bet · G301KU22 · 1979-12-31 00:00:00 — medanledning av motion om öppen redovisning av de politiska partiernasfinansiering I motionen 1978/79:1089, yrkande 3, av . (m) hemställs att "hos regeringen anhåller om utredningoch förslag om öppen redovisning av de politiska partiernas finansiering".I motiveringen, som återfinns i motionen 1978/79:1108 (s. 296), anförs bl. a.all den av tidigare efterfrågade utredningen om partiernasfinansiering bör tillsältas. Vidare bör enligt motionen en frivilligöverenskommelse mellan de politiska partierna om öppen redovisning av samtligabidrag från juridiska personer träffas. Tidigareriksdagsuttalanden m. m. Förslag om att politiska partier skall åläggas altoffentligt redovisa sina inkomster och utgifter väcktes i vid fleratillfällen . avslog yrkandenom utredning i ämnet. Vid riksdag bifölls emellertid motioner medönskemål om utredning av frågan om organisationer som bedriver politiskpropaganda borde åläggas bokföringsskyldighet samt förpliktas att offentligenlåta redovisa sina inkomster och utgifter. Frågan utreddes avpartiflnansieringssakkunniga som avlämnade betänkandet Om offentligredovisning av den politiska propagandans finansiering (SOU 1951:56). Desakkunniga ställde sig avvisande till en lagstadgad skyldighet för partiernaatt offentligt redovisa sina inkomster och utgifter. Enligt de sakkunniga hadepartierna ställt sig positiva till en mer omfattande frivillig redovisning avsina finansiella förhållanden under förutsättning att enighet om vissa villkorom likformighet i redovisningens fullständighet m. m. kunde uppnås. Desakkunniga ansåg därför att förutsättningar borde föreligga föratt partiernautan lagstiftning kontinueriigl skulle komma att lämna allmänhetenviss inblick i formerna för sin finansiering. Sedan1951 har frågan aktualiserats genom motioner , nämligen åren1964,1966och 1973,1 första lagutskottets ullålande 1964(1LU 1964:19) anfördeutskottet som sin principiella uppfattning att det är värdefullt fråndemokratisk synpunkt att bereda insyn i finansieringen av de politiskapartiernas verksamhet. Betänkligheter kunde dock enligt utskottet anföras motlagstiftning på området. Utskottet framhöll alt partierna I 1979/80. KU 1979/80:22 2 redovisarsina inkomster och utgifter antingen i utgivna verksamhetsberättelsereller i samband med regelbundet återkommande större partisammankomster.Utskottet antog därför att det förelåg en allmän beredvillighet hos partiernaatt på ett eller annat sätt redovisa sina ekonomiska förhållanden. Problemetvar enligt utskottet emellertid att de lämnade uppgifterna inle lämpade sig förjämförelse mellan partierna och all del saknades enhetliga normer förpublicering av de olika partiernas redovisningar. Utskottet ansåg att enframkomlig väg var att partierna träffade överenskommelse om sättet och tidenför redovisningen. Enligt utskottet kunde det förväntas att partiernasledningar skulle bemöda sig om alt få lill stånd erforderiiga överenskommelserom formerna för redovisning. Utskottet tillade emellertid att om det skulleuppkomma svårigheter för partierna att åstadkomma sådana överenskommelser fickdet ankomma på Kungl. Maj:t att överväga om något initiativ borde tas i syfteatt främja en lösning av redovisningsproblemet. 1enlighet med utskottets enhälliga hemställan gav Kungl. Maj:t tillkänna vad utskottet anfört (rskr 1964:154). Några åtgärder med anledning avdenna riksdagsskrivelse har regeringen ej vidtagit. Skrivelsen anges i densenaste redogörelsen för behandlingen av skrivelser (skr 1978/79:102) som ännu ej slutbehandlad. Fråganom redovisning av partiernas finansiering m. m. aktualiserades även i motionervid riksdag. I sitt utlåtande(KU 1966:15) hänvisadekonstitutionsutskottet lill första lagutskottels belänkande samtframhöll att efter 1964 beslutet om statsbidrag till de politiska partiernatillkommit. En av de grundprinciper på vilka delta beslut byggde var att någonsom helst statlig kontroll av medelsanvändningen inte skulle före-komima.Utskottet avstyrkte därför enhälligt i motionerna framförda yrkanden omutredning rörande partiernas inkomster och utgifter. beslöt ienlighet med utskottets förslag. Idetta sammanhang bör nämnas att principen att det inle skall förekomma någonoffentlig kontroll av hur partierna använder partistödet inte har ifrågasattsnär partistödet senare diskuterats i . partistödsutredningutgick i enlighet med sina direktiv från att denna princip skulle ligga fast.Vid behandlingen av prop. 1972:126 med förslag till lagom statligt stöd lillpolitiska partier, vilken överensstämde med utredningens förslag, föranleddeprincipen ingen kommentar från utskottets sida (KU 1972:55). Imotionen framhölls alt några överenskommelser av det slag somåsyftades i riksdagsuttalandet inte hade kommit till stånd. Motionärernahemställde därför att hos regeringen aktualiserade frågan omlagstadgad skyldighet för politiska partier att offentligt redovisa bidrag frånjuridiska personer. Utskottet (KU 1973:41) ansåg alt det är av stort allmäntintresse att väljarna får kännedom om vilka organisationer, företag och andrajuridiska personer som ger ekonomiskt stöd till de olika partierna. Det vardärför värdefullt om en bättre offentlig redovisning kunde komma till KU 1979/80:22 3 stånd.Enligt utskottet var i likhet med vad tidigare uttalat en frivilligöverenskommelse mellan partierna att föredra. Då emellertid någraöverenskommelser mellan partierna inte kommit till stånd ansåg utskottet atttiden nu var mogen att ånyo överväga om en lagstiftning i ämnet borde införas.Enligt utskottet fordrade emellertid frågan ingående överväganden avprincipiell och lagteknisk natur. Utskottet fortsatte härefter: Mot tanken att genom lagstiftning ålägga partiernaatt offentligt redovisa olika juridiska personer som bidragsgivare har anförtsatt en redovisningsskyldighet lätt skulle kunna komma i konflikt medvalhemligheten. Enligt utskottet är det en självklar förutsättning för enlagstiftning på delta område att valhemligheten inte äventyras. Exempelfrån andra länder där partierna i lag ålagts redovisningsskyldighet för sinainkomster visar alt det är svårt alt utforma lagregler i ämnet som inte kankringgås. En lagreglering som i praktiken lätt kan sättas åt sidan ärsjälvfallet av föga värde. Allmänenighet råder i vårt land om att det ur demokratisk synpunkt är angeläget altde politiska partierna själva får besluta om sin organisation och sina inrearbetsförhållanden. Delta måste beaktas vid prövning av frågan om en lagstadgadredovisningsskyldighet för partierna bör införas. Utskottet föreslog att borde geregeringen lill känna vad utskottet anfört. En reservation (2 m) avgavsbeträffande viss del av utskottets yttrande. Enligt reservanterna bordeutskottet ha förklarat all dess ställningstagande för förnyade övervägandenbeträffande lagstiftning i ämnet kunde få konsekvenser på elt annal område somockså gällde partiernas verksamhet och finansiering, nämligenkollektivanslutningen av partimedlemmar. Tanken på en lagstiftning härom hadeenligt reservationen ibland avböjts just under hänvisning lill altfrivilliglinjen först bör prövas innan man tillgriper lagstiftning, 1 ettsärskilt yttrande (3 c, 2 fp) erinrades om alt mindre än fem månadertidigare gjort ett uttalande om kollektivanslutningen och an det därför varvarken önskvärt eller nödvändigt att begära ett nytt uttalande av meden delvis annan innebörd än det tidigare. Riksdagenbiföll utskottets hemställan (rskr 1973:292), Inte heller denna riksdagsskrivelsehar föranlett några åtgärder från regeringens sida. Skrivelsen betecknas somännu ej slutbehandlad. Frånsenare år kan vidare nämnas att (prop. 1975/76:174, JuU46) beslöt avskaffa stadgandet i 19 kap. 13 § brolLsbalken enligt vilket"den som av främmande makt eller någon som handlar i dess intresse taremot pengar eller annan egendom för att genom utgivande eller spridande avskrifter eller på annat sätt påverka den allmänna meningen om statsskicketeller om åtgärder i rikets inre eller yttre styrelse" straffades förtagande av utländskt understöd. KU 1979/80:22 4 En interpellation och två frågor som behandlat depolitiska partiernas finansiering har besvarats i . Hösten1975 frågade i (vpk) justitieministern om han var betedd attframlägga förslag till lagstiftning angående redovisningsskyldighet förpenningbidrag lill de politiska partierna och om deras anslag och bidrag tillandra organisationer. Dåvarande justitieministern besvarade dennainterpellation (prot. 1975/76 nr 23 s. 111-127) gemensamt meden interpellation från i (m), som frågat statsministern omdenne ville dels lämna en redogörelse för del verkliga händelseförloppet närmedel överfördes från och från en svensk facklig organisation lillFinland för att användas där i fackliga valsammanhang, dels ge sinprincipiella syn på frågan om mottagande av bidrag från utländsk källa tillpolitisk eller facklig organisation liksom lämnande av sådana bidrag tillutlandet. Beträffandeherr interpellation framhöll justitieministern först att det enligthans mening inle ankom på statsministern eller annat statsråd att iinterpellationssvar lämna redogörelse för händelseförloppet vid överförandet avmedel till . I principfrågan hänvisade justitieministern till attutredningen för översyn av bestämmelser om brott mot rikets säkerhetföreslagit upphävande av den straffbestämmelse, tillkommen under andravärldskriget, som avser tagande av utländskt understöd. Justitieministernansåg mycket tala för utredningens förslag i denna del. Beträffandeherr interpellation refererade justitieministern riksdagensställningstagande till frågan om en offentlig redovisning av de politiskapartiernas finansiering och förklarade att frågan fick övervägas avregeringen i lämpligt sammanhang. Justitieministern ställde sig däremotavvisande till tanken på en lagstiftning angående redovisningsskyldighet förpartiernas anslag och bidrag till andra organisationer. Svaren föranledde ettlängre meningsutbyte. 1januari 1976 ställde i (vpk) med anledning av en inträffadhändelse ånyo en fråga lill justitieministern om införande av lagstadgadskyldighet för politiskt parti att redovisa penningbidrag. Justitieministernförklarade alt ingenting inträffat som gett honom anledning att göra någonannan bedömning än (prot. 1975/76 nr 57 s. 79-80). 1maj 1977 frågade () statsminister om han hade föravsikt att ta initiativ som syftade lill en avveckling av bidrag till regeringspartierfrån privata företag. Statsministern anförde i sitt svar att avregeringspartierna lar och inte emot några bidragfrån företag. Vidare hade moderata samlingspartiet förklarat attpartiet hade för avsikt alt avstå från sådana bidrag efter utgången av år 1977.Någon anledning lill att ta initiativ i denna fråga fanns enligt statsministerninte (prot. 1976/77 nr 141 s. 205-208). KU 1979/80:22 5 Frågan om en offentlig redovisning av de politiskapartiernas finansiering har behandlats av vid åtskilliga tidigaretillfällen. uttalade att frågan i första hand borde lösasgenom frivilliga överenskommelser mellan partierna. Mot bakgrund av att någrasådana överenskommelser inte kommit till stånd förklarade iett tillkännagivande till regeringen att tiden var mogen för förnyade övervägandenom lagstiftning i ämnet. I sitt av godkända betänkande framhöllkonstitutionsutskottet att frågan fordrade ingående överväganden av principielloch praktisk natur. I motionen föreslås att på nytt skall anhålla hosregeringen om utredning och förslagom öppen redovisning av de politiskapartiernas finansiering. Utskottetkonstaterar att ett uttalande av den innebörd som föreslås i motionen gjordesår 1973. Något nytt uttalande är därför inte erforderiigt. att förklarar motionen 1978/79:1089,yrkande 3, besvarad med vad utskottet anfört. Näiyarande:Bertil Fiskesjö (c), (), (), (), ()*, Per ()*, i (m), (), (), ()*, (),(), (), ()* och ()*. * Ej närvarande vid justeringen.