mot · G2022667 · 1979-05-04 00:00:00 — 1978/79: 2667 Motion 1978/79: 2667 med anledning av propositionen 1978/79: 205 med förslag till renhållningslag, m. m. Propositionen 1978/79: 205 framför många förslag som bör kunna minska byråkratin och reducera friktionen mellan kommunerna och fastighetsinnehavarna när det gäller renhållningen. Däremot saknas dess värre nästan helt en målsättning av det slag som utgjorde underlaget för renhållningskommitténs förslag till lagstiftning m. m. Vi vill därför refe* rera kommitténs filosofi som den återges i propositionen på s. 11: Från ekologisk synpunkt måste det sålunda vara riktigare att det komposterbara avfallet får stanna på den fastighet där det i huvudsak uppkommit och används till foder eller gödsel. Långväga soptransporter i glesbygden anses vidare utgöra ett onödigt slöseri med energi. En förutsättning för att den enskilde fastighetsinnehavaren själv skall få ta hand om sitt hushållsavfall bör enligt kommittén vara att behandlingen kan ske på ett från sanitär synpunkt och miljövårdssynpunkt godtagbart sätt. Om detta krav uppfylls, finns det enligt kommittén inte någon anledning att tvinga fastighetsinnehavaren att leverera avfallet till kommunen. Även om jordbruksministern inte ansett sig kunna godta den lagtekniska lösnnig av detta problem som renhållningskommittén föreslagit, så hoppas vi att såväl han som utskottet delar vår uppfattning att kommunerna vid utarbetandet av renhållningsordningar och handläggning av dispensärenden etc. bör vägledas av ovan redovisade renhållningsfilosofi. Vi menar också att det är viktigt att jordbruksutskottet i sitt betänkande ger en möjlighet att ställa sig bakom kommitténs uttalande och därmed ge vägledning för kommuner och andra organ som får att handlägga ärenden med anknytning till renhållning. I glesbygden torde på de flesta håll en tillämpning av det s. k. VARAsystemet med containerhämtning vara ekonomiskt fördelaktigt och för fastighetsägarna acceptabelt. Fastighetsägarna forslar vid denna lösning sina sopor till en container i grannskapet. Vi ifrågasätter huruvida inte 7 § behöver justeras för att inte dispens skall krävas. Eller kan man tolka paragrafen så att bortforslingen inte börjar förrän vid aktuell container? I 9 § stadgas bl. a. att uppsamlingsställen (= containers?) skall anges i renhållningsordning, som skall antas av kommunfullmäktige. Det synes oss opraktiskt att i renhållningsordningen fixera det enskilda uppsamlingsstället, eftersom detta relativt snabbt kan behöva omlokaliseras beroende på byggnation av vägar och byggnader liksom trafikomläggningar. Rimligare borde vara att i renhållningsordningen hänvisa till på kommunalkontoret etc. förvarad karta med redovisning av de aktuella uppsam 1 1978/79. 1978/79: 2667 I annat fall skulle ju kommunfullmäktige tvingas ta ställning till varje förändring av uppsamlingsställe etc. Vi hemställer att utskottet utarbetar erforderlig lagtext. Statsrådet tror att behovet av dispenser blir begränsat, om renhållningsordningen för kommunerna blir lämpligt utformad. Vi tror knappast att dessa vare sig kan eller bör vara så detaljerade att inte relativt många dispensärenden blir aktuella. Därför är det angeläget att redan i motivtexten till den nya renhållningslagen ge anvisningar till i vilka fall dispens skall medges. inledningsvis redovisade policy bör där vara vägledande. Här finner vi statsrådets uttalande, att skälig hänsyn skall tas till fastighetsinnehavarens möjligheter att själv ta hand om sitt avfall, alltför vagt. Lika urvattnat är statsrådets uttalande på s. 17: Fastighetsinnehavare med s. k. multrumanläggning bör normalt kunna ta hand om sitt komposterbara avfall själva. Likaså föreligger det särskilda förutsättningar att omhänderta avfall på jordbruksfastigheter med djurhållning. Vi menar, att i dessa skall dispens för komposterbart avfall lämnas jämlikt tidigare refererat policyuttalande. Vid uppenbar misskötsel etc. har hälsovårdsnämnden naturligtvis alltid möjlighet att återkalla dispensen. Med hänvisning till vad vi nu anfört vill vi föreslå, att i renhållningslagen 4 §, andra raden i andra stycket, inskjuts ordet avgörande mellan orden skall och hänsyn. Det får absolut inte bli så, att en kommun vägrar en fastighetsinnehavare med multrumanläggning eller jordbrukare med djurhållning dispens, därför att det skulle betyda mindre inkomster för kommunen, eftersom den aktuella fastigheten råkar ligga så till att avfallet kan hämtas när man ändå färdas vägen förbi. Detta har ju tidigare varit ett skäl till att vissa kommuner vägrat dispens, något som skapat bitterhet hos de berörda fastighetsinnehavarna vilka påtvingats en service som man varken behövt eller efterfrågat. Avgörande för om dispens skall lämnas skall enligt vår mening vara hälsovårdsnämndens bedömning av huruvida fastighetsinnehavaren i fråga kan omhänderta det komposterbara avfallet på ett från hälso- och miljövårdssynpunkt acceptabelt sätt. Ökad användning av multrum bör från såväl energi- som miljösynpunkt accepteras och främjas. Av samma skäl bör generell dispens från hämtning av trädgårdsavfall lämnas dem som anordnar godtagbar kompost på sin fastighet. bör rekommendera detta förfarande. Vi vill även aktualisera en annan frågeställning som i propositionen nästan helt förbigåtts, nämligen hur glesbygdshämtningen av latrin och slam bör ordnas. Det är ju ett känt förhållande att tätorternas avloppsreningsanläggningar blir bemängda med tungmetaller, varför jordbrukarna är tveksamma till lämpligheten att utnyttja detta avfallsslam som gödsel på sina åkrar. Mot denna bakgrund borde kommunerna eftersträva att jordbrukare i glesbygden åtar sig att hämta latrin och slam i sitt närområde och tillgodogör sig detta såsom gödsel på sina egna åkrar. 1978/79: 2667 På så sätt undviker man att få åtminstone detta avfall bemängt med tungmetaller. I sammanhanget vill vi också understryka angelägenheten av att hälsovårdsnämnderna ägnar större uppmärksamhet åt problemet med tömning av trekammarbrunnar och septictankar etc., eftersom dessa vid misskötsel medför stor risk för försämrat grundvatten. Med hänvisning till vad som anförts hemställs 1. uttalar sin anslutning till renhållningskommitténs målsättningspolicy för anordnande av renhållning, 2. antar renhållningslagen med de ändringar i paragraferna 4, 7 och 9 som föreslagits i denna motion, 3. som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts beträffande hämtning i glesbygden av latrin och slam etc. () () A9- > v ? '