bet · G301LU10 · 1979-12-31 00:00:00 — betänkande 1979/80:10 med anledning av motioner om utformningen av lagtext I motionen 1978/79:1198 av YvonneHedvall m. fl. (m) framhålls aU flertalet av våra lagar alltjämt präglas av etttraditionellt, tänkande som innebär att mannen betraktas som exempelvisöverhuvud, förfördelare och försörjare, medan kvinnan gestaltas somförfördelad, underhuggare och försörjd. används också manliga ordformer,t. ex. han, honom och denne, trots att lagstiftaren avsett både män ochkvinnor. Det sagda gäller enligt motionärerna även sådana lagar som nyligensetts över. Motionärerna pekar på att arbete pågår inom olika samhällssektorerför att traditionella värderingar och fördomar om manligt och kvinnligt skallrensas ut. De anser att dessa intentioner bör fullföljas även pålagstiftningens område. I motionen yrkas därför att hos regeringenbegär att vid översyn av äldre lagar och utarbetandet av nya lagtexterförfattningarna utformas könsneutralt. I motionen 1978/79:1632 av RolfHagel (apk) och (apk) yrkas att hos regeringen anhålleratt de språkvidriga uttrycken "arbetsgivare" och "arbetstagare"utmönstras ur alla lagtexter och ersätts med uttrycken arbetsköpare resp.anställda. Motiveringen till yrkandet finns i motionen 1978/79:1631,vari motionärerna förklarar att de i likhet med i förordettill tredje upplagan av verket Kapitalets första volym ogillar användningen avuttrycken arbetsgivare och arbetstagare. Promemoria angående riktlinjer för författningsspråket m.m. Statsrådsberedningen har under 1979i samarbete med departementens rättschefer sett över och kompletterathittillsvarande språkregler för lagar och författningar. Resultatet av arbetethar redovisats i en promemoria (PM 1979:02) Några riktlinjer förförfattningsspråket. Promemorian är avsedd att tillsammans medstatsrådsberedningens promemoria Språket i lagar och andra författningar tjänasom ett hjälpmedel i arbetet med alt modernisera språket i lagar ochförordningar. promemoria anförs bl. a. följande. Sedan gammalt används iförfattningarna orden han (honom, hans) som ersättningsord för substantiv sombetecknar både män och kvinnor. Endast om substantivet betecknar enbart kvinnorhar hon (henne, hennes) använts. LU1979/80:10 2 har detta brukkritiserats; man har ansett att det är oförenligt med strävandena efter jämställdhet mellan könen. Det är givet att man så långt som möjligt bör gå kritiken till mötes. I vissa fall kan bruket av hanblir mycket stötande, t. ex. när det gäller en bidragsskyldig förälder oavsett kön. ' Ett sätt att lösa problemet är att helt undvika personligapronomen i texten. Detta medför dock en risk för att texten belastas medpassivformer, upprepningar av substantiv, abstrakta och opersonliga vändningar. Ett annat sätt är att skriva han eller hon. Denna lösningkan rekommenderas bara i enstaka fall. Om texten däremot kräver ett ymnigtbruk av pronomen blir kombinationen lätt störande, särskilt vid böjning (honomeller henne, hans eller hennes). Sammanfattningsvis: Man bör i första hand så långt sommöjligt undvika personliga pronomen. I andra hand bör man använda han ellerhon. Om dessa alternativ leder till dåliga formuleringar eller störandeupprepningar bör han även i fortsättningen användas. Beträffande den språkligamoderniseringen av äldre författningar framhålls i promemorian följande. Man bör i fortsättningen inte varafrämmande för tanken att arbeta om äldre författningar av enbart språkligaskäl. Detta kan emellertid, bl. a. på grund av tidsbrist, ske bara i ganskabegränsad omfattning. Däremot bör man alltid ta tillfället i akt attmodernisera en äldre författning språkligt, när man skall göra en sakligändring i den. För detta moderniseringsarbete bör följande riktlinjer gälla. ------ Manskall alltid arbeta om de delar av en äldre författning som berörs av desakliga ändringarna. Den gällande regeln ("Gröna boken" s.35, "Språket i lagar och andra författningar" s. 40) att man vidändringar eller tillägg i författningar skall använda ett språk som anknytertill författningen i övrigt skall således överges. Detta ställningstagandeinnebär först och främst att tillägg skall följa de språkregler som gäller förnya författningar. Den språkliga moderniseringen skall emellertid inte stannavid detta. Som huvudregel bör gälla att åtminstone den paragraf somberörs av en saklig ändring arbetas om språkligt. När en paragraf är indelad imoment kan i stället momentet vara en lämplig avgränsning. Om många ändringargörs i ett lätt urskiljbart avsnitt av en författning, t. ex. ett kapitel, börman arbeta om hela avsnittet. Frågan om den språkligamoderniseringen av äldre författningar har även aktualiserats vidriksdagsbehandlingen av propositionen 1978/79:186 om ändring i lagen (1886:84s. 14) angående skyldighet för utländsk man att i rättegång vid svensk domstolmot inländsk man ställa borgen för kostnad och skada. I sitt av riksdagengodkända betänkande med anledning av propositionen anförde justitieutskottet(JuU 1978/79:37) att - mot bakgrund av bl. a. anvisningarna i promemorian -lagtexten i samband med den aktuella sakliga ändringen borde ses över ochmoderniseras, så att den fick språklig utformning som svarade mot dagens krav.Utskottet ansåg att hela lagen borde ses över inom och att enny proposition borde föreläggas . På hemställan av utskottet avslogspropositionen och gavs regeringen till känna vad utskottet anfört. I betänkandet behandlas tvåmotioner angående den språkliga utformningen av lagtexter. I motionen 1198 yrkas att hos regeringen begäratt vid översyn av äldre lagar och utarbetande av ny lagstiftningförfattningarna utformas könsneutralt. Motionärerna framhåller att flertalet avvåra lagar präglas av ett traditionellt tänkande när det gäller könsroller.Vidare framhålls att manliga ordformer, t. ex. han, honom eller denne, användsi författningsspråket även i fall när man egentligen avser både män ochkvinnor. Enligt motionärerna pågår arbete inom olika samhällssektorer somsyftar till att traditionella värderingar och fördomar om manligt och kvinnligtskall rensas ut. Motionärerna anser att strävandena mot ökad jämställdhet börfullföljas även när det gäller utformningen av författningsspråket. Utskottet delar motionärernas uppfattning om att språket iåtskilliga både äldre och yngre författningar står i mindre god samklang medsträvandena mot jämställdhet mellan män och kvinnor. Särskilt äldre författningarhar även i andra avseenden en språklig utformning som inte svarar mot dagenskrav. I olika sammanhang har också lagar och förordningar kritiserats såsomvarande bl. a. svårlästa eller t. o. m. obegripliga. En modernisering avförfattningsspråket ter sig enligt utskottets mening erforderlig och utskottetser därför med tillfredsställelse att tillämpade regler förförfattningsskrivandet Setts över och kompletterats av statsrådsberedningen isamarbete med departementens rättschefer. De synpunkter som därvid framkommithar - som ovan redovisats - sammanfattats i en promemoria (PM 1979:2), Någrariktlinjer för författningsspråket. I promemorian uttalas bl. a. att man sålångt som möjligt bör gå till mötes den kritik som från jämställdhetssynpunktriktats mot användningen av pronomenet han i olika böjningsformer somersättningsord för substantiv som betecknar både män och kvinnor. Det anförsatt man - för att lösa problemet - i första hand bör så långt som möjligtundvika personliga pronomen. I andra hand bör man använda han eller hon. Omdessa alternativ leder till dåliga formuleringar eller störande upprepningarbör han även i fortsättningen användas. De angivna språkreglerna liksom övrigai promemorian intagna anvisningar för en modernisering av författningsspråketär avsedda att tillämpas inte bara när nya författningar utarbetas utan ocksådå äldre lagar och förordningar ändras i sakligt hänseende. Enligt utskottets mening tillgodoser de nya riktlinjerna iallt väsentligt de krav på författningsspråket som kan ställas frånjämställdhetssynpunkt. Motionen 1198 påkallar därför inte någon åtgärd frånriksdagens sida. I motionen 1632 yrkas att uttrycken arbetsgivare ocharbetstagare skall utmönstras ur alla lagtexter och ersättas med arbetsköpare resp.anställda. Någon närmare motivering till yrkandet har inte lämnats avmotionärerna. LU1979/80:10 4 Utskottet vill erinra om att ordenarbetsgivare och arbetstagare använts i författningsspråket,särskilt när det gäller arbetsrättsliga och andra civilrättsliga lagar ochförordningar samt författningar på socialförsäkringsrättens område. Båda ordenstår i överensstämmelse med det allmänna språkbruket och har en konkretjuridisk innebörd. Utskottet vill också framhålla att några önskemål om enändrad terminologi inte framförts från arbetsmarknadens parter och att det inteheller eljest torde förekomma någon mer utbredd kritik mot användningen avuttrycken. På grund av det anförda saknas enligt utskottets mening skäl för attmotionärernas begäran skall tillmötesgås. Med hänvisning till det anförda avstyrker utskottet bifalltill motionen 1632. 1. avslår motionen1978/79:1198. 2. avslår motionen1978/79:1632. Närvarande: (), (), IvanSvanström (c)*, (). (), (), ArneAndersson i (s), (), ()*, OweAndréasson (s), (), (), MargotHåkansson (fp), () och (). * Ej närvarande vid betänkandets justering.