bet · G301LU21 · 1979-12-31 00:00:00 — 1979/80: 21 medanledning av motion om servitut till förmån för jordbruk I motionen 1979/80: 1607 av m. (m) yrkas att hos regeringen begär förslag om inrättandet avservitut för viss bebyggelse på landsbygden. Motionärernaanför att det är angeläget att byggandet främjas i glesbygden och i de småbyarna. I landsbygdsområdena finns en del mark som är olämplig förjordbruksändamål men som lämpar sig för bebyggelse. Sådan mark finns ibland inärheten av ladugårdar. De miljöproblem som är förknippade med den modernadjurhållningen kan emellertid lägga hinder i vägen för bebyggelsen. Även i fallnär människorna skulle vara beredda att acceptera de olägenheter som närhetentiU en ladugård kan medföra händer det ofta att berörda kommunala facknämnderavstyrker bebyggelse, eftersom man befarar att konflikter kan uppstå iframtiden. Enligt motionärerna bör en huvudprincip vara att de som väljer attbo på landsbygden får ta vissa konsekvenser härav. I motionen föreslås att detinförs en möjlighet för fastighetsägarna att undvika framtida konflikter genomatt servitut upprättas när nya byggnader uppförs i närheten av ladugårdar ochandra jord-bruksanläggningar. Servitutet skulle följa fastigheten vid eneventuell försäljning. Härigenom skulle enligt motionärerna möjligheterna tillökad byggverksamhet på landsbygden tillvaratas utan att lantbruksproduktionenäventyras. Imotionen aktualiseras frågan om i vilken utsträckning en fastighet kan åläggasatt tåla störningar av grannelagsrättslig natur (immissio-ner) från en närbelägenjordbruksfastighet och, närmare bestämt, om ett sådant åläggande eller åtagandeskall kunna kläs i servitutsform. Som en bakgrund till diskussionen omtillåtligheten av s. k. "luktservi-tut" lämnas här en kortredogörelse för hur lagstiftaren har sett på konflikten mellan jordbruksdriftoch bostadsbebyggelse. I2 § punkt 37 miljöskyddskungörelsen (1969: 388) föreskrivs att det krävstillstånd eller dispens enligt miljöskyddslagen (1969: 387) (ML) för ladugård,stall eller annan anläggning för djur med utrymme för mer än 100 djurenheter,varvid som en enhet anses ett fullvuxet nötkreatur, två ungnöt, tre suggor,tio slaktsvin, tio pälsdjur eller 100 fjäderfän. 1 1979/80. LU1979/80: 21 LU 1979/80: 21 2 pensfrågorbehandlas av eller, i vissa fall, av . Systemetär emellertid så utformat att företagaren kan få en anläggning prövad även omden inte är tillståndspliktig. En särskild anledning för företagaren attanvända sig av prövningsmöjligheten kan vara att en tillsynsmyndighet har väcktfråga om ett ingripande mot företaget. Ett annat skäl att söka tillstånd kanvara att talan har väckts vid domstol om förbud mot viss verksamhet eller kravpå förebyggande åtgärder för att förhindra immissioner (prop. 1969: 28 s. 269).Enligt 36 § ML skall domstolen i sådant fall förklara målet vilande till desskoncessionsnämnden har avgjort tillståndsfrågan. Med ett tillstånd följer iprincip en rättsligt tryggad ställning för framtiden (prop. 1969: 28 s. 217). har erhållit tillstånd enligt ML kan jordbrukaren intetvingas att upphöra med driften på grund av att ny bebyggelse har vuxit upp inärheten. Huruvida han skall kunna åläggas föreskrifter att exempelvis minskalukten från fastigheten blir beroende av om det finns förutsättningar för dettaenligt de särskilda reglerna om omprövning av tillstånd i 24 och 25 §§ kan enligt dessa bestämmelser föreskriva nya och strängarevillkor för verksamheten förflutit från tillståndsbeslutet eller omförhållandena ändrats väsenfligt. Om betydande olägenhetuppkommit genom den miljöfarliga verksamheten och denna olägenhet inte varitförutsedd när tillstånd lämnades kan nämnden vidare meddela föreskrift som ärägnad att förebygga eller minska olägenheten för framtiden. Omdäremot tillstånd saknas till verksamheten kan i princip ingripanden i allaformer ske mot anläggningen. Frågan huruvida åtgärder skall vidtas är beroendeav utfallet av den avvägning som skall göras enligt ML:s tillåtlighetsregler.Vid avvägningen mellan olika intressen skall, enligt 5 § tredje stycket ML,särskild hänsyn tas till å ena sidan beskaffenheten av område som kan bliutsatt för störning och betydelsen av störningens verkningar, å andra sidannyttan av verksamheten samt kostnaden för skyddsåtgärder m. m. Som ett momentbland flera andra i den bedömningen kan det förhållandet komma in att företagetvar "först på platsen" (prop. 1969: 28 s. 217); Prioriteten haralltså viss betydelse även om tillstånd inte finns. Såvitt avser sättet för ett servituts uppkomstskiljer svensk rätt på olika former av servitut, nämligen avtalsservitut,fastighetsbildnings-servitut (se följande avsnitt) och tvångsservitut. Från densistnämnda servitutskategorin bortses i fortsättningen. Denallmänna bestämmelsen om avtalsservitut finns i 14 kap. 1 § jordabalken (JB).Om det är ägnat att främja en ändamålsenlig markanvändning får i en fastighet(den tjänande fastigheten) upplåtas rätt LU1979/80: 21 3 för ägaren av annan fastighet (den härskande fastigheten)att i visst hänseende nyttja eller på annat sätt ta i anspråk den tjänandefastigheten eller byggnad eller annan anläggning som hör till denna eller attråda över den tjänande fastigheten i fråga om dess användning i visst hänseende(servitut). Servitutet får endast avse ändamål som är av stadigvarandebetydelse för den härskande fastigheten. Det får inte förenas med skyldighetför ägaren av den tjänande fastigheten att fullgöra annat än underhåll av väg,byggnad eller annan anläggning som avses med servitutet. Vad som är utmärkande för ett servitut och som skiljerdet från en nyttjanderätt är att servitutet gäller till förmån för vissfastighet (och inte för viss person) och, vidare, att det i allmänhet inte ärtidsbegränsat (jfr 7 kap. 6 § JB). Det måste alltså strykas under att ettservitut inte kan gälla mellan t. ex. ägaren till en jordbruksfastighet ochägaren eller brukaren till ett bostadshus som står på samma jordbruksfastighet.Först när en ny fastighet bildas för bostadshuset kan reglerna om servitut blitillämpliga. Om ett servitut uppfyller kraven enligt 14 kap. JB kan detskrivas in i fastighetsboken och blir därigenom bindande även mot ny ägare tillden belastade fastigheten. Utan föregående inskrivning gäller dock servitutetmot den nye ägaren om denne vid överlåtelsen ägde eller bort äga kännedom omservitutsupplåtelsen (7 kap. 14 § JB). Enligt definitionen i JB skall servitutet åstadkomma enpositiv nettoeffekt, dvs. det skall skapa underlag för en allmänt setteffektivare användning av de berörda fastigheterna. Detta har kommit tilluttryck i lagtexten på det sättet, att servitut skall vara "ägnat attfrämja en ändamålsenlig markanvändning". Man kan dela in avtalsservituten i följande tre huvudtyper(se prop. 1970: 20, B 2 s. 730 f.). a) Vanligast äratt servitut innebär rätt att nyttja den tjänande fastigheten i någotavseende, dvs. rätt till ett positivt handlande från rät-tighetshavarens sidapå den tjänande fastigheten (positivt servitut). Det är denna typ avbefogenheter som åsyftas med uttrycket "nyttja" i lagtexten. Exempelpå sådana servitut är rätt till utfartsväg över annan fastighet eller rätt tillvattentäkt på annan fastighet. b) En annan typ avpositivt servitut föreligger när servitutshavaren får företa viss handling påsin egen fastighet utöver vad den tjänande fastigheten har att tåla enligtgrannelagsrätten. Dessa servitut kan vara av mycket skiftande beskaffenhet ochbeskrivs i laxtexten som rätt att "på annat sätt" (än genom attnyttja) "taga i anspråk den tjänande fastigheten". Som exempel kannämnas utsläppande av rök eller industriellt avloppsvatten (jfr. rättsfallenNJA 1874 s. 131 och 1919 s. 357). Den typ av servitut som avses i den nu aktuella motionenskulle närmast kunna hänföras till denna kategori. Frågan är om det finns stödi lagen för att bilda servitut med den innebörd motionärerna föreslår. fl 1979/80. LU 1979/80: 21 4 Stadgandeti 14 kap. 1 § JB kan inte sägas ge någon klar vägledning härvidlag. Fråganhuruvida det är möjligt att genom avtal bilda s. k. luktservitut har inteprövats av högsta domstolen. I åtminstone ett fall har dock inskrivning tillsäkerhet för sådant servitut beviljats av inskrivningsdomare i underrätt.Fallet avsåg ett köpeavtal genom vilket lantbruksstyrelsen sålde ett område aven större egendom i kommun. I köpeavtalet fanns bl. a. följandevillkor: Köparen är medveten om att lukt från befintliga ochblivande djurstallar samt lukt från gödselspridning under vissa tider kan varabesvärande. Med stamfasfigheten skall följa rätt att bedriva djurskötsel i denomfattning brukaren finner lämplig och möjlig samt rätt att sprida gödsel påstamfastighetens ägor varvid med det försålda området följer skyldighet attutan krav på inskränkning i lantbrukets hantering eller krav på ersättning tåladetta intrång. Sedan det sålda området hade avstyckatstill en särskild fastighet be-viljades inskrivning i den avstyckadefastigheten till säkerhet för servitut enligt det återgivna villkoret iköpeavtalet. c)En tredje kategori av servitutsbefogenheter utgör det fallet att ägaren av dentjänande fastigheten avstår från viss användning av sin fastighet (negativaservitut). Typiska exempel på sådana servitut är de åtminstone förr ganskavanliga s. k. villaservituten, innebärande exem-' pelvis att ägaren av dentjänande fastigheten inte utan medgivande av den härskande fastighetens ägarefår beygga sin fastighet med en villa som överstiger viss höjd. Enföljd av ett avtalsservitut som reglerar immissioner från grann-fastighet äratt den belastade fastighetens ägare avstår från sina möjligheter att påkallaingripanden enligt ML eller hälsovårdsstadgan (1958: 663) så längeimmissionerna ligger inom servitutets ram. Han kan sålunda inte resa krav påersättning enligt 30 § eller inlösen av fastigheten enligt 32 § ML. A andrasidan torde den härskande fastighetens ägare inte genom ett servitutsavtal avden aktuella typen ha tillförsäkrat sig möjlighet till fortsatt drift utannågra som helst restriktioner. Både ML (38 och 39 §§) och hälsovårdsstadgan(2, 3 och 38 §§) ålägger nämligen tillsynsmyndigheterna ett ansvar att ingripaex officio mot åtgärder som innebär störningar. Den härskande fastighetensägare lär knappast vare sig genom servitut på grannfastigheten eller på någotannat sätt kunna trygga sig mot krav från myndigheternas sida. Underförutsättning att tillstånd eller dispens enligt ML föreligger behöver handock, som framgått, inte riskera ingripanden i andra fall än dem som avses i 24och 25 §§ ML. Fastighetsbildningsservitut kommer till genomförrättning enligt fastighetsbildningslagen (1970: 988) (FBL). LU1979/80: 21 5 Sådana servitut bildas antingen i samband med annanfastighetsbildningsåtgärd eller genom en fristående åtgärd.Fasfighetsbildningsservi-tut gäller mot ny ägare av den tjänande fastighetenutan att servitutet behöver inskrivas i fastighetsbaken. Degrundläggande bestämmelserna om fastighetsbildningsservitut finns i 7 kap. 1 §FBL. En förutsättning för att ett sådant servitut skall komma tUI stånd är attdet bedöms vara av väsentlig betydelse för fastighets ändamålsenligaanvändning. Vid detta bedömande skall hänsyn inte tas till rättighet som ärgrundad på frivillig upplåtelse, dvs. den omständigheten att det redan finnsett servitutsavtal som tillgodoser den härskande fastighetens behov befriarinte fastighetsbildningsmyndigheten från att vid en förrättning pröva fråganom ett servitut skulle vara av väsentlig betydelse för den härskandefastighetens ändamålsenliga användning. Ett fastighetsbildningsservitut kaninte tidsbegränsas eller villkoras. Det får dock bestämmas att servitutet skallgälla endast så länge som servitutsändamålet inte har tillgodosetts pä annatsätt. Detta sätt skall ha särskilt angivits vid servitutsbildningen. Ifråga om sambandet mellan servitutsreglema i FBL och servituts-begreppet enligtJB kan följande sägas. Enligt föreskrift i 14 kap. 1 § tredje stycket JB gällerinte bestämmelserna om servitut i 14 kap. JB beträffandefastighetsbildningsservitut. Även om bestämmelserna om avtalsservitut inte ärdirekt tillämpliga på servitut enligt FBL, är det meningen att det allmännaservitutsbegreppet, sådant det har bestämts i 14 kap. 1 § JB, skall varavägledande vid servitutsbildning även enligt FBL (prop. 1969: 128 s. B 541). Iett avseende föreligger en väsenthg skillnad mellan de bådaservitutskategorierna. Skillnaden ligger i kravet på attfastighetsbildningsservitut skall vara av väsentlig betydelse för den härskandefastigheten. Det räcker alltså inte med att konstatera att den sammanlagdanettoeffekten för de berörda fastigheterna blir positiv frän.markanvändningssynpunkt. Väsentlighetsvillkoret i FBL innebär med andra ordatt FBL ställer upp strängare villkor för servitutsbildning än JB. Det kanföljaktligen tänkas fall när servitut inte kan bildas genomfasfighetsbildningsförrättning men väl upplåtas genom avtal. Om syftet lämpligenkan uppnås genom servitutsavtal som kan ges sakrättslig verkan genominskrivning, bör enligt departementschefen (prop. 1969: 128 s. B 548)fastighetsbildningsmyndigheten erinra sakägarna om denna möjlighet. För att ett sålt område skall få avstyckas skallfastighetsbildningsmyndigheten enligt villkoren i 3 kap. 1 § första stycketFBL finna både styckningslotten och stamfastigheten med hänsyn till belägenhet,omfång och övriga förutsättningar varaktigt lämpade för sina ändamål. Vid riksdagsbehandlingenav förslaget till FBL underströk tredje lag- LU1979/80: 21 6 utskottet att man vid prövningen av fastighets lämpfighetskall ta hänsyn till förhållandena i omgivningen och risken för sanitäraolägenheter. Även buller samt vatten- och luftföroreningar skall enligtutskottet beaktas vid lämplighetsprövningen (3 LU 1970: 35 s. 127). I fråga om hänsynen till miljön anför lantmäteriverket isina anvisningar till 3 kap. FBL, som innehåller de allmänna bestämmelsernaom villkor för fastighetsbildning: Förutom rent topografiska ochgeografiska förhållanden bör vid lokaliseringen också beaktas miljömässigaolägenheter, t. ex. buller från en livligt trafikerad väg, järnväg ellerflygfält eller lukt från sopupplag, svinstall på jordbruksfastighet e. d. Isammanhanget kan påpekas att även om det i vissa fall kan vara lämpligt attlokalisera bebyggelse i anslutning till befintlig jordbruksbebyggelse böruppmärksamhet ägnas åt miljömässiga problem som ofta föreligger beträffandejordbruksföretag med animalieprodukrion. Hänsyn skall tas inte bara tillbefinfliga förhållanden utan även till jordbrukets fortsattarationaliseringsmöjligheter och eventuell ändrad driftsinriktning.Bostadsbebyggelse bör inte lokaliseras så att den kan medföra restriktionerför jordbruksnäringen vad gäller djurhållning m. m. Vid prövningen huruvida enfastighet är lämpligt ordnad skall enligt dessa anvisningar hänsyn vidare lasinte bara till storleken m. m. av den mark som hör till fastigheten utan ocksåtill byggnader och andra anläggningar som utgör tillbehör till fastigheten.Även servitut och andelr.r i samfäliigheter eller gemensamhetsanläggningarskall beaktas. Ett förslag om införande avmöjlighet till s. k. luktservitut väcktes vid /77 i en motion medanledning av propositionen 1976/ 77: 122 om ändring i byggnadslagen (1947:385). I sitt av godkända betänkande (CU 1976/77: 35, rskr 1976/77:310) hänvisade civilutskoUet till att vissa överväganden om lämpligheten av ensådan framkomstväg för att få till stånd viss bebyggelse i jordbruksområdenpågick inom . Någon åtgärd från sida befannsdärför ej vara påkallad. Motionen avstyrktes med denna motivering. Frågan om luktservitut har vidare under1970-talet aktualiserats genom interpellationer, den senaste av AntonFå-gelsbo. I sitt interpellationssvar (RD 1978/79: 30 s. 78) hänvisade statsrådetBirgit bl. a. till att den föregående bostadsministern () iett interpellationssvar året innan meddelat att hon undersökt möjligheten attanvända luktservitut som medel att komma till rätta med de problem som berörtsi den då aktuella interpellationen. Hon hade dock funnit att servitut av dettaslag skulle ha ett mycket begränsat värde när det gällde att reglerakonflikter mellan bostadsbebyggelse LU1979/80: 21 7 ochett närbeläget jordbruk. Statsrådet förklarade sig dela dennauppfattning och anförde fortsättningsvis bl. a. följande: För det första kan som bekant ett servitut överhuvud taget aldrig bli aktuellt om bostadshuset byggs på jordbruksfastighetenutan att mark till huset avskiljs till en särskild fastighet. Servitut kanalltså användas bara i samband med en fastighetsbildningsåtgärd eller för attreglera förhållandet mellan två bestående fastigheter. Man kommer aldrig åt t.ex. arrenden och liknande. Närdet sedan gäller själva avstyckningen skall den prövas enligt objektivakriterier. kan antingen finna att risken förimmissioner från ett närbeläget jordbruk är så påtaglig att avstyckningen ärolämplig eller också anse störningarna vara så små att avstyckningen kangodtas. Att köparen genom ett servitut ut-fäster sig att inte påkallaingripanden mot olägenheterna har alltså ingen avgörande betydelse förlämplighetsbedömningen. Vidaremåste man hålla i minnet att ett luktservitut möjligen kan skydda jordbrukarenmot olika krav direkt från den som äger bostadsfastigheten. Däremot kanservitutet inte trygga jordbrukaren mot ingripanden från de myndigheter somhar att utöva tillsyn enligt miljöskyddslagen och hälsovårdsstadgan. Jaganser således inte att luktservitut är någon framkomlig väg om man som AntonFågelsbo vill möjliggöra avstyckningar och byggnadslov på landsbygden i ökadutsträckning. AntonFågelsbo anger som ett skäl för sin interpellation att de bestämmelser omtätbebyggelse av mindre omfattning som infördes i byggnadslagen med anledningav proposition 1976/77:122 inte har medfört någon förbättring när det gällermöjligheterna till samexistens mellan bostäder och rationell jordbruksdrift.Dessa bestämmelser trädde i kraft . De har enligt min meningvarit i tillämpning alltför för att man skall kunna dra några säkraslutsatser om deras effekt i just det avseende som tar upp. En inom jusfitiedcpartementet upprättad promemoria(Ds Ju 1977: 12) Uppföljande översyn av fastighetsbildningslagstiftningeninnehåller ett stort antal förslag om lagändringar påfastighetsbildningsområdet, bl. a. i fråga om servitutsreglema. Bland förslagenkan nämnas nya regler om avgränsningen mellan FBL och annanservitutslagstiftning samt förbud mot att tillskapa villaservitut. Ett förslag, som innebär ökade möjligheter till legaliseringav vissa privata jorddelningar, har redan genomförts (SFS 1979: 254). Fasfighetsbildningslagsfiftningenhar ett starkt samband med byggnadslagstiftningen. Det bör därför nämnas attden senare lagstiftningen har setts över av den s. k. (Bo 1978:07), som i betänkandet (SOU 1979: 65 och 66) Ny plan- och bygglag harföreslagit åtskilliga ändringar i fastighetsbildningslagstiftningen. Ävendenna utredning förordar att möjligheten att bilda villaservitut avskaffas.Betänkandet remissbehandlas f. n. Remisstiden utgår . LU 1979/80: 21 8 Regeringen har tillsatt enkommitté (Ju 1979: 11) med uppdrag att se överfastighetsbildningslagstiftningen. I direktiven (Dir. 1979: 143) framhålls bl.a. att de frågor som behandlats i den förenämnda promemorian och som inte letttill lagstiftning behöver utredas ytterligare. Dit hör förslagen rörande olikatyper av rättigheter, bl. a. servituten. I övrigt omfattar utredningsuppdragetfrågor om sanering av fastighetsindelning, plangenomförande genomfastighetsreglering, ersättning m. m. Det står kommittén fritt att ta uppandra frågor som kan komma att aktualiseras under utredningens gång. Det är inte ovanligt, att till följd av avtal ellerav annan särskild grund med innehav av en fastighet följer vissa förmånergentemot en annan fastighet. Exempelvis kan ägaren av den förra fastigheten harätt att ta väg över den senare fastighetens område eller ha rätt att hämtavatten på denna. Besvär och bördor som på detta sätt åvilar en fastighet tillförmån för en annan kallas servitut. Den fastighet, som drar fördel avservitutet, brukar kallas den härskande fastigheten, den andra den tjänandefastigheten. Servitutsbegreppetdefinieras närmare i 14 kap. jordabalken (JB). Enligt 1 § i detta kapitel får ien fastighet upplåtas rätt för ägaren av annan fastighet att i visst hänseendenyttja eller på aimat sätt ta i anspråk den tjänande fastigheten eller byggnadeUer annan anläggning som hör till denna eller att råda över den tjänandefastigheten i fråga om dess användning i visst hänseende. När det här talas omatt nyttja den tjänande fastigheten avses fall där det just gäller att begagnafastighetens område, t. ex. för vattenhämtning. Uttrycket "att på annatsätt ta i anspråk den tjänande fastigheten" syftar på fall, när denna fastighetinte direkt nyttjas men utsätts för inverkan från åtgärder på den härskandefastigheten, t. ex. i form av rök- eller vattenutsläpp. En tredjeservitutsform utgör de s. k. negativa servituten; i uttrycket att den härskandefastigheten i visst hänseende kan "råda" över den tjänandefastigheten ligger att ägaren till denna servitutsvägen kan förpliktas attunderlåta att begagna sin fastighet på visst sätt, t. ex. för fabriksändamål.Beträffande samtliga servitutsformer gäller att servitutet endast får avseändamål som är av stadigvarande betydelse för den härskande fastigheten.Servitutet skall vidare åstadkomma en positiv nettoeffekt för de berördafastigheterna eller, med lagens ord, vara "ägnat att främja enändamålsenlig markanvändning". Ettservitut kan uppkomma genom avtal mellan fastighetsägarna, genomfastighetsbildningsförrättning enligt fastighetsbildningslagen (FBL) ellergenom expropriation. Ett avtalsservitut gäller mot ny ägare av den LU1979/80: 21 9 tjänandefastigheten om det inskrivits eller om den nye ägaren känt till eller bortkänna till servitutets existens. Till skillnad häremot gäller ettfastighetsbildningsservitut utan vidare mot den nye ägaren. En förutsättningför att ett sådant servitut skall komma till stånd är att det är av väsenfligbetydelse för den härskande fastighetens ändamålsenliga användning. Det räckeri fråga om fastighetsbildningsservituten alltså inte med att en "positivnettoeffekt" för fastigheterna åstadkoms genom servitutet. Inte hellerräcker det att parterna träffat en frivillig uppgörelse om servitut. Imotionen föreslås att skall begära förslag om införande av enmöjlighet att inrätta servitut för viss bebyggelse på landsbygden. Motionärernaframhåller att det i landsbygdsområdena kan finnas mark som i och för sig ärlämplig för bostadsbebyggelse men som ändå inte bebyggs av det skälet attmarken av hälsovårdsmyndigheterna bedöms ligga för nära en befintlig ladugård.Enligt motionärernas uppfattning bör dock de som bosätter sig på landsbygdenkunna tåla miljömässiga störningar från ladugårdar o. d. Om ägaren avlantbruksfastigheten och ägaren av bostadsfastigheten genom servitut kundereglera frågor om störningar från lantbruksanläggningar skulle risken förframlida konflikter dem emellan undvikas enligt motionärernas mening. Genom ensådan servitutsmöjlighet skulle också bostadsbyggandet i glesbygden främjas. Utskottetkan i och för sig dela motionäremas uppfattning om angelägenheten av attjordbruksmark som inte är produktiv kan tas i anspråk för bostadsbebyggelse.Beträffande motionärernas förslag till åtgärd för att en sådan bebyggelseskall främjas vill utskottet erinra om att servitutsbestämmelseraa i både JBoch FBL är mycket generellt utformade. Det har överlämnats åt derättstillämpande myndigheterna att i det enskilda fallet bedöma omförutsättningarna för inskri-vning resp. beviljande av servitut är för handen.Som framgår av redogörelsen ovan (s. 3) har i praxis ansetts att servitut kanavse t. ex. utsläpp av rök eller avloppsvatten från en fastighet. Frågan omtillåtligheten av servitut för sådana immissioner har nära anknytning tillspörsmålet i motionen angående servitut för störningar i form av lukt och andraimmissioner från lantbruksfastighet.