bet · G301CU2 · 1979-12-31 00:00:00 — Utskottetvill i detta sammanhang även biträda förslaget i motionen 1972:1766 atttillståndsbeslutet bör innehålla en bestämmelse om att talan skallväckas vid domstol. Nämnda tidsfrist överensstämmer med gällande praxis. Ipropositioner anförs att denna praxis bör bibehållas. Utskottet anser i likhetmed motionärerna att det skulle vara värdefullt om denna praxis regleras i lag. CU1979/80:2 10 På gmnd av det anförda tillstyrkerutskottet att med bifall till motionen 1972: 1766 och i anledning avmotionen 1972: 1765 för sin del antar 3 kap. 6 § första stycket i lagförslagetmed den lydelse som framgår nedan av utskottets hemställan i denna del. Motövriga bestämmelser i förevarande stadgande har utskottet ingen erinran. I reservation (m) anfördes: Det praktiska värdet av den nu föreslagnareformen finner utskottet vara tvivelaktigt eftersom lagförslaget inteinnehåller någon tidsgräns för upp-skovsmöjlighetema. Enligt utskottets meningär det oacceptabelt att en domstolsprövning av ett expropriationsärende kanuppskjutas . I motionerna 1972: 1765 och 1972:1766 har isyfte att avhjälpa missförhållandena föreslagits införandet av maximitider påtre respektive . Även dessa maximitider ger den exproprierande alltförlånga tidsfrister. Utskottet avstyrker därför bifall till motionema. Den endalösningen på förevarande allvarliga problem synes utskottet vara att denenskilde sakägaren, såsom föreslagits i motionema 1972: 1761 och 1972: 1762,får möjighet att, efter det expropriationstillstånd gavs, väcka talanvid fastighetsdomstolen angående expropriationsersättning. 3.2.4 Inlösen vid vanvård m. m. Enligt 2 kap. 7 §expropriationslagen får expropriation ske för att försätta eller hållafastighet i tillfredsställande skick, när grov vanvård föreligger eller kanbefaras uppkomma. Det torde krävas att man kan konstatera dels brister påfastigheten, dels brister med avseende på ägarens person såvitt avser skötselnav fastigheten. Reglerna i 2 kap. 1 § expropriationslagen avser när detgäller tätbebyggd mark situationen då bebyggelsen skall mer eller mindreomdanas. De gäller däremot inte expropriation av enstaka bostadsfastigheterdärför att dessa är i behov av fömyelseåtgärder. Bostadssaneringslagen ger hyresnämnd möjlighet bl. a. attålägga en fastighetsägare att vidta åtgärd som behövs för att bostadslägenhetskall få lägsta godtagbara standard, s. k. upprustningsåläggande! Enförutsättning för detta är att fastigheten med hänsyn till kostnaden föråtgärden kan beräknas ge skäligt ekonomiskt utbyte. Åläggandet får förenas medvite. Utförs inte avsedd åtgärd kan fastigheten ställas undertvångsförvaltning. Är förhållandena sådana att åtgärden kan antas inte bliutförd under tvångsförvaltning får kommunen lösa fastigheten, om inte åtgärdenavser arbete av endast ringa omfattning. Bostadsförvaltningslagen öppnar möjlighet för hyresnämndatt besluta ålägga fastighetsägare att överlämna fastighet till särskildförvaltare (för-valtningsåläggande). Kan det antas att sådant åläggande inte ärtillräckligt för att uppnå en tillfredsställande förvaltning skall nämnden istället besluta att ställa fastigheten under förvaltning av särskildförvaltare (tvångsförvaltning). Är fastighet ställd under tvångsförvaltningmen är förhållandena sådana att en tillfredsställande förvaltning inte därvidkan uppnås, får kommunen lösa fastigheten. CU1979/80:2 11 I samband med attbostadsförvaltningslagen antogs (prop. 1976/77:151, CU 1976/77: I) och därmed kommun fick möjlighetatt lösa in fastighet som stod under tvångsförvaltning diskuterades även en iförhållande till tvångs-förvaltningsförfarandet mer fristående lösenrätt.Sådana förslag hade förts fram i remissyttranden överbostadsförvaltningsutredningens förslag (Ds Ju 1976: 14) av , majoriteten i och en minoritet inomStockholms kommunstyrelse. Näringslivets byggnadsdelegation, kommun ochSvenska förordade att förvaltaren ges befogenhet att underkontrollerade former ombe-söija försäljning av en tvångsförvaltad fastighet. I det till propositionen fogade regeringsprotokollet (s.74-79) aviserade föredragande statsrådet en direkt inlösenmöjlighetliksom alternativet med försäljning genom förvaltaren. Hon anförde vidare: Under remissbehandlingen har detockså förts fram allmänt hållna krav på att man bör öka samhällets möjligheteratt gripa in med tvångsinlösen, när fastighetsägare grovt missköter sinahyresfastigheter. Med anledning av detta vill jag erinra om attbostadsförvaltningslagen är avsedd att i första hand tillgodose de boendesintressen, medan instmment för samhällets bostadssociala insatser i princip börregleras i annan lagstiftning. Bostadsförvaltningslagen bygger på attingripande i en fastighets förvaltning skall kunna ske i de särskilda fall därförvaltningen inte fungerar tillfredsställande. Om det visar sig att ettöverlämnande av förvaltningen till särskild förvaltare inte är tillräckligt föratt skapa tillfredsställande boendeförhål-landen, är det naturligt att det inomlagens ram finns möjlighet att överföra fastigheten i allmän ägo för attdärigenom bl. a. skapa helt nya fömtsätt-ningar för sanering av fastighetensekonomi. Jag vill i sammanhanget understryka att inlösen enligt lagförslagetvanligen torde ställa sig mindre kostsamt för kommunen än expropriation imotsvarande fall. Själva förfarandet är också enklare genom att regeringenstillstånd inte behöver inhämtas. Det synsätt på bostadsförvaltningslagens funktion som jaghär har gett uttryck för har också legat till gmnd för utredningens arbete. Detfinns därför i detta lagstiftningsärende inte tillräckligt underlag för att manskall kunna ta ställning till frågan om det från allmänna bostadspolitiska utgångspunkterföreligger ett behov av att ytterligare öka samhällets möjligheter att ingripamed tvångsinlösen av misskötta hyresfastigheter. Jag erinrar om att denlagstiftning som härvidlag främst kommer i blickfånget är av sent datum.Expropriationslagen trädde i kraft den och bostadssaneringslagenett år . De praktiska erfarenheterna är ännu mycket begränsade, särskilti fråga om den senare lagen. Såvitt jag känner till har det ännu inte avdömtsnågot mål om inlösen vid fastighetsdomsto-lama. Ja finner det lämpligt attavvakta vilka erfarenheter tillämpningen av de angivna båda lagarna kommer attge. På gmndval av dessa erfarenheter kan man sedan bättre bedöma om enutbyggnad av systemet med tvångsinlösen är önskvärd och i vilka former detta iså fall bör ske. Jag är alltså inte beredd att f. n. ta ställning till fråganom det från samhällets synpunkt behövs förbättrade möjligheter till inlösen. Lagförslaget antogs enhälligt av . CU 1979/80:2 12 Utredningen om en ny plan- och byggnadslagstiftning() har föreslagit nya underhållsbestämmelser (SOU 1979:65-66 s.292-293). De innebär bl. a. att en byggnad skall underhållas så att bärförmåganoch stadgan hos de bärande delama, anordningarna till skydd mot brand,olycksfall och fukt samt anordningarna för handikappsanpassning, trevnad,hygien, energihushållning och avfallshantering i skälig utsträckning hålls istånd. yttre skall hållas i vårdat skick. skall (s.295) kunna hävda detta krav med åtgärdsförelägganden som kan förenas med viteeller föreskrift om tvångsutförande. 4.1.1Upphävande a v eller inskränkningar i den kommunala förköpsrätten Förslag omatt helt slopa resp. att begränsa den kommunala förköpsrätten förs fram i tremotioner (m). Längst går förslaget i motionen 1978/ 79: 1603 (m) attförköpslagen upphävs med utgången av innevarande år. I partimotionen1978/79:2162 (m), yrkandet 4, föreslås lagen ändras så att den inte skall gällajord- och skogsbruksmark - kommunala anspråk bör enligt motionen hävdas medfrivilliga köp eller genom expropriation då starka samhälleliga behovföreligger. Slutligen föreslås i motionen 1978/ 79: 2097 (m) att förköpslagenändras så att säljare skall kunna häva ett köp om kommunen beslutar utövaförköpsrätt. Köpet skall enligt förslaget då återgå och förköpsrätten därmedförfalla. Åsiktenatt förköpslagen helt bör upphävas har senast förts fram i en reservation (m)till civilutskottets betänkande CU 1975/76: 11. Reservan-tema förde där vidareett motsvarande förslag i partimotion (m). Under den senaste mandatperioden harhär behandlade frågor endast behandlats i betänkandet CU 1977/78: 23. Ettenhälligt utskott avstyrkte då enskilda motionsförslag (m) att begäraupphävande av förköpsrätt till jordbruksmark och att ge säljaren enhävningsrätt som skulle hindra kommunala förköp. I ett särskilt yttrande (m)till utskottets betänkande har noterats att den principiella inställningen motförköpslagen kvarstår och att frågan om en hävningsrätt skulle aktualiserassenare, efter då pågående översyn av förköpslagstiftningen. En redogörelse förnämnd tidigare behandling har ovan getts under avsnittet 2.1. Detär enligt utskottets mening helt uteslutet att slopa den kommunalaförköpsrätten genom att upphäva förköpslagen eller införa en hävningsrätt som ipraktiken sätter lagstiftningen ur kraft. Förslaget att slopa förköpsrätt tilljord- och skogsbmksmark förs fram i ett jordbmkspolitiskt sammanhang och angessyfta till att förbättra lantbmkamas förvärvsmöjligheter. För att jordbmksmarkskall kunna förköpas måste den emellertid ha CU 1979/80:2 13 ansettskrävas för tätbebyggelse eller därmed sammanhängande anordning.Jordbmksintresset har då vägts in i planmässiga bedömningar och getts tyngdgenom riktlinjer i den fysiska riksplaneringen. Det finns därför inte helleranledning att tillstyrka detta senare förslag. 4.1.2Återkallelse av ansökan om förvärvstillstånd m. m. Enligt jordförvärvslagen, lagen om förvärv avhyresfastighet m. m. och lagen om vissa inskränkningar i rätten att förvärvafast egendom m.m. skall tillstånd sökas resp. anmälan göras inom tre månaderfrån det förvärvet skedde. Om inte ansökan görs inom rätt tid, blir förvärvetogiltigt. Kommunen kan då inte utöva förköpsrätt. I propositionen redovisas atten förvärvare genom att återkalla sin ansökan om förvärvstillstånd har kunnatåstadkomma att förvärvet blir ogiltigt innan kommunen har kunnat utöva sinförköpsrätt. Regeringen förordar nu att ogiltighet enligt de nämndaförvärvslagama skall inträda först i och med avskrivningsbeslutet efteråterkallelsen och då endast om kommunen inte utövar förköpsrätt. Om förköp skerbehövs ingen förvärvsprövning. Bestämmelser härom föreslås införda i 5 § lagenom vissa inskränkningar i rätten att förvärva fast egendom m.m., 12 § nyajordförvärvslagen samt 16 b § fjärde stycket lagen om arrendenämnder ochhyresnämnder (nämndlagen). Vidareföreslår regeringen att i 16 b § nämndlagen som ett nytt femte stycke också tasin en bestämmelse som undanröjer möjligheten att hindra förköp genom attförvärvaren inte följer ett hyresnämndens föreläggande om ansökan om tillståndatt förvärva hyresfastighet. Utskottethar ingen erinran mot vad regeringen anfört och tillstyrker lagförslagen i härbehandlade delar. Förköpsrätt får enligt 3 § förköpslagen inteutövas, om det föreligger viss släktskap mellan säljare och köpare. Ettmotsvarande släktskapsundantag gäller i fråga om skyldighet att söka tillståndenligt de ovan under 4.1.2 nämnda tre förvärvslagama. Undantaget har gällt delsmake och avkomling, dels syskon, syskons avkomling och makes avkomling. I dennya jordförvärvslagen som gäller fr. o.m. har undantaget inskränktsatt gälla endast den förstnämnda gmppen. I samband med ändringama i lagen omförvärv av hyresfastighet m.m. har motsvarande inskränkningar gjorts också inämnda lag och i lagen om vissa inskränkningar i rätten att förvärva fastegendom m. m. Ställningstagandena i dessa delar redovisas ovan under 3.1.3. Ipropositionen föreslås att motsvarande inskränkning i släktskapsundantaget i 3§ förköpslagen skall göras så att undantaget endast skall gälla make ochavkomling. Häremot ställs motionen 1978/79:2709 (c), vari föreslås attriksdagen avslår detta propositionsförslag. CU1979/80:2 14 Förslaget i propositionen innebäratt regeringen för vidare det förslag i den bakomliggandedepartementspromemorian som tillstyrkts eUer lämnats utan erinran av flertaletremissinstanser. Några remissinstanser har dock invänt att förköpslagen ochförvärvslagama har olika syften. Regeringens förslag motiveras framför allt avatt den anser det i hög grad önskvärt att släktskapsundantaget har sammaomfattning i de här aktuella lagama. Motionärema å sin sida ansluter sig tillde negativa remissinstan-sema och anser att några motiv för ändringen inteanförts och att även den praktiska nyttan skulle vara liten. Utskottet kan i och för sig dela uppfattningen attförköpslagen och de tre förvärvslagama inbördes har skilda motiv och att detdärför inte är självklart att släktskapsundantaget skall vara detsamma i allalagama. De allmänna motiven för ett släktskapsundantag är dock likartade.Därtill kommer att en enhetlig gränsdragning medför praktiska fördelar,särskilt i de många fall där såväl förköpslagen som en förvärvslag ärtillämplig. Utskottet tillstyrker därför den av regeringen föreslagna ändringeni 3 § punkt 4 förköpslagen och avstyrker sålunda motionsförslaget. 4.1.4 Ovisshet om planförutsättningar En av de grundläggandefömtsättningarna för att förköpsrätt skall kunna utövas beträffande enöverlåten fastighet m. m. är att någon del därav med hänsyn till den framtidautvecklingen behövs för tätbebyggelse eller därmed sammanhängande anordning.Frågan humvida så är fallet avgörs av regeringen () omsäljaren eller köparen bestrider förköpsrätten och kommunen söker tillstånddärtill. I motionen 1978/79: 1066 (s), yrkandet 1 a, föreslås attriksdagen begär en översyn av förköpslagen för att öka möjligheterna tillförköp då planför-utsättningama är ovissa. Motionäremas utgångspunkt är attovisshet om den framtida användningen av viss mark uppstår med hänsyn tillosäkerhet om preciseringen av riktlinjer i den fysiska riksplaneringen iförening med starkt restriktiva tolkningar. Denna ovisshet leder till atttillstånd till förköp inte ges, vilket i sin tur leder till att kommunema äveni andra fall avstår från att göra sin förköpsrätt gällande. Det ligger i sakens natur att de av motionärerna angivnasvårighetema bortfaller om frågan om markens framtida användning är klargjord ien fullföljd översiktlig planering. Även för det fall att så inte skett krävsinte av den tillståndssökande kommunen att fullständig utredning eller planeringskall föreligga - det räcker med att plansyftet gjorts sannolikt. Desvårigheter som motionärema åberopar är närmast knutna till de fall därregeringen finner viss sannolikhet för att av kommunen avsett utnyttjande avmarken står i strid mot riksintressen som hävdas i den fysiska riksplaneringen. Motionärema hävdar att även i de närmast här ovan angivnafallen kommunens bedömning skall godtas intill dess en fullföljd planeringvisar CU 1979/80:2 15 motsatsen.Denna åsikt utgår i sin tur från att förköpet som sådant inte ger kommunennågon rätt till ändrad markanvändning och att förköpet därför inte påverkarframtida överväganden från regeringens sida om riksintressets precisering. Ettvägrat tillstånd däremot gör att förköpstillfället går kommunen ur händerna. Medanknytning till tidigare bedömningar i betänkandet CU 1977/78:23 (se ovan under3.1.4) vill emellertid utskottet fortfarande hävda att angivna olägenheter förkommunen, aktualiserade i ett begränsat antal fall, väger lättare än intressetatt inte principiellt föregripa de slutliga bedömningama vid t. ex. enfastställelseprövning. Motionsförslaget innebär i sak att de nämndariksintressena inte alls skulle bevakas när det gäller tillstånd till förköp -detta trots att dessa förköp regelmässigt aktualiseras på gmnd av kommunensavsikt att ändra markanvändningen från t. ex. jordbmk till tätbebyggelse.Anknytningen till motsvarande bedömningar då tillstånd till expropriation söksfår också beaktas. Motionsförslaget avstyrks därför. En fastighetsägare kan skriftligen erbjuda kommunenatt till bestämt pris och på i övrigt angivna villkor förvärva en fastighet. Omkomrnun inte underrättat fastighetsägaren om att hembudetantagits eller om den avvisar erbjudandet kan kommun förköpa fastigheten underde närmaste två åren endast om priset är lägre eUer villkoren i övrigttillsammantagna avsevärt ogynnsammare för ägaren än enligt hembudet. Regeringenföreslår nu att hembudsregeln slopas genom att 4§ första stycket förköpslagenupphävs. Detta föranleder förslag till följdändringar i 9 och 15 §§ samma lag. Utskottet har ingenerinran mot förslaget och tillstyrker lagändringama. När ett förköp fullbordats skall kommunen ersättaköparen för vad denne enligt åtagande i köpeavtalet fullgjort ochför nödvändig kostnad i samband med köpet. Kommunen skall dessutom ersättaköparen för nödvändig kostnad som han lagt ner på egendomen utöver vad somskäligen motsvarar värdet av avkastningen. Kommunenskall betala ränta på de förstnämnda beloppen enligt 5 § räntelagen(diskonto med tillägg av ) till dess köpetfullbordats och enligt 6§ räntelagen s. k. dröjsmålsränta (riksbankensdiskonto med tillägg av ) för tiden därefter. Pä detsistnämnda ersättningsbeloppet utgår ränta enligt 6 § räntelagen från detförköpet fullbordats. Kommunenhar i allmänhet inga praktiska möjligheter att betala redan den dag förköpetfullbordats. I propositionen föreslås därför att kommunens skyldighet attbetala den högre dröjsmålsräntan skall inträda senare - CU1979/80:2 16 första vardagen i andra månaden efter det att förköpetfullbordats. Detta får uttryck i ändring av 13 § första stycket förköpslagen.Utskottet tillstyrker förslaget. 4.1.7 Prisprö v ning efter förköp I motionen 1978/79: 1066 (s)yrkandet 1 b har föreslagits en översyn för att möjliggöra prisprövning efterförköp. Utskottet har inte funnit anledning att gå ifrån sina tidigarebedömningar att förköpet bör bibehållas som en enkel förvärvsform. I de falldär kommunen anser att ett utfäst pris är för högt finns redan nu möjlighet attanvända expropriation och därmed förenade möjligheter till domstolsprövning aversättningen. 4.2 Expropriation m. m. I partimotionen 1978/79:1669 (m),yrkandet 8, föreslås att hos regeringen anhåller om förslag tillavskaffande av den s. k. presumtionsregeln i expropriationslagen. Utskottet avstyrker motionsförslaget med hänvisning tilltidigare ställningstaganden i ämnet. Dessa redovisas under 3.2.1 ovan. 4.2.2 Expropriation för barnstugor Förslaget att begär sådanändring i expropriationslagstiftningen att kommunemas möjligheter att fåtillgång till lämpliga lokaler för barnstugeändamål väsentligt förbättras försfram i motionen 1978/79:778 (apk). Motionen i vad den avser motsvarande ändringi byggnadslagstiftningen har behandlats i betänkandet CU 1978/79: 30. Motionärema utgår närmast från syftet att få tillgång tilllokaler vid sanering av privatägda fastigheter. Enligt 2 kap. 10 §expropriationslagen får expropriation ske för att tillgodose behov av utrymmeför byggnad, lokal eller annan anläggning för verksamhet som staten, kommun,landstingskommun eller kommunalförbund har att tillgodose. Hit hör t. ex.behovet av utrymme för barn stugor. Hinder torde inte föreligga att utnyttjaregeln för att åstadkomma en nyttjanderätt till ett utrymme där sådanaverksamheter kan bedrivas. Motionärernas syfte får i denna del ansestillgodosett. 4.2.3 Tillträdesplikt för den exproprierande I propositionen föreslås attfastighetsägaren när den exproprierande fört saken till domstol skall påsamma sätt som den exproprierande kunna få till stånd enkelt förhandstillträdegenom beslut av fastighetsdomstolen för handläggningen av måletfram till dess expropriationen är fullbordad. En sådan begäran bör enligtförslaget beviljas, såvida CU1979/80:2 17 den exproprierande inte visar att det skulle vara tillavsevärd olägenhet för honom. Om den exproprierande inte följer beslutet skallpåföljden vara att expropriationstillståndet i den aktuella delen skall varaförfallet. Vidare ges fastighetsägaren i en sådan situation rätt tillersättning för skada. I den under allmänna motionstiden och sålunda förebeslutet om propositionen väckta motionen 1978/79:1602 (m) föreslås riksdagenbegära förslag till lagändring så att förhandstillträde kan påkallas avfastighetsägaren redan då expropriationstillstånd sökts och sålunda utan attinvänta att saken förts till domstol. Vidare har i den väckta motionen1979/80: 14 (c) föreslagils att begär förslag till lagreglersom ger fastighetsägare möjlighet att påkalla förhandstillträde så snartexpropriationstillstånd getts. Motionärerna anför att i anslutning därtilläven bör ytterligare övervägas möjligheten att därvid få till stånd kvalificeratoch inte endast enkelt förhandstillträde. Det genom propositionen framlagda lagförslaget ligger inommotionsyrkandenas ram och har inte heller i övrigt mötts av invändningar.Utskottet tillstyrker därför förslaget till ett nytt andra stycke i 5 kap. 17 §expropriationslagen. Utskottet tillstyrker även förslagen till ändringar avdetta lag-mm i övrigt och av 3 kap. 6 § samt 5 kap. 16 och 18-20 §§expropriationslagen. Kvar står därmed frågan om ytterligare förslag skallpåkallas så att fastighetsägarens begäran om tillträdesplikt kan framställastidigare - då expropriationstillstånd sökts (m) eller då sådant tillstånd getts(c). I motionen 1978/79: 1602 (m) anförs att det inte tordefinnas några starka skäl som talar emot en möjlighet för fastighetsägaren attpåkalla förhandstillträde redan när expropriationstillstånd sökts. Dettauppfattas endast som en formaliserad möjlighet för fastighetsägaren attacceptera ett kommunalt övertagande mot ersättning enligtexpropriationsreglerna. I propositionen anförs i denna del (s. 24) deninvändningen mot en sådan lösning att ett beslut om förhandstillträde innantillståndsfrågan avgjorts skulle föregripa eller i vart fall uppfattas som ettställningstagande i själva tillståndsfrågan. Utskottet ansluter sig till dennabedömning. Det bör erinras om att expropriationstillståndets innehåll börprövas även om det står klart att fastighetsägaren medger ansökningen. Ettklart medgivande i tillståndsfrågan från markägarens sida skulle emellertid ide fall som motionärema avser avsevärt förkorta handläggningstiden itillståndsärendet. En sådan möjlighet står öppen . Utskottet har intefunnit tillräckliga skäl för att förorda fömyade överväganden i denna del. När det gäller lämpligheten av ytterligare överväganden isyfte att fastighetsägaren efter ett expropriationstillstånd skall kunnapåkalla förhandstillträde har utskottet gjort följande bedömningar. Liksombo-stadsministem (prop. s. 25) anser utskottet att en sådan lösning i och försig skulle vara tänkbar. Lämpligheten därav får avgöras mot bakgmnd av skälenför och emot denna lösning. Om en begäran om tillträdesplikt får CU1979/80:2 18 framställas innan expropriationen fullföljts genomstämning till domstol skulle detta i sak innebära att man vill förkorta dentidsfrist som den exproprierande nu har när det gäller att avgöra omtillståndet skall utnyttjas eller inte. Då motsvarande fråga behandlades isamband med tillkomsten av expropriationslagen (se ovan 3.2.3) godtogutskottets majoritet att frågan om tidsfristens längd skulle prövas medbeaktande av även fastighetsägarens intresse men utan tidsramar. Reservanter(c, fp) anförde att en så kort låst tidsfrist som efter tillståndet varhelt oförenlig med den exproprierandes behov av tillräcklig tid för att kunnaöverväga om expropriationen skall fullföljas. En maximitid på fyra årföreslogs i stället. Reservanter (m) föreslog den lösningen attfastighetsägaren fick möjlighet att efter tillståndet väcka talanangående ersättning. De godtagna och gällande reglerna innebär bl. a. attfastighetsägaren, efter det tillstånd meddelats, kan få förkortning aven utsatt frist om han visar att hans olägenhet av att expropriationsfråganhåUs öppen avsevärt har ökat sedan det senaste beslutet om tidsfrist fattades.Bostadsministem har vidare uttalat (prop. s. 25) att det kan vara befogat attskärpa kraven på de särskilda skäl som kan utgöra gmnd för att förlänga entidsfrist.