mot · G202232 · 1979-01-10 00:00:00 — av m. fl. om folkomröstning rörande energipolitikens inriktning Formerna för energitillförsel, distribution och användning av energi påverkar starkt hela samhällets utformning. Miljö, säkerhet och trygghet samt ekonomi hänger nära samman med energianvändningen. Möjligheterna att utnyttja andra olika råvaror är beroende av energitillgången. Energisystemets egenskaper har strategisk betydelse för samhällsutvecklingen i stort, för sysselsättningsförhållanden, samhällsstruktur och nationellt oberoende. Utmärkande för det moderna industrisamhället är mycket hög energianvändning per capita och en fortgående koncentration av kraftproduktionen till allt större enheter. Denna utveckling förstärker även övriga centraliseringstendenser i samhället. Ett sådant samhälle är givetvis mycket sårbart i händelse av krig, sabotage- eller terroraktioner som riktas mot energiförsörjningen. För framtida energiförsörjning är det av yttersta vikt att satsa på energisystem som kräver ett minimum av skydd mot sabotage- och terrorverksamhet, ett skydd som dessutom minimalt inkräktar på individens integritet, hans fri- och rättigheter. En demokratisk beslutsprocess kräver att allmänheten informeras om förutsättningar och problem i samband med energitillförsel, t. ex. kraftproduktion. Men det finns i denna fråga en konflikt mellan det självklara kravet på en öppen och fri debatt och behovet av att inte redovisa exempelvis skyddet av vår kraftförsörjning mot sabotage- och terroraktioner. Insikten om energipolitikens betydelse för samhällsstrukturen i stort har blivit allt större , då debatten har varit hård och intensiv. Det bör dock understrykas att det på viktiga områden vuxit fram en bred enighet. Enigheten är ganska stor när det gäller behovet att satsa på hushållningsåtgärder, energiforskning och utveckling av förnyelsebara energikällor. Enigheten är också betydande om problemen med vårt stora oljeberoende. Det är framför allt kärnenergins roll för den framtida energiförsörjningen som meningsbrytningarna gäller. Enligt vår mening bestämmer ställningstagandet till kärnkraften på ett avgörande sätt det framtida energisystemets utformning. En fortsatt utbyggnad av kärnkraften kommer att medföra att nya ekonomiska resurser binds för detta ändamål. blir mer och mer elberoende utan att bli mer oberoende av utlandet. Ett ökat oberoende förutsätter att hela kärnbränslecykeln etableras inom landet, dvs. uranbrytning, anrikning, ev. upparbetning av använt bränsle samt förvaring av avfallet. Därigenom skulle resursutrymmet begränsas 1 1978/79. dramatiskt för satsningar på inhemska alternativa energikällor och hushållning. Oljeförbrukningen måste minskas utan att nya ensidiga beroenden skapas. Därför måste hushållningen främjas såväl i bebyggelsen som i produktionen. Energisparplanen för befintlig bebyggelse utgör en värdefull grund. Tillvaratagandet av spillvärme inom industrin måste ytterligare förbättras. Högre verkningsgrader för utnyttjande av främst olja måste uppnås, bl. a. genom utbyggnad av kraftvärme. Oljan måste successivt ersättas i första hand med inhemska bränslen. ifrågasatte tidigt utbyggnaden av kärnkraften och krävde stopp för en fortsatt satsning på kärnkraft så länge inte alla problem och risker var lösta. Det beslut som fattades 1975 om energipolitikens inriktning innebar emellertid ett betydelsefullt vägval. Den förväntade ökningen av elbehovet skulle i huvudsak tillgodoses genom produktion av el i kärnkraftverk. gick emot en fortsatt kärnkraftsutbyggnad och förordade i stället en starkare satsning på alternativ energihushållning. Vi bedömde vidare att ökningstakten i elenergiförbrukningen skulle bli lägre än vad som förutsattes i majoritetsbeslutet. 1975 beräknades elbehovet 1985 bli , vilket skulle innebära en fördubbling . Den faktiska utvecklingen visar att denna prognos grovt överskattade behovet av elström. De förutsättningar som antogs gälla vid beslut förelåg inte då och gör det än mindre . Den maximala produktionsförmågan för el är ca (miljarder kilowattimmar), medan elenergianvändningen ligger under . Med de höga leveranssäkerhetskrav som gäller är en produktionskapacitet på ca tillräcklig. Vi har således från energiförsörjningssynpunkt inget behov av ytterligare kärnkraftverk i drift. Redan med sex reaktorer i drift har för övrigt mest kärnkraft per innevånare i världen. Från energiförsörjningssynpunkt har vi tid att ompröva beslut, i enlighet med uttalande, och ge folket möjlighet att i en omröstning säga sin mening om vägvalet beträffande utformningen av energipolitikens inriktning. Det tar givetvis att i grunden förändra energisystemet i ett modernt industrisamhälle. 10 å är ett tidsintervall som brukar anges. Spännvidden beror på hur hårda bindningarna är till olika energikällor, t. ex. tekniskt och volymmässigt. Bindningarna gäller således både energitillförsel och energianvändning. Vi är exempelvis för vår energiförsörjning till beroende av importerad olja - en bindning som först börjat begränsas. Om skulle satsa på hetvattenöverföring från kärnkraftverk till tätorter för uppvärmningsändamål skulle en motsvarande bindning till kärnkraften skapas. Att förändra energipolitikens inriktning är dock möjligt att göra . En huvuduppgift i en ny energipolitik måste vara att komma bort från det oljeberoende som är det dominerande volymproblemet i den svenska energibalansen. Den avgörande frågan blir då hur det stora oljeberoendet skall minskas. Ett alternativ är en ökad användning av el för att reducera behovet av olja för uppvärmning och i produktionen. Ett annat är att byta ut olja mot andra energislag, främst inhemska förnyelsebara bränslen och solenergi. En viktig princip är att utnyttjandet av en större mångfald av energislag som finns inom landet ger större säkerhet och mindre sårbarhet än dagens situation. Med de klimatförhållanden som råder i vårt land blir sårbarheten särskilt påtaglig om systemet för uppvärmning av bostäder och lokaler hos konsumenten enbart är baserat på elström. Även ett tillfälligt strömavbrott kan i ett läge med sträng kyla få svåra följder för de enskilda människorna. En direkt olycklig utveckling vore enligt vår mening att ersätta det stora oljeberoendet med ett beroende av elektricitet, med en växande andel av denna el producerad i kärnkraftverk. Det vore att ersätta oljeberoendet med ett beroende av en annan ändlig energikälla, uranet, utan att minska utlandsberoendet. Dessutom innebär ökad elanvändning i form av direktel för uppvärmningsändamål en sämre leveranssäkerhet för konsumenterna. energipolitiska beslut innebar en satsning på kärnkraft för att klara ett högt uppskattat el- och energibehov, men utan några anvisade lösningar på de problem utnyttjande av kärnkraften innebär. För det första: Säkerhetsproblemen är inte lösta. Det högaktiva avfallet måste tas om hand och hållas avskilt från allt liv . För det andra: Det finns ett samband mellan fredligt utnyttjande av kärnkraften och atomvapen, eftersom dessa båda baseras på utnyttjande av uran i olika former och delvis gemensamt kunnande. Sambandet blir än klarare om planerna inom industrier och kraftföretag på plutoniumbaserade reaktorer, t. ex. brider, blir verklighet. Därför krävs det också mycket hård kontroll av kärnkraften både i dess fredliga och militära version. För det tredje: Möjliga olyckor i anslutning till kärnkraften har i värsta fall den omfattningen och katastrofala karaktären att de är oacceptabla. Därav följeratt det krävs en minutiös kontroll i kärnbränslecykelns olika skeden och att mänskliga misstag inte kan tolereras. För det fjärde: Kärnkraft produceras i stora centraliserade anläggningar och kräver omfattande distributionssystem med hög spänning. Kärnkraften förutsätter och formar ett centraliserat och tekniskt komplicerat samhälle med minskat folkligt inflytande. För det femte: Kärnkraften kräver stark kontroll som i sin tur leder till starka krav på övervakning, person- och personalkontroll, bevakning mot terrorism, sabotage, ökade risker vid krig etc. För det sjätte: En fortsatt kärnkraftsutbyggnad innebär ett stort ekonomiskt risktagande. Hushållning med energi är samhällsekonomiskt mer lönsam än ytterligare kärnkraft. Ytterligare resurser till kärnkraft hindrar också en avveckling av oljeberoendet genom övergång till förnyelsebara 1* 1978/79. Till detta kommer den osäkerhet som råder beträffande kärnkraftens totala ekonomi, bl. a. avfallshantering. De slutliga kostnaderna för åldersproblem i äldre aggregat och nedmontering av använda reaktorer är inte kända. redovisade klart i valrörelsen sin syn på hur den framtida energipolitiken borde utformas. Vi pekade på de problem och risker utnyttjandet av kärnenergin innebär. I den regeringsförklaring som lämnades av regeringen angavs bl. a. följande riktlinjer för energipolitiken: Kärnkraften är förenad med stora problem och risker. Främst gäller det hanteringen av det använda bränslet och det högaktiva avfallet. Satsning på kärnkraft kan inte ske om inte dessa risker bemästras på betryggande sätt. I nuvarande läge måste ställas som villkor att kärnkraftsaggregat, som är under byggnad, inte får tas i drift, om inte det berörda kraftföretaget dels kan förete godtagbart avtal om upparbetning av utnyttjat kärnbränsle, dels kan visa hur och var en helt säker slutlig deponering av det högaktiva avfallet kan ske. För att förbereda nästa beslut rörande energipolitiken tillkallas en särskild kommission. Den skall bl. a. ha till uppgift att granska och utvärdera erfarenheter och forskningsrapporter rörande kärnkraftens säkerhet och miljöpåverkan samt hanteringen av det högaktiva avfallet. En beredskapsplan för avveckling av kärnkraften skall upprättas för att sättas i kraft, om säkerhetsproblemen inte kan lösas. Vidare skall klarläggas möjligheten att, om opinionen inför ovan nämnda riksdagsbeslut är starkt splittrad, företa en rådgivande folkomröstning. har avslutat sitt arbete och avlämnat förslag på utformningen av energipolitikens inriktning. Betänkandena har remissbehandlats och avses ligga till grund för den kommande energipolitiska propositionen. Genom arbete finns ett omfattande material framtaget som kan vara en utgångspunkt för en saklig debatt om energipolitikens inriktning. I den regeringsförklaring som folkpartiregeringen avlämnade framhölls bl. a. att regeringen avser att bedriva en energipolitik som kan fä bred uppslutning i och bland svenska folket. Undersökningar visar att opinionen bland allmänheten är mycket splittrad och att kärnkraftsmotståndarna mycket väl kan vara i majoritet. Den enda rimliga möjligheten att fä en rättvisande bild av allmänhetens uppfattning är enligt vår mening att anordna en folkomröstning. I annat fall förefaller folkpartiregeringens uttalande om energipolitik med bred uppslutning i såväl som bland svenska folket vara till intet förpliktande. En trygg och långsiktig säker energiförsörjning förutsätter att vi växlar över till de förnyelsebara energikällorna, effektivare energiutnyttjande och sparande. En övergång till de förnyelsebara energikällorna tar tid och fordrar Detta kapital finns tillgängligt, om man avstår från att bygga ut den osäkra och dyrare kärnkraften. Kärnkraftens risker och problem kvarstår olösta. Det gäller säkerheten i driften och avfallshanteringen. Det gäller effekter på samhälle och ekonomi. Opinionsbilden inför ett energipolitiskt beslut är alltjämt mycket splittrad. Detta var den förutsättning som skulle gälla för folkomröstning enligt regeringsförklaring. Om beslut inte omprövas innebär det ett efter hand alltmer definitivt val av kärnkraften utan att de förnyelsebara energikällorna fått en verklig möjlighet. Den avgörande frågeställningen i energipolitiken är således om tillgängliga resurser för energiförsörjningen skall satsas på kärnkraft eller på hushållning och utnyttjande av de ständigt förnyelsebara energikällorna. Detta vägval lämpar sig väl för en folkomröstning. Svenska folket bör därför få möjlighet att ta ställning till ett energipolitiskt alternativ som innebär att inga ytterligare resurser disponeras för kärnkraftsutbyggnad och att resurserna i stället utnyttjas för effektivare hushållning, övergång till förnyelsebara energikällor och därmed ett samhälle utan kärnkraft. Vi föreslår att en rådgivande folkomröstning i frågan om inriktningen av energipolitiken genomförs senast i samband med det riksdags-, landstingsoch kommunalval som äger rum . Vi förutsätter att vederbörande utskott utarbetar förslag till lag om folkomröstning i frågan om energipolitikens inriktning. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att beslutar att en rådgivande folkomröstning i frågan om energipolitikens inriktning skall äga rum . () () () () () () () JAN-1VAN () () () H. () MAJ () () . ÅSLING (c) ()