bet · G301KU37 · 1979-12-31 00:00:00 — betänkande 1979/80:37 med anledning av propositionen 1979/80:2 med förslag tillseliretess-lag m. m. jämte motioner 1 detta ärende behandlaspropositionen /80: 2, föijdmotionerna 1979/ 80: 95, 96, 97, 98 ocii 99 ociide under de allmänna motionstiderna 1979 och 1980 väckta motionerna1978/79:406, 1682 och 1696 samt 1979/80: 765 och 1056. I propositionen hemställs att skall antaföljande lagförslag: 1. sekretesslag, 2. lag om ändringi , 3. lag om ändringi , 4. lag om ändringi förvaltningslagen (1971: 290), 5. lag om ändringi förvaltningsprocesslagen (1971: 291). I propositionen läggs fram förslag till en ny sekretesslagsom skall ersätta lagen (1937:249) om inskränkningar i rätten att utbekomma allmännahandlingar. Lagförslaget reglerar också omfattningen av tystnadsplikt föroffentliga funktioner och ersätter därmed skilda författningsbestämmelser idetta ämne. Vidare föreslås ändringar i , ,förvaltningslagen (1971:290) och förvaltningsprocesslagen (1971:291). I propositionen anges propositionenshuvudsakliga innehåll på följande sätt: Sedan gammalt gäller hos våramyndigheter och andra allmänna organ principen att allmänheten skall ha friinsyn i verksamheten. Ett uttryck för denna princip är det regelsystem sominnebär att de handlingar som förvaras hos statliga och kommunala myndigheteri regel är tillgängliga för envar. Handlingsoffentligheten är grundlagsfäst i 2kap. Regler om begränsningar i offentligheten finnsfrämst sekretesslag. Ett annat uttryck för principen om fri insyn ärden förhållandevis vidsträckta yttrandefrihet som de offentligt anställda haräven om tjänsteangelägenheter. De begränsningar i deras yttrandefrihet som haransetts nödvändiga finns f. n. spridda i flera hundra författningar medbestämmelser om tystnadsplikt. I propositionen föreslås att sekretesslag och demånga utspridda reglerna om tystnadsplikt för offentliga funktionärer skallersättas med en enda sekretesslag som reglerar både handlingssekretess ochtystnadsplikt. I 1979/80. Kartong: S. 1, Hemställan rad 8 Står: lagen om Rättattill: rätten att utbekomma KU1979/80:37 2 En grundläggande tanke bakom förslaget är attsekretessbehovet i princip är detsamma vare sig en uppgift är dokumenterad i enallmän handling eller inte. Den nya sekretesslagen är uppdelad på 16 kapitel somtillsammans innehåller 129 paragrafer. I det inledande kapitlet finnsbestämmelser av allmän räckvidd. Av bestämmelserna där framgår vad det innebäratt en uppgift är sekretessbelagd. Där anges också regleringens tillämpningsområde.Bl. a. framgår det att regierna bara gäller i allmän verksamhet. Å andra sidangäller de inte bara förhällandet mellan myndigheterna och allmänheten utan iprincip också förhållandet mellan myndigheterna inbördes. I 2-10 kap. följer sedan de särskilda sekretessreglerna.De är ordnade med utgångspunkt i tryckfrihetsförordningens sekretessgrunder. I11 kap. finns vissa särregler om sekretessen hos regeringen, ,justitieombudsmännen och justitiekanslern och i 12 kap. särskilda regler omsekretessen hos domstolarna. Jämfört med gällande ordning har regleringen avdomstolssekretessen förenklats och samordnats bättre med bestämmelserna omoffentlighet vid domstolsförhandling. I 13 kap. ges bestämmelser om överföring av sekretess ivissa fall och i 14 kap. allmänna regler om begränsningar i sekretessen.Reglerna i 14 kap. avser bl. a. möjligheterna att lämna sekretessbelagdauppgifter till andra myndigheter. I kapitlet finns också bestämmelser sominnebär att sekretessen på vissa punkter får vika för medbestämmandelagen ochlagstiftningen om arbetsmiljön. Reglerna i 15 kap. gäller huvudsakligen allmänna handlingar.De avser diarieföring, hemligstämpling, myndigheternas skyldighet att lämna uppgiftertill allmänheten och till varandra, besvär mot myndighets beslut m. m. I det avslutande 16 kap. finns regler om vilkatystnadspliktsföreskrifter som skall ha företräde framför grundsatsen itryckfrihetsförordningen att envar har rätt att lämna meddelanden förpublicering i tryckta skrifter. Dessa regler är föranledda av vissa ändringar itryckfrihetsförordningen som antogs av . Den grundläggande utgångspunktenvid utformningen av reglerna har varit att en vidsträckt meddelarfrihet skallgälla. Jämfört med gällande rätt innebär förslaget på fiera områden enväsentlig förstärkning av meddelarfriheten. Såvitt gäller det sekretesskyddade området kan rent allmäntsägas att det är mindre enligt förslaget än enligt gällande rätt. Mensekretessen har inte förändrats uteslutande i minskande riktning. Skyddet förden enskildes integritet stärks på flera punkter. Som exempel kan nämnas attsekretess utan motsvarighet i gällande rätt föreslås inom elevvården, myndigheternaspersonalsociala verksamhet och försvarsmaktens personalvård. De nyareglerna är avsedda att träda i kraft . Motionerna innehåller följande yrkanden: Motionen 1978/79:406 av () och MartinOlsson (c) "att beslutar att hos regeringen anhålla om förslagtill sådan ändring av kommunallagen att kommunal- och landstingsråds beredningsansvarpreciseras på sådant sätt att offentlighets principerna garanteras". KU1979/80:37 3 Motionen 1978/79:1682 av GunnelJonäng (c) "att hos regeringen begär förslag om ändradesekretessbestämmelser för läkemedel enligt vad i motionen angivits". Motionen 1978179:1696 av m. fl. (m, fp,c, vpk, apk) "att hos regeringen begär förslag, syftande tillsådan skärpning av bestämmelserna för utlämning av sjukjournaler som i motionenanförts". Motionen 1979/80:95 av m.fl. (s)"att beslutar ge regeringen till känna vad som i motionen anförsom innehållet i och tidpunkten för förslag till ändringar och kompletteringarav propositionsförslaget till ny sekretesslag". Motionen 1979/80:96 av () " attregeringen vad gäller proposition 1979/80: 2 vidtar sådan jämkning av lagtexteni 7 kap. 12 § att sekretessen för vapenfrinämndens utredningsrapporter inte gårförlorad i fall då handlingen överiämnas till militär myndighet". Motionen 1979180:97 av () "attriksdagen beslutar att utlämnande av namn och personuppgifter beträffandemisstänkt under förundersökning i brottmål undantas från meddelarfriheten ochhänförs till brott mot 'kvalificerad' tystnadsplikt enligt 16 kap. i lagförslaget". Motionen 1979/80:98 av () "attriksdagen beslutar göra de lagändringar som behövs så att patieiitensovillkoriiga rätt att ta del av sin egen sjukjournal kommer till uttryck isekretesslagstiftningen". Motionen 1979/80:99 av m.fl. (vpk) I. "att beslutar avslåpropositionen 1979/80:2, 2. att hos regeringen hemställer omutarbetande av ett nytt förslag till lag i enlighet med de principer som anförsi motionen benämnd Offentlighetslag". Motionen 1979/80:765 av () "attriksdagen beslutarom sådant tillägg till 38 kap. 8 § RB, enligt den ipropositionen 1979/80:2 med förslag till sekretesslag m.m. föreslagna lydelsen,att uppgifter hos myndighet för framställning av statistik, vilka avserenskilds personliga eller ekonomiska förhållanden, undantas från skyldighetenatt tillhandahållas enligt detta stadgande". Motionen 1979180:1056 av () och Kurt-OveJohansson (s) "att antar de ändringar i prop. 1979/80:2 medförslag till sekretesslag m. m. som föranleds av motionen". Beträffandemotiveringarna hänvisas till motionerna. Utskottet har under ärendets beredning erhållit yttrandenfrån socialutskottet, skatteutskottet och besvärsnämnd. Yttrandenabifogas betänkandet som bil. Vidare har utskottet mottagit skrivelser i ärendet frånolika organisationer och enskilda. Representanter för några av dessaorganisationer har också företrätt inför utskottet. KU1979/80:37 4 Rätten för envar att ta del avallmänna handlingar är av grundläggande betydelse för kontrollen av detallmännas verksamhet och för en fri samhällsdebatt. Denna rättighet har sedanlänge varit grundlagsfäst genom bestämmelserna i 2 kap.tryckfrihetsförordningen (TF). Inskränkningar i handlingsoffentligheten fårenligt TF göras endast om det är nödvändigt med hänsyn till vissa särskiltangivna intressen. Inskränkningarna finns intagna i lagen (1937: 249) ominskränkningar i rätten att utbekomma allmänna handlingar, den s.k.sekretesslagen, och i några därtill anknutna regeringsförfattningar, de s. k.sekretesskungörelserna. sekretesslag har länge ansetts bristfällig. Denhar på grund av den snabba utvecklingen inom den offentliga sektorn ändratsmycket ofta och de nya bestämmelserna har inte alltid kunnat på etttillfredsställande sätt anpassas till lagens ursprungliga systematik. Detta harlett till att regleringen blivit svåröverskådlig och svårtolkad. haranpassningen till TF urholkats. Det förslag till ny sekretesslagstiftning som förelagtsriksdagen är resultatet av ett mycket långvarigt utredningsarbete. Redan ipropositionen med förslag till ny tryckfrihetsförordning (1948:230) gavdepartementschefen uttryck för uppfattningen att frågan om en revision avsekretesslagstiftningen borde upptas särskilt. Den första utredningen i ämnet-offentlighetskommittén (OK) - tillsattes 1960. Kommittén avlämnade år 1966betänkandet Offentlighet och Sekretess (SOU 1966: 60). Betänkandet leddeemellertid inte till lagstiftning. I stället tillsattes år 1969offentlighets-och sekretesslagstiftningskommittén (), som enligt sinadirektiv skulle göra en översyn av sekretesslagstiftningen och därvid beaktadet material som OK lagt fram och remissinstansernas syn på . OSKavlutade sitt arbete genom betänkandet Lag om allmänna handlingar (SOU1975:22). Det grundlagsskydd som yttrandefriheten erhöll genom 1974års regeringsform (RF) fick vissa konsekvenser i vad avser offentligafunktionärers tystnadsplikt. Med den innebörd som RF ger åt begreppetyttrandefrihet är tystnadsplikt för offentliga funktionärer att se som enbegränsning i denna frihet. Härav följer i sin tur att sådan tystnadsplikt,liksom andra inskränkningar i de medborgerliga fri- och rättigheterna, kangöras gällande av det allmänna endast med författningsstöd. För införande avtystnadsplikt gäller också numera de begränsningar som anges i 2 kap. RF, Idetta hänseende bör här särskilt erinras om att tystnadsplikt enligt 12 §andra stycket aldrig får gå utöver vad som är nödvändigt med hänsyn till detändamål som har föranlett den. Ettregeringsförslag om en anpassning av förekommande tystnadsplikts- KU1979/80:37 5 bestämmelser till RF:s regelsystem godtogs inte avriksdagen (prop. 1975: 8, KU 1975: 10). Tystnadspliktsregler förekommer därförfortfarande i författningar på olika konstitutionella nivåer. Innan RF börjadetillämpas ansågs vidare s. k. oregleradetystnadspliktsbestämmelser gälla i ganska betydande omfattning. Den kanskeviktigaste av dessa avsåg innehållet i hemlig handling. Som en följd av riksdagsbeslut tillsattestystnadspliktskommittén (TK), som lade fram förslag till lagstiftningom offentliga funktionärers tystnadsplikt. Vid 1976/antog slutligt en nyutformning av 2 kap. TF om allmänna handlingars offentlighet. I propositionen(1975/ 76: 160) till denna lagstiftning ställde sig den dåvarandejustitieministern positiv till tanken på att sammanföra reglerna omhandlingssekretess och tystnadsplikt i en gemensam lag. I sitt av riksdagengodkända betänkande anslöt sig till tanken på ensamordning (KU 1975/ 76:48). Detta ledde lill att man inomjustitiedepartementet utarbetade en promemoria med förslag till nysekretesslag, som omfattade både handlingssekretess och tystnadsplikt föroffentliga funktionärer (Ds Ju 1977: 11). Promemorian remissbehandlades ochfick beträffande principen att sammanföra de båda sekretessformerna ett ihuvudsak gynnsamt mottagande. Även i övrigt godtogs i väsentliga delar deprinciper som förslaget i promemorian innebar. föreliggande propositionbygger därför i sina grunddrag på promemorian. Det bör tilläggas, att den nya utformningen av 2 kap. TF,som trädde i kraft , föranledde vissa ändringar i 1937 årssekretesslag i syfte att uppnå överensstämmelse mellan denna och TF (prop.1977/78: 38, KU 1977/78: 19). En fråga av stor betydelse vid en reform avsekretesslagstiftningen är förhållandet mellan denna lagstiftning och den s. k.meddelarfriheten. Med meddelarfrihet avses rätten att straffritt lämna normaltsekretessbelagda uppgifter för publicering i tryckt skrift, radio eller TV (1kap. 1 § tredje stycket TF, 5 § andra stycket radioansvarighetslagen (1966:756)och 1 § lagen (1978: 480) om försöksverksamhet med närradio). Vissa undantag från denna grundsats stadgas i 7 kap. 3 §TF, vartill den övriga lagstiftningen hänvisar. Även 7 kap. 5 § TF är avintresse i sammanhanget. Regelsystemet innebär att meddelarfriheten integäller och ansvar således kan utkrävas vid vissa grövre brott mot riketssäkerhet, vid offentliggörandet av allmän sekretessbelagd handling och vidbrott mot tystnadsplikt i de fall som anges i särskild lag. De nuvarande reglerna i TF på området tillkom genomgrundlagsändringar 1976 (prop. 1975/76:204, KU 1975/76:54). Ändringarna träddei kraft . I anslutning härtill antog lagen (1977:1035) om ansvar på tryckfrihetsförordningens område för brott mottystnadsplikt. Denna lag var avsedd som ett provisorium i avvaktan på den KU1979/80:37 6 Frågan föreslås nu regleradgenom bestämmelser i 16 kap. sekretesslagen. Härvid har man valt metoden attuttryckligen ange vilka av i lagförslaget och vissa andra lagar upptagnatystnadsplikter som bryter meddelarfriheten och således även gäller gentemotmassmedierna. Vidare bör i detta sammanhang nämnas, attmassmedieutredningen lade fram förslag till en massmediegrundlag (SOU1975:49), som skulle ersätta TF. Förslaget ledde inte i sin helhet tilllagstiftning men föranledde vissa ändringar i TF, bl. a. de nämnda. År1977 tillsattes yttrandefrihetsutredningen, som fick i uppdrag att företa enmera genomgripande reform av yttrandefrihetsregleringen i grundlag.Utredningen har framlagt ett debattbetänkande (SOU 1979:49). Enligtdirektiven bör det ingå i utredningsarbetet att undersöka möjligheterna samordning av lagreglerna om meddelarfrihet vid utlämnande av allmänhandling och vid brott mot tystnadsplikt. Denna fråga har emellertid intetagits upp i debattbetänkandet utan avses behandlas senare under utredningsarbetet. Det viktigaste kravet på ensekretesslagstiftning är att den skall ge ett nödvändigt skydd för denenskildes och det allmännas intressen som den i minsta möjligautsträckning skall inkräkta på möjligheten till insyn i och kontroll av denoffentliga verksamheten. Det är självfallet en mycket svår uppgift attsamtidigt tillvarata båda dessa intressen. De avvägningar som i dettahänseende gjorts i propositionen grundas på ett långvarigt utredningsarbetemed flera remissomgångar. Det kan därför enligt utskottets mening förutsättas,att problemen blivit väl belysta och genomarbetade innan propositionenförelades . Utskottet vill emellertid understryka, att det här ärfråga om en mycket komplicerad lagstiftning, vars konsekvenser knappast kan ialla delar överblickas förrän den varit i tillämpning någon tid. Det finnsdärför enligt utskottets mening anledning framhålla vikten av att man frånstatsmakternas sida uppmärksamt följer rättsutvecklingen på området. Särskiltavseende fäster utskottet självfallet vid att den nya lagstiftningen bättre ändet nuvarande regelsystemet kommer att tillgodose offentlighetsintresset,sådant det kommer till uttryck i grundlag. 2.1 Myndighetsbegreppet i sekretesslagen Innan utskottet går närmare in påinnehållet i förslaget vill utskottet något uppehålla sig vid en fråga av meragrundläggande betydelse, nämligen på vilka organ i samhälletoffentlighetsprincipen är tillämplig. Sekretesslagen riktar sig till myndigheter och offentligafunktionärer, dvs. de männniskor som är anställda vid en myndighet eller harett uppdrag KU1979/80:37 7 Även personer som på grund avtjänsteplikt eller på annan liknande grund för det allmännas räkning deltareller har deltagit i myndighetens verksamhet och därvid har fått kännedom om enhemlig uppgift omfattas av lagstiftningen. Myndighetsbegreppet definieras inte närmare vare sig i TFeller i förslaget till sekretesslag. I 1 kap. 8 § RF stadgas, att det förrättskipningen finns domstolar och för den offentliga förvaltningen statligaoch kommunala förvaltningsmyndigheter. I såväl 2 kap. TF som förslaget tillsekretesslag (1 kap. 8 §) är , allmänt kyrkomöte och beslutandekommunal församling att jämställa med myndighet. Vidare anges i sekretesslagen,att lagen är tillämplig även på handlingar hos publicus och, såvittavser verksamhet för officiell provning av fordon, Aktiebolaget . I propositionen (1975/76: 160) med förslag till ändring av2 kap. TF uttalades (s. 134) att det knappast var ändamålsenligt att räkna uppvilka statliga och kommunala organ som är myndigheter. En uppräkning skullesålunda inte kunna göras fullständig och skulle t. ex. inte kunna omfatta allasådana organ som kommittéer, nämnder, skolor, sjukhus osv. som är myndigheter iTF:s mening men som allmänheten inte betraktar som sådana. Därmed skulleuppräkningen verka mer förvillande än klargörande. förevarande proposition ansluter sig som framgår av detföregående till TF med det ovannämnda tillägget. Detta är som framgår avpropositionen förutsett genom motivuttalanden i samband med reformen av 2 kap.TF(prop. 1975/76: 160 s. 135). Utskottet instämmer beträffande myndighetsbegreppet iuttalandet i propositionen att det inte är lämpligt att låta sekretesslagenvara tillämplig på andra organ än sådana som f. n. med säkerhet kan ansesomfattas av offentlighetsprincipen. Den lösning som valts i propositionen måstemed hänsyn härtill godtas. Utskottet vill i sammanhanget framhålla, att enutvidgning av offentlighetsprincipen till nya områden, t. ex. till enskildasubjekt som anförtrotts viss myndighetsutövning, kan bli aktuell i framtiden.Detta förutskickades redan i propositionen 1975/76: 160 (s. 18 och 74). som fått till uppgift bl. a. att göra en sådan utredning tillsattes1978 (Kn 1978:01). Som framgått av det föregåendeställde sig utskottet redan i samband med riksdagsbehandlingen av det nyaregelsystemet i 2 kap. TF positivt till tanken att i en gemensam lagstiftningsammanföra reglerna om handlingssekretess och offentliga funktionärerstystnadsplikt. De båda områdena har ett klart naturiigt samband. Detta harförstärkts ytteriigare genom att det konstitutionella synsättet på frågornanumera är likartat. Tystnadsplikten behandlas i RF som en inskränkning i denmedborgerliga yttrandefrihe- KU1979/80:37 8 Det är vidare en klar vinst att få äventystnadspliktsreglerna samlade i en lag i stället för att de som ärsplittrade på en mängd lagar och författningar. Det nära sakliga sambandetmellan de båda sekretessformerna motiverar också att bedömningen om uppgiftfår lämnas ut görs efter samma kriterier antingen röjandet sker genom att enhandling hålls tillgänglig eller genom att uppgiften lämnas muntligen. Lagförslaget har systematiserats så attsekretessbestämmelserna grupperats i särskilda avsnitt efter de i TFuppräknade ändamålen för vilka handlingsoffentligheten får begränsas (2-10kap.). Detta får enligt utskottets mening anses vara den mest naturligadispositionen. Att denna systematik inte kunnat genomföras helt hänger ihuvudsak samman med de föreslagna områdena för sekretessens räckvidd.Hithörande problem behandlas ingående i propositionen under avsnittetSekretessens räckvidd och spridning (s. 72 ff.). Utskottet, som hänvisar tilldessa uttalanden, vill endast framhålla, att sekretessen enligt lagförslagetknutits till den skyddsvärda uppgiften och att sekretessen inte följeruppgiften utanför det s. k. primära sekretessområde (t. ex. viss angiven myndigheteller verksamhet), som angetts i sekretessbestämmelsen. Vissa myndigheter får emellertid regelmässigt ta emotuppgifter från många olika myndigheter. Dit hör domstolarna, JO och JK samtmyndigheter med revisions-, tillsyns- eller arkivverksamhet. För dessa områdengäller i viss utsträckning särskilda regler om överföring av sekretessen.Regler härom har intagits i kapitlen 11-13. Även andra avvikelser från systematiken förekommer. Vissastadgan-den innehåller således regler om att en uppgift behåller sekretesskyddetom den lämnas till en annan myndighet (6 kap. 1 S och 8 kap. 8 §). Vidare ärden särskilda regleringen av domstolssekretessen i 12 kap. inte uttömmande fördomstolarnas vidkommande. Det finns således regler i 7-9 kap, som tar siktejust på domstolarna. De anförda avvikelserna kan självfallet komma att innebärasvårigheter vid tillämpningen. Såvitt utskottet kan finna är det emellertidinte möjligt att i ett så komplicerat ämne som det förevarande ha enfullständigt enhetlig systematik. Flertalet myndigheter behöver för övrigt isin verksamhet endast tillämpa ett fåtal av sekretessreglerna. Detta är enligtutskottets mening ägnat att dämpa farhågorna för tillämpningsproblem i berörthänseende. Utgångspunkten i regeringsförslagetär att sekretessen inte får gå längre än som är oundvikligen nödvändigt medhänsyn till det intresse som sekretessen skall skydda. Detta är som utskottet idet föregående framhållit en grundläggande förutsättning. Mot denna bakgrundär det värdefullt att gränsdragningen av sekretessen enligt förslaget i detflesta fall skall grundas på en skadebedömning. Två slags skaderekvisitförekommer, ett rakt och ett omvänt. Det raka innebär en presumtion föroffentlighet, dvs. KU 1979/80:37 9 sekretessgäller endast om en viss skaderisk kan bedömas föreligga. Det omvända utgårdäremot från sekretess som huvudregel, dvs. sekretessen viker endast om detstår klart att det är ofarligt att lämna ut en uppgift. Vidriksdagsbehandlingen av prop. 1977/78: 38 med förslag till vissa ändringar i1937 års sekretesslag framhöll utskottet, att förekomsten av ett skaderekvisitfick anses förutsätta en värdering från lagtillämparens sida i varje enskiltfall. Detta kunde enligt utskottet medföra vissa svårigheter. Utskottet utgickemellertid från att det under det fortsatta lagstiftningsarbetet skulle blimöjligt att göra preciseringar som kunde vara till vägledning vidrättstillämpningen (KU 1977/78: 19). I propositionen (s. 80 f.) görs uttalandenav den innebörd som utskottet uttryckte önskemål om. Avsiktenär att skadebedömningen vid ett rakt skaderekvisit i huvudsak skall kunna görasmed utgångspunkt i själva uppgiften. Frågan om sekretess gäller eller ej skallsåledes inte i första hand knytas till en skadebedömning i det enskildafallet. Avgörande skall i stället vara om uppgiften som sådan är av den artenatt ett utlämnande typiskt sett kan vara ägnat att medföra skada för detintresse som sekretessregeln avser att skydda. Om uppgiften är av det slag attden genomsnittligt sett måste betraktas som harmtös, skall den alltså normaltanses falla utanför sekretessen. Härigenom vinner man enligt propositionen denfördelen att den som begär en uppgift hos en myndighet i allmänhet inte skallbehöva legitimera sig och tala om varför han vill ta del av en uppgift. Detframhålls emellertid, att konstruktionen med skaderekvisit medför att frågan omvem som begär en uppgift eller ändamålet med begäran kan ha betydelse vid ställningstagandettill om en uppgift skall lämnas ut. Det är dock inte meningen att den enskildetjänstemannen normalt skall avkräva den som begär att få ut en uppgift sådanupplysningar. Detta skall ske endast när det finns anledning anta att särskildaomständigheter föreligger i det enskilda fallet. Sålunda kan en normalt öppenuppgift, där möjlighet till sekretesskydd föreligger, på grund av kännedom omden som begär uppgiften ge anledning till antagande att uppgiften skallanvändas på ett för den enskilde besvärande sätt. Detta kan t. ex. gälla ifråga om utlämnande av utlännings adress. Å andra sidan kan en normaltsekretessbelagd uppgift med hänsyn till sökandens identitet och ändamålet medhans begäran leda till antagandet att någon skaderisk inte föreligger. I nuangivna fall anser föredragande statsrådet det inte kunna betraktas somstötande, om den som begär att få ut en viss uppgift ställs inför valet attantingen avstå från uppgiften eller tala om vilket ändamål han har med sinbegäran.