ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G2022328 · 1979-03-27 00:00:00 — av m. fl. med anledning av propositionen 1978/79:122 om vissa åtgärder på informationsförsörjningsområdet I propositionen 1978/79:122 återkommer ånyo departementschefen i till frågan om mikrofilmning av dagspressen. Med anledning härav finns det anledning att principiellt ge några kritiska synpunkter på handläggningen av detta ärende i departementet och . / 1973 drs budgetproposition förordade föredragande statsrådet att svensk dagspress skulle mikrofilmas retrospektivt och kontinuerligt. hade inget att erinra mot förslaget. / propositionen 1977/78:97, Pliktexemplar till bibliotek och arkiv, togs frågan upp på nytt där bl. a. TFK (tidningsfilmningskommitténs) förslag och remissyttrande däröver angavs. /propositionen 1977/78:114 om centralt organ för informationsförsörjning m. m. återkommer på nytt frågan, och beslutar att filmning skall ske kontinuerligt och retrospektivt. Vidare beslutar att denna filmning skall ske vid arbetsvårdsverksamhet i . I denna proposition anger departementschefen på s. 89 (längst ned): Kommittén lägger också fram beräkningar av kostnader och behov av arbetskraft för såväl den kontinuerliga som den retrospektiva filmningen. Jag återkommer till detta i det följande. Så blev emellertid inte fallet. / propositionen 1978/79:122, Om vissa åtgärder på informationsförsörjningsområdet, tas nu för fjärde gången denna fråga upp för behandling. I detta sammanhang tas medelstilldelningen upp som först. Vi ställer oss mycket frågande till handläggningen av detta ärende i departementet. Skall det behövas fyra propositioner till , med en del här och en del där, i detta förhållandevis enkla fall? 1 propositionen 1978/79:122 görs nu den ändringen i förhållande till beslut med anledning av UbU:s betänkande 1978/79:12 att antalet kopior vid mikrofilmningen minskas från sju till tre. Vidare anslås icke medel för retrospektivfilmning utan endast för viss skyddsfilmning. Om skulle följa propositionens förslag innebär det att frågan skulle behöva behandlas en femte gång för att få till stånd retrospektiv mikrofilmning. Tilläggas kan att arbetsvårdsenheten i anskaffat behövlig utrustning för bl. a. utbildning av handikappade, så att produktionen kan börja enligt omfattningen i tidigare beslut. Ett beslut enligt propositionen 1978/79:122 i dessa delar skulle därför vara ett slöseri med allmänna medel och ett bevis på dålig samordning mellan offentliga organ. Vi vill med det anförda föreslå att beslutar 1. att mikrofilmningen i skall omfatta så många kopior av den kontinuerliga filmningen att samtliga universitet kan erhålla var sitt exemplar, 2. att den retrospektiva filmningen fullföljs enligt tidigare riksdagsbeslut. () () ()
mot · G2022329 · 1979-03-27 00:00:00 — Motion 1978/79:2329 av med anledning av propositionen 1978/79:122 om vissa åtgärder på informationsförsörjningsområdet Med hänvisning till vad som anförts i motionen 1978/79:2324 av hemställs 1. att uttala att den föreslagna delegationen för vetenskaplig och teknisk informationsförsörjning måste anses som en provisorisk organisatorisk lösning, bl. a. med hänsyn till att dess uppgifter, ställning och arbetsformer delvis strider mot riktlinjerna i regeringens dataproposition 1978/79:121, 2. att hos regeringen hemställa om en utredning med syfta att överföra delegationens uppgifter dels till kungl, , dels till ett nyinrättat forskningsråd för informationsbehandling, datateknik och dokumentation, 3. att som sin mening ge regeringen till känna att delegationens uppgifter inom industridepartementets område och då särskilt stödet till den privat industrin bör föras över till styrelsen för teknisk utveckling, 4. att hos regeringen hemställa om utredning med syfte att upprusta kungl, med numera inom övriga centrala myndigheter självklara enheter för planering och samordning, personaladministration, ekonomiadministration samt datasystemavdelning, datordriftenhet och efterbehandlingsfunktion för utdataprodukter, 5. att uttala att kungl, från och med /81 bör fungera enligt datapropositionens principer, dvs. med självständigt ansvar för såväl systemutveckling som datadrift och med anslag för detta inom ramen för det vanliga myndighetsanslaget, 6. att uttala att kostnadsfördelningsprinciperna måste moderniseras beträffande universitets- och högskolebibliotekens användning av LIBRIS-systemet i bl. a. följande avseenden: a) universitetsbibliotekens andel i de centrala LIBRIS-anslagen skall till /81 fördelas på de enskilda biblioteken, enligt på lämpligt sätt utarbetad schablon, b) universitetsbiblioteken skall därefter vara fria att själva bestämma i vilken utsträckning de önskar utnyttja LIBRIS och annan datateknik, helt enligt datapropositionens intentioner. c) men de får erlägga avgifter till kungl, för de LIBRIS-tjänster som utnyttjas, d) kungl, , statskontoret och bör utreda principerna för denna avgiftsbeläggning, e) även kungl, interna LIBRIS-användning bör kostnadsfördelas i proportion till de olika avdelningarnas utnyttjande, 7. att ge regeringen till känna att det är ett näringspolitiskt renlighetskrav att den kommande datorupphandlingen för kungl, får en sådan kravspecifikation att fler än en leverantör kommer i fråga trots att LIBRIS-systemet just nu temporärt konverteras för körning på DAFA, 8. att uttala att kungl, behöver den vitamininjektion en ny, egen dataanläggning innebär och att upphandlingen därför bör inledas redan under nästa budgetår.
mot · G2022335 · 1979-03-27 00:00:00 — av m. fl. med anledning av propositionen 1978/79:131 om ADB i arbetsförmedlingen m. m. Med hänvisning till vad som anförts i motionen 1978/79:2239 av m. fl. att avslår förslaget i propositionen 1978/79:131 att till Arbetsmarknadsservice för /80 under tolfte huvudtiteln utöver i propositionen 1978/79:100 bil. 15 föreslaget förslagsanslag anvisa ytterligare . () ()
mot · G2022338 · 1979-03-27 00:00:00 — med anledning av propositionen 1978/79:131 om ADB i arbetsförmedlingen m. rn. Med hänvisning till vad som anförts i motionen 1978/79:2324 av hemställs 1. att med ändring av regeringens förslag till B 1. Arbetsmarknadsservice för /79 under tolfte huvudtiteln utöver i propositionen 1978/79:100 bil. a. anvisa ytterligare . för i propositionen 1978/79:131 angivna syften, b. anvisa ytterligare . för i nämnda motion föreslagna datoriserade specialförmedlingar dels för handikappade, dels för ungdom, 2. att som sin mening ge regeringen till känna att den aviserade upphandlingen av datorer bör avse s. k. minidatorer och att dessa bör upphandlas antingen i en variant med en till tre minidatorer per länsarbetsnämnd eller i en variant med en lokal minidator per större förmedling, 3. att som sin mening uttala att även bör tillåta organisationstillhöriga eller privata, i båda fallen avgiftsbelagda, platsförmedlingar baserade på s. k. datorstödd selektiv delgivning av lediga platser.
mot · G2022340 · 1979-03-27 00:00:00 — av m. fl. med anledning av propositionen 1978/79:135 om ändring i lagen (1973:370) om arbetslöshetsförsäkring, m. m. Vi har inget att erinra mot att, som föreslås i propositionen 1978/79:135, två nya dagpenningklasser på 190 och . Visserligen infördes så sent som två nya dagpenningklasser, men de som föreslås är anpassade till den löneökning som skett , och därmed följs blott vedertagen praxis. Emellertid finns det anledning att fasta uppmärksamheten på det problem som uppstår på fler och fler platser i vårt land när det gäller tillsättandet av lediga platser. Trots en redovisad arbetslöshet på mer än 210 000 personer, inkl. sysselsatta i beredskapsarbeten och arbetsmarknadsutbildning, blir det allt svårare att skaffa fram sökande till de allt fler lediga platser som utbjuds. Vi är övertygade om att de flesta arbetssökande verkligen gärna vill ha arbete och också i regel accepterar vad som erbjuds. Detta utesluter dock inte att en del utnyttjar den frikostiga arbetslöshetsersättningen och av den anledningen försöker undvika att ta erbjudet arbete. Det är gott och väl att bestämmelserna säger att en person som är arbetslös har skyldighet att ta ett erbjudet arbete som bedöms lämpligt. Vägrar vederbörande utgår ingen kontant ersättning eller andra förmåner av arbetsmarknadspolitiskt slag. Frågan är emellertid om arbetsförmedlarna tillämpar dessa bestämmelser på ett sådant sätt att det tillfredsställer kravet på skyldighet att ta anvisat jobb. Vi tvivlar på att så alltid är fallet. I ett TV-reportage för någon tid sedan ansåg exempelvis en arbetsförmedlare att ungdomar var i sin fulla rätt att tacka nej till erbjudet trädgårsarbete eftersom det skulle utföras utomhus och vädret kunde vara ruggigt! Enligt vår uppfattning bör regeringen ge i uppdrag att se över tillämpningsföreskrifterna när det gäller skyldigheten att ta erbjudet arbete, syftande till en väsentligt skärpt attityd. Med stöd av det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om skärpta tillämpningsföreskrifter när erbjudet arbete avvisas. () ()
mot · G2022342 · 1979-03-27 00:00:00 — Motion 1978/79:2342 av med anledning av propositionen 1978/79:139 om bidrag till m. m. Det skyddade arbetet har skapats i syfte att värna om de arbetshandikappades rätt till avlönat arbete. Det är de enskilda människornas behov som skall stå i förgrunden. Deras behov av att kunna uppleva sina arbetsuppgifter som meningsfulla måste beaktas. Detta är några grundläggande värderingar bakom samhällets insatser för arbetshandikappade, vilket också faststlås i propositionen 1978/79:139 om bidrag till m. m. Den nya organisationen för skyddat arbete ger de regionala stiftelserna och verkstäderna för skyddat arbete en framskjuten roll inom arbetsvärden. Möjligheterna att finna lämpliga och meningsfulla arbetsuppgifter för de arbetshandikappade begränsas dock av att verkstädernas produktion inriktats på olika branscher av näringslivet. De regler som satts upp för verksamheten, t. ex. att man ålagts att ta ut marknadsmässig betalning för produktionen, markerar detta. Det finns enligt min mening skäl att öppna ytterligare möjligheter för att inom arbetsvärden skapa lämpliga arbetsuppgifter för arbetshandikappade. De möjligheter jag här vill peka på finns främst att hämta inom kultursektorn. Den verksamhet som bedrivs vid Kulturarvet i kan tjäna som ett exempel på vilka typer av insatser som här kan göras. Former behöver därför utvecklas som möjliggör att arbetsvärden kan utnyttja också kultursektorn som bas för verksamheten. Verkstäder av detta slag bör antingen finansieras helt via eller genom att man från kultursektorn (via huvudtitel) svarar för vissa grundkostnader, och återstående kostnader täcks via . Med stöd av det anförda hemställs att beslutar att finansiella och andra förutsättningar skall ges för att verkstäder inom arbetsvärden skall kunna bedrivas med anknytning till kultursektorn.
mot · G2022346 · 1979-03-27 00:00:00 — av m. fl. med anledning av propositionen 1978/79:147 om informations- och kulturutbytet med utlandet Utredningen om det svenska kultur- och informationsutbytet med utlandet ger en god bild av de svenska insatserna . Behovet av en samordning av framför allt de statliga insatserna ter sig angeläget, men har knappast tillräckligt beaktats i propositionen 1978/79:147. Åtskilliga remissinstanser understryker också behovet av en samordning av de resurser som ställs till förfogande, och många menar att en sådan bör ske inom ramen för Svenska institutets verksamhet. När det gäller ansvaret för kulturutbytet med utlandet föreslår utredningen som en huvudprincip att anslag för kulturutbyte som endast kräver ekonomiska bidrag skall finnas hos , medan anslag för kulturutbyte som kräver förhandlingar, teknisk samverkan eller särskilda initiativ skall finnas hos . Föredragande statsrådet ansluter sig till detta förslag. En sådan ansvarsfördelning ter sig enligt vår mening föga rationell och torde också bli svåra» genomföra i praktiken. Den måste också komma att bli förvirrande för dem som ämnar söka bidrag. Det kan vara svårt att från början veta om ett projekt i ett senare skede kräver förhandlingar eller teknisk samverkan som inte ursprungligen kunde förutses. Uppdelningen kan också leda till olika behandling av i övrigt jämställda institutioner. Klart negativa till förslaget på denna punkt är bl. a. , och statens historiska museer, Svenska och LO. vill därför föreslå att de förstärkningar som enligt utredningens förslag skulle tillfalla och omfördelas så att förstärkningarna sammanförs till ett slags stödfond, över vilken ett fristående samrådsorgan under har att bestämma. Att samrådsorganet skall ligga under anser väsentligt inte minst mot bakgrund av att en av Svenska institutets huvuduppgifter är att främja kultur- och erfarenhetsutbyte med utlandet. Vi kan inte dela föredragande statsrådets uppfattning att och institutet bör ha ett gemensamt ansvar för stöd till det internationella utbytet inom alla sektorer av kulturlivet. Enligt vår mening bör samråd mellan institutet och förekomma, men ansvaret bör ligga hos . Detta bör ge regeringen till känna. Av detta ställningstagande följer att anslaget Bidrag till internationellt kulturutbyte i sin helhet bör föras till . Med hänvisning till vad i motionen anförts hemställs 1. att uttalar att ansvaret för internationellt kulturutbyte bör ligga hos , 2. att beslutar att inom ramen för det föreslagna anslaget till Bidrag till internationellt kulturutbyte . överförs från till . () ()
mot · G2022348 · 1979-03-27 00:00:00 — av m. fl. med anledning av propositionen 1978/79:147 om informations- och kulturutbytet med utlandet Huvuddelen av kultur- och pressattachéer samt informationstjänstemän är placerade i och . 1 regeringens proposition om informations- och kulturutbyte med utlandet sägs att länderna i levt i en viss isolering från västvärlden. Omvänt skulle kunna ha sagts att vi levde och lever isolerade från länderna i östra . Regeringen gör i sin proposition inte mycket för att förändra detta förhållande. Detta trots rekommendationerna i slutdokumentet från europeiska säkerhets- och samarbetskonferensen. Vpk anser att ett minimikrav i sammanhanget är att den av utredningen föreslagna särskilda tjänsten som kulturattaché inrättas. Också detta är emellertid otillräckligt om man ser till det oerhört omfattande arbetsfalt en sådan skulle omfatta, från i väster till i öster med ett oerhört rikt kulturutbud. Med hänvisning till det anförda föreslås att beslutar att hos regeringen hemställa att denna inrättar två tjänster för kulturattachéer i och och att under Övrigt upptar ett i förhållande till propositionen med . (vpk) C.-H. (vpk) (vpk)
mot · G2022350 · 1979-03-27 00:00:00 — 1978/79 2350-2356 med anledning av propositionen 1978/79:162 om sjukförsäkringsförmåner vid arbetsmarknadsutbildning och vissa vuxenstudier m. m. Med hänvisning till vad som anförts i motionen 1978/79:2324 av hemställs att med anledning av propositionen 1978/79:162 beslutar uttala 1. att de lagändringar som föreslås uppenbarligen förutsätter samköming mellan socialförsäkringens dataregister å ena sidan och kriminalvårds-, vuxenutbildnings-, vapenfri- och skatteregister å den andra och att dessa samkörningar bör regleras i ny, särskild socialförsäkringsregisterlag, 2. att en generell övergång till statlig ramstyrning är önskvärd i stället för de ytterligare detaljerade beslutsregler propositionen ger exempel på, 3. att denna övergång bör kombineras med en överföring av ansvaret för försäkringsdomstolarna till resp. områden, 4. att den bör förberedas genom en utredning med försäkringskasseförankring men utan representation av centrala myndigheter i syfte att återge kassorna den frihet de gradvis förlorat, 5. att socialförsäkringens datarutiner fortsättningsvis bör konstrueras för såväl regionsdatordrift som regional systemutveckling eller åtminstone regional systemanpassning, 6. att den sittande därför inte bör utreda alternativ med central datordrift eller enbart central systemutveckling, 7. att det pågående arbetet på att konstruera ett nytt datasystem för socialförsäkringen bör kombineras med ett parallellt arbete på att förenkla det regelverk som styr dataprogrammen och att en särskild utredning bör tillsättas med detta syfte, 8. att regeringen till lämpligen bör anmäla om den anser att sjukförsäkringsförmåner av den typ propositionen behandlar är avsedda att bestå i oförändrad form i händelse av beredskp eller krig, I 1978/79. 1978/79:2350 2 9. att riksföräkringsverkets statistiska verksamhet bör överföras till .
mot · G2022352 · 1979-03-30 00:00:00 — av m. fl. med anledning av propositionen 1978/79:95 om den kommunala ekonomin I propositionen 1978/79:95 föreslås att stödet till kommunerna för uppförande av mindre idrotts- och friluftsanläggningar bör upphöra fr. o. m. . Föredraganden anser däremot att bidragen till föreningarna även fortsättningsvis skall kunna utgå, under förutsättning att anläggningen i fråga inte kan anses vara ett kommunalt åtagande. Det är angeläget att statsbidrag till byggande av mindre anläggningar kan utgå, där idrottsföreningar eller andra organisationer är huvudmän. Statsbidraget utgör en stimulans till de stora ideella insatser som föreningarna gör i olika sammanhang. Samhället bör ekonomiskt stödja idrottsföreningar som själva vill driva och äga anläggningar. Föreningsbidrag kan inte utgå med mindre än ett kommunalt åtagande. Enligt normerna som har för beviljande av statsbidrag till idrotts- och friluftsanläggningar, måste kommunen förbinda sig att eventuellt ta över anläggningar, om inte föreningen klarar av det. Det är angeläget att denna regel som använder ändras och anpassas till de nu föreslagna förutsättningarna för föreningsbidragen till anläggningar. Vad avser byggandet av idrotts- och friluftsanläggningar i bostadens grannskap bör generellt gälla att dessa bör ses som ett komplement till bostadens serviceutbud. Det är angeläget att grönområdet och enklare anläggningar för motion och rekreation finns som delar av bostadsmiljön. Det finns klara regler över vilka anläggningar som skall finnas i bostadens grannskap och vad som får inräknas i stödunderlaget för bostadslånegivningen. Nya råd och rekommendationer behöver därför upprättas om idrotts- och friluftsanläggningar i bostadsmiljön skall kunna inräknas i låneunderlaget. , som är den myndighet som har det övergripande ansvaret för hela bostadsplaneringen och stödet för bostadsbyggandet, bör därför erhålla regeringens uppdrag att i samråd med närmare utreda frågan om omfattningen och stödgivningen m. m. av idrottsoch friluftsanläggningar i bostadens närhet. Med hänvisning till vad som anförts hemställer vi 1. att hos regeringen anhåller om en översyn av normerna för statsbidrag till föreningsdrivna idrotts- och friluftsanläggningar, 2. att uttalar att inget kommunalt åtagande är behövligt för statsbidrag till föreningsdrivna idrotts- och friluftsanläggningar, 3. att hos regeringen anhåller om utredning av frågan om omfattningen och stödgivningen m. m. av idrotts- och friluftsanläggningar i bostadens närhet. () ()
mot · G2022353 · 1979-03-27 00:00:00 — 1978/79:2353 av m. fl. med anledning av propositionen 1978/79:99 om en ny trafikpolitik Den folkpartistiska regeringen har i sin proposition 1978/79:99 dömt ut en stor del av järnvägsnätet i smålandslänen. Den nedrustning av järnvägsnätet och de nedläggningshot som presenteras i förslaget till ny trafikpolitik har väckt stor och djup oro hos allmänheten i flera smålandskommuner. Denna oro är motiverad inte minst med hänsyn till att den kollektiva trafikservicen redan är svag och upprustningen av vägnätet eftersatt. Dessa områden tål helt enkelt inte att nya dråpslag riktas mot den livsnerv som järnvägsnätet ändå fortfarande utgör. Det bör framhållas att dessa regioner under en lång följd av år brottats med stora avfolkninpsproblem och med en svag sysselsättning. Därför krävs det kraftfulla insatser från statsmakternas sida för att vända utvecklingen i en positiv riktning. Staten får då inte slå undan möjligheterna till framgångsrika regionalpolitiska insatser genom att döma ut en stor del av järnvägsnätet i dessa områden. Utmed bandelen finns ett stort antal samhällen, vars befolkning i hög grad är beroende av såväl gods- som persontrafiken på järnvägen. De kontroller av antalet resande som SJ utfört på sträckan visar på en tendens till ett ökat resande. Vissa veckoundersökningar - - visar t. o. m. på ett ökat antal resande för vissa turer samtliga veckodagar. Vid bedömningen av denna positiva tendens bör man beakta att standarden är mycket låg på de motorvagnar som trafikerar sträckan. Det mest progressiva och framsynta som borde göras är att SJ på den aktuella banan snabbt sätter in de nya och moderna motorvagnar som inköpts. En sådan standardhöjning skulle bidra till att stimulera till ett ökat resande. Det vore också rimligt att man avvaktade resultatet av SJ:s s. k. lågprislinje. SJ förordar detta rabattsystem i syfte att stimulera till ett ökat tågresande, vilket är ett föredömligt initiativ. Det borde vara rimligt att anta att dessa satsningar påverkar resandet i positiv riktning även för bandelen . Det är aktiva satsningar av det här slaget som måste göras och inte ständiga hot om nedrustning av järnvägsnätet, om statsmakterna menar allvar med sina uttalanden om att alla landsdelar skall garanteras en tillfredsställande trafikförsörjning. Enligt vår uppfattning leder varje antydan om nedläggning av en järnvägstrafik till att man försvagar förutsättningarna för fortsatt trafik på banan. måste därför bestämt avvisa regeringens förslag att klassa persontrafiken på banan som nedläggningsaktuell. I stället bör bandelen hänföras till riksnätet, på vilket persontrafiken skall bibehållas. Med hänvisning till vad som anförts hemställs 1. att beslutar att järnvägstrafiken på banan hänförs till riksnätet, på vilket persontrafiken skall bibehållas, 2. att som sin mening uttalar att de nya motorvagnar som SJ planerar att sätta i trafik sätts in på bandelen för att stimulera till en ökad persontrafik. () () () () () () ()
mot · G2022354 · 1979-03-28 00:00:00 — av m. fl. med anledning av propositionen 1978/79:99 om en ny trafikpolitik Trafikpolitiken måste syfta till att garantera alla medborgare oavsett bostadsort tillgång till goda kommunikationer. Järnvägsnätet har också en stor regionalpolitisk betydelse för att göra orter attraktiva från boendesynpunkt och för lokalisering av sysselsättning. Allmänt omvittnade är de stora sysselsättningsproblem som stora delar av präglas av. Järnvägsnätet har kommit att fä strategisk betydelse för många orters överlevnadsmöjligheter. 1 propositionen föreslås att järnvägslinjerna , Lesjöfors-Filipstad-Daglösen samt bör föras till de linjer som bör bli föremål för nedläggningsprövning. Som skäl anförs bl. a. att resandefrekvensen är låg och kan beräknas vara det även . Enligt vår mening måste dock större tyngd än vad som sker i propositionen läggas vid behovet av att garantera medborgarna efter de nedläggningshotade linjerna en tillfredsställande trafikförsörjning. I propositionen framhålls att trafikförsörjningen skall ske på ett samhällsekonomiskt effektivt sätt. Detta markerar en viktig förändring i synsättet gentemot trafikpolitiska beslut. Erfarenhetsmässigt visar det sig dock att samhällsekonomiska kalkyler är mycket vanskliga att göra, beroende på vilken betydelse man tillmäter olika faktorer. Enligt vår mening kan mycket väl en samhällsekonomisk bedömning av de tre berörda järnvägslinjerna i leda till att de bör bevaras. Det kan inte heller vara en lämplig ordning att, som förslag läggs fram i syfte att öka resandefrekvensen, föranstalta om nedläggning av järnvägslinjer, eftersom man då rycker undan grunden för att låta förslaget om prisreduktion få full genomslagskraft. För de boende efter järnvägslinjerna skulle en nedläggning vara ett hårt slag mot deras trafikservice. Järnvägslinjerna bör därför hänföras till det riksnät på vilket persontrafik skall bibehållas för överblickbar tid. Denna mening bör ge regeringen till känna. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om ett bevarande av persontrafiken på järnvägslinjerna , Lesjöfors-Filipstad-Daglösen samt . () ()