till folkrörelserna och deras allmänkulturella verksamhet i huvudsak genom bidrag till kulturprogram i föreningslivet m. m. och genom bidrag till kulturverksamhet inom organisationer. Genom denna bidragsgivning har kulturverksamheten fått vid spridning över landet. Med föreningslivets ökade intresse för de kulturella uttrycksformerna har nya grupper fått möjlighet att delta i kulturaktiviteter. Den pånyttfödelse som vi kan notera för t. ex. amatörteater och musikgrupper är ett resultat av att folkrörelserna fått utökade möjligheter att bedriva kulturell verksamhet. 1978/79: 2298 Liknande erfarenheter finns också i barn- och ungdomsorganisationerna. Remissinstanserna har understrukit detta när de kritiserat barnkulturgruppen för att den inte fullföljt sin principiellt positiva hållning till föreningslivet i utformandet av de olika förslagen. Barnkulturgruppen har föreslagit ett projektbidrag för experimentoch utvecklingsarbete inom barn- och ungdomsorganisationerna. Remissopinionen har varit blandad i denna del. De organisationer som kritiserat det föreslagna projektbidraget har haft följande invändningar. Den föreslagna bidragssumman (2,5 milj. kr. första året) anses för låg. Ett särskilt anslag skulle innebära att alla initiativ för att förbättra barnkulturverksamheten skulle hänvisas dit och andra vägar att få bidrag till utvecklingsarbetet på barnkulturområdet skulle stängas. Flera organisationer hävdar också att folkrörelserna måste få fasta bidrag så att verksamhet, ledarbehov m. m. kan planeras på . Med nuvarande bidragskonstruktioner tvingas ofta organisationerna att sluta med en verksamhet som funnit sin form på grund av att stimulansbidragen upphör och de reguljära bidragen inte täcker de extra kostnader som den kulturella verksamheten för med sig. Några remissinstanser har också kritiserat att projektstödet enbart föreslogs gälla barn- och ungdomsorganisationerna. Det är enligt vår mening riktigt att fler folkrörelser än barn- och ungdomsorganisationer bör förmås att utveckla sin verksamhet på barnkulturområdet. Det statliga bidrag som redan finns bör ge möjligheter till detta. De bidrag som finns fyller dock inte de behov barn- och ungdomsorganisationerna har, nämligen att över en längre tidsperiod kunna planera och utveckla sin kulturella verksamhet. Vi föreslår därför att ett särskilt bidrag inrättas, Bidrag till barn- och ungdomsorganisationernas kulturella verksamhet. Detta bidrag skall kunna sökas av barn- och ungdomsorganisationer. Medlen kan användas för verksamhet med konstnärliga uttrycksformer, dvs. de områden som innefattas kulturpolitiska beslut. Det gäller verksamhet med litteratur, teater, musik, dans, bild och inom massmediaområdet, såsom film och TV, samt olika åtgärder för att bevara och levandegöra vårt kulturarv. Medlen avser främst att täcka centrala kostnader av typ ledarutbildning, material, expertmedverkan etc. men bör i undantagsfall kunna utnyttjas för lokala kostnader, om det gäller ett avgränsat försök för att utveckla verksamhetsformerna. I huvudsak förutsätts dock att lokala kostnader finansieras på annat sätt. Bidragen förutsätter inte att det gäller ständigt nya projekt eller utvecklingsarbete, utan skall kunna utnyttjas för en permanent verksamhet som faller inom det angivna området. För mer speciella projekt av experiment- och utvecklingskaraktär är det fortfarande möjligt för barn- och ungdomsorganisationer att få 1978/79: 2298 stöd genom de anslag för detta som disponerar över. Bidraget föreslås fördelas av efter förslag från . Barnkulturgruppen och remissinstanserna har betonat hur viktigt det är att varje del av kulturområdet får möjlighet till experiment och utvecklingsarbete. Varje institution, grupp eller organisatio^ som verkar på kulturområdet har ansvar för att i sin reguljära verksamhet också inrymma barnen.