bet · G301LU28 · 1979-12-31 00:00:00 — betänkande 1979/80: 28 medanledning av motion om inskränkning i rätten att överlåta bostadsfastighet LU1979/80: 28 I betänkandet behandlas motionen 1979/80: 339 avLars-Erik () och () vari yrkas 1. att som sin meningger regeringen till känna att förslag som ger kommunerna uttryckligt lagligtstöd för användandet av s. k. överlåtelseförbud i enlighet med vad som anförtsi motionen bör föreläggas , 2. att som sin meningger regeringen till känna att förslag bör föreläggas om sådanaändringar av 13 kap. 6 § jordabalken att uppställande av överlåtelseförbud vidupplåtelse med tomträtt möjliggörs. Lagutskottethar inhämtat yttrande över motionen från civilutskottet. Yttrandet fogas sombilaga till betänkandet. Motiveringentill motionsyrkandena finns i motionen 1979/80: 338, vari anförs att denspekulativa handeln med bostäder har tilltagit och avserinte bara hyresfastigheter utan också småhus och bostadsrättslägenheter.Enligt motionärerna utgör spekulationen i ibostäder ett hot motsamhällsekonomin. Spekulationen är även till skada för bostadskonsumenternaeftersom den medför högre boendekostnader och allt större svårigheter förlöntagarna att få hyggliga bostäder. Motionärerna hänvisar till en enkät sombostadsstyrelsen genomfört bland landets kommuner och som utvisar attspekulationen är ett utbrett fenomen och upplevs som ett problem av kommunerna.Enkäten gav också belägg för att nuvarande möjligheter att komma till rätta medföreteelsen är starkt begränsade. Enligtmotionärerna använder flera kommuner metoden med s. k. överlåtelseförbud isyfte att förhindra spekulation. Metoden innebär att köparen i köpeavtalförbjuds att inom överlåta fastigheten. Förbudet är iblandkombinerat med oUka typer av bestämmelser för överlåtelsen och med någon formav vitesklausul. Det råder emellertid enligt motionärerna stor oklarhet omdessa villkor är lagliga. Detta gäller särskilt de s. k. direktaöverlåtelseförbuden. Denna rättsliga oklarhet bör skingras. Motionärerna anseratt klara regler måste skapas som ger kommunerna möjligheter att t. ex. intaklausuler i köpeavtalen som förbinder köparen att inte försälja till annanköpare än den som kom- 1 1979/80. LU 1979/80: 28 2 munenanvisar eller godkänner och till de köpevillkor som kommunen godkänner. Vidareframhålls att de kommuner som upplåter mark med tomträtt inte kan ställa upp s.k. överlåtelseförbud och andra liknande villkor. Även om tomträttsinstitutet isig har spekulationsdämpande effekt, bör kommunerna få möjligheter att vidtomträttsupplåtelse uppställa samma sorts villkor som ovan föreslagits vidförsäljning. motionen 338 framlagt förslag om förlängd köpeskillingskontroll vidöverlåtelse av statligt belånade småhus i spekulaUonshämmande syfte behandlasav civilutskottet i betänkandet 1979/80: 22. Regler om köp, byte och gåva av fast egendom finnsi 4 kap. jordabalken (JB). Kapitlet innehåller inte någon uttömmande regleringav olika avtalsvillkors giltighet utan endast sådana bestämmelser angåendeavtalsinnehållet som är påkallade från fastighetsrättslig synpunkt. Vidbedömandet av olika avtalsvillkor för en fastighetsöverlåtelse är man därför istor utsträckning hänvisad till allmänna a-vtalsrättsliga bestämmelser ochsärskilt då reglerna om jämkning av avtal. I4 kap. 3 § JB finns regler som innebär att vissa avtalsbestämmelser måste tasin i köpehandlingen för att vara rättsligen giltiga. Underlåtenhet att följabestämmelserna medför inte att avtalet i sin helhet blir ogiltigt. En typ avavtalsbestämmelser, vars giltighet är beroende av att de tagits in iköpehandlingen, är sådana som innebär att köpets fullbordan eller bestånd ärberoende av villkor (3 § p. Stadgandeti 3 § p. 1 ger avtalsparterna möjlighet att bestämma att köpet skall hållassvävande, s. k. svävarvillkor. Exempel på sådana bestämmelser är att köpetskall gå åter, om köparen inte bebyggt fastigheten, att köpareneller säljaren har rätt att begära återgång av köpet och att köpet intefullbordas förrän köi>eskillingen betalats och köpebrev utfärdats.Möjligheterna att hålla ett köp svävande är emellertid inte obegränsade. Enligt4 kap. 4 § JB får nämligen ett köps fullbordan eller bestånd ej göras beroendeav villkor från köpehandlingens upprättande. Har längre tidavtalats är köpet i sin helhet ogiltigt. Ogiltighetsregeln gäller dock inte föralla svävarviU-kor. a. kan ett köp göras beroende avköpeskillingens erläggande. Reglernaom svävarvillkor kompletteras av ibestämmelser i 20 kap. JB, som innebär att sålänge ett köp är svävande kan köparen bara få vilande lagfart. Innehållerköpehandlingen ett otillåtet svävarvillkor skall lagfartsansökan avslås. Enannan typ av avtalsbestämmelser, som är ogiltiga om de inte tagits in iköpehandlingen, är sådana som innebär inskränkningar i köparens rätt attöverlåta eller inteckna fastigheten eller upplåta rättighet i den. LU 1979/80: 28 3 Exempelpå bestämmelser om inskränkning i rätten att överlåta en fastighet ärklausuler som över huvud taget förbjuder köparen att avyttra fastigheten ellersom innebär att fastigheten inte får säljas utan överlåtarens medgivande, s.k. direkta överlåtelseförbud. Köparen kan också i avtalet förbjudas att vidvisst vite sälja fastigheten. Denna typ av bestämmelser kan anses mindrelångtgående än direkta överlåtelseförbud, eftersom de lämnar köparen enmöjlighet att iaktta föreskriften eller att överträda den och betala detutsatta vitet. Sådan vitessanktionerade övenlåtelseförbud brukar kallasindirekta överlåtelseförbud. ett köpeavtal tagits in en bestämmelse om överlåtelseförbud gäller enligt 20kap. 14 § JB att inskränkningen i rätten att överlåta fa.stigheten skallantecknas ex officio i fastighetsboken i samband med att lagfart söks. Detsammagäller förbud att inteckna fastigheten eller upplåta rättighet i den. Vissarättsverkningar är knutna till sådana anteckningar. Anteckning omöverlåtelseförbud medför att möjligheterna till godtrosförvärv avskärs och atten lagfartsansökan av en senare köpare skall avslås om förvärvet står i stridmed inskränkningen i rätten att överlåta fastigheten. Finns anteckning ominteckningsförbud skall ansökan om inteckning avslås. Motsvarande gäller ifråga om inskränkningar i köparens rätt att upplåta rättighet. Även andra rättsverkningar kan följa med ettöverlåtelseförbud. Enligt 66 § utsökningslagen (1877: 31 s. 1) gäller attegendom, som till följd av sin beskaffenhet eller enligt föreskrift vid gåvaeller i testamente eller på annan mot en var gällande grund ej får överlåtas,inte får utmätas såvida annat ej följer av lag. Av 27 § konkurslagen (1921:225) följer vidare att en konkursgäldenärs egendom som är fredad från utmätninginte ingår i konkursboet. I doktrinen har gjorts gällande att i vart fall ett iöverlåtarens intresse uppställt överlåtelseförbud bör respekteras vidutmätning och förhindra utmätning i egendomen. Huruvida alla typer avöverlåtelseförbud får den följden att egendomen blir oåtkomlig förborgenärerna är dock inte fullt klart. Skulle ett överlåtelseförbud medföraatt utmätning inte får ske anses härav följa att egendomen inte kanpantsättas. Desakrättsliga verkningarna, som sålunda eventuellt är förknippade med ettöverlåtelseförbud, innebär i praktiken att köparen har ytterst små möjligheteratt utnyttja fastigheten som säkerhet för kredit. Ensärskild fråga i sammanhanget är huruvida ett överlåtelseförbud automatisktockså medför inskränkning i rätten att inteckna fastigheten. I praxis haröverlåtelseförbud inte tillagts denna rättsverkan. Rättsläget synes dock iviss mån oklart. Ett annat spörsmål som ännu inte klarlagts i doktrin ochpraxis är huruvida de lagliga rättsverkningarna av inskränkningar i köparensrätt att förfoga över fastigheten kan upphävas genom ett medgivande frånöverlåtaren. Somframgår av den lämnade redogörelsen förutsätter JB att överlåtelseförbud kanförekomma vid fastighetsöverlåtelser, och de tillerkänns LU 1979/80: 28 4 ooksåverkan gentemot tredje man. En annan sak är däremot huruvida full avtalsfrihetråder beträffande överlåtelseförbud eller med andra ord i vUka fallöverlåtelseförbud är rättsligen giltiga och alltså är bindande för köparen ochtredje man. Varken lagtexten i JB eller förarbetena kan anses ge något entydigtbesked om tillåtligheten av överlåtelseförbud. Inte heller finns någonklarläggande praxis på området. Rättsläget får därför anses oklart. Isammanhanget bör framhållas beträffande de indirekta överlåtelseförbuden att omöverlåtelseförbudet är ogiltigt så drabbas också förpliktelsen att utge vite avogiltighet. I rättspraxis har emellertid i vissa fall avsteg skett från dennaprincip. Tillskillnad från vad som gäller vid överlåtelse av fast egendom är avtalsbestämmelsersom inskränker förfoganderätten inte tillåtna vid upplåtelse av tomträtt. Enuttrycklig bestämmelse härom finns i 13 kap. 6 § JB. Tillkomsten avbestämmelsen motiverades med att en möjlighet till inskränkningar iförfoganderätten skulle minska förtroendet för tomträttsinstitutet och därmedookså dess användbarhet. Sominledningsvis berörts kompletteras om fastighetsköp av allmännaavtalijregler. Av särskild betydelse, när det gäller frågan omöverlåtelsefönbud, är bestämmelserna i 36 § avtalslagen. Enligt lagrummet fåravtalsvillkor jämkas eller lämnas utan avseende om det är oskäligt. Vidbedömandet av om ett villkor är oskäligt skall hänsyn tas till avtaletsinnehåll, omständigheterna vid dess tillkomst, senare inträffade förhållandenoch omständigheterna i övrigt. Om ett oskäligt avtalsvillkor har sådanbetydelse för avtalet att det inte skäligen kan krävas att avtalet i övrigtskall gälla med oförändrat innehåll kan avtalet jämkas även i annat avseendeeller i sin helhet lämnas utan avseende. Vid prövningen skall särskild hänsyntas till behovet av skydd för den som i egenskap av konsument eller eljestintar en underlägsen ställning i avtalsförhållandet. Reglernai 36 § avtalslagen ger således domstolen möjUghet att helt ogiltigförklara enoskälig avtalsbestämmelse om överlåtelseförbud eller att jämka villkoretexempelvis när det gäller vitets storlek eller den tid under vilken förbudetavtalats skola gälla. Vissabestämmelser om statligt belånade småhus Enligt bostadsfinansieringsförordningen (1974: 946)kan under närmare angivna förutsättningar statligt bostadslån och räntebidragutgå till småhus. För att lån skall kunna beviljas krävs bl. a. attproduktionskostnaden är skälig. Beträffande lån till småhus som skall bebos avlåntagaren gäller vidare att kommunen skall gå i borgen för viss del av lånet.Vägras borgen utgår inget lån eller skall befintligt lån sägas upp. Uppsägningav bostadslån skall som regel också ske när fastigheten överlåts och kommunenavstyrker att lånet övertas av den nye ägaren. Utformningen avlånesystemet, liksom samhällets åtgärder i övrigl för LU 1979/80: 28 5 attnedbringa boendekostnaderna, kan leda till att det uppstår en differens mellanå ena sidan den kontrollerade och subventionerade prisnivån för småhus och åandra sidan marknadsprisnivån. Denna skillnad kan den enskilde tillgodogöra en försäljning av statligt belånade småhus. För att oskäligakapitalvinster inte skall uppkomma, då ett statligt belånat småhus säljsvidare, gäller enligt bostadsfinansieringsförord ningen att köpeskillingenskall godkännas av lånemyndigheten. God-känns inte köpeskillingen får köpareninte överta bostadslånet, utan detta skall sägas upp till omedelbaråterbetalning. Sker en försäljning efter det att lånet beviljats, men innan detbetalats ut, gäller att lånebeslutet skall återkallas och att köparen fåransöka om lån. Tiden för köpeskillingskontrollen, som ursprungligen varmaximerad till tvä år, är , räknat från den dag bostadslånetbetalades ut. Kontrollen omfattar alla statligt belånade småhus. Beträffandereglerna i bostadsfinansieringsförordningen om borgen och omövertagande av lån har godkänt att vissa ändringar sker(prop. 1979/80: 100 bil. 16, CU 1979/80: 22). Ändringarna, som träder i kraftden , innebär att en kommuns vägran att gå i borgen för ettbostadslån eller tillstyrka ett övertagande av lånet inte som f. n. måste fåtill följd att lånet skall sägas upp. I stället skall amorteringstiden förlånet kunna förkortas och rätten till räntebidrag falla bort. Syftet medändringarna är att ge kommunerna förutsättningar att i ökad utsträckningmotverka kapitalvinster av inte önskat slag. Tidigareriksdagsbehandling av fråga om villkor vid tomträttsupplåtelse I en är 1975 väckt motion begärdes ändring av JB:sregler om tomträtt så att tomträttens inträde eller bestånd får göras beroendeav villkor på motsvarande sätt som vid köp av fast egendom. Som skäl för yrkandetanfördes bl. a. att gällande regler möjliggjorde spekulation i tomträtter. Isitt av godkända betänkande med anledning av motionen (LU 1975: 25)tog utskottet på närmare anförda skäl avstånd från tanken att s. k.svävarvillkor skulle tillåtas vid tomträttsupplåtelse. Utskottet uttaladevidare följande. Beträffande därefter problemet med överlåtelse avtomträtt i spekulationssyfte anmärker utskottet till en början att tomträttofta upplåts med färdigbyggd fastighet. Det har visat sig atttomt-rättshavare, som snart efter upplåtelsen överlåtit tomträtten, kunnat göradetta till väsentligt högre pris än det som han själv erlagt. Orsaken härtillär att det kapitaliserade värdet av tomträttsavgälden ofta uppfattas somsubventionerat jämfört med tomtens marknadsvärde. Har dessutom huset uppförtsmed bostadslån inträder ytterligare en subventionseffekt. angivnaomständigheter i förening med förväntan om byggkostnadsstegringar och en påvissa håll alltjämt förekommande knapp- LU 1979/80: 28 6 hetpå småhus har lett till att marknadsprisnivån kommit att ligga avsevärt högreän den prisnivå, som legat till grund för tomträttsupplåtelsen. De nu angivnaförhållandena har såsom motionärerna påpekat i vissa fall utnyttjats av demsom står i tomträttskö i spekulationssyfte. Som exempel härpå kan nämnas attdet i vissa storstadsregioner förekommit att en och samma person samtidigtuppehållit plats i tomträtts-kö i flera kommuner. Motionärernatorde med sitt yrkande i förevarande hänseende syfta till begränsningar itomträttshavarens rätt att överlåta tomträtten. Utskottet vill emellertid pekapå att när det gäller köp av fast egendom en bestämmelse i köpeavtal sombegränsar köparens rätt att överlåta fastigheten inte är att hänföra tillsådana villkor som förvärvets fullbordan eller bestånd kan göras beroende av.En inskränkning i köparens dispositionsrätt av nu angivet slag hindrar såledesinte lagfart på köpet och den kan i princip vila på fastigheten under köparenshela livstid. Motionens syfte kan därför inte tillgodoses genom att det införsmöjlighet att göra tomträttsupplåtelse villkorad i samma omfattning som fastighetsköp. Syftetmed motionen torde i stället kunna lagtekniskt uppnås om förbudet i 13 kap. 6§ andra punkten JB mot inskränkning i tomträttshavarens rätt att överlåtatomträtten upphävs. Utskottet vill emellertid erinra om att denna bestämmelseinfördes i syfte att komma till rätta med den flora av vitt skildaöverlåtelseförbud som tillämpades på olika orter i landet och som hadebetydande negativa effekter på tomträttskrediten. Vidare bör beaktas atttomträttens överlåtbarhet ansågs vara en förutsättning för att tomträttenskulle kunna göras ouppsägbar från tomträttshavarens sida (13 kap. 13 § JB).Såsom framhållit i sitt remissyttrande torde en inskränkning tillviss i tomträttshavarens dispositionsrätt dock inte behöva hindrasav bestämmelsen i 13 kap. 6 § JB. Utskottet anser sig emellerdd inte böra nuförorda någon ändring i förbudet att inskränka rätten till överlåtelse avtomträtt. Kartläggningav spekulationen på småhusmarknaden Vid 1976/behandlade civilutskottettvå motionsyrkanden om köpeskilUngskontroll beträffande småhus. Civilutskottetanförde därvid (CU 1976/77: 18) att det hade förekommit spekulativa inslag ismåhusbyggandet som hade tilldragit sig uppmärksamhet på lokala bostadsmarknaderoch att det i anslutning därtill hade uppkommit skilda frågor om kommunernasbefogenheter och olika rättsliga problem. Enligt utskottets mening borde manbelysa dessa frågor i en fortsatt och förutsättningslös översyn med syfte attkartlägga frågorna samt redovisa eventuella behov av åtgärder frånstatsmakternas sida som därvid kunde framkomma. Vad civilutskottet sålundaanfört gav som sin mening till känna för regeringen. Med anledninghärav gav regeringen i uppdrag att efter samråd med dels kartlägga de medel som kommunerna använder eller skullekunna använda för att motverka spekulation i småhusbyggandet, dels lämnaförslag till de åtgärder som denna kartläggning kunde föranleda. Styrelsenredovisade resultatet av arbetet . LU1979/80: 28 7 kartläggningskedde genom en enkät till landets samtliga kommuner och länsbostadsnämnder ochavsåg dels en bedömning av omfattningen av spekulativa inslag ismåhusbyggandet, dels de metoder som används för att förhindra spekulation ocherfarenheterna av dessa. Enkäten visade att en femtedel av kommunerna anser attdet är vanligt med spekulation i statsbelånade gruppbyggda småhus. Försmåhustomter var siffran något lägre. Av kartläggningen framgick vidare attkommunerna använde flera olika metoder för att motverka spekulation,exempelvis regleringar av tomt- och småhusköer och förmedling avsmåhus. Även olika typer av avtalsvillkor vid fastighetsförsäljningar förekom,bl. a. svävarvillkor och föreskrifter om överlåtelseförbud. Överlåtelseförbud användesi drygt en tredjedel av kommunerna. Vanligast var indirekta överlåtelseförbud. Beträffande användningen av oUka avtalsvillkor ispekulationshäm-mande syfte konstaterade att rättsläget äroklart. Detta gällde inte minst det i sammanhanget väsentligaste villkoret,nämligen om överlåtelseförbud. Enligt kunde det emellertid antasatt en på närmare angivet sätt utformad klausul om indirekt överlåtelseförbudskulle kunna ge kommunerna rättsligt skydd. rekommenderadeatt en användbar typklausul om möjligt skulle utformas . Vidareframhölls att en förlängning av giltighetstiden för svävarvillkor ochmöjliggörande av överlåtelseförbud vid upplåtelse av tomträtt kunde haspekulationshämmande effekter. Lagändringar borde dock inte övervägas förränrättsverkningarna i stort av sådana åtgärder närmare utretts mot bakgrund avdet begränsade syftet att motverka spekulation vid överlåtelse avkommunförmedlade småhus. I fråga om andra åtgärder mot småhusspekulation anfördebostadsstyrelsen vissa synpunkter, bl. a. angående möjligheten att vägrakommunal borgen. Styrelsen föreslog också en viss utvidgning avköpeskillingskontrollen. kartläggning remissbehandlades, varvidett flertal remissinstanser uttalade att det är angeläget att rättsverkningarnaav olika avtalskonstruktioner klarläggs. ansåg sig inte böra göra något uttalande i delagtolkningsfrågor som aktualiserats i utredningen men framhöll att vad bostadsstyrelsenanfört syntes rimligt vid en mer allmän bedömning. Hovrätten instämde vidare ibostadsstyrelsens uttalande att några ändringar i JB inte bör genomföras utanytterligare utredningar som belyser rättsverkningarna i stort. Enligthovrätten bör i första hand möjligheterna att komma till rätta med problemeninom ramen för gällande lagstiftning prövas. framhöll att bostadsstyrelsenskartläggning av de skilda metoder som används visar svårigheterna attgenom begränsade åtgärder uppnå effektiva resultat. Enligt konsumentverkettorde en möjlighet att föreskriva indirekt överlåtelseförbud ha stor praktiskbe- LU 1979/80: 28 8 lydelse,men det är inte möjligt att rekommendera denna metod med mindre förslag lämnaspå utformning av avtalsvillkor, som med säkerhet kan antas stå sig vid enrättslig prövning. Småhusköpkommitténansåg sig inte kunna rekommendera överlåtelseförbud och liknande iköpehandlingarna med hänsyn dels till det oklara rättsläget, dels till riskenför stelbent och rigorös tillämpning av förbuden till nackdel för desmåhuskonsumenter som av fullt legitima skäl behöver byta bostad inom ellerutom kommunen. Ilikhet med framhöll småhusköpkommittén också att lagändringari övrigt inte bör göras utan att konsekvenserna av dessa utreds ytterligare. anförde att lagändringar som skulle göra direktaöverlåtelseförbud klart lagliga och praktiskt användbara synes vara en välingripande åtgärd för att motiveras enbart av spekulationsproblemen. I likhetmed ställde sig positivt till de indirektaöverlåtelseförbuden beträffande såväl deras giltighet som deras praktiskaanvändbarhet. framhölls dock att en nackdel med det indirektaöverlåtelseförbudet är att vitesbeloppets skälighet av den ena eller andraanledningen ofta torde komma att ifrågasättas. Försök att angripavitesklausuler med åberopande av 36 § avtalslagen kan således väntas blivanliga. Praktiska möjligheter att i förväg neutralisera denna nackdel tordeinte finnas. Kommunförbundetframhöll vidare att indirekta överlåtelseförbud vid upplåtelse av tomträtt börmöjliggöras. betonade vikten av att rättsverkningarna av olikaavtalsvillkor ytterligare utreds samt av att i samverkan medKornmunförbundet utformar en giltig klausul om indirekt överlåtelseförbud. Sammauppfattning framfördes av flera kommuner samt av Sydvästra som tillade att 13 kap. 6 § JB bör ändras så attöverlåtelseförbud kan föreskiivas vid upplåtelse av tomträtt. Malmökommun förordade att klausul med s. k. indirekt överlåtelseförbud kommer tillallmän användning. Ett ovillkorligt krav var enligt kommunen att sådan ändringgörs i 13 kap. 6 § JB samt att klausulen kan användas även vidtomträitsupplåtelser. Då klausulen inte ensam kan förväntas lösa problemet,ansåg kommunen att förstärkning erfordras genom vidtagande av ytterligareåtgärder. Gävlekommun och uttalade sig till förmån för användningen avdirekta, tidsbegränsade överlåtelseförbud. Härrydakommun och pekade på att förslaget om s. k.indirekt överlåtelseförbud med vite syftar till att till kommunen resp. statenskall dras in något av den vinst som uppkommer, då priskontroll inte finnseller inte fungerar. Från bostadspolitisk synpunkt var en effektivpriskontroll att föredra. LU1979/80: 28 9 kommun pekade på behovet avmöjlighet att föreskriva höga viten vid indirekta överlåtelseförbud och att fåsäkerhet för vitet. föreningsbankers förbund anförde att systemet medvitesklausuler kanske kan vara hållbart. allmännyttiga bostadsföretag ansåg att kommunernabör ges klara rättsliga möjligheter att sätta villkor för försäljningar avfastigheter och tomträtter så att kommunerna kan motverka spekulation. Vidareframhölls att nödvändiga ändringar av t. ex. 4 kap. 4 § JB kan genomföras utanytterligare utredning. Näringslivets byggnadsdelegation i vars yttrande och instämde ifrågasatte riktigheten av uppfattning att ett på visst sätt utformatavtalsvillkor om indirekt överlåtelseförbud är giltigt samt framhöll att deaktuella avtalskonstruktionerna bör granskas inom medhjälp av juridiskt vetenskaplig expertis. Organisationerna uttalade vidare attsvävarvillkor inte bör användas vid avtalsförhållanden mellan kommuner ochenskilda med hänsyn till att sådana villkors alla konsekvenser kan vara svåraatt överblicka för en privatperson. framhöll att starka skäl talar för atten återköps-rätt för kommunen införs för nyproducerade småhus och att den närmareutformningen av en sådan återköpsrätt bör utredas. Även Svenska förordade åtgärder som gerkommunen möjlighet att tillämpa generell återköpsklausul. anförde att om kommunen fickförköpsrätt till statligt belånade småhus som köpeskillingskontrollengäller, skulle de spekulativa affärer kunna stoppas i vilka det synliga prisetkan accepteras av länsbostadsnämnd men där "svarta pengar" finns medi bilden. På grundval av bostadsstyrelsenskartläggning och förslag till åtgärder mot spekulationen i småhus skärptes år1979 köpeskillingskontrollen inom ramen för bostadslånesystemet (prop. 1978/79:55, CU 1978/79: 7). I propositionen 1979/80: 100, bilaga 16, återkommerbostadsministern till de frågor som aktualiserats genom kartläggningen.