mot · G202797 · 1979-01-23 00:00:00 — av m. fl. om utbyggnad av barnomsorgen deklarerade den dåvarande socialdemokratiska regeringen att barnomsorgen skulle vara utbyggd . Ställningstagandet gjordes under ett växande tryck av en opinionsrörelse som krävde att alla barns rätt till en plats i samhällets barnomsorg skulle tillgodoses. Denna rörelse nöjde sig inte längre med den oplanerade och ryckiga utbyggnad av daghem och fritidshem som pågått och bara gett marginella förbättringar av situationen. Man nöjde sig inte längre med att barnstugebyggandet skulle användas som konjunkturregulator och för att stimulera ekonomin . Man nöjde sig inte längre med vaga löften som möjligen kunde innebära att utbyggnaden skulle kunna vara klar några decennier . Man krävde för barnens skull, förderas rätt till en trygg och stimulerande omvårdnad, för kvinnornas skull, för att de som av barnen var bundna till hemmet skulle kunna komma ut i arbetslivet och uppnå ekonomiskt oberoende och därmed jämlikhet, en planmässig utbyggnad till full behovstäckning . skulle det således vara klart. Inget köande längre. Ingen tröstlös väntan på en daghemsplats som kanske aldrig skulle komma. Ingen osäkerhet längre om man skulle kunna komma ut i arbetslivet igen efteratt ha fått barn. - trygghet för barnen, trygghet för föräldrarna. Besvikelsen blev stor när löftena formulerades i ett konkret förslag till efter en överenskommelse med . 100 000 platser i daghem och 50 000 platser i fritidshem , det var vad som skulle byggas. Men det fanns ju ca 750 000 barn i förskoleåldern och ungefär lika många i åldrarna . Hur skulle det kunna gå ihop om det fanns lika många barn 1985 - och det kommer det förmodligen att göra. Om man bara kan åstadkomma 150 000 barnomsorgsplatser , hur skall man då kunna åstadkomma 1 200 000 ? Kanske köerna inte ens har minskat 1985? Kanske är väntan på en daghemsplats lika tröstlös och osäkerheten om att kunna återvända till arbetslivet lika stor? Frågorna inställer sig: Vilka barn är det som inte skall få tillgång till samhällets barnomsorg? Vilka kvinnor är det som även skall utestängas från arbetslivet på grund av bristerna i barnomsorgen? Vpk har drivit frågan om utbyggnad av daghem och fritidshem under ett stort antal år. Om övriga partier hade haft vårt partis inställning till barnomsorgen och insikter om dess betydelse, så hade vi inte haft flera decennier av eftersläpning som måste byggas i kapp . Men utbyggnaden av barnomsorgen har inte varit intressant för de övriga partierna, förrän de yrvaket uppmärksammade den allt kraftfullare folkrörelse som växte fram kring frågan. De har inte betraktat barnomsorgen som intressant, därför att de har utgått ifrån att kvinnorna skall gå hemma och sköta barnen. Individualism och familjecentrering har präglat inställningen till barnen, och skolning i kollektivet, solidaritet och social medvetenhet har skjutits undan. Likaså har man skjutit undan behovet av en meningsfull fritid för skolbarnen. Det blev heller aldrig riktigt aktuellt att bygga ut barnomsorgen för att få ut kvinnorna i arbetslivet. Så länge behovet av arbetskraft var stort, klarade man det genom att flytta arbetare främst från och importera arbetskraft från andra länder. minskar sysselsättningen i landet. I det läget förklaras mycket av motståndet mot en utbyggd barnomsorg av att man inser att om barntillsynen är ordnad, så kommer kraven på rätten till arbete att resas med en helt annan kraft än . Vpk accepterade inte överenskommelse med , som sedan antogs av 1976. Vi ansåg att målsättningen, 100 000 platser i daghem och 50 000 platser i fritidshem, var alltför lågt ställd. Vi krävde att man borde kunna bygga sammanlagt 250 000 platser i barnomsorgen och att man borde ha en successiv ökning i utbyggnadstakten och därmed ha åstadkommit en mycket hög utbyggnadskapacitet, på inemot 100 000 platser fram mot 1981. Det skulle ha varit möjligt och är fortfarande möjligt, under förutsättning att man kraftigt ökar resurserna, i fråga om såväl byggnadskapacitet som utbildning av personal. Även vårt krav om utbyggnadstakt var lågt ställt, men det berodde helt och hållet på att vi inte ansåg att det skulle gå att utbilda personal i snabbare takt. Det anser vi emellertid vara möjligt , och vi tar upp personalutbildningen i en särskild motion. Därför anser vi att man bör klara en utbyggnad med 225 000 platser: 75 000 platser , varav 40 000 i daghem och 35 000 i fritidshem. I budgetpropositionen aviserar regeringen att man nu på nytt kommer att inleda förhandlingar med komma fram till en överenskommelse om utbyggnadstakten . Vilka ambitioner regeringen går in med i de förhandlingarna är svårt att säga. Det beror till stor del på vilka koalitioner den tänker söka i den frågan. Blir det till vänster, så kan daghemsopinionen påverka resultatet i positiv riktning. Blir det däremot till höger finns det all anledning till pessimism, eftersom fortfarande betraktar barnen som en del av privategendomen. De representerar dessutom en samhällsordning, där kollektivitet, solidaritet och social medvetenhet inte betraktas som tillgångar, i varje fall inte i den mån det förekommer inom arbetarklassen, utan snarare som hot mot systemet och överklassens privilegier. I budgetpropositionen /80 föreslår regeringen en relativt kraftig höjning av anslaget till bidrag till driften av förskolor och fritidshem. Man lägger sig också drygt 200 milj. kr. över av beräknat medelsbehov. Detta kan ses i samband med att regeringen äntligen har insett att kommunernas utbyggnadsplaner ligger för lågt för att beslut skall kunna fullföljas. Detta gäller emellertid både daghem och fritidshem; därför är det anmärkningsvärt att regeringen i sammanhanget bara nämner att det i planerna fattas 10 000 daghemsplatser men med tystnad förbigår bristen i planerna för fritidshem. Vpk anser emellertid, som redan framgått, att det inte går att nöja sig med att beslutet fullföljs. I stället måste man eftersträva en kraftig ökning av barnomsorgsutbyggnaden , med syfte att bygga 225 000 platser . bör därför uppmana regeringen att uppta förhandlingar med och utröna vilka åtgärder som fordras för att genomföra en sådan målsättning. Den avgörande stötestenen för kommunernas utbyggnad av barnomsorgen är finansieringen. Driftkostnaderna inklusive kapitalkostnaderna för äldre daghem ligger på ca . per plats och år. För fritidshemmen är den lägre. För de barnomsorgsplatser som byggs nu är kostnaden . högre per plats och år, beroende på att byggnadspriserna har tillåtits skjuta i höjden fullkomligt lavinartat. Produktionskostnaden ligger på nära 1 milj. kr. per avdelning, vilket innebär en dubblering . Det är uppenbart att byggkapitalet har skott sig fullkomligt hämningslöst på barnomsorgsutbyggnaden, på ett sätt som knappast skulle ha varit möjligt om det inte finns konkurrensbegränsade avtal mellan byggföretagen. Statsbidrag och föräldraavgifter täcker f. n. knappt två tredjedelar av kommunernas kostnader för de äldre daghemmen och inte stort mer än hälften av kostnaderna för de nybyggda. När det gäller fritidshemmen är kommunernas nettoandel ännu större. Regeringen hävdar i budgetpropositionen att statsbidraget till barnomsorgen är värdebeständigt. Det är inte sant, eftersom statsbidraget är knutet till löneutvecklingen och inte tar hänsyn till produktionskostnadernas stegring. Vpk, som ställde sig avvisande när det nya statsbidragssystemet infördes, anser att staten måste ta på sig en väsentligt större andel av kostnaderna för barnomsorgen. Kommunerna förmår inte att i nuvarande kärva ekonomiska läge klara en acceptabel utbyggnadstakt. höll dels ett anordningsbidrag, dels ett driftbidrag. Under 1975-februari 1977 utgick ett förhöjt anordningsbidrag på . per plats för att stimulera utbyggnaden. Vpk anser att man bör återgå till detta delade statsbidragssystem med förhöjt statsbidrag, tills utbyggnaden av barnomsorgen är genomförd. bör då uppräknas med hänsyn till kostnadsutvecklingen för barnstugebyggande. Personalkostnaderna bör helt ersättas genom statsbidrag. Bidraget bör också innefatta de personalförstärkningar som i olika lägen anses nödvändiga. I samband därmed bör också föräldraavgiftema slopas. Vpk anser att alla barn skall ha rätt till en bra barnstugeplats. Det skall gälla alla förskolebarn och alla barn i åldrarna . Barnomsorgen skall tillgodose alla barns rätt till en god intellektuell, psykisk och social utveckling. Den skall dessutom säkra behovet av god tillsyn medan föräldrarna förvärvsarbetar eller studerar. Detta är en grundläggande förutsättning för att kvinnornas ekonomiska och sociala frigörelse skall kunna förverkligas. skall också barnomsorgen göras avgiftsfri och betraktas som samma självklara rättighet som skolundervisning. I samband med ny- och ombyggnad av bostäder skall tillräckligt antal barnstugeplatser planeras. Detta skall vara en förutsättning för godkännande av stadsplan och för saneringstillstånd. finns exempelvis normer för biluppställningsplatser, som skall finnas i ett visst antal i förhållande till antalet lägenheter. Att folk skall ha bil betraktas som en självklarhet, medan det för kommunala beslutsfattare varje gång förefaller att vara en lika stor överraskning när det börjar dyka upp barn i bostadsområdena. Och i den mån man räknar med barn, i samband med skolor och lekplatser, så lyckas man med en närmast otrolig precision underskatta antalet. Vpk menar att barnomsorgen skall utveckla en kollektiv känsla hos barnen, exempelvis genom lekar där laget och inte individen spelar huvudrollen. Det kan ske genom att man utvecklar respekt för gemensamma leksaker och gemensam egendom, att man värdesätter och vårdar relationer till andra barn och vuxna högre än till ting. Verksamheten inom barnomsorgen skall vidare aktivt motverka könsroller och andra fördomar samt framhäva och utveckla respekten förarbetet som den värdeskapande kraften i samhället. Även hos barnen måste man utveckla en kunskap om det omgivande samhället - om hur det är och hur det kan påverkas och förändras. Allt detta kräver ett medvetet bekämpande av nuvarande värderingar och konkurrensuppfostran. Det kräver en rekrytering och utbildning av personal, såväl manlig som kvinnlig, som bättre utvecklar kollektiv uppfostran. Det är enligt vår mening väsentligt att det inom den kommunala barnomsorgsverksamheten ständigt pågår en rik försöksverksamhet med alternativ pedagogik och alternativa arbetsmetoder, bl. a. i samarbete med utbildnings- och forskningsinstitutioner. Initiativ från enskilda barnstugor måste tillvaratas. En viktig förutsättning för en bra verksamhet är vidare att barnen, personalen och föräldrarna har ett reellt inflytande över verksamheten. Jämsides med kravet på utbyggnad av barnomsorgen måste man ställa krav på kvalitativa förbättringar. Det faktum att kvaliteten på daghemmen och fritidshemmen kan variera mycket kraftigt, såväl inom som mellan kommunerna, har av många tagits som intäkt för att daghemmen inte skulle vara bra för barnen. Ett sådant resonemang måste bestämt tillbakavisas. Visst finns det många brister inom barnomsorgen, men dessa bör i stället tas som intäkt för en förbättring och inte för en nedrustning. Vi har den fasta övertygelsen att bra daghem är bra för barnen. Barnstugorna måste få ökade resurser och en jämn standard över hela landet. Vi är visserligen långt från forna tiders barnkrubbor för arbetarklassens barn och barnträdgårdar för medel - och överklass, men det är de barnrika fattiga kommunerna, där behoven är som störst, som också har störst barngrupper, lägst utbildad personal och långa vistelsetider för barnen. För att uppnå en enhetlig miniminivå beträffande kvaliteten på barnstugorna anser vpk att den centrala tillsynsmyndigheten, , bör utfärda miniminormer om personaltäthet liksom om lokalernas och yttermiljöns ytor, standard och utrustning, tillgång till lekmaterial, hobbyredskap m. m. Vid fastställande av normer för personaltäthet bör självfallet hänsyn tas till lokalernas utrymmesstandard m. m. Vidare bör ett högsta platsantal fastställas, som inte får överskridas. Någon överinskrivning bör alltså under inga omständigheter få förekomma. Beträffande platsantal för olika avdelningar föreslår vi följande: Beträffande personaltätheten bör gälla 1 på 4 barn - tätare på spädbarnsavdelning - på daghemmen, föreståndaren oräknad, och för fritidshemmen 2 personal på varje avdelning, föreståndaren oräknad. Personaltätheten bör vara så stor att ingen av personalen behöver arbeta ensam i barngrupp. Som vi redan anfört anser vpk att kommunerna bör ges statsbidrag som helt täcker personalkostnaderna vid barnstugorna. Bestämmelserna för statsbidrag bör dessutom vara utformade så att det blir möjligt att få ersättning för personalkostnader utöver miniminormen. Den konstruktion av statsbidragen som vpk föreslår gör att kommunerna inte har anledning att inskränka på personalsidan för att göra besparingar och bör dessutom ge kommunerna möjlighet att förbättra barnstugornas kvalitativa standard i övrigt. På det området är behoven mycket stora. När det gäller personalen finns det också anledning att peka på det orimliga förhållandet att det finns två personalkategorier, förskollärare och barnsköterskor, som har olika utbildning och olika lön, men för vilka arbetsuppgifterna i praktiken är desamma. Utbildningen av personal bör göras om, så att alla får samma utbildningsnivå, och de som är barnsköterskor bör få möjligheten att med bibehållen lön genomgå utbildning till förskollärare. Vpk utvecklar detta i en särskild motion till årets riksdag. Under hänvisning till det anförda föreslås1 1. att uttalar att målet för samhällets barnomsorg skall vara att tillgodose alla barns rätt till en bra och avgiftsfri barnstugeplats, 2. att uttalar att målsättningen för samhällets utbyggnad av barnomsorgen bör fastställas till ett genomsnitt av minst 75 000 platser , fördelat på 40 000 platser i daghem och 35 000 platser i fritidshem, 3. att hemställer hos regeringen om att uppta förhandlingar med om villkoren för att förverkliga denna målsättning, 4. att hos regeringen hemställer om en plan för den totala utbyggnaden av barnomsorgen, med målsättning att utbyggnaden skall vara fullt genomförd 1987, 5. att hos regeringen hemställer om förslag beträffande anordningsbidrag till barnstugor, innebärande att anordningsbidrag skall utgå med det belopp om . som fastställdes , uppräknat i förhållande till kostnadsutvecklingen för barnstugebyggandet, samt att detta anordningsbidrag skall utgå fr. o. m. /80, tills barnomsorgen är fullt utbyggd, 6. att hos regeringen hemställer om förslag till driftbidrag vid barnstugorna, innebärande att driftbidragen vid daghem skall beräknas efter en norm av 1 personal per 4 barn tätare på späd- och koltavdelning - föreståndaren oräknad, och vid fritidshem 2 personal jämte medhjälpare per avdelning, föreståndaren oräknad, och att bidrag till extra personella 1 Se även motionerna 1978/79:798-799. insatser vid barnstugorna utgår efter särskild redovisning, 7. att beslutar anta följande Lag om ändring i lagen om barnomsorg (SFS 1976:381) Den har hos barnen. Förskoleverksamheten avser barn som ej har uppnått skolpliktig ålder och barn vilkas skolgång har uppskjutits enligt 32 § andra stycket skollagen (1962:319). Fritidsverksamheten omfattar barn till och med . Förskoleverksamheten avser barn som ej har uppnått skolpliktig ålder och barn vilkas skolgång har uppskjutits enligt 32 § andra stycket skollagen (1962:319). Fritidsverksamheten omfattar barn till och med . i 9 §. Kommun skall bedriva förskoleoch fritidsverksamhet för de barn, som är kyrkobokförda i kommunen eller stadigvarande vistas där. Kommun skall genom en planmässig utbyggnad av förskola, familjedaghem, fritidshem och annan förskoleoch fritidshemsverksamhet sörja för att de barn som pä grund av föräldrarnas förvärvsarbete eller studier eller av andra skäl behöver omvårdnad utöver vad sorn föijer av 5 och 6 §§ får sådan omvårdnad, om ej behovet tillgodoses på annat sätt. Kommun skall genom planmässig utbyggnad av förskola, familjedaghem, fritidshem och annan förskoleoch fritidshemsverksamhet sörja för att alla i kommunen kyrkobokförda eller stadigvarande boende barns rätt till en god daghems- eller fritidshemsplats säkras. 1 kommunen skall finnas en av kommunfullmäktige antagen plan för barnomorgen. 1 planen skall redovisas det faktiska behovet av förskolor, fritidshem och annan försköte- och fritidshemsverksamhet inom kommunen samt på vilket sätt behovet skall tillgodoses. Planen skall avse en period av minst fern år. utövar den centrala tillsynen över barnomsorgen utfardar vägledande information t;'l kommunerna. INGA (vpk) utövar den centrala tillsynen över barnomsorgen. utfärdar normer och föreskrifter för verksamheten. (vpk) (vpk) (vpk)