bet · G301UU13 · 1979-12-31 00:00:00 — betänkande 1979/80:13 med anledning av propositionen 1979/80:24 om demultilaterala handelsförhandlingarna inom ramen för det allmänna tull- och handelsavtalet(), m. m. Regeringen har i propositionen 1979/80: att dels 1. godkänna följande tillpropositionen såsom bilaga 2 fogade överens kommelser: a) 1979 årsGenéveprotokoll till det allmänna tull- och handelsavtalet, b) överenskommelse om tekniskahandelshinder, c) överenskommelseom statlig upphandling, d) överenskommelse om tolkning ochtillämpning av artiklarna VI, XVI och XXIII i det allmänna tull- ochhandelsavtalet (den s. k. subven tionskoden), e) internationelltnötköttsavtal, f) interntionelltmejerivaruavtal, g) överenskommelse om tillämpningav artikel VII i det allmänna tull- och handelsavtalet (den s. k. tullvärdekoden), h)överenskommelse om procedurer vid importlicensiering, i) överenskommelse omhandel inom den civila flygindustrisektorn, J) överenskommelse om tillämpningav artikel VIi det allmänna tull-och handelsavtalet (den s. k. antidumpingkoden), 2. bemyndiga regeringen att säga uppkonventionen angående varors tullvärde (den s. k. Brysselkonventionen), 3. lag om ändringi lagen (1977: 975) med tulltaxa, 4. lag om ändringi lagen (1979: 514) om ändring i lagen (1977:975) med tulltaxa, 5. lagom ändring i tullförordningen (1973:979), dels 6. godkänna attFolkrepubliken ges tullpreferenser i enlighet med proposirionens förslag, 7. godkänna denutvidgning av tullpreferenserna för och samt den tullfrihetför ytterligare varor från utvecklingsländerna som förordas i propositionen. Rörande lagförslagens lydelse tillåter sig utskottethänvisa till propositionen (s. 2-183), och för överenskommelsernas lydelse, iengelsk version och svensk översättning, till propositionens bilaga 2. UU1979/80:13 2 I propositionen föreslås attriksdagen godkänner de överenskommelser om tullmedgivanden och åtaganden på deticke-tariffära området och jordbruksområdet som för del har träffatsi de multilaterala handelsförhandlingarna inom ramen för . De icke-tariffära överenskommelserna berör områdenatekniska handelshinder, statlig upphandling, subventioner och utjämningstullar,an-tidumping, tullvärde, importlicensiering och handeln inom den civilaflyg-industrisektorn. Den sistnämnda överenskommelsen omfattar även tullmedgivanden.Jordbruksöverenskommelserna berör nötkötts- och mejerivaruhandeln. I propositionen föreslås vidare att tullpreferenser införsför , att tullpreferenserna för och Rumänienvidgas samt att det svenska preferenssystemet generellt utökas med två varor. I det följande lämnas en översiktlig redogörelse förpropositionens huvudsakliga innehåll. De multilaterala handelsförhandlingarna (the MultilateralTrade Nego-tiations, MTN) inom ramen för det allmänna tull- och handelsavtalet(the General on Tariffs and Trade, ) avslutades vid halvårsskiftetdetta år. Förhandlingarna inleddes vid ett ministermöte i i september1973, då riktlinjer för förhandlingarna fastlades i en gemensam deklaration. Förhandlingarna har syftat till en ökad liberalisering avvärldshandeln varvid u-ländemas handel skulle försäkras särskilda fördelar. Iförhandlingarna har man strävat efter såväl att uppnå tullsänkningar som attundanröja andra, s. k. icke-tarifTära handelshinder samt att nå överenskommelserpå Jordbruksområdet, för tropiska produkter och om tolkningen av reglerna iGATT-avtalet om skyddsåtgärer vid marknadsstörning. I sistnämnda hänseendenåddes ingen lösning vid de nu avslutade förhandlingarna. 1979 årsGenéveprotokoll med därtill fogade nationella listor med tullmedgivandenöppnades för undertecknande i . Flertalet iförhandlingarna deltagande industriländer, inklusive de nordiska länderna,undertecknade därefter protokollet, för svensk del med förbehåll för riksdagensgodkännande. I propositionen föreslås att de två lagförslag som för svensk delskall verkställa förhandlingsresultatet på tullsidan liksom förslagen tillbeslut på tullpreferensområdet - sätts i kraft . De nio överenskommelserna som, utöver tullprotokollet,ingår i förhandlingsresultatet kan för svensk del komma attundertecknas med förbehåll för godkännande. Överenskommelsernaträder i kraft för de länder som godkäntdem, med undantag av tullvärdekoden och överenskommelsen om statlig upphandling,som träder i kraft först . UU1979/80:13 3 Beträffande förhandlingarnasförlopp får utskottet hänvisa till propositionens bilaga 1, s. 227-234. Ensammanställning av remissyttranden över förhandlingsresultatet föreligger ipropositionens bilaga 3. Av en import av industrivaror tillde viktigare industriländerna beräknad enligt GATT-statistik till (1976) är 60 miljarder () redan tullfri. Importvärdet av de varorsom berörs av medgivanden i dessa tullförhandlingar uppgår till ca 112miljarder dollar (av totalimporten). På Jordbruksområdet uppgick nämndaländers import till (1976) varav ca 15 miljarder ()berörs av tullmedgivanden. Sammanlagt har således förhandlingarna påverkattullskyddet i dessa länder för importvaror till ett värde av mer än 125miljarder dollar. När det gäller hela industrivaruområdet tyder, enligtpropositionen, grova beräkningar på en genomsnittlig tullsänkning för deviktigare industriländerna sammantagna på . Den genomsnittligatullsänkningen uppskattas till i EG, i , i och iCanada. För del innebär medgivandena i förhandlingarna en sänkning avtullskyddet med i genomsnitt . Vid beräkningen av tullsänkningarnatillämpas en formel baserad på harmonisenngsprincipen, som medför att högatullsatser sänks procentuellt mer än låga. Det svenska intresset för tullförhandlingarna får ses motbakgrund av export- och importbilden i stort sådan den tedde sig efter det attfrihandelsavtalet med kom lill. Av totala export av industrivarorgår till länderna i EFTA och EG. Dessa varor åtnjuter redan, mednågra enstaka tidsbestämda undantag, tullfrihet. av exporten går tillstatshandelsländer och . När det gäller statshandelsländer är tullar avmindre betydelse vid sidan av andra för importen bestämmande faktorer.U-länderna, vilka enligt Tokiodeklarationen intar en särställning iförhandlingarna, kommer att göra mycket begränsade tullmedgivanden. Dettabetyder att tullförhandlingama i realiteten för svensk del endast har berörtåterstående av exporten. De avsättningsmarknader som i första hand harvarit av intresse för är , , , och . Förhandlingarna på industrivaruområdet har berört endastca av den svenska totalimporten. Utöver varor som är tullfriahar då frånräknats preferensberättigad import från EFTA- och samtu-länder. De svenska medgivandena på tullområdet innebär att fr.o.m.den 1 Januari 1987 högre tullsatser inte får tillämpas för enskilda varor änsom anges i den till tullprotokollet fogade svenska listan med tullmedgivanden. Enligt tullprotokollet skall en anpassning av tullarnatill den nya nivån i regel ske i åtta lika steg med början den 1 Januari 1980eller med två steg UU1979/80:13 4 senast den och övriga sex steg medbörjan . Enligt överenskommelsen är det dock inget somhindrar att sänkningarna sker snabbare eller i färre steg. I likhet medflertalet andra länder har ännu inte preciserat hur tullavtrappningen skallgenomföras inom den ram som anges i tullprotokollet. har dock angettatt tullsänkningarna för textilvaror och Järn- och stålprodukter inte skall påbörjasförrän . Beträffande genomförandet av tullsänkningarna för svenskdel anför föredragande departementschefen följande. På grund av redan låga tullskydd blir de svenskatullsänkningarna genom den tillämpade harmoniseringsformeln jämförelsevislägre än i andra industriländer. De mest importkänsliga produkterna inom teko-.Järn- och stål- samt kemiområdena har undantagits helt från tullsänkningareller berörs endast i ringa grad därav. Dessutom är Ju en större del avimporten tullfri. Departementschefen föreslår därför att tullsänkningensker med två åttondelar .. Med hänsyn till den osäkerhet som f. n. föreligger när detgäller andra industriländers tullavvecklingstakt anser departementschefenvidare att beslut nu inte bör fattas om tullsänkningar därutöver. Härigenom gestillfälle att närmare studera effekterna för av en snabbareavveck-lingstakt. Det bör därför, anser föredraganden, förbehållas riksdagenatt fatta beslut om tullavvecklingen fr. o. m. den . Eftersom EGhar angett att man , i ljuset av den ekonomiska, sociala ochmonetära situationen, kommer att bestämma om de tre återstående stegen kangenomföras, önskar föredraganden för redovisa en ny bedömningangående genomförandet av de tre sista stegen. En lista över i förhandlingarna nytillkomna eller ändradesvenska tullmedgivanden inom är fogad till propositionen i bilaga 4. Ipropositionens bilaga 5 beskrivs översiktligt tullmedgivanden av betydelse försvensk export samt svenska tullmedgivanden i de nu avslutade förhandlingarna. Handelsliberaliseringarna inomGATT:s ram har inte i någon nämnvärd utsträckningomfattat Jordbruksprodukter. Även om Jordbruksproblemen spelade stor roll iKennedy ronden blev resultaten små. I Tokiodeklarationen uttalades bl. a. att det undertullförhandlingama skulle tas hänsyn till Jordbrukssektorns särart och problemsamtidigt som de allmänna målen för förhandlingarna skulle beaktas. Dennaformulering var en kompromiss som speglade de grundläggande motsättningarna mellanfrämst och EG i frågan om i vilken utsträckningjordbrukssektom skulle bliföremål för handelsliberalisering under förhandlingarna. De storaJordbruksexporterande länderna , , m.fl. har UU 1979/80:13 5 traditionellthävdat att det i princip inte skulle råda någon skillnad mellan Jordbruks- ochindustrivaror i detta avseende. EG, de nordiska länderna m.fl. har däremot hävdatatt Jordbruksproduktion i många avseenden skilde sig från industriprodukUon ochdärför måste behandlas separat. Motsättningarna mellan och verkade underlång tid fördröjande pä förhandlingarna. upprättades en särskildJordbruksgrupp som skulle behandla tullar och icke-tariffära handelshinder vadgäller Jordbruksvaror. Enligt den procedur man enats om i Jordbruksgruppenskulle de enskilda länderna inom en begränsad period lägga fram önskemål ommedgivanden både vad gällde tariffära och icke-tariffära handelshinder samtlämna erbjudande om lättnader på dessa områden. Förhandlingarnapå Jordbruksområdet har resulterat dels i undanröjande eller sänkning avtariffära och icke-tariffära handelshinder för olika Jordbruksvaror, dels itvå internationella varuavtal för mejerivaror resp. nötkött. Detinternationella mejerivaruavtalet består av en allmän del och en varuavtalsdel.Den allmänna delen upptar bestämmelser rörande information, konsultationer,multilaterala uppföranderegler m.m. och omfattar färskvaror, mjölkpulver, smör,ost och kasein. De i avtalet deltagande länderna åtar sig att regelbundet lämnaupplysningar om utvecklingen beträffande produktion, konsumtion, priser, lageroch handel. De skall vidare lämna redogörelse för den inhemska politiken påvaruområdet samt för handelspolitiska åtgärder. Varuavtalsdelenomfattar tre protokoll, vilka har formen av avtal om minimipriser vid export avmjölkpulver, mjölkfett och ost, men inte innehåller några köp- ellersäljätaganden. Detinternationella nötköttsavtalet är utformat i stort sett sommejeriva-ruavtalets allmänna del. Varuavtalsdel saknas således. Syftet medavtalet är bl. a. att få till stånd en ökad liberalisering och stabilisering avvärldshandeln med kött samt att främja en expansion därav. Liksom när detgäller mejerivaruavtalet anses det angeläget att särskilt främja u-ländema. Demultilaterala överenskommelser på det icke-tariffara området som har uppnåtts iförhandlingarna berör även Jordbrukssektorn. Av särskild betydelse äröverenskommelserna om subventioner och utjämningstullar, tekniska handelshindersamt importlicensprocedurer. I överenskommelsen om subventioner ochutjämningstullar har en precisering skett beträffande reglerna förexportsubventioner avseende Jordbruksprodukter. Förhandlingarnaom minskade handelshinder pä Jordbruksområdet har skett 'i två etapper. Förstaetappen omfattade förhandlingarna i den s. k. tropiska gruppenrörande lättnader för handel. De tullnedsättningar som blev resultatetav denna förhandlingsomgång sattes i kraft av de berörda i-länderna redan underår 1977. Andra etappen omfattade de förhandlingar om önskemål och erbjudandenenligt jordbruksgruppens procedur som slutfördes . UU1979/80:13 6 varor avsågs i förhandlingarna i princip alla de varuslagsom faller inom I -24 kap. i tulltaxan. Även om det är förenat med vissa svårigheter att värderaförhandlingsresultatet när det gäller sänkta handelshinder på Jordbruksområdetså synes enligt föredraganden ändå betydande resultat ha uppnåtts med tanke påjordbrukssektorns speciella karaktär. Enligt beräkningarkommer tullnedsättningar att tillämpas på av totalimporten avJordbruksprodukter till de länder som har lämnat erbjudanden. Import till ettvärde av (1976) berörs härmed. I genomsnitt uppgårnedsättningarna till . Överenskommelsen om tolk/ung och tillämpning av artiklarnaVI, XVI och XXUI i (den s. k.subventionskoden) innehåller vissaallmänna bestämmelser om såväl subventioner som utjämningstullar. I avtaletsartikel XVI föreskrivs en allmän notifikations- och konsultationsplikt försådana stödåtgärder som "direkt eller indirekt har till verkan att ökaexporten eller minska importen av en vara" på en avtalsslutande partsområde. Ett lands rätt att ta ut utjämningstullar regleras iartikel VI,där det bl. a.föreskrivs att utjämningstull inte fär påläggas med mindre subventioneringen"förorsakar eller hotar att förorsaka väsentlig skada på en befintligindustri eller avsevärt försenar upprättandet av inhemsk industri". k. skadekriterium har tillämpats av flertalet GATT-medlemmar. på detta område har dock saknat skaderekvisit. Den nu föreliggande överenskommelsen baseras på och utgören tolkning av artiklarna VI, XVIoch XXIII i . Dess syfte är atttillse att användningen av subventioner inte negativt påverkar annat landsintressen och att utjämningsåtgärder när de vidtas inte utgör onödiga hinderför handeln. åtar sig genom överenskommelsen att i framtidentillämpa skadekriteriet och underkastar sig därmed en striktare disciplin vidbruket av utjämningstullar. Föredraganden bedömer åtagande som det viktigasteresultatet av förhandlingarna på detta område. Det finns för ett litet,handelsberoende land som , anser föredraganden, även anledning attvälkomna en ökad internationell disciplin vid bruket av subventioner. Dettainnebär naturligtvis också att reglerna måste beaktas när svenska stödåtgärderutformas. Handlingsfriheten när det gäller att använda interna stödåtgärderför väsentliga sociala och ekonomisk-politiska mål kvarstår dock oförändrad. Överenskommelsen om tillämpning av artikel VI i (den s.k. antidumpingkoden) har tillsammans medtjugofem andra GATT-länder, huvudsakligen i-länder, anslutit sig till som förhandlades UU1979/80:13 7 fram i Kennedyronden. Koden innehåller regler om tolkningoch tillämpning av artikel VI. Närantidumpingkoden förelades för godkännande (prop. 1967: 150)konstaterades i propositionen att de i då gällande reglerna omantidumpingåtgärder väl anslöt sig till bestämmelserna i koden. Dessa regleröverfördes sedermera i allt väsentligt till 3§ tullförordningen. De flesta som deltog i förhandlingarna omantidumpingkoden ansåg sig efter Kennedyrondens slut inte kunna ansluta sigtill koden. Motiveringen var att vissa bestämmelser inte tog tillräcklig hänsyntill deras ekonomiska situation. tog upp frågan om enrevidering av antidumpingkoden i de multilaterala handelsförhandlingarna. Den genom förhandlingarna reviderade koden innehåller bl.a. bestämmelser om att i-länderna måste ta särskild hänsyn till u-ländernasekonomiska situation när antidumpingåtgärder övervägs och att möjligheternaatt vidta andra åtgärder skall utrönas innan sådana antidumpingtullar läggs påsom kan skada väsentliga intressen. Anslutning till den nya kodeninnebär uppsägning av kod. Enligt föredraganden innebär den nya koden vissauppmjukningar i förhållande till den gällande. Det anses inteuteslutet att ändringarna kan leda till att svensk industri kommeratt mötas av en ökad andel antidumpingåtgärder pä sina exportmarknader. Deförbättringar som skett i fråga om tillämpningen av koden överväger emellertidenligt föredragandens mening, så att överenskommelsen som helhet får ansesvara tillfredsställande för . Överenskommelsen om statlig upphandling Statlig upphandling har intehittills i någon större utsträckning varit föremål för internationellreglering. I finns dock bestämmelser som innebär ettprincipiellt förbud mot diskriminering av övriga vidoffentlig upphandling. påbörjades ett arbete inom isyfte att minska handelshinder till följd av diskriminerande statligupphandling. Det arbetet resulterade i ett inte helt fullbordat utkast till enmultilateral kod som syftade till att reglera och harmonisera OECD-ländernasregler för offentliga inköp. Frågan om statlig upphandling introducerades i demultilaterala handelsförhandlingarna genom att en särskild förhandlingsgruppetablerades . Koduikastet från överläggningarna inom utgjordeett av grundelementen i förhandlingsgruppens arbete. Under förhandlingamas gångkompletterade enskilda länder materialet med olika delförslag, särskilt vadbeträffar särbehandling av u-tänder. I den nu träffade överenskommelsen fastläggs principernaför den statliga upphandlingen. Där framgår att lagar, förordningar,förfaranden och tillämpningar rörande varuupphandling verkställd av de berördamyndigheterna skall vara icke-diskriminerande. Detta innebär att parterna iöver- UU 1979/80:13 8 enskommelseni delta avseende skall bevilja varandra en behandling som inte är mindreförmånlig än vare sig den som beviljas inhemska varor resp. leverantörer, s. k.nationell behandling, eller den som beviljas varje annan parts varor resp.leverantörer. Överenskommelsenomfattar all varuupphandling som verkställs av myndigheter som ingår iöverenskommelsen. De berörda myndigheterna finns för varje part upptagna i ensärskild bilaga. Överenskommelsen tillämpas enbart på upphandlingar vilkasvärde är minst 150000 SDR (internationella valutafondens särskildadragningsrätter). Detta motsvarar f.n. ca . Myndighetersom inte omfattas av överenskommelsen skall informeras om dess innehåll ochsyften. Försvensk del skall överenskommelsen tillämpas på följande myndigheter ochaffärsverk: , , fortifikationsförvaltningen,sjukvårdsstyrelsen, , ,, postverket, statens vägverk, ,, luftfartsverket, , statskontoret,, , , , statensindustriverk, domänverket och förenade fabriksverken. Även dessa myndighetersoch affärsverks regionala och lokala enheter omfattas av överenskommelsen. Ilikhet med övriga nordiska länder och har förbehållit sigrätten att för enskilda upphandlingar avvika från principen om nationellbehandling i överenskommelsen när väsentliga ekonomisk-politiska målsättningarpåverkas. Beslut i upphandlingsärenden där sådana vidare bedömningar kanifrågakomma skall fattas på regeringsnivå. Överenskommelsenom tillämpning av artikel VII i (den s. k. tullvärdekoden) har i likhet med ett trettiotal andraländer antagit konventionen angående varors tullvärde, dens. Den innehåller en central värderegel, nämligen atttullvärdet skall motsvara det pris som varan skulle betinga vid försäljningmellan säljare och köpare som är oberoende av varandra (normalpriset). Dengrundläggande svenska tullvärdesbestämmelsen finns i 6 § tullförordningen. Däranges att när tull skall utgå efter värde anses varans normalpns som dess värdeoch att normalpriset beräknas enligt de föreskrifter regeringen meddelar pågrundval av Brysselkonventionen. ArtikelVII i Jämte därtill hörande anmärkningar innehåller regler för bestämmandeav tullvärde. Dessa regler är ganska allmänt hållna och medger i viss utsträckningalternativa värderingsmetoder enligt importlandets val. DeGATT-anslutna länder som inte har antagit Brysselkonventionen kan inom ramenför artikel VII ha värdesystem som sinsemellan varierar inom ganska vidagränser. Detta har lett till att från exportsynpunkt viktiga UU1979/80:13 9 länder som och samt flera tillämpartullvärderegler som de svenska exportörerna anser vara komplicerade ochprotektionistiska. Huvudregeln i den överenskommelse som föreligger är alttullvärdet skall vara varans transaktionsvärde, dvs. det pris som betalas förvaran vid export till det land där förtullningen skall ske. Överenskommelsen kommer, enligt föredragandens åsikt, inteatt medföra några mer betydande förändringar i fråga om tullvärdeberäkningenvid import till . Överenskommelsen avses, liksom den därav föranleddaändringen i 6§ tullförordningen, träda i kraft den 1 Januari 1981.Brysselkonventionen bör därför sägas upp , dåuppsägningstiden är . Härför krävs bemyndigande. Överenskommelsen om tekniska handelshinder Tekniska föreskrifter ochstandarder spelar en viktig roll i dagens samhälle. Sådana föreskrifter kan halill syfte att skydda människors liv och hälsa, konsumenternas intresse avkvalitet och säkerhet, miljön m.m. Standarder kan dessutom bidra till attförenkla och förbilliga produktionen. Olikheter mellan länders tekniskaföreskrifter och standarder kan komplicera och hindra handeln över gränserna.Sådana tekniska handelshinder har ökat i betydelse . GällandeGATT-regler har inte varit tillräckliga för att man skall kunna ta sig an deökande problemen för handeln på detta område. Behovet att nå enöverenskommelse, som skulle ge handelssynpunkter ett ökat inflytande när länderutarbetar tekniska föreskrifter och därigenom undvika oberättigade tekniskahandelshinder, har därför visat sig stort bland GATT-länderna. a. inomEFTA har pågått ett arbete i syfte att minska tekniska handelshinder.Överenskommelsen i innebär ett utvidgande av de åtaganden som Sverigeredan har gjort i EFTA. Den nu föreliggande överenskommelsen gäller varor ochomfattar tekniska föreskrifter, standarder och system för provning av varor(certifie-ringssystem) utarbetade av statliga och lokala myndigheter ochenskilda organ. Endast när det gäller statliga myndigheter innebäröverenskommelsen direkta åtaganden. I övriga fall skall regeringarna vidtarimliga åtgärder som slår lill buds för att säkerställa att överenskommelsensbestämmelser efterlevs. Tekniska föreskrifter och standarder får inte utarbetas,antas eller till-lämpas med avsikt alt skapa hinder för den internationellahandeln. Importerade varor får inte heller diskrimineras till förmån förinhemskt producerade varor. Om det finns lämpliga internationella standarderskall dessa läggas till grund för nationella tekniska föreskrifter ellerstandarder. Undantag från denna bestämmelse gäller t. ex. då en internationellstandard inte är ändamålsenlig för att skydda människors hälsa och säkerheteller då den är tekniskt föråldrad. ti /80. UU1979/80:13 10 I sin värdering avförhandlingsresultatet på detta område påpekar föredraganden att intresset avatt tekniska föreskrifter inte onödigtvis tillåts hindra varuflödet övergränserna bör vägas mot myndighetemas intresse att relativt fritt få agera påföreskriftsområdet i syfte att ta till vara säkerhets-, miljö- ochkonsumentintressen. Överenskommelsens utformning bedöms innebära attmyndighetemas rätt att på sakliga gmnder relativt fritt få agera inom resp.ansvarsområden inte kommer att inskränkas. innehåller inte någramer detaljerade procedurregler som gäller licensgivning i samband med import.Artikel VIII innehåller vissa bestämmelser angående avgifter och formaliteter isamband med import och export. Artikel XIII behandlar icke-diskriminerandetillämpning av kvantitativa restriktioner. Flertalet i-länder ansåg mot dennabakgmnd behov föreligga att utarbeta procedurregler i syfte att undanröjaonödig byråkrati och ge insyn i tillämpningen av olika länders licenssystem. Importlicensprocedurer kan vara tidskrävande, kompliceradeoch kostnadskrävande samt förorsaka den svenska exporten problem. I värstafall kan proceduren utnyttjas för att begränsa importen. Importlicenser tillämpasi flertalet länder.