bet · G301LU13 · 1979-12-31 00:00:00 — Vid sammanträdet framkom att detta av byamännentolkats så alt de för alllid skulle fråntas rätten att nyttja holmarna i Hietaniemiseleloch i stället möjligen få rätt att nyttja de norrut vid belägnaholmarna. Som framhölls av de vid sammanträdet närvarande experterna iulredningen hade detta inte varit utredningens avsikt utan man hade räknat medatt intresserade fastighetsägare skulle efler holmby-tena på något sätt gesmöjlighet att åter nyttja holmarna i Hietaniemiselel. Sammanfattningsvis finner sig utskottet kunna konstateraatt det föreligger ett behov av snara åtgärder. Med hänsyn till den kritik somriktats mol utredningens förslag frän den lokala befolkningens sida torde detvidare vara så att förslaget inte kan genomföras i oförändrat skick. Utskottetdelar därför motionärernas uppfattning alt man bör göra en kompletterandeutredning pä grundval av det föreliggande betänkandet och däröver inhämtaderemissyttranden. Det är vidare angeläget att man från den svenska regeringenssida tar upp nya förhandlingar med den finska regeringen beträffandeförevarande frågor. Utskottet vill i detta sammanhang också framhålla vikten avatt berörda svenska myndigheter tar kontakt med motsvarande finska myndigheterför att undersöka vilka nalurvårdsåtgärder eller andra åtgärder som kan vidtasi avvaktan på att frågan om suveränitelsholmarna får sin slutliga lösning. Med hänsyn till det anförda tillstyrker utskottet bifalllill moiionen 1978/ 79: 1759. all riksdagenbifaller motionen 1978/79: 1759. Närvarande: (), (),(), (). (),i (s), (), (), OlleAulin (m), (), (), (),() och (). D Finska i O Svenska i LU1979/80:13 12 Sammanställning av remissyttranden över betänkandet (NU1975:26) Suveränitetsholmarna i , Muonio och Könkämä älvar i ,som tillstyrker förslaget, understryker alt holmarnas speciella karaktär harmedfört att det varit omöjligt att företa exempelvis nalurvårdandeåtgärder på holmarna för att bevara den av ålder öppna landskapsbilden elleratt göra önskvärda anordningar för allmänt friluftsliv på där dettavarit lämpligt och önskvärt. har kommit lill den bestämdauppfattningen alt det , när holmarnas betydelse för jordbruket är ringa, ären lämplig tidpunkt all få lill stånd en avveckling avsuveränitetsholmsinstitulel. har noga övervägt de förslag tilllösningar som ulredningen har redovisat. Därvid har stannat fördet av utredningen förordade alternativet med inlösen. Härigenom bringasägosplittringen all upphöra så all holmarna kan effektivare utnyttjas förjordbruksändamål, där så anses lämpligt, och staterna kan gemensamt kommaöverens om natur- och kulturminnesvårdande åtgärder på holmarna. Länsstyrelsentillstyrker även del utbyte av staterna emellan som utredningen harföreslagit. räknar med att marken efter inlösen och utbyte somett led i del nordiska samarbetet bör kunna få disponeras med arrenderätt avintresserade jordbrukare från de byar på båda sidor om till vilkaholmarna har hört. Förhandlingar om villkoren härför bör upptas mellanstaterna i samband med överenskommelsen. i ,som också tillstyrker förslaget, anser att utredningen har undervärderatholmarnas användbarhet för jordbruk. Om del hinder som nuvarandefastighetsindelning utgör undanröjdes, skulle holmarna kunna utgöra ett gottproduktionsimderlag för mjölk- och köttproduktion. De synes härvidlag i stortsett likartade med en svensk holme utanför Kuivakangas som brukas somunderlag för ett uppbyggt SR-förelag. förutsätter ilikhet med att marken efter inlösen kan disponeras avintresserade jordbrukare och alt man, som elt led i det nordiska samarbetet,bör som underlag för statligt stöd till jordbrukare i kunna godta ettlängtidsarrende i . Lantbruksstyrelsen, som tillstyrker förslaget, anseratt suveränitetsholmarna numera har mycket liten betydelse fränjordbrukssynpunkt. Detta sammanhänger delvis med nuvarandeäganderättsförhållanden. Inlösen skulle möjliggöra strukturförbättringar ochkunna leda till ett mera aktivt jordbruk på holmarna. Även naturvårdandeinsatser skulle avsevärt underlättas. Arrendeavtal för svenska jordbrukarebeträffande holmarna i Hietaniemiselel är möjliga, även om staterna i ettsenare skede byter mark. Frågan bör enligt lanlbruksstyrelsens mening i vartfall tas i beaktande vid ett sådant byte. I den mån försäljning skall ske avinlösta områden i bör försäljningen ske i samråd med lantbruksnämnden. Kammarkollegiet, som tillstyrker förslaget, konstateraralt det förhållandel att holmarna numera endast i myckel ringa utsträckningnyttjas för bete och slätter inte i och för sig ulgör tillräcklig grund för allfrånta innehavarna rätten lill holmarna. Holmarna är emellertid i kraftigigen-växning, och det föreligger ett starkt naturvärdsinlresse alt kunna genomåtgärder återställa och vidmakthålla det väsentliga inslag i kulturiandska-pelsom holmarna utgjort. Utredningens förslag alt avskaffa konstruk- LU1979/80:13 13 tionen med suveränitetsholmar har sin grund mindre iinstitutets säregna rättsliga karaktär än i de naturvärden som holmarnatillmäts. Överenskommelsen måste innefatta ett åtagande av slatema att påtasig ansvaret och kostnaderna för de landskapsvårdande åtgärder m.m. somförutsatts av utredningen. Det bör alltså inte få hända att holmarna sedan deväl lösts in av staterna - beroende exempelvis på prioriteringen pånaturvårdens område - bara lämnas ät sitt öde. Svenska försök att bildanaturreservat på Kylänsaari, som ligger i , har strandat, eftersom detvar omöjligt att få grepp om den finska sakägarkretsen. anseratt Ojasensaari, Kylänsaari saml holmarna i Hietaniemiselel tilldrar sig störstvetenskapligt intresse och de är väl lämpade alt avsättas som naturreservat.Naturvårdsverket saknar möjlighet att närniare precisera de för vilkaförklaring som nalurvårdsområde är mest motiverade men ser ingen uppenbaranledning att motsätta sig de av utredningen lämnade åtgärdsförslagen. Enexpropriation av samtliga enbart av naturvårdsskäl synes dock intemotiverad. Under förutsättning alt särskilda medel kan ställas till förfogandeoch under fömtsättning att holmarna kan skiftas på ett för naturvärdentillfredsställande sätt, lorde utredningens förslag utgöra del på läng siktmest fördelaktiga alternativet för bibehållande av älvmiljön som en levandekulturbygd. Vid engängsröjning av de mest värdefulla objekten bör särskildaAMS-bidrag kunna utgå. Reglerat i 5-IO-åriga skötselavtal torde därefter vissaskötsel- och transporlbidrag kunna stimulera kreaturshållningen pä de objektsom från naturvårdssynpunkt bedöms som mest angelägna att hålla under bete.Svenska tillstyrker förslaget, eftersom det skulle skapastörre klarhet och därmed bättre grund för fortsatta nalurvårdsåtgärder. Attholmarna kommer i statlig ägo gynnar reservatsbildning och liknande åtgärder iområdet. Hela vattensystem och dess dalgäng har frånnaturvårdssynpunkt myckel stort värde. Föreningen betonar alt snarabuskröjningar och andra nalurvårdsåtgärder är nödvändiga i , oavsettom utredningens förslag genomförs eller inte. framhåller attnaturvårdsinlressena naturiigen avser dalgången i dess helhet och all det därförbehövs en överenskommelse om framtida användning som omfattar även bl. a.holmar som inte är suveränitetsholmar och sådana delar av som inte harstatus av suveränitelsholme. Enligt lantmäteriverkets mening innebär utredningensförslag den mest ändamålsenliga lösningen på föreliggande problem. Frånfastighelsregis-lersynpunkl lorde del föreslagna inlösen- ochutbytesförfarandel inte innebära några svårigheter. Någon föreskrift om attfastigheterna så snart utbyte skett skall avföras från del svenskafaslighelsregistrel lorde inte behövas. i Norrbottenslän anseratt del förfarande som utredningen har föreslagit för att upphävasuveränitelsholmarna är lämpligt för all eliminera nuvarande oformligheler ochför att tillskapa de förutsättningar som behövs för en ändamålsenlig skötsel avholmama. De båda alternativ till inlösenförfarande som utredningen har övervägtmen förkastat synes leda till inte godtagbara resultat. Sä gott som i samtligafall som överlantmätarmyndigheten har kommit i kontakt med har denfastighetsrättsliga konstruktionen med suveränitetsholmar vållat svårbemästradeproblem som trots tidsödande och för samhället kostsamma utredningar ändåresulterat i bestående oklarheter. har holmarnapraktiskt taget upphört att användas i jordbruket. harnalurvårdsinlressen alltmer trätt i förgrunden. Holmamas egenskap avsuveränitetsholmar har därvid visat sig i många fall vara LU1979/80:13 14 avgörande hinder mol önskvärda åtgärder. Ett exempel ärden finska suveränitetsholmen Kylänsaari, som har ett betydande värde frånnatur-vårdssynpunkl. Sämjedelningarna på holmen har inle kunnat legaliseras medsvensk lagstiftning, och det är också tveksamt om Ivångsreglerna i den svenskanaturvärdslagstiftningen är tillämpliga, eftersom de skulle inkräkta pä denrält innehavarna är tillförsäkrade enligt de ursprungliga mellanslalligaöverenskommelserna. Ett annat exempel där suveränitetsholmarna utgör hindermot beslut om nalurvårdsåtgärder är Hietaniemiselel, som i den fysiskariksplaneringen angetls ha betydande värde frän naturvårdssynpunkt. måste överväganden om suveränitetsholmarnas framtidastatus göras med beaktande av att en nations gränser generellt sett börentydigt avgränsa det område inom vilket nationens lagstiftning är tillämplig.En riksgräns bör också utgöra ytlergräns för fastighetsindelningen i respektivestal. Den s.k. suveräni-tetsrälten utgör ett undantag frän dessa principer somvar motiverat då det tillkom med hänsyn till den livsviktiga betydelse holmarnadå hade för bygdens näringsliv. Holmarna har numera inte alls sådan betydelse.Deras rättsliga status har i stället blivit ett avgörande hinder för enändamålsenlig markanvändning lill gagn för bl. a. bygden. -framhåller att åtskilliga fördelar står alt vinna medatt , i enlighet med förslaget, bemyndigas alt föra statens talan.Buskröjning m.m. på holmarna måste vidtas och redan innanutbyte sker. är härvid naturlig förhandlingspart. I uppdraget åtlänsstyrelsen bör även ingå att överväga de villkor som bör avtalas i denframtida överenskommelsen om utbyte av de inlösta holmarna. Bäst förenligt medde lokala intressena och de starka naturvårdsinlressena skulle vara om holmarnaefter iståndsätlningsåtgärder kunde återföras i jordbruksproduktionen.Betydligt bättre förutsättningar härför uppslår sedan inlösenförfarandet elimineralägosplittringen och övriga oklara rättsförhållanden. Åtminstone förHietaniemiselel bör från svensk sida eftersträvas att det inom ramen för finsklagstiftning ges möjligheter för svenska jordbrukare alt nyttja holmägorna.Intresse härför finns från jordbrukssyn-punkl. anser att utredningens förslag erbjuderett gott och från rättssäkerhetsynpunkt betryggande alternativ för att avskaffaden föråldrade och opraktiska konstruktionen med suveränitetsholmar. Mednuvarande ordning kommer landskapsbilden alt påverkas genom alt holmarnasuccessivt förbuskas och växer igen. Åtminstone uppkommer ocksåofrånkomligen frågor om ändrad markanvändning, främst för fritidsändamål.Tingsrätten anser all ojämnheten i rådande brukningsförhållanden får beaktasvid bestänmiande av ersättning. - Tingsrätten delar utredningens uppfattningall rätten till suveränitetsholmarna bör behandlas som äganderätt. Det måstedock framhållas att delta inte leder lill att nu gällande rält till holmarna inågot avseende utvidgas utöver vad som gäller enligt kungörelse. -Tingsrätten finner alt alternativet med en ändring av medför sådanaavsevärda olägenheter alt en sådan lösning inle bör tillgripas. Tingsrättenanser del vidare uppenbart alt alternativet med alt överföra holmarna lillinnehavarnas fulla äganderätt inle bör komma i fråga. Utomordentligakomplikationer skulle uppkomma i fråga om fastighetsindelning ochlagfartsförhållanden enligt svensk lagstiftning. Närmast olösliga problemskulle uppkomma om svenska lagfartsregler skulle tillämpas på sämjedelade ägorinom nuvarande finska suveränitetsholmar. Det skulle också krävas svenskttillstånd för förvärv mel- LU1979/80:13 15 lan finska medborgare. Tingsrättens principiellahuvudinvändning är emellertid att det här skulle läggas på enskildafastighetsägare att vara verksamma samt alt underkasta sig besvär ocholägenheter för genomförande av en ordning som väsentligen har till syfte atttillgodose angelägna allmänna intressen, som därtill med nödvändighet måsteinkräkta på samme fastighetsägares rätt att nyttja sin egendom. Hovrätten för finner i likhet medutredningen att konstruktionen med suveränitetsholmar nu bör kunna avskaffas.De av ulredningen först diskuterade alternativen för en avveckling, ändring avriksgränsen och överföring av holmarna lill innehavarnas fulla äganderättanser hovrätten medföra sådana olägenheter all de inte kan tillstyrkas. 1stället bör utredningens tredje alternativ, en statlig inlösen av holmama,genomföras. Slutresultatet bör bli att staterna förvärvar äganderätten till deholmar som ligger i det egna landet. Hovrätten anser emellertid att den avutredningen föreslagna ordningen för inlösen inle är den lämpligaste ulanförordar att staterna löser in holmarna i det egna landet. Utbyte behöver dåinle ske. Från svensk domstolssynpunkt torde det vara utan betydelse om svenskeller finsk rätt skall tillämpas. Domstolar saknar inle vana att tillämpafrämmande rätt. De olägenheter som det kan innebära för holmarnas innehavareatt mot sig få riktade anspråk på inlösen enligt grannlandets lag och att fäsvara inför domstol i det andra landet kan enligt hovrätten hindras genomrättshjälp från del allmänna. Utredningens förslag är enligt hovrättens meningi detta avseende förenat med betydande omgång och även i övrigl behäftat medolägenheter. Principiella betänkligheter reser sig främst mot all låtamyndighet i annan stat handha rätlskip-ningsuppgifter inom svenskt lerrilorium,även om grundlagshinder inle föreligger däremot. Betänkligt är vidare inle bara alt annan stal skalltillålas att inom med äganderätt förvärva fast egendom till inteobetydlig areal utan även att någon yttersta tidsgräns för utbyte inteföreslagits. Resultatet kan bli alt ett långvarigt provisorium byts ut mol eltannat. 1 vart fall bör gälla alt den stal som löser in holmarna inle får vidtamer ingripande åtgärder ulan samtycke av den stat inom vars territoriumholmarna är belägna. kommun tillstyrker förslaget. Vid kontakt medberörda byamän har ingen erinran framförts mol förslaget. Kommunen anser ienlighet med önskemål från Kolari byamän att Ylinen Niitusaari (Väyläsaari) böravsättas som naturreservat. Kommunen utgår från alt holmarna i fortsättningenfår arrenderas av markägare inom respektive byalag till rimliga priser förodling och bete. kommun upplyser alt kommunens område berörs endastsåvitt avser en del av holmen Nelivuopiosaari i Könkämä älv. Företrädare förMaunu byalag, som disponerar berörd del av holmen, har inle motsatt siginlösen, om sådan kommer till stånd i övrigl. Kommunen finner inte anledningatt anföra annan mening. Kommunen ifrågasätter dock allmänt om tillräckligtstarka skäl kan anses ha anförts för det föreslagna inlösenförfarandet ochdärpå följande ägouibyten mellan länderna. Skälen måste vara särskiltbetydande om åtgärderna skall genomföras mot lokalbefolkningens bestridande. Haparandakommun tillstyrker förslaget. Förslaget avstyrks som redan angivits av sjuremissinstanser. Koivukylä byamän harenhällit beslutat alt inte gå med på eltstatligt övertagande av holmarna för överlämnande till . Byamännen ställersig positiva lill natur- och landskapsvårdande åtgärder på holmarna. De begären ny utredning med utgångspunkt gränsdelegationers förslag om över- LU1979/80:13 16 förande av holmarna till innehavarens fulla äganderätt. nya utredningen begär byamännen lokal representation. Haapakylä-Matarengioch Vitsaniemi byamän ansluter sig till detta yttrande. Ruskola byamän uttalarsig rent allmänt emot förslaget. i förordarockså en ny utredning baserad på förslag av gränsdelegationer om ettöverförande av suveränitelsholmarna till innehavarnas fulla äganderätt.Länsförbundet framhåller att suveränitelsholmarna måste hävdas för attriksplanens intentioner i nedre skall kunna förverkligas ochifrågasätter om inte bildande av naturreservat vore en tänkbar lösning för alttillgodose landskapsvårdens krav. I varje fall synes detta vara en lämpliglösning beträffande de i Hietaniemiselel som nyttjas av svenskar men ärbelägna i . Utredningens förslag skulle kunna innebära att lantbruketsintressen i den framlida användningen skulle få stå tillbaka för andraintressen, exempelvis fritidsintressen. Utredningen har väsentligtundervärderat holmarnas betydelse från jordbrukssynpunkt. Visserligen harholmarna inte utnyttjats i samma utsträckningsom tidigare, men är enligt länsförbundets mening situationen en helt annan.Efterfrågan pä jordbruksmark'har ökat kraftigt inom området, och holmarnaskulle kunna utgöra ett gott underlag för anser alltså att holmarna i Hietaniemiselel bör kunna utgöra enpositiv faktor i strävandena alt utveckla jordbruksnäringen i denna del av Tomedalen.Om holmarna överfördes till skulle de knappast komma alt brukas alls,vilket bör beaktas när det gäller möjligheterna till ökad landskapsvård. kommun ansluter sig till de synpunkter somframförts av Koivukylä byamän och tillägger all en tvångsvis genomförd inlösenav holmarna och dessas överlåtande till säkerligen under en lång lidskulle bli en allvarlig påfrestning i det goda gränssamarbetet. En godtagbarlösning skulle enligt kommunens mening vara att i Hietaniemiselelflyttades lill östra sidan av suveränitetsholmarna (Pukkisaari) till Pitkärannanpuras. De delar av Niitusaari(Niitysaari och Kuussaari), som utnyttjas av svenska jordägare men är belägnaöster om skulle kunna överlåtas åt i utbyte mot södradelen av Puitumansaari (Puittamosaari), vars norra del utnyttjas av svenskajordägare (se Anm.). - Alternativet att överföra suveränitetsholmarna lillinnehavarnas fulla äganderätt är enligt kommunens mening inte helttillfredsställande, även om det besvär som detta kan medföra förfastighetsägarna inte bör överdrivas. Rättsosäkerheten i ett annat land är nogdet allvarligaste hindret för att acceptera delta alternativ. Det tredjealternativet att staterna löser in holmarna, vilket skulle ge dessa fria händeratt gemensamt komma överens om naturvårdande åtgärder och om dessas framtidaanvändning, vore enligt kommunen måhända den smidigaste lösningen, om intedetta alternativ vore förknippat med överenskommelse om utbyte av holmamastaterna emellan. De nuvarande ägarna och befolkningen i älvbyarna inomHietaniemi församling kan enligt kommunen aldrig acceptera att holmama, ettstenkast från byarna, överläts till . Holmarna i Hietaniemiselel ärbelägna på ett kort avstånd från bebyggelsen i Koivukylä, Päkkila ochVitsaniemi byar. Yrkandetinnebär att samtliga suveränitetsholmar i Hietaniemiselel utom Niitusaari genomändring av skulle överföras till . LU1979/80:13 17 Holmarna ulgör en möjlighet att utveckla jordbruksnäringeni dessa byar, om områdena överförs till de aktiva jordbrukarna och fårtillgodoräknas dem som underlag för statsbidrag. Detta är ett skäl motutredningens förslag. Det andra skälet är att holmarna, om de överiämnas tillFinland, rent kommunikationsmässigt är svåråtkomliga från det finskafastlandet. Alt bruka holmarna från är nästan omöjligt med hänsyn lilllånga och svårbemästrade överfartsförhållanden. De som är angelägnastfrån landskapsvårdssynpunkl för kommunen är belägna på sä långt avstånd fråndet finska fastlandet att finnarna knappast är intresserade av att bekosta ochutföra vårdåtgärder. Det tredje skälet mot utredningens förslag är att man päden finska sidan av har en annan uppfattning omsuveränitetsholmarnas framlida användning än den svenska gränsbefolkningen ochsvenska myndigheter. På den finska sidan är det aktuellt med inplanlering avskog på de finska holmarna i Hietaniemiselel. - Enligt kommunen talar myckelför alt den lämpligaste formen för att säkerställa naturvården på de svenskaholmarna i Hietaniemiselel är bildande av naturreservat. Om enskild äganderättbibehålls, bör enligt kommunens mening en omarrondering ske så att de skiften,som inte längre bmkas och där ägarinlresset är svalt, löses in. Frågan omlängtidsavtal med aktiva jordbrukare avseende landskapsvården bör utredas.Huvuddelen av vård-åtgärderna skulle troligen av det aktiva jordbruket. Förslaget avstyrks slutligen även av LRF, som understrykerde aktuella holmarnas betydelse från jordbrukssynpunkt. Det av utredningenföreslagna inlösenförfarandet utgör enligt LRF i själva verket en utvidgningav den svenska expropriationslagen genom all ett nytt expropriationsändamålfastställs. Eftersom ett inlösenförfarande i nu föreliggande fall har betydelseendast såvitt avser holmarna kan det enligt LRF:s mening inte vara skäl altlagstifta i frågan. Det naturligaste är därför att problemen löses genomdirekta förhandlingar med de berörda markägarna. De eventuella ölägenheter somkan förekomma vid nuvarande förhållanden bör inte vara så stora att det finnsanledning att tillgripa tvångsinlösen. Ulredningen har vid artikel 1 i den föreslagnaöverenskommelsen behandlat frågan om uppgrundningar vid suveränitelsholmarna.Denna fråga berörs av några remissinstanser. Hovrätten för finnerutredningens förslag praktiskt men anser att frågan om rätten till uppgrund-ningarnaär komplicerad och måhända i behov av ytterligare utredning. Det är därförtveksamt om överenskommelse, .som även berör uppgrund-ningarna, bör träffasinnan del kan anses någorlunda klarlagt att rätten till dessa inte tillhörägarna lill omgivande vallenområden. Ett särskilt inlösenförfarandebeträffande dessa uppgrundningar låter sig väl inpassa i del inlösenförfarandesom hovrätten har förordat och som innebär att svenska staten skulle lösa inholmar i och i . Enligtöverlantmätannyndighetens mening överensstämmer utredningens förslag medbmkningsförhållandena och vad som allmänt i bygden ansetts gälla. Från svensksida synes också samma uppfattning över lag ha kommit till uttryck vidlantmäteriförrättningar. Utredningens tolkning bör enligt myndighetens meningläggas lill grund för de föreslagna åtgärderna. Det måste vidriksgränsägoulbytet ha varit avsikten att de aktuella holmarna så som de vidvarje tidpunkt såg ut avsattes som suveränitetsholmar. En absolut fixering lillde strandlinjer som fanns på 1820-lalet lorde knappast ha avselts. Utredningensuppfattning om att de områden av holmarna som pä grund av erosion numera utgörvattenområden omfattas av inlösen utan all delta särskilt behöver utsägas handen att ulredningen förutsatt LU1979/80:13 18 att även dessa skulle anses ingå i holmarna. Dennatolkning synes tveksam enligt överlantmätarmyndighetens mening. Utan praktiskaeller andra olägenheter bör den rimligaste tolkningen i stället vara att delandområden som genom erosion täckts av vatten automatisk övergått frånsuveränitetsholmen lill ägaren av kringliggande vattenområde. Om sådanavattenområden alltjämt skall anses tillhöra suveränitetsholmen kan det förvissa områden uppstå en dubbel suveräniletsrätt. Detta kan bli fallet där enholme tillvuxit in på vattenområde som uppstått lill följd av erosion från enannan holme. Frågan är av praktisk betydelse, eftersom konkreta exempel päsistnämnda förhällande finns. hänvisar lill vad överlantmätarmyndighetenanfört angående uppgrundningar och erosion. Verket anmärker att någon visstidpunkt eller något visst vallenstånd som man kan utgå från när man redovisarholmarnas omfattning vid expropnationen inte har angetts. En praktisk lösningär enligt verket att man i expropria-tionssammanhanget bestämmer sig för attutgå från den omfattning som holmarna har på de flygbilder soni kommer attligga till grund för expro-prialionskarlan. konstaterar att denföreslagna lösningen stämmer överens med de tankegångar som legal till grundför bestämmelser i I kap. 6§ jordabalken.