bet · G301KU50 · 1979-12-31 00:00:00 — Som de iregeringskommunikén anförda skälen för att inte låta nämnden arbeta efterseptember månad f. ö. inte syntes nämnden bärande - regeringens beslut KU 1979/80:50 307 hade också påtalats av två riksdagsledamöter i enklafrågor till chefen för kommundepartementet och beslutet har sedermera upptagitssåsom ett (ännu ej behandlat) ärende hos - räknadeutredningsnämnden med bifall till sin framställning. beslöt emellertid regeringen att lämnaframställningen utan bifall. Nämnden fick del av detta beslut . Nämnden har haft arbetssammanträden under sammanlagt 19dagar . Den har arbetat under stark tidspressoch är ännu inte i alla stycken färdig med sitt uppdrag. På detta stadium är deförslag som nämnden framlägger alternativa i viktiga frågor om kyrkomötet. Nämnden avser nu att ge vissa kyrkliga instanser tillfälleatt yttra sig över vad den har utarbetat och räknar med att därefterta ställning till de förslag som nämnden skall framlägga till nästa kyrkomöte.Vidare vill nämnden ge de i representerade partierna tillfälle attyttra sig över avsnitt 5 om de kyrkliga valen. För att ett färdigt betänkandeskall kunna framläggas till nästa kyrkomöte är det oundgängligen nödvändigt attnämnden får sammanträda under ytterligare . Nämnden har därföranhållit om regeringens medgivande i enlighet med 14 S kyrkomötesförordningenatt sammanträda närmast före nästa kyrkomötes början. Vid sitt första arbetssammanträde antogutredningsnämnden lagmannen vid ochförbundsdirektören vid församlings- ochpastoratsförbund att såsom experter tillhandagå nämnden. Härefter befanns, attersättning av allmänna medel inte kunde påräknas för experterna. Därmed förelåginte möjlighet för att komma till nämndens sammanträden. Den 3 julianmäldes till nämnden att ersättning dock skulle kunna utbetalas till personersom biträdde nämnden med utredning, om sådan ersättning jämte arvode tillnämndens sekreterare sammanlagt inte överskred vad som motsvarade enheltidstjänst. Eftersom det arvode regeringen hade bestämt för sekreterarenansågs motsvara en halvtidstjänst, innebar detta att visst utrymme fanns föratt ersätta experter som biträdde nämnden med utredning. Vid denna tidpunkthade emellertid åtagit sig andra uppgifter, som gjorde det omöjligt förhonom att före september månads utgång hjälpa nämnden. har i storomfattning biträtt nämnden i dess arbete. Dessutom har vid hjälpt nämnden med utredning om ekonomiskaspörsmål. KU 1979/80:50 308 Kyrkomötets initiativ till utredningar Om kyrkomötets medverkan vidkyrkolagstiftning är stadgat i 9. övergångsbestämmelserna till den nyaregeringsformen (1974:152). Därutöver äger kyrkomötet enligt 1 Skyrkomötesförordningen (1949:174) ej "annat eller mera besluta änunderdåniga utlåtanden samt föreställningar och önskningar att hos Konungenanmälas". Bestämmelsen är i denna del likalydande med föreskriften i 9§kyrkomötesförordningen (1863:61). Före ikraftträdandet av den nyakyrkomötesförordningen (1949:174) med dess bestämmelse i 14 § om en kyrkomötetsutredningsnämnd hade kyrkomötet ingen annan väg att gå, om man önskade fåutrett frågor om kyrkans organisation, än att göra framställning härom hosKungl. Genom förordning angående allmänt kyrkomötetillkom möjligheten för kyrkomötet att inom sig utse en utredningsnämnd"med uppgift att till nästföljande kyrkomöte bereda samt avgiva yttrandenoch förslag i sådana ärenden, som mötet i anledning av vid mötet väcktaniotioner överlämnat till nämnden". 1948:13 uttalade departementschefenatt nämndens väsentliga betydelse torde komma att bestå däri, att de hinder somfaktiskt förelegat för kyrkomötet att begagna sig av sin initiativrättundanröjes. Han anförde vidare: "Såsom de sakkunniga framhållit är detnämligen med den korta tid, som står kyrkomötet till buds, stundom omöjligt förkyrkomötets utskott att tillräckligt grundligt behandla en motionsledes väcktfråga. Erfarenheten har visat, att många värdefulla uppslag på grund härav ickekunnat utnyttjas. Antingen har kyrkomötet funnit frågan så outredd, atterforderlig motivering för begäran om utredning hos Kungl. Maj:t ej kunnatpresteras, eller också har, därest på knapphändig motivering utredning ändockbegärts, kyrkomötets skrivelse i ämnet ej föranlett någon åtgärd. Jag är därföri likhet med flertalet av de hörda remissmyndigheterna av den uppfattningen,att inrättandet av en utredningsnämnd med de uppgifter, som de sakkunnigaskisserat, är ägnat att effektivisera den viktiga del av kyrkomötetsverksamhet, som hänför sig till behandlingen av motionsledes väckta frågor. Emot en nämnd av förevarande art kunna väl, såsom ocksåskett inom kammarkollegiet, riktas erinringar av principiell art. Särskilt vill jag KU 1979/80:50 309 understryka att nämnden avsetts att bliva en permanent,från Kungl. Tyngden av dessaerinringar minskas dock om, såsom jag vill förorda, den tid, under vilkennämnden äger sammanträda, göres beroende av Kungl. Tiden börunder alla förhållanden begränsas till att omfatta högst efter detkyrkomötet avslutats men med möjlighet för nämnden att, därest särskildaförhållanden så påkalla och efter prövning av Kungl. Maj:t, sammanträda före nästa kyrkomöte. Jag förutsätter även, att då fråga uppkommerom utredning genom statliga myndigheter och ämbetsverk organet hänvänder sigtill vederbörande departementschef och att denne, innan begäran om utredningvillfares, prövar, om syftet med utredningen är av beskaffenhet att böratillgodoses". Det skulle inte dröja länge innan kyrkomötet prövade detnya instrument som ställts till dess förfogande på en störrekyrkoorganisatorisk fråga. I en motion vid kyrkomöte (nr 59) föreslogsatt framställning skulle göras till Kungl. Maj:t om tillsättande av en kommittémed uppdrag att utreda frågan om inrättande av en riksstyrelse för kyrkan. Första tillfälliga utskottet (1951:11) ansåg dock attinnan ställning togs till förslaget om utredning genom en av Kungl. borde ärendet överlämnas till kyrkomötets utredningsnämnd föratt "få saken mera allsidigt undersökt". avgavbetänkande (nr 1) till kyrkomöte. Efter en kartläggning av vilkamöjligheter som fanns att genom befintliga kyrkliga organ och med åtgärder avendast mindre räckvidd tillgodose motionärernas syften uttalade nämnden:"Överväganden av mera ingripande art, eventuellt med en organisatorisknybildning som förutsättning, skulle kräva en vidlyftigare granskning avhithörande frågor, än utredningsnämnden kunnat företaga och med de ekonomiska resurser, som stått till dess förfogande. En sådanmera omfattande undersökning med ändamål att skaffa ökat utrymme åt kyrkanssjälvstyrelse synes emellertid utredningsnämnden i och för sig önskvärd. Menden torde knappast kunna utföras av andra än särskilt för detta uppdrag utseddasakkunniga". Man borde emellertid avvakta den organisatoriska utvecklingeninom kyrkan samt resultatet av den pågående utredningen om kyrkomötetsgrundlagsenliga befogenheter. Den enda organisatoriska fråga i övrigt av någon störreräckvidd, som behandlats av kyrkomötets utredningsnämnd, har varit frågan omdiakonins inorganisering i , vilken beretts av 1951 och 1958 årskyrkomötens utredningsnämnder. Den förstnämndas förslag ledde till att 1953 årskyrkomöte gjorde framställning till Kungl. Maj:t om en utredning om diakoninsinfogande i kyrkans organisation. I båda de fall då utredningsnämnden till sig fåttöverlämnade organisatoriska frågor av större räckvidd har nämnden uppfattatsin uppgift som endast förberedande och den har inte själv förelagt kyrkomötetett utarbetat förslag i ämnet. Tvärtom har förslagen gått ut på att det reellautredningsarbete som KU1979/80:50 310 krävdes borde ske genom en av Kungl. Eljest har kyrkomötet inte överlämnat åt utredningsnämndenatt behandla kyrkoorganisatoriska frågor. 1 flera sådana ärenden har detdäremot gjort framställning till Kungl. Maj:t om utredning i ämnet. Sålundahemställde 1957 och kyrkomöten om utredningar rörande vissa ändringari sfiftsindelningen (kskr 1957:30 och 1958:13). kyrkomöte anhöll i sinskrivelse nr 31 angående ett kyrkligt reformprogram och om kyrkans förhållandetill staten, m. m. bl. a. att vissa framförda önskemål måtte tillgodoses ochförslag till lagstiftning föreläggas nästa kyrkomöte. Samma kyrkomöte anhöllockså (kskr 1968:43) om utredning angående grunderna för pastoratsindelningenoch den församlingsprästerliga organisationen och kyrkomötet hemställdehos Kungl. Maj:t (kskr 1970:8) om utredning om en enhetlig kyrklig organisationpå stiftsplanet. En variant presenteras kyrkomötes skrivelse nr14, i vilken anhölls att Kungl. Maj:t måtte ställa erforderliga medel tillärkebiskopens förfogande för en expertgrupp, som skulle studera fråga rörandesvenska kyrkans struktur, bl. a. församlings- och pastoratsorganisationen. (Dethar förekommit att regeringen i andra sammanhang ställt medel urkyrkofonden till ärkebiskopens förfogande för vissa inomkyrkliga utredningar,t. ex. rörande den konfessionsbundna delen av den praktisk-teologiskautbildningen.) När kyrkomöte beslöt i enlighet medutskottsmajoritetens förslag (SU 1979:1) att bl. a. uppdraga åtutredningsnämnden att utarbeta och till nästföljande kyrkomöte framläggaförslag - som i utskottsbetänkandet förutsätts vara väl underbyggda -beträffande såväl ett reformerat kyrkomötes som en kyrkostyrelsessammansättning, kompetens och arbetsformer, så innebär detta, såsom framgår avdet föregående, en nyhet i fråga om utredningsnämndens befattning med sådanafrågor. Inför en befarad plötsligskilsmässa mellan stat och kyrka beslöt Biskopsmötet att inbjudaSvenska pastoratens riksförbund och att tillsammans medBiskopsmötet tillsätta en kommitté för att utreda kyrkorättsliga frågor somhade samband härmed. Så tillkom den s. k. , som 1965publicerade "Betänkande med förslag till organisation av Svenska kyrkanefter en eventuell skilsmässa från staten". En annan utredning, studiegruppen för kyrkoorganisatoriskafrågor under ordförandeskap av biskop , tillsattes 1964 avBiskopsmötet och Kyrkliga arbetsfondens representantskap för att undersöka"under vilka förutsättningar och i vilka former ett fortsatt samband mellanstat och kyrka i vårt land är ur kyrkans synpunkt tänkbart och möjligt"(Biskopsmötets prot. § 3). Arbetsgruppens i april 1968avgivna reformpro- KU1979/80:50 311 gram "Folkkyrkans organisation" låg till grundför kyrkomötes förslag i ämnet. Biskopsmötet tillsatte enarbetsgrupp med uppgift att närmare behandla frågan om de framtida relationernamellan och staten med utgångspunkt beredning om statoch kyrka och i förekommande fall söka alternativa lösningar. Gruppen sombestod av biskoparna , och och som också anlitade ettantal experter, avgav rapporten "ochsamhället", vilket låg till grund för ärkebiskopens remissyttrande överden myTda\ska beredningens betänkande "Samhälle och trossamfund" (SOU1972:36). Sedan regeringen meddelat att den inte avsågatt framlägga proposition på grundval av den nyssnämnda beredningens förslaginbjöd ärkebiskopen , församlings- och pastoratsförbund.Rikskommittén för stiftstingen och att utserepresentanter i en arbetsgrupp som skulle arbeta vidare med kyrkans organisationsfrågor.Denna grupp kom sedermera efter initiativ av dåvarande kyrkoministern att företräda i de överläggningar medstaten som resulterade i betänkandet (SOU 1978:1) "Stat och kyrka". Medel till att bestrida kostnaderna för ovannämnda avkyrkliga organ tillsatta utredningar har kunnat erhållas från den s. k.kyrkliga arbetsfonden eller på annat sätt frivilligt sammanbragta medel. Densistnämnda arbetsgruppen har dock, sedan samrådet med staten inletts, bekostatsmed statliga medel och även fått anlita sekreterare, experter osv. Ett annat exempel på en på kyrkligt håll genomfördutredning är den som församlings- och pastoratsförbundtillsatte 1969 och som avlämnade ett stencilerat betänkande"organisation". Detta utredningsarbetebekostades helt av pastoratsförbundet. KU1979/80:50 312 PM angående regeringens handläggning av ärende om ändringi studiestödsförordningen såvitt avser Gällande bestämmelser m. m. Enligt studiestödslagen (1973:349,omtryckt 1975:359) bestämmer regeringen vid vilka läroanstalter ochutbildningslinjer det kan utgå studiestöd i form av studiehjälp, studiemedeloch särskilt vuxenstudiestöd (3 kap. 1 §, 4 kap. 1 § och 7 kap. 1 §). Med stödhärav föreskrivs i 1 kap. 1 § studiestödsförordningen (1973:418, omtryckt1975:390) att studiehjälp, studiemedel och särskilt vuxenstudiestöd utgår vidde läroanstalter som anges i bilaga till förordningen under förutsättning attde är statliga, statsunderstödda eller ställda under statlig tillsyn. Bilagantill förordningen upptar enligt sin rubrik . I avdelning A till förteckningen anges de läroanstalteroch utbildningslinjer vid vilka utgår studiestöd i form av studiehjälp tillstuderande som fyller högst under det kalenderår då läsåret börjar ochstudiemedel till studerande som fyller lägst under det kalenderår dåläsåret börjar. I avdelning B anges de läroanstalter och utbildningslinjer vidvilka utgår studiestöd i form av studiemedel utan den åldersbegränsning somgäller för avdelning A. I förarbetena till studiestödslagstiftningen finns ingaklara uttalanden om vilka principer som bör följas vid bestämmande av vid vilkaläroanstalter och utbildningslinjer studiestödet skall kunna utgå (se SOU 1971:87,prop. 1973:63, SfU 1973:17, jfr. SOU 1963:48, SOU 1963:74, prop. 1964:138, SäU1964:1). Klart är dock att avsikten varit att de studiesociala förmånernaliksom tidigare skall förbehållas studerande inom sådan utbildningsverksamhetsom bedrivs av staten eller som är statsunderstödd eller ställd under statligtillsyn (SäU 1964:1 s. 72). Införandet av Nordiskt musikkonservaloriutn i bilagan tillstudiestödsförordningen I framställning till regeringen den7 anhöll genom sin rektor att bli uppfört på förteckningen över sådana skolor vilkas elever ärberättigade till statliga studiemedel. Till stöd för framställningen anfördes ihuvudsak följande. började sin verksamhet hösten1977 i de lokaler i som tidigare disponerats av Katarinastiftelsen.Vid konservatoriet får ett 30-tal elever i åldrarna solist- och kammarmusikutbildningi piano, , cello och sång. Utbildningen omfattar även musikhistoria, harmonilära,gehörslära, improvisation, rytmik, pedagogik KU1979/80:50 313 samt italienska i samarbete med Komvux. Lärare vidkonservatoriet är violinisten , konsertmästare i ,cellisten , konsertmästare i Stockholmsfilharmonikerna,operasångerskan från Sidney-operan samt har inga statliga eller kommunala bidrag, utan verksamhetenfinansieras dels genom studiecirklar, knutna till , dels genomelevavgifter som naturligtvis blir rätt höga, f. n. inkl.kost och logi. bedriver en omfattande utåtriktadverksamhet. Eleverna medverkar som lärare i musikundervisningen i Vaxholmskommun. ges en konsert på konservatoriet av antingen elevernaeller gästartister. Varje termin har ett festspel anordnats med opera,barnkonsert, kammarmusik m. m. angavs förhoppningen vara att Konservatorietskall kunna få statliga bidrag för sin verksamhet. Skolan uppgavs fylla enviktig funktion både som förberedelse för studier vid och somkvalificerad solist- och kammarmusikutbildning. Det framhölls som synnerligenangeläget att eleverna redan från kunde få studiemedel, dåannars somliga elever inte skulle komma att ha råd att påbörja eller avslutasin utbildning och andra skulle tvingas skuldsätta sig kraftigt för att kunnagenomföra sina studier. Konservatoriet förklarade sig slutligen berett attställa sig under universitets- och högskoleämbetets (UHÄ) tillsyn. UHÄ förklarade sig i yttrande till regeringen den 20 april1979 inte ha något att erinra mot att studerande vid Nordisktmusikkonservatorium erhöll studiemedel till den del utbildningen bedömdesmotsvara högskoleutbildning. En bedömning av nivån på den utbildning sombedrivs vid skolan ansågs emellertid kräva mer ingående analyser än som varitmöjligt inom ramen för den korta remisstiden. I sammanhanget måste, anfördeUHÄ, också beaktas om även studerande vid utbildning jämförbar med den vidNordiskt musikkonservatorium, t. ex. ,borde komma i fråga för studiemedel. UHÄ föreslog att utbildningsdepartementetskulle föranstalta om en närmare prövning av den berörda frågan. Slutligen sadesig UHÄ vara berett att ta på sig den tillsyn över berörd utbildning som kundebli aktuell. Till UHÄ:s yttrande hade fogats ett yttrande från musikhögskolani . I detta yttrande framhölls bl. a. att Nordiskt musikkonservatoriumvar en tämligen ny skola och att den knappast ännu hade haft möjligheter attvisa sin kapacitet. sade sig dock inte ha något att erinra motatt konservatoriets elever beviljades studiemedel. Om det likväl fannsanledning att dela konservatoriets elever i en kategori på högskolenivå och engrupp som förbereder sig för högskolestudier, vilka senare inte skulle varaberättigade till studiemedel, måste enligt elevensstudietillhörighet fastställas. () avgav yttrande till regeringen den15 . SÖ anförde därvid att då var inne påsitt andra 21 1979/80. KU1979/80:50 314 läsår och att den gällande timplanen omfattade 32obligatoriska veckotimmar samt på instrumenteller i sång. Verksamheten vid kunde enligt SÖjämföras dels med den vid vissa konstskolor som finns upptagna i avdelningen Ai förteckningen över studiestödsberättigade utbildningar, dels med utbildningenvid som har hänförts till avdelning B på sammaförteckning. Då eleverna vid kan rekryteras direktfrån vore, anförde SÖ, en placering i avdelning A den riktigaste.Dessa elever skulle då bli berättigade fill studiehjälp. SÖ ansågatt utbildningen vid borde berättiga tillstudiestöd och att , , borde införas ibilagan till studiestödsförordningen Förteckning över läroanstalter ochutbildningslinjer vid vilka utgår studiehjälp, studiemedel eller särskilt vuxenstudiestöd,avdelning A. Genom förordningen (1979:444) om ändring istudiestödsförordningen (1973:418) föreskrev regeringen bl. a. att Nordisktmusikkonservatorium skulle upptas i bilagan till studiestödsförordningen,avdelning A. Ärendet föredrogs iregeringen av statsrådet . Enligt anteckning i protokollet vidregeringssammanträdet deltog inte utbildningsministern statsrådet vid föredragningen på grund av jäv. för regeringens beslut stod Nordisktmusikkonservatorium inte under statlig tillsyn. Först genom beslut den 21februari 1980 föreskrev regeringen att konservatoriet skall stå under statligtillsyn av skolöverstyrel- KU1979/80:50 315 PM angående regeringens beslut den 1 november 1979beträffande taxitrafi-ken i I 24 § förordningen (1940:910) omyrkesmässig automobiltrafik m. m. (YTF)-ersatt av 4kap. 9 § yrkestrafikförordningen (1979:871) med samma innebörd - stadgadesföljande: Innehavare av tillstånd tillyrkesmässig trafik skall, därest den tillstånds-beviljande myndigheten däromförordnat, vara skyldig att ansluta sig till av nämnda myndighet godkänd ochunder myndighetens uppsikt stående förening av utövare av yrkesmässig trafikmed syfte att hålla beställningskontor eller handhava de gemensamma uppgifteri övrigt, som myndigheten finner böra för trafikens ordnande åläggas en dyliksammanslutning. I dylik förening må inträde icke förvägras utövare avsådan trafik, vars främjande ingår i föreningens uppgift. Genom beslut den 24 oktober 1974meddelade trafiknämnden i med stöd av 13 § första stycket och 24§ YTF vissa föreskrifter om taxitrafikens ordnande i kommunen. Enligt dessaföreskrifter skulle samtliga taxibilar inom kommunen ha somstationsort. Vidare skulle samtliga taxiägare vara skyldiga att ansluta sigtill av trafiknämnden godkänd och under dess uppsikt stående förening avtaxiägare inom kommunen med syfte att hålla gemensamt beställningskontor ochhandha de gemensamma uppgifter i övrigt som sammanslutningen. beslöt godkänna den hos länsstyrelsenden registrerade föreningen ekonomisk förening förifrågavarande ändamål. Enligt nämndens beslut skulle den angivna organisationenav taxitrafiken vara helt genomförd till . Besvär över trafiknämndens beslut lämnades utan bifall avlänsstyrelsen . bestämde dock den tidpunkt dåorganisationen skulle vara genomförd till . Besvär över' beslut lämnades utan bifall av regeringen den22 . Regeringens beslut angående skyldighet att tillhöra vissförening Kommunstyrelsen i Lerums kommunbeslöt vid sammanträde att hos trafiknämnden i kommunenhemställa att anslutning till den ekonomiska föreningen skall ske på frivilligbasis. Beslutet fattades med fyra röster och ordförandens utslagsröst.Reservation förelåg från de fyra socialdemokratiska ledamöterna ikommunstyrelsen. KU 1979/80:50 316 överförts från trafiknämnden till upptoglänsstyrelsen i framställningen till avgörande. I remissyttrande anförde attkommunstyrelsens hemställan inte torde kunna beaktas. Sakfrågan var enligtförbundet avgjord genom regeringens beslut . ekonomisk förening anförde i remissyttrande attkommunstyrelsen enligt ett tidigare länsstyrelsebeslut inte var behörig attföra talan i ärendet. Föreningen hemställde därför att framställningen skulleavvisas. I beslut anförde att någraomständigheter som föranledde ändrat ställningstagande beträffande anslutningentill ekonomisk förening inte hade kommit fram. lämnadedärför framställningen utan bifall. Kommunstyrelsen i anförde besvär över länsstyrelsensbeslut och yrkade bifall till sin framställning. I besvärsskrivelsen hävdadestyrelsen att det var principiellt felaktigt att tillgripa tvångsanslutning.Styrelsen uttalade vidare att den med sitt ställningstagande i saken ville slåvakt om "ett fritt näringsliv med flexibel anpassning till konsumenternasönskemål". De fyra socialdemokratiska ledamöterna i styrelsen reserveradesig mot beslutet att anföra besvär under motivering att framställningar av detslag det här gällde låg utanför kommunstyrelsens arbetsområde. I yttrandeavstyrkte bifall till besvären. I beslutden anförde regeringen följande: Föreskriften om skyldighet förtaxiägarna i att vara anslutna till godkänd förening liksomgodkännandet av ekonomisk förening för angivet ändamål har föregåttsav en omfattande utredning och syftar till att komma tillrätta med anfördamissförhållanden och få till stånd en för såväl trafikutövarna som allmänhetenlämplig ordning för taxitrafiken i . Trots att närmare förflutitsedan den gällande ordningen skulle vara helt genomförd kan konstateras att deninte givit åsyftat resultat. Med hänsyn härtill och till det allvarliga ingreppi trafikutövarnas verksamhet som ett beslut av förevarande slag innebär bör-åtminstone tills vidare - andra åtgärder prövas för att åstadkomma en för allaberörda tillfredsställande ordning. Med bifall till besvären förordnar regeringen därför attskyldighet inte längre skall föreligga för taxiägarna i att varaanslutna till sådan förening som avses i 24 § förordningen (1940:910) angåendeyrkesmässig automobiltrafik m. m. Det skall ankomma på att fortlöpande följautvecklingen och vidtaga de åtgärder som kan finnas påkallade i syfte att nåett ändamålsenligt anordnande av taxitrafiken i . Regeringens beslut angående fråga om godkännande av annanförening enligt 24 § YTF I ansökan till iÄlvsborgs län anhöll "Taxicentralen i u. genom taxiägarna och att länsstyrelsensom fillståndsmyndighet måtte förordna att KU 1979/80:50 317 föreningenskall vara sådan förening som avses i 24 § YTF med uppgift att handha degemensamma uppgifter som den tillståndsgivande myndigheten finner böra förtrafikens ordnande åläggas en dylik sammanslutning. Ibeslut antecknade att taxicentralen i u. p.a. inte inregistrerats som ekonomisk förening hos samt anfördevidare: Något skäl att inrätta ytterligare en förening somavses i 24 § ovannämnda förordning med syfte att hålla ett gemensamtbeställningskontor inom kommunen föreligger inte. lämnaransökningen utan bifall. Taxicentralen i anförde genom IngemarJohansson besvär till regeringen över beslutet. I besvären uttalades atttvångsanslutningen till ekonomisk förening inte varit till fördelför allmänheten. Allmänheten utanför tätorten hade haft svårigheter attfå någon taxi och måst betala långa och dyra framkörningar.