bet · G001JuU17 · 1979-12-31 00:00:00 — JuU 1976/77:17 betänkande medanledning av propositionen 1975/76:176 om ändring i m. m. (ang.mutbrotten m. I propositionen 1975/76: 176 har regeringen() efter hörande av lagrådet föreslagit att antai propositionen framlagda förslag till 1. lag om ändring i , 2. lag om ändring i lagen (1931:152) med vissa bestämmelser mot illojal konkurrens. Behandlingenav propositionen har uppskjutits till 1976/(JuU 1975/76: 40). Rörandepropositionens huvudsakliga innehåll hänvisar utskottet till vad utskottetanför på s. 6 och 7. Iärendet har inför utskottet lämnats synpunkter på den föreslagna lagstiftningenav företrädare för och för . De vid propositionen fogade lagförslagen är, efterkomplettering med författningsnummer, föranledd av nytillkommen lagstiftning,av följande lydelse. Härigenomföreskrives i fiåga om dels att 17 kap. 7 och 8 §§ samt 20 kap. 2 och 5 §§skall ha nedan angivna lydelse, delsatt rubriken rill 17 kap. skall lyda "Om brott mot allmän verksamhet m.m.", delsatt i 17 kap. skall införas en ny paragraf, 17 §, av nedan angivna lydelse. 7§i Den som till arbetstagare hos Densom till arbetstagare eller staten eller hos kommun eller //// annan somavses i 20 kap. 2 § 1 Senaste lydelse 1975: 667. 1 Riksdagen1976/77. JuU 1976/77:17 . Nuvarandelydelse annan som avses i 20 kap. 2 § lämnar, utlovar eller erbjuder mulaeller annan otillbörlig belöning för tjänsteutövningen, dömes för bestickningtill böter eller fängelse i högst . Föreslagenlydelse lämnar, utlovar eller erbjuder muta eller annan otillbörlig belöningför tjänsteutövningen, dömes för bestickning till böter eller fängelse . Den som vid val till allmänbefattning eller vid annan utövning av rösträtt i allmänt ärende söker hindraomröstningen eller förvanska dess utgång eller eljest orillböriigen inverka påomröstningen, dömes för otillbörligt verkande vid röstning till böter ellerfängelse . Är brottet grovt, skall dömas tillfängelse i högst . Vid bedömande huruvida brottet är grovt skallsärskilt beaktas, om det förövats med våld eller hot om våld eller innefattatmissbruk av tjänsteställning. Den som mottager, låter åt sig utlova eller begärotillbörlig förmån för att i allmänt ärende rösta på visst sätt eller ickerösta, dömes, om det ej är mutbrott, för tagande av otillbörlig förmån vidröstning till böter eller fängelse . Den som mottager, låter åt sig utlova eller begärotillbörlig belöning för att i allmänt ärende rösta på visst sätt eller ickerösta, dömes, om det ej är mutbrott, för tagande av otillbörlig belöning vidröstning till böter eller fängelse . Har bestickning skett i förhållande till någon som ej ärarbetstagare hos staten eller hos kommun och som ej omfattas av 20 kap. 2 §andra stycket 14, må åklagare väcka åtal endast om brottet angives till åtalav arbetsdier uppdragsgivaren till den för hestickningen utsatte eller om åtalär påkallat från allmän synpunkt. Om arbetstagare hos staten eller hos kommun mottager,låter åt sig utlova eller begär muta ellei: annan otillbörlig belöning för sintjänsteutövning, dömes för in u t-brott till böter ellei'fängelse i - Senaste lydelse 1975: 667.' ' ;' Senaste lydelse 1976:601. Arbetstagare som mottager, låter åt sig utlova ellerbegär muta eller annan otillbörlig belöning för sin tjänsteutövning, dömes förmutbrott till böter eller fängelse i högst . Föreslagen lydelse ma skall gälla, om arbetstagaren begått gärningen innan han erhöll anställningen eller efter det han slutat densamma. Är brottet grovt, dömes till fängelse i högst . Vad i första stycket sägs om arbetstagare äger motsvarande till-lämpning på 1. ledamot av styrelse, verk, nämnd, kommitté eller annan så dan myndighet som hör till staten eller till kommun, 2. den som utövar uppdrag som är reglerat i författning. Nuvarande lydelse högst . Detsamma skall gälla, omarbetstagaren begått gärningen innan han erhöll anställningen eller efter dethan slutat densamma. Är brottet grovt, dömes till fängelse i högst . Vad i första stycket sägs om arbetstagare ägermotsvarande till-lämpning på 1. ledamot avstyrelse, verk, nämnd, kommitté eller annan sådan myndighet som hör tillstaten eller till kommun, 2. den som utövaruppdrag åt staten eller åt kommun, om han valts till uppdraget eller icke ägerundandraga sig detta ävensom eljest om uppdraget är reglerat i författning, 3. krigsman ellerannan som 3. krigsman eller annan som fullgörlagstadgad tjänsteplikt och fullgör lagstadgad tjänsteplikt, 4. den somutan att inneha an- 4. den som.utan att inneha anställningeller uppdrag som har ställning eller uppdrag som har sagts utövarmyndighet. sagts utövar myndighet och 5. den som i annat fall än som avses i I4 på grund avförtroendeställning såsom syssloman eller eljest fått att för annan skötarättslig eller ekonomisk angelägenhet eller öva tillsyn å skötseln av sådanangelägenhet. Med kommun likställes annan allmäninrättning som avses i 1 kap. 1 § 2 eller 3 lagen (1976: 600) om offentliganställning. Åklagare må, utan hinder av vad eljest må vara stadgat, åtala brott enligt 1 och 2 §§ ävensom annat brott varigenom innehavare av anställning eller uppdrag som avses i 2 § har åsidosatt vad honom åligger i utövningen därav. Åklagare må, utan hinder av vadeljest må vara stadgat, åtala brott varigenom arbetstagare hos staten eller hoskommun eller annan som avses i 2 § andra stycket 14 har åsidosatt vad honomåligger i utövningen av anställ-niiigen eller uppdraget. Utan hinder av vad i första stycket sägs skall dock gälla 1. vad i dennabalk stadgas att åtal ej må ske utan förordnande av regeringen eller denregeringen har bemyndigat och 2. vad i annan lageller författning är föreskrivet om åtal för gärning, för vilken straff ärstadgat allenast om den förövas av innehavare av anställning eller uppdrag somsägs i första stycket. Senaste lydelse 1975: 667. JuU1976/77:17 4 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Har mutbrott begåtts av någon somej omfattas av första stycket, må åklagare väcka åtal endast om brottet angivestill åtal av arbetsdier uppdragsgivaren eller om åtal är påkallat från allmänsynpunkt. Är ej för visst fall annat stadgat,må åklagare åtala brott mot sådan tystnadsplikt som gäller till förmån förenskild målsägande endast om denne anger brottet till åtal eller åtal ärpåkallat från allmän synpunkt. Om åtal för brott som i utövningen av tjänsten elleruppdraget begåtts av riksdagsledamot, statsråd, justitieråd, regeringsrådeller innehavare av tjänst eller uppdrag hos eller dess organ gällasärskilda bestämmelser. Denna lag träder i kraft . Förekommer i lag eller annan författning hänvisning tillföreskrift, som har ersatts genom bestämmelse i denna lag, tillämpas i ställetden nya bestämmelsen. Lag om ändring i lagen (1931:152) med vissa bestämmelsermot illojal konkurrens Härigenom föreskrives i fråga omlagen (1931: 152) med vissa bestämmelser mot illojal konkurrens dels att 68 §§ och rubriken närmast före 6 § skall utgå,dels att 11 § skall ha nedan angivna lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 11 §2 BeräUigad att anställa talan en- Berättigadatt anställa talan en ligt denna lag är: ligt denna lag är i de uti 3 och 1) i de uti 3 och 5 §§ angivna 5 §§ angivna fall den, vilkens yr- fall den, vilkens yrkeshemlighet el- keshemligheteller förebild obehö- ler förebild obehörigen använts el- rigen använts eller röjts. 2) i de uti 6 och 7 §§ omförmäl- da fall varje näringsidkare, som frambringar, tillverkar eller håller till salu varor eller utför arbete av samma eller liknande art som de. varor eller det arbete, som skolat inköpas eller utföras, eller ntedde- lar försäkring av samma slag som den försäkring, vilken skolat ta- 1 Senaste lydelse av 6 § 1942: 246. - Senaste lydelse1974:161. JuU1976/77:17 5 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse gas, ävensom den anställdes arbetsgivare, där ejgärningen skett med dennes begivande, så ock, utom vad angår skadestånd, varjesammanslutning för främjande av yrkesintressen, såframt näringsidkare, varomnu nämnts, äro företrädda inom sammanslutningen och denna äger att kära infördomstol. Allmänåklagare må ock väcka Allmän åklagare må ock väcka påståendeom straff för brott, påstående om straff för brott, varvarom i denna lagförmäles, i de om i denna lag förmäles, i de uti uti 3 och 5 §§ nämnda falldock 3 och 5 §§ nämnda fall dock en-endasl efter angivelse av den, som, dastefter angivelse av den, som enligt vad under I) sägs, äger an- enligt förstastycket äger anställa ställa talan i anledning av sådant talan i anledning avsådant brott, bron. Denna lag träder i kraft . Enligt 20 kap. 2 § (BrB) skall arbetstagare hos staten eller hos kommun, som tar emot, låter åtsig utlova eller begär muta eller annan otillbörlig belöning för sintjänsteutövning, dömas för mutbrott. Detsamma skall gälla om arbetstagaren harbegått gärningen innan han erhöll anställningen eller efter det han slutatdensamma. Straffet är böter eller fängelse i högst eller i grova fallfängelse i högst . Bestämmelserna äger motsvarande tillämpning på ledamotav styrelse, verk, nämnd, kommitté eller annan sådan myndighet som hör tillstaten eller till kommun och den som utövar uppdrag åt staten eller åt kommun,om han har valts till uppdraget eller inte får undandra sig detta eller omuppdraget är reglerat i författning. Vidare är krigsman eller annan somfullgör lagstadgad tjänsteplikt och den som utan att inneha anställning elleruppdrag som förut nämnts utövar myndighet underkastad mutansvar. Med kommunlikställs annan allmän inrättning som avses i 1 kap. 1 § 2 eller 3 lagen(1976: 600) om offentlig anställning, dvs. landstingskommun, kommunalförbund,församling, kyrklig samfällighet, skogsvårdsstyrelse, allmän försäkringskassaoch annan allmän inrättning, om anställningen är statligt reglerad. I 17 kap. 7 § BrB föreskrivs att den som till arbetstagarehos staten eller hos kommun eller till annan som avses i 20 kap. 2 § BrBlämnar, utlovar eller erbjuder muta eller annan otillbörlig belöning förtjänste- JuU1976/77:17 6 utövning skall dömas för bestickning till böter eller fängelsei högst . Enligt 17 kap. 8 § tredje stycket BrB skall den som taremot, låter åt sig utlova eller begär otillböriig förmån för att i allmäntärende rösta på visst sätt eller inte rösta dömas, om det ej är mutbrott, förtagande av otillbörlig förmån vid röstning till böter eller fängelse . Mutansvaret enligt BrB förutsätter inte något sambandmellan muta och Ijänsteåtgärd. För skuldfrågan saknar det betydelse om medmutan åsyftas ett pliktstridigt förfarande eller ej. BrB bestraffar redan faranför att den mutade skall åsidosätta sina tjänsteåligganden. Beiräffande tagande och lämnande av muta inomnäringsverksamhet finns bestämmelser i lagen (1931: 152) med vissa bestämmelsermot illojal konkurrens (IKL). Bestämmelserna avser den som är anställd inäringsverksamhet eller eljest \id företag av ekonomisk art eller vid verk,inrättning eller stiftelse. Med näringsverksamhet förstås varje huvudsakligenpå ekonomisk vinst för dess utövare inriktad yrkesmässig verksamhet. Straffskall enligt IKL ådömas anställd om denne låter muta sig genom att ta, låta åtsig utlova eller begära gåva eller annan förmån för att vid avtal av vissaangivna slag lämna någon företräde framför annan eller för att underlåta altframställa anmärkning mot fullgörandet av sådant avtal. Motsvarandeansvarsregler finns när det gäller bestickning. Enligt bestämmelserna i befriar inte huvudmannensvetskap eller samtycke den anställde eller bestickaren från ansvar. Mutansvaretgäller emellertid endast vid avtal om inköp av varor eller utförande av arbeteeller tagande av försäkring för dens räkning, hos vilken den mutade äranställd. Personkretsen för ansvarsreglerna är därför i praktiken begränsadtill anställda som sysslar med inköpsverksamhet. Om syftet med mutan är att denbestuckne skall låta sig påverkas på annat sätt än vad som nämns i lagen, kanstraff inte utdömas. Mutansvaret enligt IKL omfattar inte förmån som utgörerkänsla för en redan vidtagen åtgärd (efterföljande belöning). Ansvarsreglerna i IKL är subsidiära till BrB:sansvarsregler. Bestickning och tagande av muta enligt IKL hör under allmäntåtal. För åtal förutsätts inte angivelse av målsäganden. Arbetsgivare,konkurrerande näringsidkare och branschorganisation har möjlighet att anställaenskild talan om åklagare beslutat att ej väcka åtal. Propositionens huvudsakliga innehåll m. m. Propositionen överensstämmer ihuvudsak med ett förslag av mut-ansvarskommittén i betänkandet (SOU 1974: 37)Mut- och bestick-ningsansvarct. Däri föreslogs att mut- ochbestickningsansvaret för offentliga och enskilda funktionärer skulle samordnasoch utformas i JuU1976/77:17 7 överensstämmelse med den brottskonstruktion som BrBinnehåller. Departementschefen uttalar i propositionen att denomständigheten att i stor utsträckning likartade arbetsuppgifter ochanställningsförhållanden numera föreligger inom samhällets privata ochoffentliga sektorer lalar för att alla anställda bör utföra sinaarbetsuppgifter under samma principiella ansvar. I enlighet härmed föreslåsinförande av ett samordnat mut- och bestickningsansvar i 20 kap. 2 § och 17kap. 7 § BrB. De särskilda ansvarsreglerna om mut- och bestickningsansvar i IKLföreslås upphävda. Beträffande personkretsen för det föreslagna mut- ochbestickningsansvaret utgår det i propositionen framlagda förslaget från attsamtliga anställda i såväl offentlig som enskild tjänst skall omfattas avansvaret. För uppdragstagare utsträcks ansvaret beträffande innehavare avför-fattningsreglerade statliga eller kommunala uppdrag och s. k. halvofficiellauppdragstagare till att avse även sådana uppdrag som utövas åt enskilda. Detföreslås också ett särskilt mut- och bestickningsansvar avseende uppdrag somnågon eljest fått på grund av förtroendeställning såsom syssloman eller för attsköta annans rättsliga eller ekonomiska angelägenheter. Personkretsen anknyteri detta hänseende till dem som enligt 10 kap. 5 § BrB kan ådömas ansvar förtrolöshet mot huvudman. Beträffande andra uppdragstagare uppgerdepartementschefen att ett mutansvar inte bör införas med hänsyn till attsådant ansvar skulle komma att omfatta en alltför bred och varierandepersonkrets. Den brottsliga gärningen ges i den föreslagna lydelsen av20 kap. 2 § BrB samma beskrivning som i den nu gällande lydelsen av paragrafen.Brottsmedlet betecknas således som "muta eller annan otillbörligbelöning". Beträffande mutbrott som begås av privat anställda ochuppdragstagare med särskild förtroendeställning får åklagare enligt förslagetväcka åtal endast om brottet anges till åtal av arbets- eller uppdragsgivareeller om åtal är påkallat från allmän synpunkt. Motsvarandeåtalsbegränsningsregel föreslås beträffande bestickning. Ätalsan-givelse skalli detta fall göras av arbets- eller uppdragsgivaren till den som utsatts förhestickningen. Ett samordnat mut- och bestickningsansvar En påtaglig strävan under senare århar varit att anpassa de offentliga anställningsförhållandena tillförhållandena på den privata arbetsmarknaden. Sålunda infördes iprincip avtalsfrihet mellan arbetsgivare och arbetstagare inom det offentligaområdet enligt de principer som gäller för arbetsmarknaden i övrigt. Är 1976infördes ett nytt ansvarssystem beträffande funktionärer i offentligverksamhet, som innebär att detta system närmats till vad som gäller inom denprivata arbetsmarknaden. Enligt lag om anställningsskydd och genom1976 års arbetsrättsliga lagstiftning har vidare reglerna om för- JuU1976/77:17 8 hållandet mellan arbetsgivare och arbetstagare så långtdet befunnits möjligt gjorts gemensamma för den privata och den offentligasektorn. Ett viktigt skäl för den samordnade regleringen i nuangivna hänseenden har varit att samhället i allt högre grad kommit attinrikta sin verksamhet på andra uppgifter än traditionellt myndighetsutövandeoch driver en stor del av sin verksamhet i samma former som enskildaföretag och organisationer. Valet av verksamhetsform bör därför inte varaavgörande för de anställdas rättsliga ställning. Det anförda talar enligtutskottets mening för en samordnad reglering även när det gäller mut- ochbestickningsansvaret. Till stöd för en sådan reglering kan också anföras attdet allmänna intresse att förhindra korruption som motiverat införande av mut-och bestickningsansvar inom den offentliga sektorn också finns inom denenskilda sektorn; inte bara arbets- och uppdragsgivare utan även allmänhetenhar ett berättigat skyddsvärt intresse av att arbets- och uppdragstagare utförsina arbetsuppgifter utan ovidkommande hänsyn. På anförda skäl tillstyrker utskottet förslaget att införaett samordnat mut- och bestickningsansvar i enlighet med vad som föreslås ipropositionen. Enligt utskottets mening är det emellertid nödvändigt att vidinförande av sådan lagstiftning betona den särställning som tillkommer sådanverksamhet som innebär nnyndighetsutövning. Denna verksamhet är ju enligt 20kap. 1 § BrB alltjämt förenad med särskilt straffansvar för myndighetsmissbrukoch vårdslös myndighetsutövning och har också i lagen (1976: 600) om offentliganställning gjorts till föremål för särskild reglering när det gäller rättenatt vidta stridsåtgärd (3 kap. 1 '§). I tillämpningen av den nya lagstiftningenmåste den angivna särställningen beaktas. Utskottet återkommer nedan till dennafråga. Utskottet godtar regeringensförslag att det samordnade mut- och bestickningsansvaret skall utformas iöverensstämmelse med den brottskonstruktion som BrB nu innehåller. Härigenomuppnås som departementschefen påpekar den fördelen alt den tämligen omfattanderättspraxis som utbildats inom bestämmelsernas nuvarande tillämpningsområdebehåller sin vägledande betydelse. Utskottet tillstyrker alltså bifall tillregeringens förslag i denna del. Vid detta ställningstagande kommerbrottsmedlet liksom att beskrivas som "muta eller annanotillbörlig belöning", och det kommer även i fortsättningen för straffbarhetatt vara tillräckligt alt den otillbörliga belöningen avser den be-stucknestjänsteutövning. Utskottet finner det emellertid angeläget att understryka atthittillsvarande rättspraxis givetvis får sin främsta betydelse när det gälleransvaret inom. det offentliga området. Såvitt avser den enskilda sektorn tordeden i huvudsak bli vägledande när det gäller verksamhet likartad med den, avicke myndighetsutövande natur, som JuU 1976/77:17 9 bedrivsinom den offentliga sektorn. Avcentral betydelse för tillämpningen av straffbestämmelserna i 17 kap. 7 § och20 kap. 2 § BrB är tolkningen av begreppet otillböriigt. Mutansvarskommitténdiskuterade ingående möjligheterna till en uttrycklig legaldefinition avotillbörlighetsbegreppet eller införande av bestämda värdegränser för vad somär att anse som tillbörlig belöning. Kommittén avstod dock från att göra någotförsök till legaldefinition och hänvisade därvid till att den närmarebestämningen av otillbörlighetsbegreppet är beroende av sed och allmänuppfattning och inte låter sig inskrivas i lagtext. Utredningen fann det inteheller möjligt att söka förankra lagens otillbörlighetsbegrepp i yttre faktiskaomständigheter. Enligtdepartementschefen måste tanken på en legaldefinition avotillbörlighetsbegreppet avvisas med hänsyn till att de mutansvariga arbetarunder så skiftande förhållanden. Vad som är otillbörligt måste enligtdepartementschefen bestämmas på grundval av en samlad bedömning av alla fördet enskilda fallet betydelsefulla omständigheter. Departementschefen hänvisarhärvid till de synpunkter på denna bedömning som anförts avmutansvarskommittén och som bl. innebar att vad som är otillbörligt måstemed utgångspunkt från mutansvarets skyddsobjekt fastställas från fall till fallgenom en bedömning av den ifrågavarande gärningen i dess helhet.Sammanfattningsvis uttalar departementschefen att varje transaktion ärotillbörlig som objektivt sett är ägnad att påverka funktionärens tjänsteutövning. mening hade det varit önskvärt att straffbudet fått ett merpreciserat innehåll. Det gäller framför allt den enskilda sektorn, där enligtvad ovan sagts endast begränsad vägledning kan hämtas ur den rättspraxis somutbildats på den offentliga sektorn. Som departementschefen framhåller är detemellertid inte möjligt att finna en legaldefinition som kan täcka alla deskiftande omständigheter under vilka frågan om ett mutansvar kan aktualiseras.När det gäller den enskilda sektorn saknas enligt utskottets mening skäl attstraffbelägga företeelser som kan ses som ett naturligt led i vedertagnaumgängesformer inom näringslivet eller inom någon viss bransch därav. Inomdenna sektor förekommer förmåner av reklam- och representationskaraktär vilkassyften får anses legitima och som i allmänhet bör accepteras. Sådana förmånerbör enligt utskottets mening som regel inte betecknas som otillbörliga om de ejär inriktade på ett pliktstridigt handlande från arbets- elleruppdragstagarens sida. När det gäller svenska företags affärsförbindelser medutlandet måste också beaktas att synen på det tillbörliga i att lämna gåvor isamband med affärer växlar starkt från land till land. I tillämpningen kangivetvis inte bortses från den praxis som utvecklats i det främmande landet.Samtidigt bör dock understrykas att enbart det förhållandet att en förmånomfattas av allmän sedvänja eller JuU1976/77:17 10 accepterad kutym inom eller utom landet inte görförmånen tillbörlig. Avgörande för bedömningen av otillbörlighetsbegreppet böri första hand vara syftet med straffbudet, dvs. de intressen som straffbudetavser att skydda måste skjutas i förgrunden. Med hänsyn till det traditionelltstarka skyddsintresse som är förenat med myndighetsutövande verksamhet intarpersoner som utövar sådan verksamhet en särställning. Det är därför naturligtatt otillbörlighetsbegreppet får en vidare innebörd när verksamheten innefattarmyndighetsutövning än när så ej är fallet. Inom den enskilda sektorn är av grundläggande betydelseuppdrags-eller arbetsgivarens inlresse av att den anställde fullgör sinaåligganden utan ovidkommande hänsyn samt det från allmän synpunkt angelägna intressetav fri och sund konkurrens inom handel och näringsliv. Transaktioner somobjektivt sett är ägnade att skada dessa intressen bör anses otillbörliga. Som departementschefen funnit bör det ej komma i fråga attgenom angivande av bestämda värdegränser eller andra yttre faktiska omständigheterbestämma innehållet i otillbörlighetsbegreppet. Införande av värdegränserskulle som närmare utvecklats av mutansvarskommittén lätt leda till vad somkunde uppfattas som officiellt sanktionerade drickspenningssyslem och göra detomöjligt att ta hänsyn till att behovet av integritetsskydd kan variera mellanolika tjänster. Departementschefen uttalar i fråga om arten och värdet avtillåtliga förmåner av representationskaraktär att viss vägledning kan hämtasfrån vad som enligt riksskatteverkels anvisningar gäller om avdragsgillarepresentationskostnader. Enligt utskottets mening måste beaktas att dessa anvisningarhar helt andra syften än de straffrättsliga reglerna. Deras betydelse förbedömning av straffansvaret torde därför inskränka sig till de allmännaupplysningar som de kan ge rörande vad som får anses normalt på området.Självfallet kan de inte användas när det gäller att dra gränsen mellanstraffbara och straffria beteenden. I propositionen har för detföreslagna samordnade mutansvaret behållits de straffskalor som gällerenligt BrB. Förslaget innebär alltså för den enskilda sektorn en betydandestraffskärpning i förhållande till vad som gäller enligt IKL. Den mycket vidastraffskalan från böter till, för grova fall, fängelse är enföljd av att man i ett och samma lagrum har sammanfört jämförelsevis obetydligaförseelser och brott av mycket allvarlig karaktär. För normalfallen av mut-och bestickningsbrott inom den privata sektorn synes den enligt utskottetsmening mindre väl avpassad. Att lagtekniskt förbehålla straffskalans högstadel för brott inom den offentliga sektorn förefaller dock utskottet mindrevälbetänkt; med hänsyn till vad ovan sagts om de JuU1976/77:17 11