mot · G30227 · 1979-10-08 00:00:00 — av m. fl. med anledning av propositionen 1978/79:197 om vårdutbildning inom högskolan De förslag till förändringar av olika vårdutbildningar som förs fram i propositionen kommer enligt vår mening att i flera avseenden leda till en högre kompetens bland vårdpersonalen och därmed en bättre vård. Flertalet av förslagen hälsar vi därför med tillfredsställelse. På några punkter anser vi emellertid att förslaget är behäftat med betydande brister, vilket vi behandlar i det följande. Vård 77 föreslog att under en övergångstid pååttaårborde gälla att sökande till vissa vårdutbildningar i högskolan inte skall behöva redovisa kunskaper i engelska motsvarande det allmänna behörighetskravet. Bakgrunden till förslaget är att den organisatoriska förändring av vårdutbildningen som ligger i högskolereformen inte får leda till att i och för sig lämpliga personer hindras från att vinna tillträde till vårdinriktad högskoleutbildning. Bland undersköterskor och skötare finns en stor grupp som beroende på att utbildningsmöjligheterna tidigare var starkt begränsade inte har tillräckliga kunskaper i engelska. Många av dessa uppfyller inte behörighetskraven för tillträde till dagens sjuksköterskeutbildning eftersom de saknar grundskolekompetens. Detta är ett uttryck för det skolsystem vi tidigare hade. Denna personal har arbetat inom vården och därvid gjort betydande insatser. Att utifrån allmänna uttalanden om internationalisering av högskoleutbildning uppställa en alltför kort övergångsperiod hindrar dessa grupper att komma in på utbildningen. Vi är mot denna bakgrund inte beredda att acceptera den övergångstid av som föredraganden anger. Enligt vår uppfattning bör den av utredningen föreslagna övergångstiden i stället gälla. Därtill bör möjlighet till dispenser också kunna utnyttjas. Vårt yrkande innebär att en skillnad uppstår i övergångstid mellan å ena sidan barnskötare som söker till förskollärarutbildning och undersköterskor och skötare som söker till vårdinriktade utbildningar i högskolan. En sådan skillnad anser vi emellertid motiverad p. g. a. den stora del av sjukvårdspersonalen för vilken den formella skolutbildningen ligger långt tillbaka i tiden. 1 1979/80. I propositionen föreslås att frågan om försöksverksamhet med lärarutbildning för skötare och undersköterskor hänskjuts till en översyn av vårdlärarutbildningen. Därvid bör enligt föredraganden frågan om lärarutbildningen också för de grupper som Vård 77:s förslag avser prövas. De tankegångar som ligger bakom de senaste årens utbildningspolitiska reformer måste enligt vår mening fullföljas också på vårdområdet. a. gäller det att i en rad utbildningar ge tillträde för nya grupper med praktiska yrkeserfarenheter. Det gäller att ta till vara och att tillföra utbildningarna de kunskaper och erfarenheter som en lång yrkeserfarenhet innebär. Detta gäller också vårdlärarutbildningen. En försöksvis upplagd utbildning som riktar sig till skötare och undersköterskor skulle kunna ge nya möjligheter till lagarbete, något som de flesta inom vårdsektorn anser bör eftersträvas. Vi anser också att den besvärliga situationen inom hälso- och sjukvården och svårigheterna att utbilda tillräckligt många vårdlärare med befintliga utbildningar visar att ytterligare åtgärder är nödvändiga. Detta bör inte fördröjas genom att frågan hänförs till en allmän översyn av vårdlärarutbildningen. Vi föreslår därför att beslutar uttala att UHÄ ges i uppdrag att vidta åtgärder i syfte att pröva möjligheterna att anordna lärarutbildning för bl. a. skötare och undersköterskor. Detta ligger i linje med vad Vård 77 föreslog. I sammanhanget vill vi också peka på det stora behovet att försöksvis decentralisera vårdlärarutbildningen i syfte att nå fler yrkesverksamma sjuksköterskor. Med hänsyn till den stora bristen på vårdlärare är en spridning av utbildningen enligt vår mening nödvändig. Med hänsyn till den oroande personalsituation som råder inom långtidssjukvården förutsätter vi att vårdhuvudmännen successivt söker förbättra arbetsvillkoren för de anställda inom långtidssjukvården för att därmed bibehålla personalen och öka rekryteringen för att säkerställa långtidssjukvårdens utbyggnad. är det enligt vår mening nödvändigt att man på utbildningsområdet prövar vilka åtgärder som kan vidtas för att förbättra rekryteringen till långtidssjukvården. Frågan om en ändring av utbildningen måste därför prövas med nya infallsvinklar. Dagens situation innebär att yrkesverksamma skötare och undersköterskor genom utbildning skaffar sig behörighet inom hela vårdområdet och därmed söker sig bort från långtidssjukvården. Det är således fråga om en ensidig rörlighet bort från långtidssjukvården, vilket det föreliggande förslaget inte kommer att ändra på. I stället bör man enligt vår mening överväga att efter grundutbildning och yrkeserfarenhet anordna en utbildning som riktar sig till yrkesverksamma skötare och undersköterskor inom långtidssjukvården. Utbildningen bör byggas upp enligt principen om återkommande utbildning och leda fram till kompetens som sjuksköterska. För många anställda inom långtidssjukvården skulle säkert en sådan upplagd utbildning bli attraktiv, då den skulle fungera som en direkt vidareutbildning inom det egna yrkesområdet, som därefter kan breddas. Vi föreslår sålunda att beslutar uppdra åt regeringen att pröva frågan om en utbildning direkt inriktad på långtidssjukvården. Arbetet bör ske i nära kontakt med de anställdas organisationer. Påbyggnadsutbildningen i öppen hälso- och sjukvård I propositionen föreslås att påbyggnadsutbildningen i öppen hälso- och sjukvård skall omfatta 30 poäng. Den omfattar nu 40 poäng. Utbildningen leder fram till tjänst som bl. a. distriktssköterska, en uppgift som blir alltmer betydelsefull i samhällets totala vårdinsats. Som exempel vill vi peka på distriktssköterskans ökade uppgifter inom bl. a. föräldrautbildning, barnhälsovård, hemsjukvård och en ökad ordinationsrätt. Den enda konsekvens som dras av detta i propositionen är att föredraganden anmäler att han avser att i annat sammanhang uppdra åt SÖ och UHÄ att undersöka möjligheterna att öka utbildningskapaciteten för distriktssköterskor. Vi anser att frågan om distriktssköterskeutbildningen inte kan begränsas till enbart en kvantitetsfråga. Kvaliteten i utbildningen är minst lika viktig. Vi ser det därför som märkligt att regeringen föreslår en minskning av utbildningstiden för det yrkesspecifika innehållet i utbildningen för distriktssköterskor. Den förlängning av sjuksköterskeutbildningen som föreslås i propositionen täcker inte in alla de delar som måste utgå ur påbyggnadsutbildningen i öppen hälso- och sjukvård. Tvärtom, vilket socialtjänstreformen visar, kan inte utbildningen skäras ned. Vi föreslår därför att beslutar uttala att påbyggnadsutbildningen i öppen hälso- och sjukvård även i fortsättningen skall omfatta 40 poäng. I annat sammanhang har socialdemokraterna presenterat ett omfattande åtgärdsprogram för omedelbara insatser för forskning och teknisk utveckling. Där pekas särskilt på att flera viktiga utbildningsområden som förts in i högskolan av tradition saknar forskning på sina egna villkor. Det finns ett behov att utveckla sådan forskning genom att stimulera metod- och teoriutveckling inom just dessa områden. Inte minst gäller detta enligt vår mening omvårdnadsforskningen. Denna fråga behandlas inte av föredraganden. 1 stället begränsas föredragandens behandling av forskningsfrågorna på vårdområdet till behörigheten till forskarutbildning och viss försöksverksamhet vid i 1* 1979/80. Vi anser att åtgärder utöver detta är nödvändiga för att stimulera nya forskningsinsatser på vårdområdet. Vi föreslår därför att beslutar uppdra åt regeringen att återkomma med förslag till aktiva åtgärder hur nya forskningsinsatser bör komma till stånd inom vårdområdet, varvid frågan om särskilda arbetsstipendier för att stimulera metod- och teoriutveckling på området särskilt bör prövas. Propositionen innehåller inte några kostnadsberäkningar, vilket gör det omöjligt att bedöma de ekonomiska konsekvenserna av förslagen. Vi anser det märkligt att för sitt ställningstagande därmed undanhålls ett nödvändigt sakunderlag. Vi anser det nödvändigt att vid kammarens behandling av ärendet också kommer att framgå vilka kostnader som är förenade med förändringarna. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs 1. att beslutar som sin mening ge regeringen till känna vad som i motionen anförts om behörighetskravet i engelska för vuxna sökande till vårdutbildningar inom högskolan, 2. att beslutar som sin mening ge regeringen till känna vad som i motionen anförts om lärarutbildning för bl. a. skötare och undersköterskor, 3. att beslutar som sin mening ge regeringen till känna vad som i motionen anförts om särskild utbildning för långtidssjukvården, 4. att beslutar fastställa utbildningstiden för påbyggnadsutbildningen i öppen hälso- och sjukvård till 40 poäng, 5. att beslutar som sin mening ge regeringen till känna vad som i motionen anförts om behovet av forskning inom vårdområdet, 6. att beslutar uttala att regeringsförslag alltid skall vara åtföljda av kostnadsberäkningar. () () ()