bet · G301KU32 · 1979-12-31 00:00:00 — med anledning av motioner i författningsfrågor m. m. I detta betänkande behandlas följandefrån förra uppskjutna motioner i skilda författningsfrågor m. m.,nämligen 1977/78:501 och 908, 1978/79:195, 235, 237, 343 yrk. 2, 402, 403 yrk.1 och 3, 570, 1089 yrk. 4, 1103, 1686, 2149 yrk. 1 och 2467 yrk. Till enbörjan redovisas motionsyrkandena under särskilda rubriker samt i anslutninghärtill kortare sammanfattningar av frågornas nuvarande läge m. m. Härefterföljer utskottets yttrande över motionerna. Motionernas hemställan har såvitt nu är i fråga följandelydelse. 1978/79:195 av och (apk) attriksdagen beslutar om övergång till republik. 1978/79:343 av m. fl. (vpk) att riksdagenbeslutar om övergång till republik och därvid antar dels de i motionenframlagda förslagen till lag om ändring i regeringsformen (yrk. 2) och lag omupphävande av successionsordningen (yrk. 3), dels hos regeringen anhåller omförslag till följdändringar i annan lagstiftning m. m. som föranleds härav(yrk. 1978/79:2467 av m. fl. (vpk) 14. att riksdagenuttalar sig för avskaffande av monarkin och övergång till republik ochhemställer hos regeringen om förslag härom. Med anledning av motioner syftande till införande avrepublik har utskottet tidigare hänvisat till den ståndpunkti frågan som togs i samband med antagandet av författningsreform. Isitt yttrande över propositionen 1977/78:71 om kvinnlig tronföljd och motionermed anledning härav anförde (KU 1977/78:36) bl. a., attgenom regeringsform (RF) bekräftas monarkin som statsform ochatt någon ändring i detta hänseende inte är aktuell. Utskottet tillstyrkteförslaget om införande av kvinnlig tronföljd, vilket antogs av somvilande grundlagsändring. har (KU 1979/80:1) slutligt antagitdenna grundlagsändring. Motionernas hemställan har såvitt nu är i fråga följandelydelse. 1977/78:501 av m. fl. (s) att beslutar hos regeringen begära att den översyn av vallagen som skall skeäven kommer 1 1979/80. KU1979/80:32 2 att omfatta frågan om val till kyrkofullmäktige påden gemensamma valdagen. 1978/79:237 av m. fl. (vpk) att riksdagenbeslutar att hos regeringen hemställa om utredning rörande slopande av gällandesystem med' spärrar vid val till riksdag och landsting och översyn avvalsystemet i enlighet med vad som i motionen anförts. 1978/79:403 av m. fl. (c) yrk. hos regeringen anhåller att en författningsutredning tillsätts föratt utvärdera och föreslå erforderliga ändringar ang. den gemensamma valdagenoch den treåriga mandatperioden. 1978/79:570 av och () attriksdagen hos regeringen begär förslag dels om avskaffande av den gemensammavaldagen för å ena sidan kommunfullmäktige- och landstingsval och å andra sidanriksdagsval, dels till utformning av kommunalvalen i enlighet med det systemsom skisserats i motionen (val regionvis i olika omgångar med fyraårigmandatperiod) och dels till grundlagsändring så att fyraåriga mandatperioderför införs. 1978/79:1089 av m.fl. (m) yrk. hos regeringen anhåller om utredning och förslag om fyraårigamandatperioder. Spärregler vid allmänna val 13 kap. 7 § regeringsformen stadgasatt endast parti som har fått av rösterna i hela riket ärberättigat att delta i fördelningen av mandaten i . Parti som har fåttfärre röster deltar i fördelningen av de fasta valkretsmandaten i valkrets, därpartiet har fått av rösterna. Bestämmelserna tillkom som ettled i den partiella grundlagsreformen 1969. Vid behandlingen av propositionen beträffande denpartiella grundlagsreformen fann (KU 1968:20) detföreslagna nya valsystemet vad avsåg såväl riksproportionalitet somspärreffekter mot småpartier innebära en väsentligt mera rättvis och därmedfrån principiellt demokratiska synpunkter mer tillfredsställande ordning än dendittillsvarande. Utskottet tillstyrkte sålunda propositionen i denna del.Riksdagen beslöt i enlighet med utskottets förslag. Frågan har därefter behandlats i med anledningav motioner, bl. a. i samband med att förslaget till den nuvarande grundlagenantogs som vilande (KU 1973:26 s. 21) och därefter av 1976/riksdag (KU1976/77:23) utan att funnit anledning till ändrat ställningstagande. Genom ändring i vallagen (1975:474)' har införts ettsystem med utjämningsmandat och en ireprocentig spärregel också vidlandstingsvalen (prop. 1975:101 och KU 1975:19). KU1979/80:32 3 Även beträffande kommunfullmäktigevalenhar frågan om införande av någon spärregel och om förbättring avproportionalileten genom utjämningsmandat diskuterats. att i princip samma valsystem som vid riksdagsval ochlandstingsval skulle införas för kommunfullmäktigevalen. 1 nyssnämndaproposition (1975:101) ansåg emellertid departementschefen att valsystemetbeträffande kommunfullmäktigevalen redan uppfyllde de krav på proportionalitetsom rimligen kunde ställas. Han begränsade sig därför till att föreslå attminimiantalet mandat för valkrets ökades från tio till femton, vilket skulle geen ännu starkare garanti för proportionalileten. anslöt sig tilldenna bedömning. I sitt av godkända betänkande KU 1976/77:23anförde utskottet bl. a. följande; Frågor som rör valsystemet har motbakgrund av deras betydelse i ett representativt parlamentariskt styrelseskicksom det svenska fortlöpande varit föremål för statsmakternas uppmärksamhet. Ifråga om riksdagsvalen har det rått bred politisk enighet om att ettriksproportionellt valsystem är väsentligt mera rättvist och därmed frånprincipiellt demokratiska synpunkter mer tillfredsställande än den valmetodsom tillämpades. Småpartispärren har ansetts nödvändig för attförhindra en för det parlamentariska arbetet besvärande partisplittring. Deerfarenheter som vunnits har enligt utskottet ytterligare befästfördelarna med denna valmetod, som tillämpats i tre val. Utskottet finnerdet därför inte påkallat att - som yrkas i motionerna 1975/76:341 och1976/77:49 - fa upp frågan om slopande av spärregeln vid riksdagsval till nyaöverväganden. Med riksdagsvalen som förebild infördes ett valsystemmed utjämningsmandat och småpartispärr också för landstingsvalen. Syftet varsjälvfallet att även på detta område genom en förbättrad proportionalitetförstärka den representativa styrelseformen. hade för landstingsvalen föreslagiten fyrapro-centig spärregel i förening med en tolvprocentig valkretsspärr.Efter överenskommelse mellan de fyra största riksdagspartierna föreslogs ipropositionen om nytt valsystem för landsting m. m. (1975:101) att spärrenskulle sättas till och att någon valkrelsspärr inte skulle införas.Detta blev också beslut. Erfarenheterna av den nya ordningen är begränsadetill ett val. Såvitt utskottet kunnat finna har syftet med de ändrade reglernafrämjats. Utskottet anser det därför inte motiverat att - som föreslås imotionen 1975/76:341 samt motionerna 1976/77:49 och 576 - ånyo utreda frågan omspärregel vid landstingsvalen. förslag att införa ett system medutjämningsmandat och småpartispärr även för kommunfullmäktigevalens vidkommandeledde inte lill lagstiftning. Departementschefen ansåg i nyssnämndaproposition, att valsystemet i dessa val redan fyllde högt ställda krav påproportionalitet. Som en ytterligare förstärkning av proportionaliletenföreslog han att minimiantalet mandat per valkrets ökades från tio till femton.Dessa ståndpunktslaganden innefattades i den tidigare nämndapartiöverenskommelsen. I antogs följaktligen propositionen i dessadelar med stor majoritet. r 1979/80. KU1979/80:32 4 har så sent som 1975ställt sig bakom den ordning som gäller för valen till kommunfullmäktige.Den bättre garanti för proportionalileten som därigenom tillskapats är ägnadatt ytterligare förstärka det representativa systemet i kommunerna. Med endastett vals erfarenhet anser utskottet det vara för tidigt att på nytt utredafrågorna om utjämningsmandat och småpartispärr vid kommunfullmäktigevalen. Frågan kom upp även vid 1977/78 årsriksmöte med anledning av motioner i ämnet. Utskottet (KU 1977/78:42) fanndärvid inte anledning att frångå sin tidigare intagna ståndpunkt till berördafrågor och avstyrkte motionsyrkandena. Frågor om den gemensamma valdagen och man-dattidernaslängd Beträffande den gemensamma valdagensamt mandattiderna för och de kommunala församlingarna erinradeutskottet i sitt betänkande KU 1978/79:3 med anledning av motioner i ämnet attchefen för kommundepartementet 1977 enligt regeringens bemyndigande tillkallaten ny kommitté för fortsatt utredning av vissa kommunaldemokratiska frågor. Idirektiven till utredningen (Dir 1977:76) uttalades bl. a. följande; Till partiellaförfattningsreform hörde beslut om en enhetlig treårig mandatperiod för såvälriksdag som landsting och kommunfullmäktige samt om gemensam valdagförriksdagsval och kommunalval. Ordningen med gemensam valdag diskuteradesgrundligt inför reformen och har även senare varit uppe lill debatt. Som jaghar nämnt i det föregående har den gemensamma valdagen ansetts kunna inverkaofördelaktigt i olika avseenden på den kommunala demokratin. Den medförspeciella problem då man överväger att införa direktvalda kommundelsorgan. Ettnära samband föreligger mellan den gemensamma valdagen och den treårigamandatperioden. Enligt en åsikt som ofta förs fram är tre åren alltför kortmandatperiod. Kommittén bör ha som en tredje huvuduppgift alt undersöka vilkaåterverkningar den gemensamma valdagen och den treåriga mandatperioden har påden kommunala demokratin. Kommittén bör överväga vilka lösningar som ärtänkbara och som från synpunkt är de lämpligaste i dessa frågor menbör inte lägga fram förslag till ändrad ordning. I det förenämnda av riksdagengodkända betänkandet (KU 1978/79:3) hänvisade utskottet till det pågåendeutredningsarbetet. Enligt vad som inhämtats har kommittén genomfört ett antalspecialundersökningar med syfte att belysa konfliktnivå och partiskillnader ikommunalpolitiken, de kommunala frågornas roll i valrörelserna samtlokalpressens och lokalradions bevakning av valrörelse. Kommitténavser att redovisa sitt arbete med dessa frågor i ett delbetänkande . Beträffande de kyrkokommunala valen gäller följande;Enligt 3 § första stycket lagen (1972:704) om kyrkofullmäktigval är vid val ihela riket av kyrkofullmäktige tredje söndagen valdag. KU1979/80:32 5 som ordinarie val till samt val i helariket av landstingsmän och kommunfullmäktige. Tredje söndagen som övriga kommunalaval förrättats har varit valdag för val till kyrkofullmäktige . Dennaordning bekräftades i samband med den partiella författningsreformen 1968, vidövergången till treåriga mandatperioder 1970 och vid antagandet av lagen(1972:704) om kyrkofullmäktigval (prop. 1972:105, KU 1972:57, rskr 322). Fråga om ändring av tidpunkten för de kyrkokommunala valenbehandlades vid kyrkomöte varvid kyrkolagsutskottet (1975:6) ställdesig avvisande till ändring av gällande ordning. Vårval, omläggning av budgetåret m. m. I motionen 1978/79:402 av BertilFiskesjö m. fl. (c) yrkas att hos regeringen begär att enparlamentariskt sammansatt utredning tillsätts för att utarbeta förslag omallmänna val , omläggning av budgetåret och reformering avarbetsformerna i i enlighet med vad som förordas i motionen. Vissa av de angivna frågorna behandlades i utskottetsbetänkanden KU 1977/78:10 och 1978/79:3. Ur det förstnämnda betänkandet kanantecknas följande. Grundlagberedningen framlade endiskussionspromemoria benämnd Allmänna val (SOU 1970:27). a. följande: Valet skulle enligt huvudregeln ägarum tredje söndagen . Mandatperioden för den nyvalda skullebörja , medan arbetsår skulle inledas den 1 september.Statsverkspropositionen skulle med den föreslagna ordningen läggas fram ibörjan av september. En fördel härmed angavs vara att därmed skullefå statsverkspropositionen så snart arbetsåret börjar. Vidare skulle en nyregering som träder till efter valet få på sig att påverkabudgetförslaget. En ytterligare fördel skulle vara att kanslihusetsbudgetarbete i huvudsak kom att äga rum under tid då inte var samlad.En nackdel angavs däremot vara att systemet skulle innebära inskränkningar iviss kanslihuspersonals sommarledighet. Ett ofrånkomligt element i envårvalsmodell angavs vara en omläggning av budgetåret till kalenderår.Sammanfattningsvis framhölls i diskussionspromemorian bl. a. att vårval bättreän höstval tillgodosåg möjligheterna för en ny regering att påverkastatsverkspropositionen och att få en ökad koncentration av budgetarbetet iriksdagen, vilket i sin lur borde verka i riktning mot en bättre överblick överoch samordning av budgetbehandlingen. I sittslutbetänkande med förslag till ny regeringsform och ny riksdagsord- KU1979/80:32 6 ning (SOU 1972; 15) vidhöll grundlagberedningen sin idiskussionspromemorian redovisade positiva syn på värvalsfrågan menkonstaterade att den viktiga förutsättningen med budgetårets förläggning tillkalenderår inte kunde uppfyllas förrän den då pågående budgetutredningenredovisat sina ställningstaganden. I en gemensam reservation från representanterna igrundlagberedningen för moderata samlingspartiet, och centerpartietuttalades att grundlagberedningens förslag bort innebära en flyttning avriksdagsvalen och en omläggning av det statliga budgetarbetet tillatt sammanfalla med kalenderåret. Vid riksdagsbehandlingen av propositionen tillförfattningsreformen (prop. 1973:90) framställdes i en motion (c och fp)yrkande om att frågan om övergång till vårval skulle göras till föremål förytterligare utredning. (KU 1975:26 s. 27) uttaladedärvid, att värvalsfrågan hade sådant nära samband med frågorna om budgetåretsförläggning och tiden för budgetarbete att den inte kunde behandlasisolerad. Enligt utskottets mening värdet inte möjligt att ta ställning tilldet i motionen framförda kravet på utredning förrän budgetutredningen framlagtsitt material och detta granskats och värderats. Utskottet avstyrkte på anfördaskäl motionen, och följde utskottet. I en reservation (c, m och fp)vidhölls det i motionen framförda utredningskravet. 1 sitt betänkande Budgetreform (SOU 1973:43) övervägdebudgetutredningen frågan om budgetårets förläggning från icke-konstitutionellasynpunkter. Utredningen fann vid sin slutliga avvägning av de faktorer avbetydelse för budgetårets förläggning som utredningen hade att beakta attskillnaderna var begränsade mellan de två alternativen - nuvarande budgetår motbudgetårets förläggning till kalenderår. Beslutsunderlaget för statensfinanspolitik var dock enligt utredningens uppfattning något bättre i nuvarandesystemet än det skulle vara med ett kalenderårssystem med hänsyn främst tillatt den statliga budgeten nu fastställdes först efter kommunernas,näringslivets och . Under nuvarande samarbetsformer med andrastater på det ekonomiska området ansåg därför utredningen att det nuvarandebudgetåret borde behållas. Utredningen framhöll dock att vid ett slutligtställningstagande till frågan måste samtliga faktorer av såväl konstitutionellsom mera teknisk art beaktas och att vid detta ställningstagande avgörande viktborde tillmätas frågan om lidpunkten för de allmänna valen. Vid 1975/riksmötebehandlades en motion (1975:304) av m. fl. (fp) vari yrkadesytterligare utredning om övergång till vårval. I sitt av godkända betänkande anförde utskottet(KU 1975/76:5) följande: 1 olika sammanhang har understrukits, att en förutsättningför att förlägga KU1979/80:32 7 de allmänna valen är att budgetåret omläggs såatt det sammanfaller med kalenderåret. a. sistnämnda spörsmål harbehandlats av budgetutredningen, som därvid stannat för alt det nuvarandebudgetåret borde behållas. Utredningen framhöll emellertid att ett slutligtställningstagande krävde beaktande av samtliga faktorer, såväl konstitutionellasom mera tekniska, och att därvid avgörande vikt borde tillmätas frågan omtidpunkten för de allmänna valen. förslag är för närvarandeunder övervägande i . Enligt vad finansministern anför i denreviderade finansplanen för (prop. 1975:100 s. 40) räknar han med attkunna presentera förslag till en moderniserad budget tidigast under1975/. Som framgår av det föregående bör värvalsfrågan intebedömas isolerad från budgetproblematiken. väntas under en snarframtid ta ställning till ett förslag från regeringen om en moderniseradbudget. För att få tillräckligt underlag för bedömande av behovet av den imotionen begärda utredningen, anser utskottet att man bör avvaktariksdagsbehandlingen av detta förslag. Utskottet avstyrker därför motionen. I propositionen 1976/77; 130 medförslag till riktlinjer för modernisering av det statliga budgetsystemet,vilken proposition antogs av (FiU 1977/78:1), deladeföredragande departementschefen budgetutredningens synpunkter angåendebudgetårets förläggning och uttalade därvid (s. 66) bl. a. följande; Jag delar utredningens slutsats attde administrativa förhållandena talar för att nuvarande budgetår bör behållas.Det är av stor vikt att finanspolitiken kan grundas på bästa möjliga underlag.I nuvarande system finns bättre förutsättningar för att bedöma den inhemska ochden internationella konjunkturutvecklingen. Detta kan beaktas redan ibudgetproposifionen, som därigenom kan utgöra underlag för statsmakternasekonomiska politik under budgetåret. Budgetulredningen har konstaterat alt en omläggning avbudgetåret skulle medföra att budgetarbete måste förkortas.Budgetutredningen har ansett att detta är möjligt. Erfarenheterna från desenaste riksmötena visar emellertid enligt min mening att en sådan förkortningskulle innebära svårigheter för riksdagsbehandlingen. Sammantaget talar enligt min mening de administrativaförhållandena, särskilt framtagandet av underlaget för finanspolitiken, samldel faktum att budgetbehandling skulle behöva förkortas vid enövergång till ett kalendernrssystem för att nuvarande budgetårssystem börbehållas. Jag finner alltså inte skäl att föreslå någon ändring av nuvaranderedovisningsperiod. Någon ändring föreslogs inte (KU1977/78:10). I betänkandet anfördes (KU 1978/79:3) bl. a. följandemed anledning av en motion angående budgetårets längd och förläggning. Utskottet vill erinra om att fråganom budgetårets längd och förläggning behandlats av budgetutredningen ochdärefter av med anledning av propositionen 1976/77:130med förslag till riktlinjer för modernisering av det statliga budgetsystemet.Varken i budgetutredningens betänkande eller i propositionen som antogs avriksdagen (FiU 1977/78:1) KU1979/80:32 8 föreslogs någon ändring i nuvarande ordning beträffandebudgetåret. Utskottet har inte funnit anledning att förorda en omläggning avbudgetåret på sätt som föreslås i motionen. Motionsyrkandet i denna delavstyrks följaktligen. Regeringsbildningen m. m. I motionen 1978/79:235 av MartinOlsson (c) och () yrkas att hos regeringen begärutredning och förslag innebärande sådan ändring av regeringsformen att efterriksdagsval den nya alltid får pröva frågan om statsminister. I motionen 1978/79:403 av m. fl. (c)yrkas 3. att hos regeringen anhåller om att en författningsutredningtillsätts för att i övrigt stärka demokratin. Enligt motionen är behovet av enobligatorisk regeringsbildningsprocess i anslutning lill riksdagsval en frågasom har aktualiserats och som bör kunna belysas i enförfattningsutredning. I mofionen1978/79:1686 av () yrkas 1. att riksdagenhos regeringen anhåller att genom parlamentarisk utredning de erfarenheter somnu vunnits av formerna för regeringsbildning utvärderas, 2. att riksdagenhos regeringen anhåller om förslag till ändring av regeringsformen så att dennyvalda automatiskt får ta ställning till vem som skall bildaregering. I motionen 1978/79:1103 av () yrkasföljande ändring av 7 kap. 3 § RF; "Regeringsärende avgörs av regeringenvid regeringssammanträde. Vid skiljaktiga meningar avgör statsministern. Beträffande motiveringarna hänvisas till motionerna. Gällande rätt m. m. Parlamentarismens princip att enregering skall ha stöd i kom till uttryck i grundlagen genom1968-1969 års partiella grundlagsreform. Nyheterna gällde regeringensavgångsskyldighet. Härmed infördes institutet misstroendeförklaring som en formför att utkräva ansvar av regeringen. Vidare reviderades bestämmelserna omentledigande av statsråd och om nyval till . En majoritet avriksdagens ledamöter kan avge misstroendeförklaring mot regeringen eller motenskilt statsråd med verkan att den som drabbas av förklaringen måste avgå ominte nyval utlyses inom . I annat fall avgår ett statsråd antingen påegen begäran eller efter det att han entledigats av statsministern. Omstatsministern avgår skall övriga statsråd entledigas (RF 6 kap. 5-7 §§). KU1979/80:32 9 Som framgår av det föregående ärfrågan om statsministerns avgång således inte formellt knuten tillriksdagsvalen. I stället har möjligheten lill misstroendeförklaring ansettsutgöra en garanti mot att en regering som efter ett riksdagsval förloratriksdagens stöd sitter kvar (se prop. 1968:27 s. 203 ff, KU 1968:20 s. 27 ff,prop. 1973:90 s. 176, KU 1973:26 s. 31). Frågan om skyldighet för en regering att oavsettvalutgången avgå efter ett nyval har inte diskuterats i förarbetena, vare sig isamband med den partiella grundlagsreformen (prop. KU 1968:20) eller isamband med grundlagsreform (prop. 1973:90, KU 1973:26). gällande regler om proceduren för regeringsbildningtillkom vid totala författningsreform och innebär att nystatsminister utses genom att tar ställning till ett av talmannenframlagt förslag. Delta skall anses godtaget om inte fler än hälften avriksdagens ledamöter röstar emot det. Godtages inte förslaget kan sammaprocedur upprepas ytterligare . Förkastas talmannens förslag även vidden fjärde omröstningen skall nyval till utlysas, om inte ordinarieval ändå skall hållas (6 kap. 3 § RF). RF bygger beträffande regeringsbildningen pågrundlagberedningens förslag. I grundlagspropositionen förklaradedepartementschefen att han ansåg att den valda lösningen möjliggjorde enönskvärd anpassning till den mångfald av situationer, delvis mycket svåra attförutse, som kunde bli aktuella vid en regeringskris. a. anfördes följande(prop. s. 177 f); För egen del vill jag peka på denunika ställning som talmannen intar i det politiska livet. Han utses från enkrets av personer med särskilda personliga kvalifikationer och betydandepolitisk erfarenhet. Grundlagen tillerkänner honom vidare en särställning somgarant för parlamentarismens och det parlamentariska arbetets funktionssätt.Dessa förhållanden ger honom förutsättningar att handla utan bundenhet av sinpartitillhörighet och för att uppgiften att leda proceduren vidregeringsbildningen utförs opartiskt och objektivt i den utsträckning som dettaöver huvud taget är möjligt. Jag delar alltså beredningens uppfattning att detbör vara talmannen som lägger fram förslag om regeringsbildare. behandlar i sitt remissyttrande anordningenmed en särskild omröstning inom angående den av talmannen utpekaderegerings-bildaren. Hovrätten ställer sig kritisk till beredningens motiveringför förslaget. Mot beredningens omröstningskonslruktion skulle främstkunna invändas att den i ett läge där splittringen i är stor skullekunna försvåra tillkomsten av en ny regering. a. med hänsyn härtill skulleman som ett alternativ till beredningens förslag kunna tänka sig en ordning därden obligatoriska kontrollomröstningen är slopad och där man förlitar sig pådet remedium mot en parlamentariskt felaktig utnämning av statsminister fråntalmannens sida som ligger i möjligheten lill beslut om misstroendeförklaring.De invändningar som kan göras mot grundlagberedningens förslag är emellertidenligt min mening inte så starka att de bör anses avgörande. Det ligger ettbetydande värde i att förslaget har vunnit anslutning från företrädare församtliga i beredningen representerade partier. Jag föreslår att förslagetgodtas. KU1979/80:32 10 Inträffar en regeringskris efterett riksdagsval, som har rubbat partiernas inbördes styrkeförhållanden iriksdagen, föreligger vissa särskilda problem. Genom de regler om ettomedelbart valgenomslag m. m. som jag har berört i det föregående är det sörjtför att den nyvalda mycket snart kan ta ställning i regeringsfrågan.Förslag fill ny statsminister skall självfallet läggas fram av den talman somden nyvalda har utsett.