mot · G202408 · 1979-01-18 00:00:00 — av och om förbud mot kollektivanslutning till politiskt parti Den enskilde individens rätt att själv avgöra huruvida hon/han önskar tillhöra ett politiskt parti samt fritt välja mellan dessa är grundläggande för ett demokratiskt samhällssystem. Utmärkande för en demokrati är också att man väljer parti efter politisk övertygelse - inte efter t. ex. yrkestillhörighet. I och genom att ansluta sig till FN:s deklaration angående de mänskliga fri- och rättigheterna har aktivt understött dessa principer. Debatten om kontakterna mellan fackföreningsrörelsen och de politiska partierna har pågått ända sedan den fackliga rörelsen växte fram . När LO bildades var alla fackföreningar som ville vara medlemmar i också tvungna att ansluta sig till det socialdemokratiska partiet. Detta var dock en belastning för , då många tvekade att ansluta sig på grund av detta tvång. togs därför detta villkor bort. I stället infördes en paragraf som stadgade att LO skulle verka för varje fackförenings anslutning till sin orts arbetarkommun och genom denna till Socialdemokratiska Arbetareparti. Men även denna bestämmelse mötte av naturliga skäl starkt motstånd och avskaffades efter ett tiotal år. När tvångsanslutningsparagrafen avskaffades började man på vissa håll i stället diskutera kollektiv anslutning genom majoritetsbeslut av fackföreningsmedlemmar. Efter diskussioner beslöt en splittrad fackföreningsrörelse att skapa denna möjlighet. Motståndarna hävdade att fackföreningsrörelsens partipolitiska engagemang gjorde att arbetare med en annan politisk uppfattning skulle tveka att ansluta sig och vara ovilliga att aktivera sig inom rörelsen på grund av bindningen till ett enda politiskt parti. var och är det naturligtvis ovärdigt och stridande mot demokratins principer att räkna in medlemmar i ett politiskt parti utan att fråga efter deras politiska uppfattning. F. n. beräknas att närmare 40 96 av samtliga LO-anslutna, dvs. ca 750 000, har blivit registrerade som medlemmar i det socialdemokratiska partiet efter ett kollektivt beslut av den lokala fackföreningen. Detta betyder att sju av tio socialdemokratiska medlemmar har erhållit sitt medlemskap genom detta förfaringssätt. Ur ekonomisk synvinkel är de tvångsanslutna mycket värdefulla för det socialdemokratiska partiet, då större delen av partiets medlemsintäkter kommer från kollektivanslutna. Varje kollektivansluten medlem betalar en medlemsavgift på ca /år till den lokala socialdemokratiska arbetarkommunen. De kollektivanslutna bidrar dessutom inte enbart via sina medlemsavgifter ekonomiskt till partiet utan även med direkta anslag på flera miljoner/år både till partiet och dess sidoorganisationer. Ett fåtal av de tvångsanslutna har vetskap om att de blivit medlemmar i det socialdemokratiska partiet. Belysande för detta faktum är resultatet av en SIFO-undersökning som genomfördes bland de LO-anslutna . I undersökningen uppgav att de tillhörde något politiskt parti - trots att närmare 40 96 är kollektivanslutna till socialdemokraterna. Ett antal har dessutom av egen fri vilja ansökt om medlemskap i något av våra olika politiska partier. Genom tillkomsten av storavdelningar har kollektivanslutningen fått en helt ny och i vissa fall helt absurd dimension. Beslut om kollektivanslutning fattas ofta på de olika avdelningarnas representantskap. Till dessa får de olika sektionerna sända representanter. Genom detta förfarande har den enskilde inte ens möjlighet att närvara när beslut fattas om hans/hennes politiska hemvist. I stället avgör andra personer denna för demokratin så väsentliga fråga. Om en LO-ansluten får reda på att han/hon blivit tvångsansluten finns det en formell möjlighet att avsäga sig sitt påtvingade medlemskap genom att skriftligt reservera sig. Socialdemokraterna inom LO försöker dock ofta sabotera detta. Många LO-medlemmar har fått uppleva hur storavdelningarna infört t. ex. särskilda blanketter eller särskilda tidpunkter för reservation. I framträdde t. ex. en facklig förtroendeman inom och redovisade den mödosamma väg han tvingats gå för att bli av med sitt påtvingade socialdemokratiska medlemskap. Den facklige förtroendemannen hade inte använt avdelningens gula blankett för reservation, utan i stället gjort en stencil av blanketten - med exakt samma text som den "riktiga - och sedan sänt in denna till avdelningsexpeditionen. fick han motta ett brev från avdelningen i vilket det bl. a. hette: "Vi har från Dig fått in en reservation mot kollektivanslutningen till SAP som vi inte känner igen och som vi inte godkänner. Detta trots att det enda som skilde de två blanketterna åt var färgen - den ena grå och den andra gul! Den facklige förtroendemannen har efter detta intermezzo försökt att diskutera kollektivanslutningen inom facket men mötts av samma attityd som så många andra medlemmar stött på tidigare när man försökt aktualisera frågan. - Ingen vill diskutera frågan och den som framför kritik blir i stället beskylld för att vilja skada facket. Reservationsförfarandet rubbar naturligtvis inte de grundläggande felaktigheterna i systemet och trots att man reserverar sig - och därmed avslöjar sin i lag skyddade valhemlighet - får man inte tillbaka de medel som egentligen går till det socialdemokratiska partiet. I stället straffas man och får betala en högre avgift till facket än sina socialdemokratiska fackföreningskam rater. behandlade den kollektiva anslutningen första gången . Frågan har därefter via motioner från de borgerliga partierna aktualiserats vid en rad riksdagar. Det har i motionen framhållits att de påtalade missförhållandena icke i första hand bör regleras genom lagstiftning. I stället har det varit en starkt förhoppning att det socialdemokratiska partiet av egen kraft skulle vidta erforderliga åtgärder och följa den gängse principen att som medlemmar enbart registrerade medborgaresom av egen fri vilja personligen begär inträde i partiet. Utvecklingen har dock gått i en helt annan riktning än den som motionerna givit uttryck för. Antalet kollektivt anslutna medlemmar till det socialdemokratiska partiet har ökat år . uppger i broschyren Medlem i partiet 1972 att 428 000 LOmedlemmar var kollektivanslutna . Antalet har ökat till 548 000 st. och 650 000 st. . Trots att skärpt sin kritik mot denna företeelse och via uttalande uppmanat det socialdemokratiska partiet att avstå från att registrera de LO-anslutna, vilka genom majoritetsbeslut ansökt om medlemskap i partiet, som partimedlemmar, har antalet kollektivt anslutna nått upp i rekordsiffran 750 000 st. Det socialdemokratiska partiets intresse för de kollektivt anslutna medlemmarna är i många fall synnerligen begränsat. Ett exempel på detta är att det socialdemokratiska partiet inte registrerar de 750 000 kollektivt anslutna medlemmarna med namn och adress, utan enbart i klump. Detta resulterar naturligtvis i att de kollektivt anslutna i vissa hänseenden behandlas som andra klassens medlemmar. Den kollektiva anslutningen av LO-medlemmar till det socialdemokratiska partiet finns inte reglerad i LO eller dess medlemsförbunds stadgar, vilket är naturligt med tanke på att detta är en fråga för det socialdemokratiska partiet. socialdemokratiska partikongress reglerade denna anslutningsform och fastställde t. ex. reglerna vid reservationsförfarandet. Oppositionen mot kollektivanslutningen har ökat kraftigt både bland allmänheten och bland LO:s medlemmar. Statsvetaren visade t. ex. i en undersökning att av LO:s medlemmar var motståndare till denna form av medlemsrekrytering. Ett bevis på det massiva motståndet mot kollektivanslutningen är det faktum att en majoritet av LO:s förbundsordförande, trots sina socialdemokratiska partisympatier, ändå vill avskaffa tvångsanslutningen. I en intervju, publicerad i ett av första nummer 1978, deklarerade 14 av LO:s förbundsordförande att man var motståndare till kollektivanslutningen. Sex ville ompröva de nuvarande formerna för denna, medan enbart fyra ville att allt skulle förbli vid det gamla. Inför LO:s starka kritik tvingades det socialdemokratiska partiet till reträtt. Man gav därför en arbetsgrupp i uppdrag att arbeta fram ett förslag till partikongress angående avskaffandet av kollektivanslutningen. under kongressens näst sista dag meddelade partisekreteraren att gruppen inte orkat prestera För alla uppmärksamma lyssnare var det uppenbart att utredningen aldrig heller skulle presentera något seriöst förslag utan att dess påstådda arbete enbart hade till syfte att försöka ta udden av den häftiga kritiken. Moderata samlingspartiet har vid behandling hävdat att det vore lämpligast att SAP självt tog upp frågan om avskaffandet av denna form för medlemsrekrytering. Detta understryks av att fem gånger uttalat och uppmanat SAP att vidta åtgärder i denna riktning. Tyvärr har SAP envist nonchalerat uppmaning. I stället för att minska har den kollektiva registreringen av medlemmar, som tidigare redovisats, ökat . tog upp kollektivanslutningen till behandling . Det socialdemokratiska partiet har haft utomordentligt gott om tid att vidta erforderliga åtgärder och som medlemmar endast registrera de medborgare som av fri egen vilja ansöker om medlemskap. och tidigare deklarerade förhoppning att det socialdemokratiska partiet skall vidta de erforderliga åtgärderna har inte infriats. Det finns inget som pekar på att fortsatta uttalanden från sida beträffande kollektivanslutningen radikalt skulle ändra dagens situation. Det ankommer därför på , som garant för den enskildes demokratiska fri- och rättigheter, att avskaffa kollektivanslutningen. bör grundlagsskydda den enskilde medborgarens rättigheteratt mot sin vilja bli ansluten till ett politiskt parti. De politiska partierna bör åläggas att vid rekrytering av medlemmar endast ansluta de medborgare som genom ett eget initiativ, av fri vilja ansökerom medlemskap. Är man inte beredd till lagstiftning är man inte heller beredd att vidta seriösa åtgärder mot kollektivanslutningen och därmed ta ett betydelsefullt steg för att stärka den enskilda människans demokratiska fri- och rättigheter. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs att hos regeringen anhåller om förslag till lag stadgande att politiska partier enbart får registrera de medborgare som medlemmar, vilka av egen fri vilja personligen ansökt om medlemskap. () ()