mot · G2022424 · 1979-03-29 00:00:00 — Enligt vår mening bör emellertid stöd till referensanläggning inte vara beroende av om stöd lämnats till föregående utvecklingsarbete eller av att utvecklingsarbetet bedrivits på sådant sätt att stöd skulle ha kommit i fråga. Det grundläggande kriteriet bör vara den sammantagna innovativa effekten, dvs. om det rör sig om en ny teknik eller ny teknisk applikation av sådan art att en referensanläggning verksamt kan bidra till snabb marknadsupparbetning. Av propositionen framgår att det för försöksvis bedriven verksamhet med teknikimport för /79 disponerats 29,5 milj. kr. 1978/79: 2424 För utredning av vissa frågor i sammanhanget och för att utvidga försöksverksamheten föreslås i propositionen en medelstilldelning på sammanlagt 10 milj. kr. för /80. Då sammanhangen inte framgår av propositionen, förutsätter vi att vederbörande utskott erhåller erforderliga upplysningar härom. Femte AP-fond m. m. I förut nämnda motion har uppmärksamheten särskilt riktats på näringslivets försörjning med riskbärande kapital. Detta problem kan sägas vara generellt i vår ekonomi men torde i många fall vara särskilt utpräglat för de mindre och medelstora företagen. I den nämnda motionen har vi också aktualiserat den från vårt håll tidigare väckta tanken på en 5:e AP-fond. Sedermera har tillkännagivits att förslag till en sådan fond är under beredning i . Av vad som tillkännagivits har framgått att en 5:e AP-fond skulle hållas åtskild från den 4:e fonden och dess styrelse ha helt annan personsammansättning och åtminstone delvis sökas ur en annan personkrets. Vi har i och för sig ingen erinran mot vad som sålunda tillkännagivits. Enligt vår mening bör försörjningen med riskbärande kapital och därmed ägandet av företagen breddas och decentraliseras. a. detta syfte har vi framlagt förslag om delägande i företag genom löntagarkooperationer. Från denna utgångspunkt är också en 5:e fond att föredra jämfört med motsvarande kapitalökning till den 4:e fonden. Det är nämligen angeläget att uppbyggnaden av nya kapitalförsörjningsmöjligheter sker på sådant sätt att mångfalden och pluraliteten bevaras och utvecklas och maktkoncentrationer i form av stora kapitalkonstellationer motverkas. Som vi ser saken bör emellertid en 5:e fond inte heller i övrigt bli en direkt parallell eller kopia till den nuvarande 4:e fonden. Sistnämnda fond arbetar som vanlig placerare på den konventionella aktiemarknaden. Detta innebär att endast börsnoterade företag eller möjligen företag noterade på den s. k. fondhandlarlistan har möjlighet att erhålla kapital ur fonden. Därmed är också sagt att en stor del av näringslivet, nämligen de mindre och medelstora företagen, ställs utanför denna möjlighet till riskbärande kapital. En 5:e AP-fond bör i detta hänseende åtminston delvis ges en annan inriktning för att företag som inte kan tillgodoses genom 4:e fonden skall få förbättrade möjligheter. En grundläggande regel för en 5:e AP-fond bör vara att de medel den förvaltar skall placeras på bästa möjliga sätt enligt vad omständigheterna tillåter, dvs. marknadsmässiga kriterier och företagsekonomiska bedömningar skall gälla. Eftersom fonden skall ha särskilda uppgifter betr. mindre och medelstora företag, bör dess ledning och organisation 1978/79: 2424 En möjlighet därvid är att organisera fonden i två nivåer, nämligen dels med en styrelse som i princip är rikstäckande, dock med företräde för mindre och medelstora företag, dels med regionala styrelser vars uppgift skall vara att på regionalt avgränsade marknader tillgodose mindre och medelstora företag. bör eftersträvas en sådan styrelse i varje län. Till en början, och i ett uppbyggnadsskede, torde dock större områden få accepteras. De regionala fondstyrelserna bör erhålla sitt kapital från den centrala fondstyrelsen. De bör dock vara självständiga i förhållande till den centrala fondstyrelsen och således ha egen rättskapacitet och därav följande ansvar och befogenheter i fråga om medlens placering och förvaltning. De bör i sin verksamhet samarbeta med andra organ som har uppgifter i fråga om företagens kapitalförsörjning och utveckling, t. ex. utvecklingsfonder, banker och andra finansieringsinstitut. Deras kapitalplacering bör ske genom aktie- resp. andelskapital, konvertibla skuldebrev, vinstandelslån och jämförliga metoder. Det bör uppmärksammas att de regionala fonderna får uppgifter på en marknad som ännu inte kan anses etablerad, varför det sannolikt finns betydande psykologiska hinder att övervinna. Det är därför av särskild vikt att dessa fonder ges möjlighet till en betydande flexibilitet i fråga om metoderna för medelsplacering utan att därför ge avkall på kravet att kapitalet skall vara fullt ut riskbärande. Som ett led i strävandena att vidmakthålla och utveckla pluraliteten i fråga om utbud av riskbärande kapital och att söka engagera nya breda folkgrupper i sådan verksamhet, bör även andra vägar prövas. För det stora flertalet medelstora företag är möjligheterna att externt öka sitt egenkapital praktiskt taget obefintliga. I ännu högre grad gäller detta de mindre företagen. Det existerar helt enkelt ingen s. k. marknad. I andra länder finns sådana möjligheter. Ett sådant exempel är , som i fråga om ekonomisk nivå och industrialiseringsgrad lämpar sig för en jämförelse med vårt land. I detta land har man 7 fondbörser, varav 5 huvudsakligen är inriktade på placeringar i medelstora företag. Det är inte sannolikt att ett sådant system kan kopieras för vårt lands vidkommande. Det visar dock att det finns möjligheter att utveckla system för att förse i första hand de medelstora företagen med riskbärande kapital. Enligt vår mening bör dessa spörsmål närmare övervägas, t. ex. i anslutning till etablerandet av den nämnda . Förutom de medel som de regionala fonderna erhåller från den centrala fonden, skulle de dessutom kunna arbeta för att inom regionen skaffa riskbärande kapital till där verksamma företag. Detta skulle kunna ske på olika sätt. De regionala fonderna skulle till allmänhet och organisationer kunna utbjuda aktier, andelar, skuldebrev etc. som de förvärvat genom medel erhållna från den centrala fonden. Därigenom skulle de för egen del frigöra medel för nya placeringar. 1978/79: 2424 stående skulle kunna bestå av sammansatta portföljer i syfte att erhålla riskspridning. En annan möjlighet skulle vara att de regionala fonderna påtager sig uppgifter av förmedlingskaraktär, t. ex. genom att för företagens räkning svara för placering till visst värde . Olika möjligheter av detta slag är givetvis möjliga att kombinera. Även om kombinationen i de regionala fonderna av dels medel från den centrala fonden, dels utifrån på olika sätt anskaffade medel i sig är intressant, skulle givetvis en uppdelning, så att kapitalanskaffning från allmänhet, organisationer etc. förlädes till andra organ, öka flexibiliteten och möjligheterna, inte minst ur företagens synpunkt. Någon form av anknytning till de regionala utvecklingsfonderna kan vara ett alternativ. Oavsett förfaringssätt till denna del, är det emellertid av vikt att uppgifterna handhas med tillgång till den speciella kompetens och sakkunskap som verksamhet av detta slag kräver. Detta är av största vikt både ur företagens och placerarnas synpunkt. De organisatoriska spörsmålen prövas förutsättningslöst. Såsom tidigare nämnts kan betydande psykologiska hinder finnas både hos allmänhet och företag i fråga om här skisserade nya former för försörjning med riskkapital. En fördel med en regionalt inriktad verksamhet av detta slag torde dock vara att personer som står främmande för den nu etablerade kapitalmarknaden och därför förlägger sina besparingar till bank eller obligationer troligen skulle stå mindre främmande för att göra placeringar i företag som är verksamma i den egna regionen eller bygden och som är av betydelse för utvecklingen därstädes. Enligt vår mening skulle en ökad extern finansiering av i första hand medelstora företag med riskbärande kapital avsevärt förbättra möjligheterna att tillvarata och utveckla den tillväxtpotential som finns i denna sektor. Även om kapitaltillskotten till en början kan bli blygsamma, torde dock finnas möjligheter för avsevärda resultat , varigenom skulle erhållas väsentliga bidrag till näringslivets utveckling. Vi föreslår att hos regeringen begär skyndsam utredning av här berörda spörsmål. Såsom framhållits i tidigare avsnitt var beredskapen alltför låg att möta de svårigheter som av olika skäl drabbat företag och branscher inom vårt näringsliv de senaste 2, 3 åren. Det måste givetvis vara en ambition att bedriva en sådan ekonomisk politik och näringspolitik att sådana svårigheter kan undvikas. Med hänsyn till vårt beroende av utvecklingen i omvärlden kan emellertid någon stor säkerhet inte påräknas i detta avseende. Händelser i form av företagsnedläggelser, konkurser o. d. har för övrigt förekommit i 1978/79: 2424 betydande omfattning också tidigare , ehuru toleransen mot därav följande verkningar då varit relativt stor. Enligt vår mening är det angeläget att samhället i sin hand har sådana instrument att en effektiv medverkan kan lämnas i syfte att mildra verkningarna för olika berörda intressenter och tillse att omställningar kan försiggå i arbetsmarknadsmässigt och socialt acceptabla former. har förekommit olika grepp och metoder i detta avseende. Sannolikt är det heller inte möjligt att arbeta med enbart ett instrument eller en metod. Möjlighet till anpassning till olika situationer och möjligheter måste finnas. I den beredskap som samhället bör ha på detta område bör enligt vår mening ingå ett särskilt finansieringsbolag för rekonstruktionsinsatser. Ett sådant är motiverat av flera skäl. När akuta situationer uppkommer, t. ex. i form av hot om företagsnedläggelse eller konkurs, måste en beredskap finnas både för att uppta förhandlingar om möjliga lösningar med berörda intressenter och för att finansiellt överbrygga akuta skeden. Vidare kan ofta en finansiell rekonstruktionsinsats över något längre tidsperiod vara nödvändig, som det berörda företaget anpassas så att det får möjligheter att bestå. I en tredje fas kan det vara fråga om att överlåta företaget till ny ägare eller överlämna det i en annan ägarkonstellation för att ge de bästa möjliga framtidsförutsättningar. har föreslagit inrättandet av ett finansiellt bolag inom för rekonstruktionsinsatser av här åsyftad art. En förutsättning för detta förslag är emellertid ett bestående statligt ägande, helt eller delvis. Vi delar uppfattningen att ett sådant instrument är erforderligt inom ramen för Statsföretagsgruppen. Det kan emellertid förutsättas att fall uppkommer då statligt ägande i vart fall framstår som den bästa möjliga framtidslösningen. Enligt vår mening bör man i rekonstruktionsfallen eftersträva att föra företagen i sådan ägares hand som i fråga om kompetens och förutsättningar har de bästa möjligheterna till en god framtid för det rekonstruerade företaget i det individuella fallet. I jämförelse härmed bör i dessa fall frågan om privat, kooperativt eller statligt ägande vara sekundär. Av det anförda har framgått att ett finansieringsbolag för rekonstruktionsinsatser bör vara fristående från olika ägarintressen och jämförliga bindningar i näringslivet. Aktier i företaget bör därför förvaltas i fonden för statens aktier. Bolaget bör förutom eget kapital få möjlighet att med statlig garanti ta upp lån i viss relation till det egna kapitalet. Dessa styrelser bör vara oberoende i den mening som här angivits. Uppbyggandet av en ny administrativ apparat bör undvikas. Detta kan ske om Investeringsbanken genom s. k. management-avtal får uppdrag att under styrelsen handha bolagets administration och verkstäl 1978/79: 2424 Banken får anses ha en för ändamålet lämplig administrativ apparat och torde allmänt besitta den kunskap och erfarenhet som är erforderlig. Vi föreslår att hos regeringen anhåller om förslag avseende bildande av finansiellt bolag för rekonstruktionsinsatser i enlighet med de riktlinjer som här angivits. Mindre och medelstora företag I propositionen 1977/78: 40 gav den dåvarande regeringen sin syn på de mindre och medelstora företagens betydelse i vårt samhälle; särskilt underströks den tillväxande potential som finns i denna sektor och de möjligheter till decentraliserat inflytande och ägande som representeras av densamma. Genom förslaget i propositionen om inrättande av utvecklingsfonder i länen har ett verksamt regionalt instrument etablerats inom näringspolitiken. Genom den tillämpade s. k. länsdemokratiska modellen har man också fått möjligheter att aktivt fullfölja de intentioner som förekommer t. ex. i länsplaneringen. De näringspolitiska resurserna på länsplanet utvecklades kraftigt. Förutom redan befintliga fondmedel tillfördes utvecklingsfonderna ca 320 milj. i nytt kapital och fick därjämte ökade resurser för bl. a. rådgivnings- och informationsverksamhet. Även uppgifterna breddades, inte minst i fråga om innovations- och utvecklingsprocesserna. Vi finner det synnerligen angeläget att dessa riktlinjer fullföljes med kraft. I förevarande proposition har föreslagits ett medelstillskott på 300 milj. kr. Enligt vår mening är detta tillskott alltför litet. Under innevarande budgetår torde utvecklingsfonderna ha disponerat sammantaget inemot 500 milj. kr. för ny kreditgivning o. d. Enligt beräkningar i propositionen blir motsvarande belopp för nästa budgetår något över 500 milj. kr. Det är emellertid känt att kreditgivningsmöjligheterna redan är uttömda i åtskilliga utvecklingsfonder. För att verksamheten inte skall stagnera utan utvecklingsfonderna beredas goda möjligheter att medverka i offensiva satsningar, bör därför i kapitaltillskott till utvecklingsfonderna för /80 anslås 500 milj. kr. För att utvecklingsfonderna skall kunna medverka effektivt i tillväxtoch förnyelsehänseende bör emellertid också inriktningen och betingelserna av deras verksamhet poängteras i vissa avseenden. Behovet av innovationer och nya produkter är stort inom vårt näringsliv emedan tidigare expanderande näringsgrenar visar stagnerande eller vikande tendenser också i ett långsiktigt perspektiv. Utvecklingsfonderna bör därför beredas bättre möjligheter att medverka vid framtagandet av nya produkter o. d. Verksamheten till denna del är i stort sett ny eftersom företagarföreningarna inte haft de befogenheter och möjlighe 1978/79: 2424 ter som tillerkänts utvecklingsfonderna. Den är därjämte förknippad med en betydande osäkerhet och ett avsevärt risktagande. För att underlätta utvecklingsfondernas insatser för framtagande av nya produkter och produktvarianter bör staten medverka med särskilda garantier. Dessa garantier bör utformas så att staten i fall då förlust uppkommer för ett projekt svarar för av utvecklingsfondens förlust, inbegripet ev. uppkommen ränteförlust. Något särskilt ansökningsförfarande för åtnjutande av sådan garanti synes inte erfordras. Tillräcklig kontroll torde ligga däri att utvecklingsfonderna själva får stå för 3/4 av ev. förlust. Administrationen av garantierna bör lämpligen ombesörjas av , varför utvecklingsfonderna bör anmäla ärendena för registrering hos verket. Något annat formellt kriterium än att det skall vara fråga om framtagande av nya produkter eller produktvarianter med avsevärd förnyelse torde inte behöva anges. I detta sammanhang vill vi också fästa uppmärksamheten på de stora problem som uppfinnare och innovatörer möter när en framtagen produkt är färdig för lansering och exploatering. Ofta saknar de helt resurser för att själva kunna uppta produktion, försäljning etc., och i åtskilliga fall är därjämte deras intresseinriktning sådan att de inte önskar engagera sig i affärsverksamhet av sådant slag. Det har också noterats att de ofta möter krav på mycket hårda villkor när patent e. d. skall överlåtas för exploatering. Till följd av sin ekonomiska situation kan de emellertid vara nödsakade att acceptera de hårda villkoren, vilket givetvis inverkar menligt på deras resurser för fortsatt innovativ verksamhet. Enligt vår mening bör utvecklingsfonderna här kunna spela en betydelsefull roll genom att temporärt i övergångsskedet till och inledningsskedet av exploateringsfasen helt eller delvis överta ägaransvaret för projekt avseende nya produkter. Härigenom skulle berörda uppfinnare och innovatörer kunna få en bättre ekonomisk bas för sin fortsatta verksamhet och avlastas en betydande del av t. ex. problemen med att finna en lämplig exploatör. skulle det exploaterande företaget kunna påräkna både riskdelning och annat bistånd från utvecklingsfondernas sida i samband med upptagande av produktion och marknadsföring. Denna metod, dvs. att utvecklingsfond tar särskilt ekonomiskt och annat ansvar, bör kunna tillämpas också i fall då t. ex. en uppfinning görs inom ett företag men företaget saknar resurser att fullfölja saken genom produktion. Om det i ett fall då utvecklingsfond på nämnt sätt tagit särskilt ekonomiskt ansvar för ett projekt och vederbörande företag misslyckas med projektet förblir givetvis projektidén utvecklingsfondens egendom, varigenom den får möjlighet att söka annan partner för projektets fullföljande. Vi föreslår att utvecklingsfonderna medges rätt att på ovan angivna sätt ta ekonomiskt ansvar för projekt avseende nya produkter. 1978/79: 2424 statliga garantin om bör gälla också sådana engagemang från utvecklingsfondernas sida. I motionen 1978/79: 1652 har vi framhållit angelägenheten av fortsatt utveckling i fråga om regionala marknadsföringsbolag, s. k. handelshus. Försöksverksamhet pågår f. n. inom 3 utvecklingsfonder, , och . Det är ännu för tidigt att ange någon preciserad utformning i fråga om former m. m. för dessa marknadsföringsbolag. En betydande frihet till anpassning efter rådande regionala förhållanden och möjligheter torde vara en klar fördel. I syfte både att vinna ytterligare erfarenhet och att medverka i de mindre och medelstora företagens ansträngningar att upparbeta nya marknader bör försöksverksamheten vidgas att omfatta ytetrligare två eller tre län. Det är därvid angeläget att län som är olika i fråga om näringslivets struktur och inriktning ävensom i olika delar i landet kommer i fråga för den vidgade verksamheten. I propositionen redovisas att vissa överväganden pågår i fråga om möjligheterna att finansiera utlåningsfondernas kreditgivning m. m. på annat sätt än över statsbudgeten. Visserligen kan det från vissa utgångspunkter anses förenat med nackdelar att fonderna skall vara helt beroende av denna finansieringsform. Då emellertid det direkta syftet med denna finansiering är att göra det möjligt för utvecklingsfonderna att ta även betydande risker i fråga om utvecklingsprojekt o. d. är möjligheterna till annan finansiering begränsade. Om fonderna tillförs medel genom räntebärande lån blir dem tillkommande räntemarginal så begränsad att de inte kan ta de risker som åsyftats. Stor försiktighet bör därför iakttas i detta hänseende. Ökade möjligheter för utvecklingsfonderna att bistå de mindre och medelstora företagen med kreditgivning är emellertid angelägna. Enligt vår mening finns det därför anledning att pröva nya vägar. Dessa bör innebära att man okar fondernas möjligheter utan att ikläda dem motsvarande riskökning. Med utgångspunkt härifrån förordar vi ett borgenssystem uppburet av dels staten, dels landstingen i dessas egenskap av huvudmän för utvecklingsfonderna, dels av utvecklingsfonderna själva. Systemet bör innebära att utvecklingsfonderna får rätt att teckna bankgaranti med vars stöd det kreditsökande företaget kan erhålla lån i bank eller annan kreditinrättning. Om sådan ställd borgen eller garanti leder till förlust bör förlusten till lika delar delas mellan stat, landsting och utvecklingsfond. Borgen bör som regel lämnas som komplement till beviljat direktlån eller som komplement till kombinationslån i samarbete med Investeringsbanken. Samma regler i fråga om säkerheter m. m. bör gälla som i fråga om direktlånen. Totalt disponerar utvecklingsfonderna f. n. ca . Med det av oss förordade medelstillskottet blir motsvarande belopp . Yi föreslår att utvecklingsfonderna intill utgången av /80 får rätt att teckna borgen enligt ovannämnda sys 1978/79: 2424 tern intill av det disponibla kapitalet. Sammantaget skulle de därigenom få rätt att teckna borgen och öka sitt kreditstöd med 225 milj. kr. Deras kreditstödjande kapacitet utöver medel disponibla för direktlån skulle ökas med , medan därav följande ökning i risktagande skulle vara . Vi föreslår att uppdrar åt regeringen att uppta förhandlingar för införande av ovannämnda borgenssystem samt lämnar regeringen erforderligt bemyndigande att träffa överenskommelser därom. Forskningsprogram avseende småskalig produktionsteknik m. in. Utvecklingen inom det industriella näringslivet, på energiområdet osv. är givetvis av stor betydelse för den framtida samhällsstrukturen i vid bemärkelse och därmed också för välfärdsförutsättningarna. Det var länge en förhärskande uppfattning att ett rationellt utnyttjande av modern process- och produktionsteknik förutsatte stora och långt mekaniserade anläggningar och produktion i långa serier eller annan s. k. storskalig produktionsform. Eftersom tillverkningsenheterna eller de tekniska systemen ökat i storlek och komplexitet har den tidigare förhärskande uppfattningen avlösts av mera förutsättningslösa betraktelsesätt. Beroende på teknik, ekonomi, produktmiljö samt mänskliga och samhälleliga krav söker man alltmer i varje enskilt fall efter en optimal anläggningsstorlek. Den tillgängliga produktionstekniken blir givetvis av stor betydelse vid sådana avgöranden. Både ekonomiska och sociala faktorer talar för att en långtgående omprövning är på gång i de tekniskt sett mest kvalificerade industriella länderna. Bland de ekonomiska faktorerna kan nämnas att de industrialiserade länderna sektorsvis satsat den industriella uppbyggnaden på områden där den storskaliga produktionen eller långa seriens produktion utnyttjats med inriktning på internationella marknader. Å andra sidan finns i politiskt ledande kretsar i vissa den inställningen att nämnda tillvägagångssätt och produktionsteknik inte är en framkomlig väg för att allmänt öka välfärdsförutsättningarna. I industriländerna kan noteras åtskilliga synnerligen kvalificerade exempel på hur man genom forsknings- och utvecklingsarbete övergått till en decentraliserad och småskalig teknik i fråga om produktionsprocesser som enligt den långa seriens filosofi tidigare ansetts odelbara. I socialt hänseende har till denna del funnits ett tryck och en ändrad inriktning beroende på med högre materiell standard och utbildningsstandard följande strävan till högre arbetstillfredsställelse, bättre sociala relationer och strävan till identitet. För vårt lands vidkommande är det i högsta grad angeläget att uppmärksamma dessa drag och möjligheter i den industriella och ekonomiska utvecklingen. Från ekonomisk synpunkt torde det knappast va 1978/79: 2424 ra tillrådligt att satsa en framtida utveckling och tillväxt på områden där de industrialiserade länderna gjort eller kan väntas göra genombrott. Sannolikheten för gynnsamma resultat är långt större i fråga om produktion med högt kunskapsinnehåll inriktad på system och s. k. kundanpassade applikationer. från sociala utgångspunkter torde knappast behöva ifrågasättas att en mera differentierad produktionsteknik skulle vara gynnsam. En rimlig utgångspunkt synes vara att det i fråga om de smäskaliga produktionssätten, precis som fallet var betr. stordriften, rör sig om en ny, mera kvalificerad teknik. Det är sannolikt att elektroniken och dess utveckling härvid kan komma att spela en nyckelroll. På ADBområdet medförde elektroniken i sina tidigare skeden mycket klara tendenser till centralisering och stordriftstänkande, både i fråga om datorsystemen som sådana och i fråga om dessas inverkan på produktionstekniken. Utvecklingen i fråga om mini- och mikrodatorer har vänt i motsatt, dvs. decentralistisk, riktning.