bet · G301JuU44 · 1979-12-31 00:00:00 — Råder civilförsvarsberedskap, tillkommer befogenheterna all civilbevakningspersonal vid skyddsföremålet. Har någon annan än en polisman verkställt omhändertagandeenligt första stycket 2 eller gripande eller beslag enligt andra stycket, skallanmälan göras till en polisman. Denne skall pröva omåtgärden skall bestå. Den som har omhändertagits enligt första stycket 2 skallfriges så snart ändamålet med omhändertagandet har förfallit, dock senast sextimmar efter omhändertagandet. Kroppsvisitation av mera väsentligomfattning skall såvitt möjligt ske inomhus i avskilt rum och i vittnesnärvaro. Kroppsvisitation av kvinna får inte utan att synnerliga skälföreligger verkställas eller bevittnas av annan än kvinna, läkare ellerlegitimerad sjuksköterska. Vad som har sagts nu utgör dock inte hinder mot attdet i annan ordning företas sådan ytlig kroppsvisitation som bedöms nödvändigav säkerhetsskäl och som avser endast eftersökande av vapen eller annat farligtföremål. En skyddsvakt får inte obehörigen röja eller utnyttja vadhan på grund av uppdrag enligt denna lag har fått veta om enskilds personligaförhållanden eller förhållanden av JuU 1979/80:44 13 betydelseför totalförsvaret eller annars för rikets säkerhet. Idet allmännas verksamhet till-lämpas i stället bestämmelserna i sekretesslagen(1980:100). Denna lag träder i kraft . Vadsom i 10 § i dess nya lydelse samt i II och 13 §§ föreskrivs omskyddsvakt skall intill utgången av tillämpas även i fråga om den somföre ikraftträdandet har förordnats att vara ordningsvakt för bevakning av skyddsföremålså länge förordnandet gäller. Lagom ändring i bevakningskungörelsen (1940:383) Härigenom föreskrivs att 3-5 §§bevakningskungörelsen (1940:383)' skal) upphöra att gälla vid utgången av år1980. Lagom ändring i lagen (1943:881) om polisens ställning under krig Härigenom föreskrivs att 4 § lagen (1943:881) ompolisens ställning under krig skall upphöra att gälla vid utgången av år 1980.Förordnande som har meddelats med stöd av 4 § skall dock gälla intill utgångenav , om ej regeringen bestämmer annat. Lagom ändring i lagen (1974:191) om bevakningsföretag Härigenomföreskrivs i fråga om lagen (1974: 191) om bevakningsföretag dels att i 5 §orden "Kungl. Maj:t" skall utbytas mot "regeringen", delsatt nuvarande 9-12 §§ skall betecknas 13-16 §§, dels att 1,3,6 och 8 samt nya13-16 §§ skall ha nedan angivna lydelse, dels att i lagen skall införas fyranya paragrafer, 9-12 §§, av nedan angivna lydelse. Medbevakningsföretag avses i avses i denna lag den somyrkesmässigt denna lag den som yrkesmässigt åtager sig att förannans räkning åtar sig att för annans räkning be- La- vaka fastighet, anläggning, viss gen gäller dock ej statligeller kom- verksamhet, offentlig tillställning ellernågot annat sådant eller också 'Senaste lydelse av 3§ 1979: 1089 4§ 1951:514 5 §1951:514 att bevaka enskild person för dennes skydd. Lagen gällerdock ej bevakning som utförs av statlig eller myndighet. Den gällerej heller bevakning som utförs av enskild person, om denne endast fullgöruppdrag med stöd av ett förordnande som har meddelats honom av en myndighetenligt en bestämmelse i lag. Auktorisation får beviljas endast om verksamheten kan antagas bli bedriven på ett sakkunnigt och omdömesgillt sätt. Auktorisation får beviljas endastom det kan antas att verksamheten W(> bedriven på ett sakkunnigtoch omdömesgillt sätt och i övrigt i överensstämmelse med god sed inombranschen, 2. intekommer att få en från allmän synpunkt olämplig inriktning. Vid prövning enligt första stycket skall särskilt beaktasatt företaget har en lämplig organisation och planläggning av sin verksamhet. För auktorisation kräves också att företaget har utsett enperson som föreståndare för verksamheten. Prövning som avses i 4 § göres beträffande den som harhemvist inom , , eller polisdistrikt avpolisstyrelsen och i övriga fall av lånsstyrelsen i det län där han harhemvist. Sedan ansökan om prövning gjortsfår auktoriserat bevakningsföretag i avbidan pä beslut eller besked i ärendetanlita den som ansökningen avser endast för verksamhet i vilken han ej fårbefattning med något förhållande som har betydelse för rikets säkerhet. Prövning som avses i 4 § görs beträffande personalen hosett auktoriserat bevakningsföretag av i det län där den somprövningen gäller avses huvudsakligen komma att tjänstgöra. Ifråga omföreståndaren för verksamheten och ledamöter i företagets styrelse görsprövningen av den länsstyrelse som utövar tillsyn över företaget. Sedan ansökan om prövning gjorts får auktoriseratbevaknings-företag i avbidan på beslut eller besked i ärendet anlita den somansökningen avser för verksamhet i vilken han ej får befattning med någotförhållande som har betydelse för rikets säkerhet. Godkännande enligt 4 § fårbegränsas till , när särskilda skäl föreligger. utövar tillsyn över auktoriseratbevakningsföretag. Ändra myndigheter skall på begäran lämna detbiträde Tillsyn över ett auktoriserat bevakningsföretag utövas avlänsstyrelsen i det län där företagets ledning har sitt säte. JuU 1979/80:44 som behövs för tillsynen. ter skall på begäran lämna det biträde sombehövs för tillsynen. Vid tillsynen skall särskilt kontrollera attde villkor för auktorisation som anges i 3 § alltjämt är uppfyllda. Ett auktoriserat bevakningsföretagskall lämna de upplysningar om verksamheten som den begär för sintillsyn. Företaget skall före mars månads utgång tilllänsstyrelsen sända in en redogörelse för verksamheten under föregående år. har rätt att inspektera ett auktoriseratbevakningsföretag och att ta del av samtliga handlingar som rör företagetsbevakningsverksamhet. Inspektion skall göras så snart det finns anledning tilldet, dock minst en gång . Underlåter ett auktoriserat bevakningsföretagatt lämna upplysningar enligt 9 § första stycket, att sända in redogörelseenligt 9 § andra stycket eller att lämna tillgång till handlingar enligt 10 §,får förelägga vite. Auktorisation eller godkännandeenligt 4 § kan återkallas, när i denna lag angiven förutsättning för sådantbeslut ej längre föreligger eller det i övrigt finns särskild anledningdärtill. Därvid äger 5 § och 6 § första stycket motsvarande till-lämpning. får förelägga ett auktoriseratbevakningsföretag att vidta de rättelser och andra åtgärder som föranleds avtillsynen. Föreläggandet får förenas med vite. Auktorisation eller godkännandeenligt 4 § kan återkallas, när i denna lag angiven förutsättning för sådantbeslut ej längre föreligger eller det i övrigt finns särskild anledningdärtill. Den som uppsåtligen eller avoaktsamhet bryter mot 2 § dömes till böter eller fängelse . Talan mot polisstyrelsens beslut enligt denna lag föreshos genom besvär. Talan mot länsstyrelses beslut enligt denna lag föres hosKungl. Maj:t genom besvär. meddelar eftersamråd med berörda arbetsmarknadsorganisationer och branschorganisationernärmare föreskrifter om utbildningen av väktare samt om väktares uniform ochutrustning i övrigt. Fråga om återkallelse avauktori-tation prövas av den länsstyrelse som utövar tillsyn över det berördaföretaget. Vid behandlingen av en sådan fråga tillämpas 5 § andra och tredjestyckena. Fråga om återkallelse av godkännande prövas av denlänsstyrelse som har godkänd den som prövningen avser eller, om frågan angårföreståndaren för verksamheten eller en ledamot i företagets styrelse, av denlänsstyrelse som utövar tillsyn över företaget. Om det finns synnerliga skäl får i ställetför att återkalla ett godkännande begränsa det till en viss verksamhet eller ettvisst område. Till böter eller fängelse döms den som uppsåtligen eller av oaktsamhet bryter mot 2 § ellerlämnar osann uppgift i fall som avses i 9 §. beslut enligt dennalag överklagas hos regeringen genom besvär. Regeringen eller myndighet somregeringen bestämmer meddelar närmare föreskrifter om utbildningen av väktaresamt om väktares uniform och utrustning i övrigt. Denna lag träderi kraft den I98I. Beträffande ärende om prövning enligt 4 § som haranhängiggjorts men inte slutligen avgjorts före ikraftträdandet skall dockäldre bestämmelser tillämpas. Har ett företagföre ikraftträdandet börjat bedriva verksamhet som då ej fordrade auktorisationmen för vilken sådan behövs enligt denna lag, får företaget, underförutsättning att ansökan om auktorisation görs före ,fortsätta verksamheten utan auktorisation till dess ansökningen slutligt harprövats. Avslås ansökningen, får auktorisationsmyndigheten, när särskilda skälföreligger, medge att verksamheten ändå får fortsätta en viss övergångstid. JuU 1979/80:44 17 1 motionen 1979/80:1968 av m. fl. (vpk)föreslås att beslutar att avslå propositionen 1979/80:122 och atthos regeringen hemställa om nytt förslag grundat på i motionen anfördariktlinjer. Imotionen 1979/80:1969 av m. fl. (s) föreslås att riksdagenbeslutar att som sin mening ge regeringen till känna vad i motionen anförts ianslutning till propositionen 1979/80:122 om ordningsvakter m.m., a) omordningsvakternas klädsel och deras skyldighet att följa anordnaresanvisningar, b) om att tillstånd att förmedla vaktuppdrag skall utfärdas avarbetsmarknadsstyrelsen, c) om att även tillsynspersonal för naturvårdsprojektbör kunna utrustas med ordningsvaktsbefogenheter. I propositionen föreslås en lag om ordningsvakter.Enligt den föreslagna lagen skall ordningsvakter kunna förordnas att medverkatill att upprätthålla ordningen vid offentliga tillställningar, allmännasammankomster, badplatser, lägerområden samt lokaler eller platser för sport,spel eller annan sådan verksamhet liksom vid lokaler eller utrymmen där alkoholdryckerserveras till allmänheten. Om det finns ett särskilt behov och det är avväsentlig betydelse från allmän synpunkt skall ordningsvakter kunna förordnasäven i andra fall. I den föreslagna lagen tas vidare upp regler om bl. a.kvalifikationskrav, förordnande och allmänna åligganden för ordningsvakter. Ipropositionen behandlas även andra frågor beträffande ordningsvakter. a. befogenheter, utbildning och utrustning samt avgränsningen avordningsvakternas verksamhet från polisens. Ändringar som berörordningsvakterna föreslås även i bl. a. , lagen (1938: 274) om rätttill jakt och lagen (1940; 358) med vissa bestämmelser till skydd för försvaretm. Deändringar som föreslås i berör också polisens befogenheter. Ipropositionen föreslås också ändringar i lagen (1974:191) om bevakningsföretag.Ändringarna innebär bl. a. att kravet på auktorisation för bevakningsverksamhetutvidgas samt att underlag skapas för en bättre tillsyn överbevakningsföretagen. Vidare berörs frågan om utbildning för den personal som äranställd i bevakingsföretag och har till uppgift att utföra bevakningstjänst(väktare). Den nya lagstiftningenföreslås träda i kraft . Förslageni propositionen grundar sig på ordningsvaktsutredningens betänkande (SOU1978:33) Ordningsvakter och väktarutbildningsutredning-ens betänkande (Ds Ju1978:4) Bevakningspersonal. Betänkandena har remissbehandlats. JuU 1979/80:44 18 Frågaom avslag på propositionen I motionen 1968 föreslås att skall avslåpropositionen och begära nytt förslag grundat på riktlinjer som anges imotionen. Motionärerna förordar bl. a. att samhället övertar all vaktar- ochordningsvaktsverksamhet. Som skäl för motionsyrkandet framförs ocksåinvändningar mot innehållet i några av lagförslagen. Sålunda anser motionärernabl. a. att ordningsvakter inte skall få "förmedlas" genom ordningsvaktsföretageller bevakningsföretag. Enligt motionärernas mening bör vidare en ordningsvaktinte ges ställning som krigsman vid krig, inte ha rätt att göra omhändertagandenenligt lagen om tillfälligt omhändertagande eller lagen om omhändertagande avberusade personer m. m. och inte ges speciella befogenheter att utöva våld. Utskottetanser i likhet med vad som anförs i propositionen att den verksamhet som utövasav ordningsvakter och väktare måste ses som ett nödvändigt komplement till detskydd som det allmänna tillhandahåller genom polisen och andra organ. Det ärenligt utskottets mening från allmän synpunkt angeläget att verksamhetenbedrivs under betryggande former och att den är underkastad insyn och kontrollfrån samhällets sida. En utgångspunkt vid regleringen av verksamheten måsteenligt utskottets mening vara att principen om polisens generella ansvar förallmän ordning och säkerhet inte får äventyras eller ens sättas i fråga. Ennoggrann avgränsning i förhållande till egentlig polisverksamhet måste sålundagöras av de uppgifter rörande ordningshållning eller bevakning som anförtrospersonal utanför polisväsendet. propositionen föreslagna lagstiftningen tillgodoser enligt utskottets meningi allt väsentligt de intressen som har angetts. Utskottet noterar medtillfredsställelse att den nuvarande bristen på enhetliga bestämmelser rörandeordningsvakter och deras verksamhet blir avhjälpt. Utskottetanser sig med hänsyn till det anförda i princip böra godta de lagförslag somhar lagts fram i propositionen, och utskottet anser sig inte kunna tillstyrkasådana principiella förändringar i verksamheten som förespråkas i motionen1968. Inte heller finns skäl att i de övriga hänseenden som berörs i motionengå ifrån den ordning som föreslås i propositionen. I fråga om enskildheter ilagförslagen återkommer utskottet i det följande. Medhänvisning till det anförda avstyrker utskottet bifall till motionen 1968. Förslagettill lag om ordningsvakter I 1-3 §§ i den föreslagna lagen om ordningsvakteranges för vilka uppgifter en ordningsvakt får förordnas. Enligt dengrundläggande bestämmelsen i 1 § får sålunda en ordningsvakt förordnas attmedverka till att upprätthålla allmän ordning. 1 2 § anges de fall i vilka ett förordnandenormalt skall kunna meddelas. Häri ingår bl. a. ordningshållning vid badplatser,lägerområden samt lokaler eller platser för sport, spel eller annan JuU 1979/80:44 19 sådanverksamhet, allt under förutsättning att allmänheten har tillträde dit. I 3 §upptas en särskild bestämmelse enligt vilken ordningsvakter får förordnas äveni annat fall än som avses i 2 § om det finns ett särskilt behov och det är avväsentlig betydelse från allmän synpunkt. Imotionen 1969 förespråkas att tillsynspersonal för naturvårdsprojekt bör kunnautrustas med ordningsvaktsbefogenheter. Motionärerna anför att det vid rast-och övemattningsstugor, lägerplatser, hamnlägen, badplatser m. m. belägna inationalparker, naturreservat och liknande områden otvivelaktigt förekommerordningsproblem liknande dem på platser vid vilka ordningsvakter enligtförslaget i propositionen skall få förordnas. Ianslutning till motionsönskemålet vill utskottet peka på att bestämmelsen i 2§ kommer att vara tillämplig också i fråga om de i motionen särskilt angivnaplatserna och områdena. Frågan om tillsynspersonal för naturvårdsobjekt skallförordnas som ordningsvakt med uppgift att bevaka sådana platser får påsedvanligt sätt prövas i de enskilda fallen med utgångspunkt i bl. a. behovethärav med hänsyn till besöksfrekvens, ordningsförhållandena på platsen m. m. Ensärskild fråga som berörs av departementschefen är huruvida tillsynspersonalvid naturvårdsobjekt skall kunna förordnas till ordningsvakter i sådanaundantagsfall som avses i 3 §. Utskottet kan för sin del instämma idepartementschefens uttalande om restriktivitet i dessa fall men vill samtidigtunderstryka att uttalandet inte tar sikte på de nämnda möjligheterna attmeddela förordnanden enligt 2 §. Detanförda leder utskottet till uppfattningen att de i motionen 1969 framfördaönskemålen om möjligheten att förordna tillsynspersonal vid naturvårdsobjekttill ordningsvakter i allt väsentligt blir tillgodosedda genom utformningen avdet i propositionen framlagda förslaget. Med dessa uttalanden avstyrkerutskottet bifall till motionen 1969 i nu berörd del. I motionen 1969 tas också upp frågan omordningsvaktemas klädsel, och motionärerna föreslår att gerregeringen till känna vad som härvidlag har anförts i motionen. Motionärernaanför att det är angeläget att en ordningsvakts klädsel inte är sådan att denkan förväxlas med poUs-eller väktaruniform. För inomhusbruk bör civil klädselmed igenkänningstecken användas. Enligt motionäremas mening bör devälmotiverade krav som anordnaren har på att en ordningsvakt inte alltförstarkt skall avvika från annan personal vid en nöjestillställning tillmätasvikt. F.n. finns inte några föreskrifter om enhetlig uniform för ordningsvakter. Någrabestämmelser i ämnet har inte heller tagits in i den föreslagna lagen omordningsvakter. Departementschefen uttalar att det bör ankomma på regeringeneller efter regeringens bemyndigande att meddela de närmarebestämmelser som behövs. Enligtdepartementschefens mening bör det lämpligen inte komma i fråga att införabestämmelser om obligatorisk uniformering av ordningsvakter; något förbud mötuniform synes inte heller böra föreskrivas. JuU 1979/80:44 20 falluniform bärs måste, framhåller departementschefen vidare, tillses att vaijerisk för förväxling med polisuniform undviks. Utskottetkan för sin del ansluta sig till vad departementschefen sålunda uttalar.Utskottet vill dock i linje med motionsönskemålet understryka angelägenheten avatt den kommande regleringen sker med utgångspunkt i att klädseln skall kunnaanpassas efter tjänstgöringens art samt att någon särskild ordningsvaktsuniforminte skall skapas. Utskottet utgår från att så sker utan något särskilttillkännagivande från sida. Meddessa uttalanden avstyrker utskottet bifall till det aktuella yrkandet imotionen 1969. I samma motion berörs också frågan om förmanskapetöver ordnings-vaktema. Enligt motionärerna bör det klart utsägas att enordningsvakt i vissa hänseenden är skyldig att följa de anvisningar som lämnasav hans arbetsgivare, anordnaren. Ett sådant förtydligande behövs enligtmotionäremas mening bl. a. eftersom en av de vanligaste orsakerna tillkonflikt mellan ordningsvakter och uppdragsgivare är just det förhållandet atten ordningsvakt inte anser sig i något avseende böra ta hänsyn till de anvisningarsom lämnas. Enligt6 § i förslaget till lagen om ordningsvakter skall en ordningsvakt lyda underpolisstyrelsen i det distrikt där han tjänstgör. Ordningsvakten skall vidarevara skyldig att lyda en order som en polisman meddelar i tjänsten, om det inteär uppenbart att ordern inte angår tjänstgöringen som ordningsvakt eller attden strider mot lag eller annan författning. I lagförslaget har inte, tillskillnad mot vad ordningsvaktsutredningen föreslog, tagits in någon särskildbestämmelse om lydnadsplikt gentemot anordnaren. Ianslutning till motionsönskemålet vill utskottet understryka att lydnadspliktengentemot polisen alltid måste komma i första hand och att en ordningsvaktdärför inte bör förpliktas att iaktta sådana anvisningar från en arrangör somstrider mot dem som polisen har meddelat. I övrigt ligger det, i linje med vadmotionärerna anför, i sakens natur att det för den som anlitar en ordningsvaktfinns utrymme att meddela denne anvisningar för ordningshållningen.Departementschefen påpekar i propositionen att det inte krävs något särskiltförfattningsstöd härför. Förhållandet mellan anordnaren och ordningsvaktengrundas på allmänna civilrättsliga principer. Härav följer enligt utskottetsmening att anordnaren förfogar över erforderliga medel för att åstadkommarimliga arbetsförhållanden och för att på ett godtagbart sätt kunna bära sittansvar för ordningshållningen. Det syfte som uppbär motionsönskemålet är enligtutskottets mening således tillgodosett redan med gällande ordning. Vidställningstagande till frågan om det likväl behövs en särskildförfattningsreglering såsom motionärema förespråkar bör enligt utskottetsmening beaktas att det här gäller en lagstiftningsfråga som inrymmerprincipiella överväganden långt utöver det nu aktuella, begränsade spörsmåletangående förhållandet mellan ordnings- JuU 1979/80:44 21 Mot denna bakgrund kan utskottet inte f. n. förorda att ensådan författningsreglering sker. Utvecklingen på området måste emellertidföljas med uppmärksamhet, och frågan får givetvis på nytt aktualiseras så snartanledning därtill yppas. Med dessa uttalandenavstyrker utskottet bifall till motionen i denna del. I motionen 1969 förordas också att förmedling avordningsvaktsuppdrag skall få ske endast efter tillstånd avarbetsmarknadsstyrelsen. Motionärerna erinrar om att det finns ett stort antalordningsvaktsföreningar i landet som inte bara tar till vara medlemmarnasintressen i skilda hänseenden utan också i omfattande utsträckning och även motbetalning förmedlar ordningsvakter till främst anordnare av offentligadanstillställningar. Enligt motionärernas mening bör dennaförmedlingsverksamhet ställas under offentlig kontroll bl. a. för att förhindraatt ordningsvaktsföreningama kan komma att uppleva sig som vaktkårer. Enligt2 § lagen (1935; 113) med vissa bestämmelser om arbetsförmedling(arbetsförmedlingslagen) gäller som huvudregel bl. a. att arbetsförmedlinginte får bedrivas i förvärvssyfte och att tillstånd från arbetsmarknadsstyrelsenfordras för förmedlingsverksamhet som bedrivs mot ersättning. Den som bedriverarbetsförmedling utan ersättning är enligt 5 § nämnda lag skyldig att göraanmälan därom till . Utanförlagens tillämpningsområde faller förmedling av uppdrag med entreprenadkaraktär. Fråganhuruvida den förmedlingsverksamhet som ordningsvaktsföreningarna bedriverfaller under arbetsförmedlingslagen hänger samman bl. a. med spörsmålethuruvida de ordningsvakter som tillhör en förening är att betrakta somarbetstagare i förhållande till anordnaren. Ett annat förhållande av betydelseför tillämpligheten av arbetsförmedlingslagen är hur förmedlingsverksamhetenbedrivs, t. ex. om och på vilket sätt ersättning för förmedlingsuppdragen utgår.Enligt nämnda lag ankommer det i första hand på attbedöma de nu berörda frågorna. Ordningsvaktsutredningensförslag innebar i nu aktuellt hänseende att ordningsvaktsföreningarnasförmedlingsverksamhet skulle få fortsätta under villkor att föreningarna hartillstånd av och detta även om ersättning inte utgårför förmedlingen. Isitt remissyttrande över utredningens förslag anförde arbetsmarknadsstyrelsenatt, om föreningarna skulle åläggas skyldighet att söka förmedlingstillstånd,det skulle vara utslutet att ge sådana tillstånd till de många spriddaföreningar som det här gäller. Somframgår av det föregående finns redan en reglering i ämnet intagen iarbetsförmedlingslagen. Motionäremas önskemål som ligger i linje med vadordningsvaktsutredningen föreslagit innebär att det just när det gällerförmedling av ordningsvakter skall införas särskilda regler om till- JuU1979/80:44 22 ståndsplikt, oberoende av de faktiska omständigheterna idet enskilda fallet. Vid bedömningen av motionsspörsmålet finner utskottet ilikhet med departementschefen att förhållandena när det gäller ordningsvakterinte kan anses så särpräglade att en speciell reglering är motiverad vid sidanav den reglering som redan finnas. Vad nu har sagts hindrar inte att de avmotionärerna aktualiserade förhållandena förtjänar uppmärksamhet frånstatsmaktemas sida. Utskottet utgår från att regeringen, om utvecklingen ger anledningdärtill, vidtar erforderliga åtgärder. Med dessauttalanden avstyrker utskottet bifall till motionen i denna del. Förslaget till lag omordningsvakter föranleder i övrigt inget annat uttalande från utskottets sidaän att det bör göras en redaktionell jämkning av lagtexten i 6 §. Förslaget till lag om ändring i I 24 kap. 2 § (BrB)ges regler om förvaltningsorganens befogenhet att utöva våld mot den enskilde.Paragrafens första stycke innefattar det allmänna lagstödet för polisensbefogenhet att i vissa fall bruka våld. Med polisman i paragrafens meningförstås enligt vedertagen tolkning, som har stöd i förarbetena (se bl. a. SOU1953; 14 s. 403), den som enligt lag eller annan författning har förordnats attfullgöra polisverksamhet. Med hänsyn till att en ordningsvakt enligt 90 §polisinstruktionen (1972:511) förordnas att utföra polisbevakning torde, såsomframhålls i propositionen, en ordningsvakt f. n. få anses vara polisman i denmening som avses i 24 kap. 2 § första stycket BrB.