mot · G202964 · 1979-01-24 00:00:00 — av m. fl. om viss översyn av bestämmelserna om yrkesmässig biltrafik I propositionen 1976/77:70 föreslog regeringen nya regler för yrkesmässig automobiltrafik. Propositionens förslag godtogs utan invändningar av . Ändringarna i lagstiftningen innebar tvivelsutan förbättringar i flera hänseenden. Vissa förenklingar för trafikutövarna genomfördes som åsidosättandet av väsentliga trafiksäkerhetskrav motverkades genom de nya reglerna. I ett viktigt hänseende har dock reglerna kommit att få en utformning som knappast varit avsedd. För turisttrafikresor, även av rent tillfällig art, innebär de nya bestämmelserna att särskilda turisttrafiktillstånd erfordras, inte som tidigare enbart beställningstrafiktillstånd. Vad innebär då detta mer konkret? Turisttrafiktillstånd kan sägas innebära att tillståndsinnehavaren har rätt att trafikera en viss angiven linje under vissa preciserade förutsättningar. Beställningstrafiktillstånd innebär att tillståndsinnehavaren endast har rätt att åta sig resor där resenärerna betalar för hela bussen och själva avgör färdväg eller resmål. Den som har bedrivit turisttrafik har alltså tidigare endast behövt beställningstrafiktillstånd. Vederbörande har således kunnat arrangera en resa från en viss ort till exempelvis ett sevärt slott utan att särskilt behöva söka tillstånd för det arrangemanget. Med de nya reglerna erfordras tillstånd för just den ifrågavarande resan, så länge det är tillståndsinnehavaren som arrangerar resan. Endast om bussen är helt beställd av en grupp resenärer som själva avgör resmålet räcker det alltså med beställningstrafiktillstånd av mer generell karaktär. Konkret kan de nya reglerna innebära följande. Fotbollslaget i A-ort skall spela en vänskapsmatch med kamraterna i B-by. Matchen skall spelas i B-by. En bussinnehavare med vederbörligt beställningstrafiktillstånd i A-ort inser att många av invånarna i A-ort gärna skulle vilja åka över och se matchen i B-by och därefter åka direkt tillbaka till A-ort. Med tidigare gällande regler kunde nu bussinnehavaren, som vi kan kalla Xson, annonsera ut sin resa till och utan vidare byråkrati eller tillstånd transportera ett antal människor till B-by och efter matchens slut tillbaka till A-ort. De nya reglerna leder dock till att X-son tvingas söka tillstånd för sin resa. Den anses nämligen som turisttrafik. X-son måste nu till inge ansökningshandlingar innehållande en rad detaljerade uppgifter om bussresan till B-by. Redan detta innebär naturligtvis en betydande omgång. Skulle finna att den inte kan bevilja turisttrafiktillstånd för den ifrågavarande resan åt X-son, får denne överklaga hos regeringen. En sak torde vara säker: innan regeringen har hunnit fatta något beslut har lokalderbyt mellan fotbollslagen i A-ort och B-by gått av stapeln för länge sedan. Med åtskilliga parallella exempel vore det möjligt att visa att tillståndskravet för rena turistresor, alltså resor som arrangeras av någon annan än resenärerna själva och vilkas syfte huvudsakligen är något annat än resan i sig själv, har skapat onödig byråkrati och betydande krångel för många bussinnehavare. Turisttrafiken har inte medfört problem som motiverar en ökad reglering. Det kan ifrågasättas om det inte är mindre lyckade lagtekniska lösningar som oavsiktligt har lett till det här beskrivna resultatet. Under alla förhållanden finns det inget skäl att upprätthålla kravet på särskilda tillstånd för turistresor. Om beställningstrafiktillstånd finns, utgör det en garanti för att bussbolaget uppfyller säkerhets- och andra bestämmelser. Ytterligare tillstånd bör endast krävas vid ren linjetrafik. Med stöd av vad som anförts hemställs att hos regeringen begär förslag till ändringar i förordningen angående yrkesmässig automobiltrafik m. m. så att beställningstrafiktillstånd blir tillräckligt för tu risttrafik resor. () ()