bet · G301UU20 · 1979-12-31 00:00:00 — betänkande 1979/80: 20 medanledning av propositionen 1979/80:100, bilaga 6, såvitt avser internationelltutvecklingssamarbete m. m. jämte motioner I föreliggande betänkande behandlas de förslagavseende internationellt utvecklingssamarbete m. m. som regeringen förelagtriksdagen i budgetpropositionen 1979/80: 100, bilaga 6, litt. C samt ianslutning därtill väckta motioner eller motionsyrkanden. Ensammanställning över de i betänkandet behandlade motionerna finns i slutet avbetänkandet. Av sammanställningen framgår även var i betänkandet de olikamotionerna eller yrkandena tas upp till behandling. I slutet av betänkandetfinns vidare en innehållsförteckning. Propositionenshuvudsakliga förslag avseende utvecklingssamarbetet De samlade anslagen för internationelltutvecklingssamarbete föreslås /81 uppgå till 5 015 milj. kr.Detta innebär en ökning med 600 milj. kr. eller i förhållandetill innevarande budgetårs anslag. De totala biståndsanslagen har beräknats såatt de liksom innevarande budgetår skall motsvara något avbruttonationalprodukten. Demultilaterala bidragen redovisas under anslaget C 1. Bidrag tillinternationella biståndsprogram. De direkta svenska biståndsinsatserna ärsammanförda under anslaget C 2. Utgifternaför informationsverksamheten redovisas under anslaget C 3. Underanslaget C 4. Styrelsen för internationell utveckling (SIDA) redovisaskostnaderna för SIDA:s administrafion, medan utgifterna för bistånds- ochkatastrofutbildning redovisas under anslaget C 5. Fr. o. m. /81 har anslagsposten U-landsforskning brutitsut ur anslaget C 1. Bidrag till internationella biståndsprogram och redovisasunder ett nytt anslag som benämns C 6. Styrelsen för u-landsforskning (SAREC).Kostnaderna för i beräknas fr. o. /81 under ett nytt anslag C 7. Nordiska afrikainsfitutet.Kostnaderna för biståndsförvaltningens lånefond redovisas under ett nytt anslagsom benämns C 8. Lån till personal inom biståndsförvaltningen. hardessa kostader redovisats under kapitalbudgeten IV. 1 1979/80. 9 saml Nr 20 UU1979/80: 20 UU 1979/80: 20 2 För /81 föresläs anslaget C 1.Bidrag till intemationella biståndsprogram uppgå till 1 471 milj. kr. ochanslaget C 2. Bilateralt utvecklingssamarbete till 3 253 milj. kr. Inedanstående tabell redovisas utvecklingsbiståndet fördelat på anslagsposter. Anvisat Anvisat Anvisat Anvisat 1976/77 1977/78 1978/79 1979/80 1980/81 965,0, utveckling (SIDA) Lån till personal inom utvecklingssamarbete m. m. 8,7* 10,3* 12,0* 13,5* 15,2* * Beräknat belopp. Medelsanvisningen sker påanslaget A 1. samt anslaget E 3. Information ommellanfolkligt samarbete och utrikespolitiska frågor. i det internationella samarbetet,svensk u-landspoli-tik m. m. Propositionens avsnitt om Sverigesutvecklingssamarbete inleds med en beskrivning av ekonomiskasituation och biståndets roll. Efter en karakteristik av det nyaförhandlingsläget i nord/syd-förhållan-det lämnas liksom i närmast föregåendebudgetproposition en utförlig redogörelse för begreppet u-landspolitik i ettinternationellt och ett -veaskt perspektiv. I särskilda avsnitt behandlasu-ländernas energiför-oörjning, miljöfrågor, u-landskvinnans situation ochnordiskt bistånd. 1.1U-ländernas ekonomiska situation och biståndets roll Propositionen(s. 1822) har samlade produktionsfigit med i genomsnitt . Snabbast har tillväxten variti olje-exporterande och de som haft en växande export avindustrivaror. Långsammast har produktionen ökat i de allra fatfigasteu-länderna, som står för av totala befolkning. UU 1979/80: 20 3 Ensnabb befolkningstillväxt i dessa länder har också lett till att BNP per capitaendast ökat med . Skillnaden mellan rikare ochfattigare har därmed fortsatt att öka. Denekonomiska utvecklingen i har sällan lett till en jämnarefördelning av inkomster och förmögenhet. I många har i stället denekonomiska tillväxten åtföljts av vidgade klyftor. Deväxande skillnaderna mellan rikare och fattiga framträder på nästanalla områden. Produktionen inom jordbruket har ökat särskilt långsamt i deallra fattigaste . Dessa länder har därigenom ofta tvingats öka sinimport av jordbruksvaror. Enannan viktig orsak till de fattigaste situation är prisutvecklingenför deras exportvaror. Medan bytesförhållandet mellan varugrupper och ländervar relativt stabilt har dramatiska svängningar inträffatunder . Alla länder har helt naturligt fått vidkännas försämringar iförhållande till de oljeexporterande länderna. De fattigaste u-ländernasbytesförhållande har påverkats mest negativt. Är 1978 förvärrades lägetytterligare för de som främst exporterar råvaror och importerarfärdigvaror. Totalt sett har de rikare kunnat ökasina exportinkomster betydligt snabbare än övriga . Enligtberäkningar som har gjorts av FN:s livsmedels- och jordbruksorganisation (FAO)anses världens livsmedelsberedskap vara lika prekär som förelivsmedelskrisen . Efter några goda år har världenstotala jordbruks- och livsmedelsproduktion stagnerat. Den globala konsumtionenöverstiger återigen produktionen som produkfionsökningen i u-ländernainte har kunnat hålla jämna steg med befolkningstillväxten. Denna utvecklingfår allvarliga konsekvenser, särskilt i de fattigaste u-länderna.Undernäringen hotar breda ut sig och den blir akut i katastrofsituationer. Livsmedelsimportenuppvisar en brant stigande kurva. Enbart på grund av prisstegringar år 1979beräknas spannmålsimport ha fördyrats med 2 miljarder dollarfrånsett de kraftigt höjda transportkostnaderna. Överskottsländernas nuvarandespannmålsreserver kan inte ersätta nödvändiga internationella arrangemang föratt stärka världens livsmedelsberedskap. En långsiktig lösning förutsätter enutbyggnad av egen produktionskapacitet. Det finns dock skäl attanta att livsmedelsbiståndet kommer att spela en viktigroll. debatt om en ny internationell ekonomisk ordning som har ägt rum underandra har biståndsfrågorna ofta kommit i skymundan. Detoffentliga utvecklingsbiståndets andel av de finansiella flödena tillu-länderna har sjunkit från år och tillca . Biståndet har t. o. m. stagnerat räknat i nominella beloppunder senare år. UU 1979/80: 20 4 viktigtatt hålla fast vid den centrala roll som offentligt utvecklingsbistånd kan ochbör spela. Huvudmålsättningen bör härvid vara att alla i-länder på frivilliggrund uppnår 0,7-procentsmåIet. För att säkra en stigande biståndsvolym i realatermer kan det emellertid bli nödvändigt att överväga olika former avautomatiska resursöverföringar. Generellaåtgärder har när det gäller såväl handelsliberalisering som ökade möjligheteritill kapitalupplåning eller teknologiöverföring en tendens att gynna de meravancerade . Det är främst länder med industriellproduktionskapacitet som drar nytta av bättre exportmöjligheter. Biståndkan å andra sidan något lättare inriktas på de fattigaste länderna ochutformas så att det gynnar de sämst ställda grupperna. Det är därför ytterstolyckligt att i-länderna som grupp ger mindre än hälften av det bistånd som FNsedan mer än tio år rekommenderar. Detär dessutom endast ett fåtal av de rika länderna som klart och bestämt inriktarbiståndet på de fattigaste u-Iänderna. För del har en sådan inriktningalltid varit markerad. Ser man till totala bistånd så ökadeunder 1970-talets första hälft den andel som gick till fattiga , varmedavses länder med en BNP per capita på . Därefter haremellertid denna utveckling stagnerat eller förbytts i sin motsats. Av dettotala offentliga utvecklingsbiståndet från samtliga länder som ingåri () lämnades endast eller 18,3procent till de fattigaste . FörSveriges del är det klart att biståndet måste spela en central roll i kommandeinternationella förhandlingar. De rika länderna måste acceptera ett moralisktansvar för den internationella fördelningen av finansiella resurser. Varjetänkbar paketlösning i den globala förhandlingsrunda som berörs senare måstedärför innehålla utfästelser om ökade resursöverföringar till de fattigasteu-länderna. 1.2Nya nord/syd-förhandlingar Propositionen (s. 22-24) Vid de alliansfria staternas möte kunde man se tendenser till ett nytt perspektiv på detinternationella förhandlingsläget. a. diskuterades relationerna mellanrika och fattiga och möjligheten av en förhandlingsomgång inomu-landsgruppen. Dessutom framfördes idén om en ny stor internationellförhandling en global runda för att samordnat diskutera frågor röranderåvaror, energi, handel, utveckling, monetära och finansiella frågor. Dettaförslag presenterades inför . Trotstveksamhet bland en del i-länder kunde förslaget antas, och ett konkretförberedelsearbete har inletts med sikte att inleda globala UU 1979/80: 20 5 förhandlingarinom FN:s ram vid det extra mötet med generalförsamlingen . Sverigehar från början intagit en positiv hållning till förslaget om en globalförhandlingsrunda. Vi har t. ex. anledning att verka för att energifrågorna fåren central plats i förhandlingarna eftersom de är av betydelse för både i- ochu-länder. Hur förhandlingarna skall föras återstår att se. Redan existerandeförhandlingsorgan måste utnyttjas i största möjliga utsträckning. Sverigekommer att söka spela en aktiv och konstruktiv roll i det arbete som förestår.En viktig uppgift blir att hävda de fattigaste växande behov avbistånd. Samtidigtsom förberedelserna för den globala rundan intensifieras pågår arbetet på eninternationell utvecklingsstrategi för 1980-taIet. Meningen är att strateginskall antas av det extra mötet med . Sverigehar i detta arbete, som inleddes , särskilt riktat uppmärksamhetenpå tre områden: mobilisering av u-ländernasmänskhga resurser, vilket bl. a. ställer krav på produktiv sysselsättning,bättre utbildning och hälsovård; hushållning med tillgängligaresurser under hänsynstagande till krav på ekologisk balans; ökade resursöverföringarsärskilt till de fattigaste u-Iänderna. Flertalet ställer sig tveksamma till att i strategiarbetet be handla interna faktorer i utvecklingsprocessen. De menar att det i så fall rör sig om ofillbörlig inblandning i ett enskilt lands inre angelägen heter. Självfallet måste sådana invändningar tas på allvar. Från svensk sida bör man dock alltjämt framhäva betydelsen av dessa områden för utvecklingsprocessen. Det är uppenbart att de avgörande nord/syd-frå- gorna handlar om samspelet mellan internationella förändringar och anpassningsåtgärder i både rika och fattiga länder. Betydelsen härav understryks av att det nu står alltmer klart att ekonomisk tillväxt i sig själv inte automatiskt kommer fattiga människor till del. Det krävs spe ciella åtgärder för att stödja de mest behövande befolkningsgrupperna i deras ansträngningar att bli delaktiga i den ekonomiska utvecklingspro cessen. 1.3U-landspolitiken i intemationella förhandlingar Propositionen (s. 2531) De multilaterala handelsförhandlingarna inom ramenför har avslutats. Resultaten är i flera avseendenuppmuntrande. De innefattar väsentliga tullsänkningar och medför att detinternationella handelspolitiska regelsystemet byggs ut. Förhandlingsresultatethar kritiserats från u-landshåll, vilket är förståeligt mot bakgrund av deuttalanden till förmån för som UU 1979/80: 20 6 gjordesnär förhandlingarna inleddes är 1973. Det måste likväl konstateras attförhandlingarna mer än vid någon tidigare förhandlingsomgång i har ägnatuppmärksamhet åt särskilda handelsproblem. FN:sfemte konferens om handel och utveckling (V) genomfördes i i maj1979. Förhandlingarna grundade sig, liksom vid tidigare konferenser, i storutsträckning på förslag som hade utarbetats av . Dagordningenomfattade praktiskt taget alla frågor som berörs i nord/syd-dialogen. Detstörsta intresset inriktades på de frågor som gällde behovet av strukturellaförändringar i världsekonomin, handelsfrågor, och då särskilt de växandetendenserna till pro-tektionism, samt frågor om bistånd och s. k. massivaresursöverföringar. Bland konferensenskonkreta resultat bör följande nämnas: ett program för de minstutvecklade länderna och en rekommendation om att inkalla en särskildFN-konferens för att behandla dessa länders problem; ett program för ekonomisktsamarbete mellan ; fördjupade studier om massiva resursöverföringaravsedda att öka köpkraft och ta i anspråk outnyttjadindustriell kapacitet i de rika länderna; ett kraftfullt uttalande mot protektionism ochför behovet av strukturanpassning; beslut att gemensamt granskautvecklingen på dessa om råden. Konferensenkunde inte enas i en rad frågor som fördes vidare till permanentamaskineri. Bland dessa frågor märks bl. a. dagordningspunkten om ömsesidigtberoende liksom frågan om riktlinjer för framtida skuldkonsolideringsaktioner.Några frågor fördes av till omröstning varvid majoritet erhölls. a. de monetära frågorna liksom vissa sjöfartsfrågor. För attkonferensens rekommendationer skall kunna genomföras fordras emellertid ettaktivt stöd från de ledande industriländerna. Påråvaruområdet har förhandlingarna om det integrerade råvarupro-grammetfortsatt. Detta arbete har bl. a.inriktats på att åstadkomma avtal om stabilapriser för enskilda råvaror. har överenskommelse nåtts om endast tvåvaror. Det är ett nytt sockeravtal samt ett första avtal om naturgummi.Förhandlingar om ett kakaoavtal, som skall ersätta avtal, har ännuinte kunnat slutföras. I fråga om ytterligare några råvaror, bl. a. jute,tropiskt timmer, vegetabiliska oljor och vissa metaller, fortsätter ocksåarbetet. Utsikterna att nå fram till fullständiga avtal pådessa områden är dock små. Inomramen för det integrerade råvaruprogrammet har separata förhandlingar förts omatt upprätta en gemensam fond, bl. a. för att finansiera råvarulager ianslutning till enskilda avtal. En sådan fond har utgjort ett avu-ländemas centrala krav i förhandlingarna om UU1979/80: 20 7 en ny ekonomisk världsordning. Vid en återupptagenkonferens inom nåddes en ramöverenskommelse som fastläggerfondens funktionssätt och verksamhetsområde samt finansieringsbehov. Fonden kommer att ha två s. k. konton ellerutlåningskanaler. Det första kontot är avsett att finansiera buffertlager. Detandra kontot, som har tillkommit på förslag främst av de afrikanska staterna,är av biståndskaraktär och avsett för att stödja forskning och åtgärder för attfrämja export och vidareförädling av råvaror. Under Vutlovade ett frivilligt bidrag till det andra kontot på 24 milj. kr. Åtgärder för att stärka egen kapacitet ochkompetens i fråga om vetenskap och teknik spelade en central roll under om vetenskap och teknik för utveckling (UNCSTED) iWien. Under konferensen koncentrerades intresset till frågor som rördefinansiella resurser och organisatoriska reformer. På ett gemensamt förslagfrån , och antog konferensen ett förslag om att upprättaen särskild fond, knuten till , för att underden kommande tvåårsperioden finansiera insatser för att stärka u-ländersvetenskapliga och tekniska kapacitet. Bidragsmålet fastställdes till och chefen för fick i uppdrag att vidta de nödvändigaförberedelserna för att hålla en bidragskonferens och utarbeta rikflinjer förhur medlen skall användas. Ett förslag från om ett framtidainternationellt finansieringssystem för vetenskap och teknik kommer attstuderas i en särskild mel-lanstaflig expertgrupp. FN:s tredje havsrättskonferens, som harförhandlat om ett nytt regelsystem för havens nyttjande, behandlar en radproblem av särskilt intresse för . Till dessa problem hör särskiltfrågan om utvinning av resurserna på den del av havsbottnen som ligger utanförnationell jurisdiktion. Arbetet har fortskridit så långt att goda möjligheterföreligger för att konferensen skall kunna avslutas under dess nionde session år1980. En slutgiltig konventionstext skulle därmed kunna antas vid en konferensår . Frågan om industriella sirukturanpassningsproblem ochfrågor sammanhängande med önskemål om en ökad andel av världensindustriproduktion kommer att få en central plats under den tredjegeneralkonferens som () håller ijanuarifebruari i . Vid organisationens andra generalkonferens i år 1975antogs, om än med reservationer från många industriländer, bl. a. målsättningenatt skall svara för av världens samladeindustriproduktion. Utvecklingen i riktning mot en större andel av industriproduktionenför sker emellertid långsamt. För den blygsamma ölcning avu-ländernas andel som har ägt rum sedan svarar ett fåtalu-länder i och . UU 1979/80: 20 8 Devästliga i-länderna har minskat sin andel av världens industriproduktion medanfrämst statshandelsländerna har ökat sin andel. Undersommaren 1979 anordnade FN:s jordbruks- och livsmedelsorganisation (FAO) envärldskonferens för jordbruksreformer och landsbygdsutveckling (WCARRD).Eftersom majoriteten av befolkning bor på landsbygden och ärsysselsatt inom jordbruket har jordbrukssektorns avgörande roll iutvecklingsprocessen kommit att uppmärksammas alltmer. En viktig uppgift förkonferensen blev därför att anta en principdeklaration och ett handlingsprogramsom skall vara vägledande för FN-organens verksamhet. Dessa dokument präglas avett integrerat synsätt på landsbygdsutvecklingen där bl. a. jordbruksreformer,utbildningsinsatser och folkligt deltagande ingår som beståndsdelar. Därigenomblev konferensen också ett genombrott för uppfattningen att en ny ekonomiskvärldsordning inte bara förutsäitter förändrade relationer mellan u- ochi-länder utan även en mobilisering av egna mänskliga resurser.Detta kräver genomgripande reformer i . Resursöverföringsfrågornakom att spela en viktig roll under V. Inom , ochOECD diskuteras nu olika sätt att långsikfigt stimulera världsekonomin genomökade och nya former av resursöverföringar till . Tanken är att förslagsnarast skall utarbetas så att vissa preliminära beslut kan tas vid det extramötet med . Detransnationella förelagens verksamhet har stort inflytande på deinternationella handels- och investeringsmönstren. Företagen spelar också enavgörande roll i den internationella överföringen av teknologi och andraresurser. deltar aktivt i för en uppförandekod förtransnationella företag. Ett första samlat utkast till kod förväntas föreliggavid . InomFN pågår flera olika förhandlingar som berör frågan om rillgångtill vetenskap och teknik. En sådan förhandling gäller den redan nämnda kodenför transnationella företag. En annan uppförandekod som diskuteras avser överföringav teknologi. Även förhandlingarna om patenträttsliga frågor berör u-ländernaskrav på ökad andel av världens tekniska kunskap. Isamtliga dessa förhandlingar söker spela en aktiv roll. I arbetet meden teknologikod som har pågått inom har flera framsteggjorts. Ett utkast till kod finns och enighet har nåtts kring stora delar avinnehållet. gjordes ett genombrott i förhandlingarna dåenighet nåddes kring en lösning som innebär att koden skall bestå avrekommendationer, att ett uppföljningsmaskineri bildas inom samt att enöversyn av koden i dess helhet inklusive dess rättsliga natur skall ske eftercirka . Det finns nu förutsättningar för att koden skall kunnafärdigställas vid den tredje återupptagna förhandlingssessionen . UU 1979/80: 20 9 Idetta sammanhang behandlar utskottet delsmorion 1979/80: 145 av () vari hemställs att som sinmening ger regeringen till känna att i internationella sammanhang börstödja önskan att medverka i datasamarbete och att därvid betona ävende sociala risker datatekniken kan medföra, dels motion 1979/80: 1625 av m. (vpk) i vad avser delyrkandena 2 d) och e), nämligen 2.att uttalar och hos regeringen hemställer om förslag så att Sverigeshandelspolirik gentemot anpassas till biståndspolitikens mål,vilket på kort sikt innebär d) attSverige verkar för införande av s. k. socialklausul i internatio nella handelsavtal, e) attSverige verkar för att den s. k. uppförandekoden för teknologi överföring till utvecklingsländerna blir bindande. I vpk-motion 1625, delyrkande 2 d), föreslås attSverige skall verka för att en s. k. socialklausul skall införas iinternationella handelsavtal. Kravetpå en s. k. socialklausul i internationella handelsavtal har övervägts avutskottet . Senast i betänkande UU 1978/79: 27behandlades utförligt ett liknande yrkande. Under de slutfördaGATT-förhandlingarna verkade tillsammans med övriga nordiska länderför en förbättring av den existerande skyddsklausulen i (art. XIX)och för att den skulle kunna tillämpas på ett mera selektivt sätt mot importsom kan välla skada. Härvid skulle ett syfte vara att uppnå viss möjlighet attmed handelspolitiska medel ingripa mot marknadsstörande import av varor somframställts under otillfredsställande arbetsvillkor. Detvisade sig inte möjligt att under förhandlingarna få gehör för den föreslagnaförändringen av skyddsklausul. Särskilt intog en klartnegativ inställning till dessa tankar. De anser nämligen att intentionerna somligger till grund för önskemålen om en s. k. socialklausul döljer ökademöjligheter till skönsmässiga protektionistiska åtgärder från i-ländernas sidamot exportanslrängningar. Tankarna på att i ett handelspolitisktsammanhang söka tillgodose å ena sidan krav på importlandets internanpassningoch å den andra förbättrade sociala produktionsförhållanden i exportlandethålls visserligen fortfarande levande i GATT-arbetet, bl. a. på svensk ochnordisk till-skyndan, men viktiga ländergruppers motstånd inte minstu-länder- UU 1979/80: 20 10 nas gör att utsikterna att nå någon framgång på denna väg f. n. måste bedömas somsmå. Densvenska regeringen har emellertid också inom () tagit upp de strävanden omsocialt och arbetsrättsligt acceptabla produktionsförhållanden som ligger bakomkravet på en s. k. socialklausul, eller "minim.um interna-tional labourstandards" som det mera gängse internationella begreppet numera lyder.Senast vid lLO:s generalkonferens gjordes från svensk sida en förnyadframstöt i frågan, bl. a. siktande till en effektivare övervakning avproduktionsförhållandena i syfte att förbättra arbetsvillkoren i världen menockså för att genom en sådan övervakning motverka protektionistiska tendenser ivärldshandeln. Utskottetutgår från att regeringen på olika sätt internationellt också i fortsättningenfrämjar arbetsrättsliga och sociala mål i och söker bemästra desärskilda konkurrensproblem som hänger samman med socialt otillfredsställandeproduktionsförhållanden. Meddet anförda får delyrkande 2 d) i vpk-motion 1625 anses besvarat. I samma motion hemställs också att verkar föratt den s. k. uppförandekoden för teknologiöverföring till utvecklingsländernablir bindande. Ettliknande yrkande behandlades senast i betänkande UU 1978/79: 27. Utskottetframhöll då att det på svensk sida inte hade ansetts realistiskt att verka fören rättsligt bindande kod, då en sådan inte antogs ha förutsättningar att bliallmänt accepterad. För att alls komma till stånd och bli ett effektivtinstrument måste en frivillig uppförandekod utgöra en balans mellan intressenpå ömse håll som ofta är motstridiga, hette det vidare i betänkandet. Somframgår av propositionen nåddes enighet kring en lösning sominnebär att koden skall bestå av rekommendationer. Motionärerna menaremellertid att endast en bindande kod kan få något reellt innehåll. Utskottetkan inte dela denna uppfattning. Om bindande bestämmelser hade uppställts somett krav i förhandlingsarbetet är det troligt att koden i gengäld hade måst blirelativt allmänt hållen och mindre effektiv. Utskottet ser det som ett värdealt koden nu förefaller få en utformning som innebär att ettuppföljningsmaskrnerr skapas och att en översyn av koden skall ske. Denna översyn kommer också att omfatta kodens rättsliga natur. Meddet ovan anförda avstyrker utskottet delyrkande 2 e) i vpk-motion 1625. Frågan om teknologiöverföring till u-ländernaberörs också i motion 145 i vilken föreslås att i internationellasammanhang bör stödja önskan att medverka i datasamarbete och att därvidbetona även de sociala risker datatekniken kan medföra. UU 1979/80: 20 11 Det är naturligt att önskar ha tillgångäven till modern teknologi. är det uppenbart att användningen avavancerad teknik kan medföra risker av olika slag. Den erfarenheten har mångai-länder gjort. mening är det i första hand egen sak att avgöra valet avsin teknik.