ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G202973 · 1979-01-24 00:00:00 — av och om samordning av trafiktaxor är ett land med stora avstånd och med vidsträckta glesbygder. Det gör att de människor som bor i dessa - framför allt i de glesbygder som är belägna i norra delen av landet - har mycket lång resväg närde har anledning att besöka områden inom landet med större befolkningstäthet, där många har släktingar och vänner, eller när de för rekreation eller annat beger sig utomlands, t. ex. till Mellan- eller . Ofta innebär en längre resa för den som bor i glesbygd att flera olika kollektiva transportmedel måste anlitas. Det kan vara buss och tåg, buss och flyg, tåg och flyg eller buss, tåg och flyg. Någon samordning mellan de olika trafikmedlens taxor föreligger - med vissa undantag - inte. Det gör att en resa av viss längd med två eller tre olika trafikmedel blir avsevärt dyrare än en resa av samma längd med ett och samma trafikmedel. Möjligheterna att samordna de olika trafikmedlens taxor bör därför utredas. Önskvärt vore att priset för en resa mellan två orter enbart vore beroende av avståndet mellan orterna och inte av vilken kombination av färdmedel som används för resan. F. n. är t. ex. järnvägens och inrikesflygets taxor uppbyggda så att de blir billigare per mil ju längre sträckan är, men de kan inte kombineras, varför resenären vid en resa som innefattar båda trafikmedlen måste betala initialavgiften två gånger. Detta är en avsevärd nackdel just för dem som bor i glesbygd, och detta bör därför rättas till. Åberopande det anförda hemställer vi att hos regeringen begär utredning och förslag så att möjligheter skapas att köpa avståndsrelaterade genomgående biljetter för resor som sker med olika trafikmedel.
mot · G202974 · 1979-01-24 00:00:00 — om den generella hastighetsbegränsningen De generella hastighetsbegränsningarna som gäller på våra vägar utanfÖ. tätorterna respekteras inte av flertalet bilister. Bilisterna uppfattar inte hastighefsbegränsningarna som befogade annat än tillfälligtvis. Den hastighet som kan vara lämplig kan också vara helt olämplig vid en annan tid beroende på trafikintensitet eller annat. Bilisterna har även trafikmärken förutan skyldighet att anpassa sin hastighet till rådande förhållanden. Att försöka övervaka hastigheten kräver så enorma polisresurser att de knappast kan uppbringas. Dessa poliser behövs på många andra håll i vårt samhälle där verkligt grova brott begås och där brottslingarna ofta slipper undan. Att försöka få allmänheten att uppfatta fartbegränsningarna på våra vägar som i alla lägen lämpliga är en ännu omöjligare uppgift. Det är därför lämpligt att alla hastighetsbegränsningar utanför tätorter, utom där hastigheten är nedsatt eller lägre på grund av särskilda skäl, skall vara rekommenderade hastigheter som kan överskridas. Sådana överskridanden skall dock kunna leda till att de beivras i de fall en olycka har hänt. En sådan ordning skulle skapa en jämnare trafikrytm på vägarna, och trafikanterna skulle inte behöva sitta och kontrollera hastighetsmätaren så ofta som utan mera kunna ägna sig åt körningen. Mycken onödig irritation i trafiken skulle därmed undvikas. Det har talats om att det skulle bli höga hastigheter på detta sätt. Det är troligen inte riktigt. Regeln att högre hastighet än vad som anges på skyltarna skulle beivras om en trafikolycka hände skulle verka dämpande. Någon prövning av här väckt förslag har inte gjorts i vårt land. För att få en uppfattning om vilka konsekvenser förslaget skulle få bör det i första hand prövas över något eller . Med hänvisning till vad som anförts hemställs att hos regeringen begär att försök skall göras med rekommenderade fartgränser i enlighet med förslaget i motionen.
mot · G202975 · 1979-01-24 00:00:00 — om handläggningen av återkallelse av körkort Körkort är för många en förutsättning för att kunna behålla sitt arbete. En återkallelse av körkortet drabbar också olika, beroende på vem det drabbar. Det blir ett dubbelt straff vid sidan av andra straffsanktioner, och i vissa fall ett mångdubbelt straff. Den som upprepade gånger grovt överträtt trafikreglerna är naturligtvis olämplig att inneha körkort. Men det händer tyvärr alltför ofta att körkort återkallas för vad som av allmänheten uppfattas som tämligen obetydliga trafikförseelser. Sådana förhållanden måste åtgärdas. Körkortsingripanden skall vara en yttersta åtgärd som endast används vid upprepade förseelser och då andra straff uppenbart är verkningslösa. Det påstås ibland att körkortsingripanden inte skulle vara ett straff utan en åtgärd vidtagen i trafiksäkerhetssyfte. Påståendet torde vara ohållbart utom i de fall där en bilförare är så påverkad av alkohol eller andra medel att han just vid det tillfallet är en trafikfara. Ingen vill väl påstå att en bilförare är skickligare som förare när han får tillbaka sitt körkort eller och inte under den tiden haft tillfälle att träna upp sin körning! Det är också djupt otillfredsställande att frågor om körkortsingripanden inte annat än i vissa fall behandlas av tingsrätt. har beslutat att allmän domstol bör besluta om körkortsåterkallelse vid sådana trafikbrott beträffande vilka domstolen dömer i saken. Körkortsingripanden kan vara en stor och allvarlig fråga. Det kan betyda skillnaden mellan arbete och arbetslöshet, och den som drabbas hårdast kan vara den helt oskyldiga familjen. Även av rättssäkerhetsskäl bör alla beslut som gäller körkortsingripanden behandlas av allmän domstol och kunna överklagas till högre instans. Med hänvisning till vad som anförts hemställs att som sin mening ger regeringen till känna 1. att frågor om körkortsingripande alltid skall avgöras av allmän domstol, 2. att körkortsingripande skall betraktas som en sista utväg när andra straffsanktioner bedöms som resultatlösa.
mot · G202977 · 1979-01-24 00:00:00 — av Axel m. fl. om avskaffande av de kungliga privilegierna vid jakt I äldre tider var all jakt fri i . Västgötalagen stadgar om jaktens fullständiga frihet. Men tidigt finnér man lagbestämmelser som går i annan riktning och som inskränker befolkningens anspråk på obegränsad jakträtt. Så finner man t. ex. stadga om jakt (kap. 1), förbud mot dödande och fångande av högvilt (älg, hjort och rådjur). Men förbudet gällde ej den som på frij Jacht är priviligerafdvs. Ej heller omfattade förbudet inbyggarna på i , , , och . Inskränkningarna i de lägre ståndens rätt till jakt skärptes ytterligare jaktstadga. Kungen och adeln ges här ensamrätt till jakt på högvilt. Genom kungl, förordning återanknöts jakträtten till jordäganderätten. uppluckrades bindningen till jordägande, då olika arrendeformer började tillämpas. bedrivs en mycket storde! av all jakt på arrenderade marker. På så sätt harjakten på älg kunnat bli möjlig även för den jordlösa delen av rikets befolkning. För tiotusentals svenska jägare är höstens älgjakt årets stora händelse. Förberedelserna sker metodiskt och med stor omsorg. Lämplighetsprov i och teoretiska ämnen avläggs, där det gäller att uppnå godkända resultat för att få vara med när allvar stundar. Denna resumé över älgjakten i visar på en utveckling från fåtalets privilegium till alla medborgares demokratiska rätt att bedriva jakt. Man behöver inte vara kung, adelsman eller jordägare längre för att ha möjlighet att få jaga älg. Detta är gott och väl. Men även solen har sina fläckar. Från de allra äldsta jaktstadgarna (se ovan), tillkomna under tid, har en gammal hävd framgångsrikt hållit stånd mot demokratiska anlopp : Kungens rätt att fritt bedriva jakt på kronans marker. Dessutom är kungen befriad från skyldigheten att erlägga jaktvårdsavgift (jaktvårdslagen 26 §, 2 morn. Enligt vår mening föreligger det inga som helst skäl för att längre behålla denna kvarleva från det gamla Feodalsverige. Vi anser att kungen och hans jaktsällskap skall jaga på samma villkor och under samma bestämmelser som gäller för alla andra jägare i detta land. (Undantag är medlem i sameby som får jaga fritt på vissa marker). Med stöd av ovanstående hemställs att med bifall till motionen beslutar att det kungliga privilegiet avseende jakt upphäves. () () () ()
mot · G202978 · 1979-01-23 00:00:00 — 1978/79 978-985 av m. fl. om bättre service till fiskarbefolkningen, m. m. Samhället har bl. a. genom tillkomsten av det s. k. skärgårdsstödet och riktlinjerna för fiskeripolitiken markerat sin vilja att aktivt verka (oren positiv utveckling i våra skärgårdsområden. En grundprincip måste vara att de som är bosatta i skärgården skall ha samma möjligheter som andra att få del av samhällets service. För att denna målsättning skall uppnås krävs insatser av skilda slag. Under vissa tider är det förenat med särskilda svårigheter att upprätthålla förbindelserna med öar långt ute i skärgården. Det innebär bl. a. att postgången inte kan fungera på ett tillfredsställande sätt. Om inte möjligheter finns förde lantbrevbärare som betjänar skärgården att ta sig fram med båt eller hydrokopter måste all postutdelning och annan postal service inställas på de delar av linjerna som inte är framkomliga. Självfallet fungerar då inte heller exempelvis varuförmedling och skolskjutsar. Sjuktransporter måste ordnas med helikopter. har i vissa fall, exempelvis i Gryts skärgård, påtagit sig kostnader för isbrytning. Förhandlingar har i samband härmed förts med om fördelningen av dessa kostnader. En preliminär överenskommelse träffades också , men kommunen beslöt senare att inte ta påsig något kostnadsansvar. I en skrivelse till kommunen har chefen för postområde meddelat att postverket fr. o. m. innevarande vinter inte kommer att stå för några kostnader för isbrytning. Om inte isbrytning kan ske för att upprätthålla postgång och andra nödvändiga kommunikationer löper skärgårdsborna risk att under ganska långa perioder bli helt isolerade. Enligt vår mening är det nödvändigt att åtgärder vidtas för att förhindra att detta inträffar. Enklast synes vara att staten direkt tar på sig kostnadsansvaret. I budgetpropositionen, bilaga 13, finns en anslagspost, E 6 Isbrytarhjälp åt fiskarbefolkningen, som enligt vår mening bör kunna användas för detta ändamål. Från detta anslag utgår bidrag och ersättning i samband med isbrytning för fiskets behov. Den skärgårdsbefolkning som här berörs torde i flertalet fall ha direkt anknytning till fisket, och vad som erfordras är en vidgning av anslagets ändamål till att gälla även isbrytning för att tillgodose skärgårdsbefolkningens allmänna behov för upprätthållande av samhällsservice, skolskjutsar, varutransporter etc. 1 1978/79. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar att från anslaget E6, Isbrytarhjälp till fiskarbefolkningen (prop. 1978/79:100, bil. 13) får utgå bidrag och ersättning i samband med isbrytning för fiskets behov samt för att tillgodose skärgårdsbefolkningens allmänna behov för upprätthållandet av samhällsservice m. m. () () () () () polstam (c)
mot · G202980 · 1979-01-24 00:00:00 — om ökad studeranderepresentation i styrelse m. m. , som sorterar under , är huvudman för högre utbildning inom jord- och skogsbruk och veterinärmedicin. har som beslutande organ en styrelse med följande sammansättning: tio företrädare för allmänna intressen, rektor och förvaltningschef. Dessutom har två företrädare för de anställda och en för de studerande rätt att ingå i styrelsen. En jämförelse med övriga delar av högskolan ger vid handen att de studerande vid har en väsentligt sämre representation i de beslutande organen. Inom den övriga högskolan har de studerande rätt att utse tre ledamöter i högskolestyrelserna. En jämförelse mellan de ärenden som förekommer i styrelsen för och i övriga högskolors styrelser ger vid handen att det i huvudsak är likartade ärenden som behandlas. Den lägre representationen för de studerande som läser vid ter sig därför svårmotiverad. De studerande vid , som uppgår till ca 2 500, är spridda på tolv orter från i norr till i söder. De är organiserade på sex studentkårer. Det säger sig självt att det under sådana omständigheter är en mycket svår uppgift för en representant att på ett tillfredsställande sätt bevaka samtliga studerandes intressen. Som en jämförelse kan nämnas att av 3 500 anställda vid är ca 3 000 organiserade i endera eller TCO. Dessa bägge organisationer har vardera en representant i såväl styrelse som planeringsberedning och har på så sätt en representation som är dubbelt så stor som den de studerande har. De erfarenheter och sy npunkter som tillförs de beslutande organen genom de studerandes representanter har visat sig värdefulla. Det är angeläget att olika studerandekategorier så långt möjligt behandlas lika. De studerande inom bör därför tillerkännas en ökad representation för att därmed få bättre möjligheter att tillvarata sina intressen. De studerande inom har en representant i styrelse samt en i planeringsberedningen. Denna representation bör utökas, lämpligen genom att de studerande erhåller två representanter i vartdera organet. Med hänvisning till det anförda hemställer jag att hos regeringen begär att högskoleförordningen för ändras så att de studerande tillerkänns utökad representation i styrelse och planeringsberedning i enlighet med vad som anges i motionen.
mot · G202982 · 1979-01-24 00:00:00 — av m. fl. om inrättande av en trädgårdsassistenttjänst vid lantbruksnämnden i Trädgårdsnäringen i är av central betydelse för länets utveckling. Produktionsvärdet för prydnads- och köksväxter motsvarar sammanlagt ca 15 milj. kr. fördelat på omkring 350 brukare. Frukt- och bärodling representerar ett sammanlagt produktionsvärde på 13 milj. kr. fördelat på 146 brukare. Länets sammanlagda växthusareal utgör enligt trädgård sräkning fördelat på 60 företag. Drivbänksarealen för trädgårdsväxter, frukt och bär ej medräknade, uppgår till 415 ha. Betingelserna för trädgårdsodling i är utomordentligt goda beroende på det goda klimatet och lämpliga jordar. Såväl inom växthus- som frilandsodlingen pågår emellertid en rationaliseringsprocess, som måste fortsätta och intensifieras, eftersom trädgårdsproduktionen är utsatt för en mycket hård konkurrens framför allt genom ett prissänkande importtryck. En nära nog okontrollerad import av såväl blommor som grönsaker skapar stora problem för producenterna i liksom för landet i övrigt. Den närmaste framtiden kommer att ställa stora krav på en utökad rådgivning till trädgårdsodlarna i för att garantera en rationell och konkurrenskraftig trädgårdsnäring i länet. Generellt sett krävs en ökad enskild eller gruppvis rådgivning angående olika lokalers och jordars lämplighet för odling samt kunskapsspridning om den moderna odlingstekniken. Dessutom krävs ökad rådgivning inom växthusodlingen angående direkta värme- och arbetskraftsbesparande åtgärder samt ett bättre utnyttjande av växthusytoma. Vidare krävs ökad rådgivning inom områdena miljö och arbetshygien för bättre arbetsförhållanden i växthus och för en minskad och säkrare användning av kemiska bekämpningsmedel både under glas och på friland. För att möta detta ökade behov av rådgivningsverksamhet har lantbruksnämnden i gjort framställningar om stationering av en assistent på trädgårdsnäringens område till lantbruksnämnden i . Detta motiveras främst av att antalet företagare i länet med yrkesmässig trädgårdsodling är stort, att länets gynnsamma förutsättningar för en sådan odling bör utnyttjas bättre än som sker , att intresset för utökad odling är stort och av särskild betydelse för de mindre och medelstora lantbruksföretagen med hänsyn till företagsstsrukturen, att en utvidgad odling är av central regionalpolitisk betydelse. trädgårdsutredning har också i ett avgivet betänkande behandlat frågan om rådgivning till trädgårdsnäringen. Däri föreslås ånyo att får en egen trädgårdsassistent. Mot bakgrund av ovan anförda förhållanden angående behovet av en skyndsam förstärkning av rådgivningsverksamheten i hemställs att beslutar att en tjänst som trädgårdsassistent inrättas vid lantbruksnämnden i med placering i fr. o. m. . () ()
mot · G202984 · 1979-01-24 00:00:00 — om statlig ersättning för kostnader på grund av smittosamma husdjurssjukdomar Utvecklingen mot stora specialiserade foretag för produktion av svin, ägg och broiler medför ökade svårigheter att effektivt bekämpa smittsamma husdjurssjukdomar, främst salmonella. Genom att statlig ersättning utgår till djurägarna för nedslaktade djur och driftförluster och staten dessutom belastas med kostnader för veterinärer och laboratorieundersökningar innebär förekomsten av smittsamma husdjurssjukdomar en kostnad för staten. Från /74 till /78 har belastningen på anslaget Bekämpande av smittsamma husdjurssjukdomar m. m. ökat från ca 7,4 milj. kr. till ca 12,7 milj. kr. /78 var statens kostnader för åtgärder mot salmonella ca 8,9 milj. kr., varav 2,5 milj. kr. var ersättning för nedslaktade djur, 2,9 milj. kr. var kostnader försmittreningoch ersättning för driftförluster samt 3,5 milj. kr. var ersättning till veterinärer och veterinärmedicinska laboratorier. Det är enligt vår mening rimligt att staten lämnar ersättning för bekämpning av smittsamma husdjurssjukdomar till djurägare som oförskyllt drabbas .av förluster. Det ger också en viss garanti för att anmälan sker och åtgärder sätts in. Det har dock visat sig att enstaka företag drabbas av upprepade infektioner på grund av ofullständig sanering. Slarv kan också förekomma. utgick till ett enda företag sammanlagt över 2 milj. kr. Vissa ersättningar utgick till företaget . Det är tveksamt om staten skall fortsätta att betala ut ersättningar till sådana företag. Anläggningar som är så nedsmittade bör tas ur bruk. Det kan också ifrågasättas om staten i så hög grad som sker skall eliminera en riskfaktor som är av särskild betydelse för specialiserade storproducenter av svin, fjäderfä och ägg. En viss del av risken bör kunna avlastas försäkringsvägen. Med hänsyn härtill är det skäligt att maximera ersättningsbeloppen. Enligt vår mening finns det anledning att i besparingssyfte göra en översyn av ersättningsreglerna särskilt vad avser storproducenter och i de fall sjukdomen återkommer vid upprepade tillfallen. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär en översyn av ersättningsreglerna i samband med smittsamma husdjurssjukdomar i enlighet med vad som angivits i motionen.
mot · G202987 · 1979-01-23 00:00:00 — av i och om statsbidrag till I årets budgetproposition har det bidrag på . som under en lång följd av år utgått till fiskares studieförbund indragits med motiveringen att den verksamhet som bedrivits av detta studieförbund övertagits av . Anslaget borde rimligtvis ha överflyttats till . Detta har inte skett. Att den verksamhet som tidigare bedrevs av fiskares studieförbund överflyttades till beror på att man inom fiskets organisationer söker rationalisera och samordna verksamheten inom olika områden, och det förhållandet att studieverksamheten inom fisket fått ny huvudorganisation bör inte vara någon anledning att dra in det statliga stödet till verksamheten. Med hänvisning till det anförda föreslås att hemställer hos regeringen om att det anslag på . som tidigare utgått till fiskares studieförbund utanordnas till .
mot · G202988 · 1979-01-18 00:00:00 — av i m. fl. om återställande av musselodlingsområden har intresset för musselodling på ökat avsevärt. Genom en metod där man med ankare, bojar och långa linor låter musselynglen fästa sig och växa i frihet kan man på producera musslor av högvärdig kvalitet. Lokaliseringen av dessa musselodlingar är förenad med vissa problem då man i första hand måste finna platser som har ett absolut rent vattentorn ej är påverkat av utsläpp eller bakterier som kan vara skadliga för produkterna. Man måste också placera dessa musselodlingar i vikar eller sund där de vållar minst intrång för redan befintligt skärgårdsfiske. Det har redan börjat uppstå svårigheter att finna lämpliga odlingsområden som fyller dessa fordringar. En fråga som oroar de fiskare som bedriver sin näring i skärgårdarna är emellertid vad som händer när en musselodling läggs ned eller överges. Då finns nämligen risken att ankare och förtöjningsanordningar blir liggande kvar på botten till framtida nackdel för fiske med andra redskap. Med stöd av det anförda föreslås att hemställer hos regeringen om att bestämmelser fastställs så att den som erhållit tillstånd för bedrivande av musselodling åläggs att när odlingen upphör återställa området i ursprungligt skick. () . ()
mot · G202990 · 1979-01-23 00:00:00 — om förbud mot plantering av giftiga växter Inga förbud finns stadgade i författning mot plantering av giftiga växter på allmän plats. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär förbud mot plantering av giftiga växter på allmän plats.
mot · G202991 · 1979-01-23 00:00:00 — av m. fl. om en översyn av ortsombudens ställning inom lantbruksnämnderna Vid den översyn som skett av rationaliseringsstödet till jordbruket och av jordförvärvslagen genom jordbruksutredning resp. jordförvärvsutredningen har ortsombudens ställning och funktion inte behandlats. Lantbruksnämndernas ortsombud utses efter förslag från resp. kommunstyrelse. Någon garanti för att de personer som utses är insatta i lantbrukets problem finns därför inte. Då ortsombuden bl. a. har att yttra sig i rationaliserings- och jordförvärvsärenden är sådan sakkunskap nödvändig. Erfarenheterna av ortsombudens verksamhet är också blandade. Allmänt kan sägas att deras medverkan vid handläggningen av ärenden efter hand har inskränkts. Utvecklingen mot ökat medbestämmande från direkt berörda grupper föranleder enligt vår mening en omprövning av ortsombudens ställning och funktion. För ändamålet börén särskild utredning tillsättas. En konsekvent tillämpning av de principer som utvecklats på andra områden innebär att lantbrukarnas fackliga organisation, LRF, bör utse eller i vart fall lägga förslag till ortsombud. Därmed erhålls garantier för att ortsombuden är väl insatta i de frågor som lantbruksnämnden handlägger och att ställningstagandena från ortsombuden har förankring bland näringsutövarna. Vid en sådan omprövning bör även ortsombudens uppgifter och ansvar behandlas. Sålunda är det enligt vår mening angeläget att man vid tillämpningen av reglerna för rationaliseringsstödet och av jordförvärvslagen tar hänsyn till de lokala förhållandena. Detta synsätt är också ett genomgående drag i de riktlinjer för jordbrukspolitiken som antogs av . Ortsombuden bör på ett mer aktivt sätt än kunna medverka vid sådana bedömningar. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär en översyn av de till lantbruksnämnderna knutna ortsombudens ställning och funktion enligt de riktlinjer som anges i motionen. () () () () () () ()