bet · G301JuU26 · 1979-12-31 00:00:00 — Pä grundval av BRÅ-promemorian har i propositionen1979/80:66 framlagts förslag till ändringar i bl. a. bestämmelserom häleri. I propositionen tar departementschefen också upp frågan omgodtrosförvärv av lösöre (s. 9). Enligt departementschefen står del klart atten ändring av rättsläget i enlighet med utkastet lill lagrådsremiss knappastskulle få någon kriminalpolilisk effekt. Vidare uttalas att tillräckligtunderlag saknas för att i lagstiftningsärendet föreslå några ändringar efterden norska förebilden eller i enlighet med betänkande och atl fråganom godtrosförvärv får övervägas vidare i lämpligt sammanhang. Enligtdepartementschefen kan erfarenheterna av den norska lagstiftningen i ämnet ocksåge anledning till nya nordiska överläggningar. JuU1979/80:26 12 Motioner angående skärpning avförutsättningarna för godtrosförvärv av stöldgods behandlades av 1974och 1977. Vid båda tillfällena avslogs motionerna på hemställan av lagutskottet(LU 1974:3 och 1976/ 77:16). 1977 framhöll utskottet atl kraven på den godatron avsevärt skärpts i rättspraxis när det gäller förvärv avegendom som frånhänts annan genom brott. Del var sålunda vanligt alldomslolarna krävde en särskilt hög grad av aklsamhet vid förvärv av egendom,som erfarenhetsmässigt visat sig särskilt "känslig". 1 vissa fallhade enligt utskottet praxis trots bristen på uttryckliga bestämmelser härominfört en tämligen långtgående undersökningsplikt. Tendensen framträdde medsärskild styrka i etl antal avgöranden av högsta domstolen beträffande förvärvav begagnade bilar. Mot bakgrund av den utveckling, som reglerna omgodlrosförvärv genomgått, ansåg utskottet atl förvärv på gatoreller i offentliga lokaler av sådan egendom, som inte vanligen brukar utbjudaspå dylika platser, endast undantagsvis torde kunna bedömas ha ägt rum i god tro.Åtminstone gällde detta när överlåtaren var okänd för köparen. Om egendomendessutom utbjöds till påfallande lågt pris, fortsatte utskottet, torderegelmässigt anledning till stor försiktighet från köparens sida ansesföreligga. I nu berörda fall syntes ofta förutsättningarna för inträdande avstraffansvar för häleri eller häleriförseelse vara uppfyllda. Den skärpning av förutsättningarna för godtrosförvärv somägt rum innebar enligt utskottet att den som frånhänts egendom genom brott hademöjlighet att i större utsträckning än tidigare hävda sin rätt gentemot den somförvärvat egendomen. Utvecklingen på området hade härigenom i praktiken medförtetl visst närmande lill vad som gällde i övriga nordiska länder. Vid en bedömning av spörsmålet måste, framhöll utskottet,hänsyn vidare tas lill föreliggande försäkringsmöjligheter för den som berövasegendom genom stöld och för den som förvärvar sådan egendom. Den förstnämndehar regelmässigt möjlighet att försäkra sig mot egendomsbrott och därigenom fåersättning för vad han förlorat. Någon motsvarande möjlighet alt skydda sigförsäkringsvägen ansåg utskottet inte finnas för den som i god tro förvärvarstöldgods och sedan blir tvungen att avslå godset till dess rätte ägare. I motionen framhålls atthäleribrottslighelen i vårt land är rikt förgrenad, välorganiserad ochsvårupptäckt. Åtskilligt tyder på atl den också är i starkt växande. Bådesamhället och många enskilda drabbas enligt motionärerna av stora förluster pågrund av denna brottslighet. Häleri är ofta förbundet med JuU1979/80:26 13 andra brott som t. ex. stöld, rån, bedrägeri, skattebrott,osant intygande, urkundsförfalskning. Även narkotikabrottsligheten är näralierad med hälerimarknaden. Därför anser motionärerna det helt nödvändigt althäleri och därmed förknippad brottslighet bekämpas med effektivare metoder änför närvarande. En viktig punkt i ett program mot häleribrottsligheten ärenligt motionärerna en skärpning av den lagstiftning som rör befattningen medstöldgods. Det framhålls att intar en särställning när detgäller rätten att få behålla stöldgods som förvärvats "i god tro".Det slår klart att det starka godlrosskyddel i vårt land bidragit tillatl öka stöldbrottslighelen. Motionärerna anser vidare att reglerna inteinnebär en rättvis avvägning mellan de motstridande intressen som gör siggällande vid godtrosförvärv av stulen egendom. Att den ursprungliga ägaren tillskillnad från godtrosförvärvaren delvis kan skydda sig genom försäkringarändrar enligt motionärerna inte denna slutsats. Detla har övertygande visats iremissvar över BRÅ;s promemoria från polisen och från försäkringsbranschen. Motionärerna anser att det behövs en skärpning avbestämmelserna om godtrosförvärv av lösöre. Därvid kan man välja mellan en radmer eller mindre långtgående alternativ. Vid remissbehandlingen av BRÅ;s promemoriahar olika synpunkter och förslag förts fram. Men det rimligaste förefallermotionärerna vara alt rättigheterna stärks för den som blivit frånhänd egendomsåväl vid tillgreppsbrott som vid brott i övrigt, alltså även vid t. ex.förskingring. Under alla omständigheter, framhåller motionärerna, är detviktigt all snarasl lar slällning till förmån för atl godirosreglernaändras så att stöld och häleribrottslighet motverkas och den ursprungligeägaren får etl ökat skydd. I motionen yrkas att regeringenskall förelägga förslag till lag om godtrosförvärv av lösöre sominnebär att den som frånhänts egendom genom brott får ett starkare skyddsamtidigt som häleri försvåras. Utskottet erinrar om att en grundläggande princip i svenskrätt är atl den som i god tro förvärvar lösöre av annan änegendomens ägare blir skyddad mot anspråk från den "rätte" ägaren påatt återfå egendomen. Genom godlrosförvärvel blir förvärvaren ägare tillegendomen och den föregående ägaren har endast rätl att lösa till sig denna.För all etl godtrosförvärv skall bli gällande mot den ursprungligerättsinnehavaren krävs att överlåtaren haft egendomen i sin besittning och attdenna överlämnats till förvärvaren. Bakgrunden till rättsläget är altbesittningen av lösöre i den allmänna omsättningens intresse anses legitimerabesittaren att förfoga över egendomen. Reglernaom godtrosförvärv är lillämpliga även på gods som frånhänts JuU1979/80:26 14 ägaren genom brott. Del starka skydd som svensk rätt gergodtrosförvärvare av stöldgods och annan egendom som åtkommils genom brottskiljer sig i avsevärd mån från vad som gäller i , och . Idessa länder kan sådan egendom inte bli föremål för godtrosförvärv och denrätte ägaren har alltså rätt att ulan ersätining återfå egendomen. Utvecklingenav praxis i när det gäller kraven på god tro vid förvärv av stöldgodsoch liknande har emellertid medfört ett visst närmande till vad som gäller i deövriga nordiska länderna. Det är sålunda numera vanligt att domstolarna kräveren särskilt hög grad av aklsamhet vid förvärv av egendom, somerfarenhetsmässigt visat sig särskilt "känslig" eller som bjuds ut-till försäljning under ovanliga former eller till påfallande lågt pris. Dennaskärpning av förutsättningarna för godtrosförvärv innebär att den som frånhäntsegendom genom brott har möjlighet att i större utsträckning än tidigare hävdasin rätt gentemot den som förvärvat egendomen. Som närmare framgår av redogörelsen ovan har frågan om enmodifiering av reglerna om godtrosförvärv av stöldgods m. m. tidigareaktualiserats i olika sammanhang. Någon ändring av rättsläget har dock intekommit till slånd. En anledning härtill är att det ansetts strida mot svenskrättsuppfattning att den som i god tro förvärvat egendom och därvid iakttagitden omsorg som skäligen kunnat krävas av honom skall gå förlustig egendomen,därför att det senare visar sig att den frånhänts ägaren genom brott. Vidarehar det ansetts att något behov av ändrade regler inte föreligger med hänsynlill den utveckling beträffande kraven på den goda tron som ägt rum i praxis.En annan synpunkt som förts fram är att den som berövas egendom genom brott iallmänhet kan försäkra sig mot egendomsbrott medan någon motsvarande möjlighetatt skydda sig försäkringsvägen inte torde finnas för den som i god troförvärvar stöldgods och sedan tvingas avstå godset till rätte ägaren. Enligt utskottets mening har de skäl som sålunda åberopatsmot en ändring av gällande ordning fortfarande bärkraft. måsleemellertid beaktas att det finns skäl som talar för atl den rätte ägaren börbehandlas gynnsamt i sådana fall då han förlorat sin egendom genom brott. Densom lånar ul sin egendom eller deponerar den hos annan eller överlämnar dentill en avbetalningsköpare mot äganderättsförbehåll avstår därigenom frivilligtfrån den omedelbara kontrollen över egendomen och tar en viss risk för atlmottagaren obehörigen överlåter den till en godtroende tredje man. Den som blirbestulen framstår i jämförelse härmed typiskt sett som i särskilt hög gradoskyldig till sin förlust och från skälighetssynpunkl kan det ligga nära tillhands att för sådana fall lägga större vikt vid ägarens intresse av att fåtillbaka den stulna egendomen än vid en godtroende förvärvares intresse av atlfå behålla den. Enligt utskottets uppfattning torde mot bakgrund av det ökadeantalet lillgreppsbrott under senare är en viss förskjutning ha inträtt i denallmänna rättsuppfattnmgen till förmån för den rätte ägaren. Det torde numerainte anses lika självklart som tidigare att godtrosförvärvaren alltid bör fåbehålla egendomen. Att en opinionssvängning skett belyses bl. JuU1979/80:26 15 de remissyttranden som inhämtades över det ovan redovisadebetänkandet SOU 1965:14 och de som inhämtats över brottsförebyggande rådetspromemoria 1978:1 om sakhäleri m. m. Vid remissbehandlingen av 1965 årsbetänkande ställde sig sålunda flertalet remissinstanser negativa till enändring av reglerna om godtrosförvärv medan remissutfallet beträffandeBRÅ-promemorian visar att det övervägande antalet remissinstanser stöder tankenalt modifiera möjligheterna till godtrosförvärv. I anslutning till det anförda vill utskottet även berörade kriminalpoliliska aspekterna på frågan om godtrosförvärv av stöldgods m.m.även om det i och för sig inte ankommer på ulskotiei all behandla spörsmålangående behovel av åtgärder mot tillgrepps- och häleribrottsligheten. mening är det otvivelaktigt så att avsättningen av egendom somåtkommils genom brott i viss mån underlättas av det skydd som godtrosförvärvarenåtnjuter enligt nuvarande ordning. En modifiering av reglerna om godtrosförvärvbör kunna leda till en ökad försiktighet hos allmänheten när "det gällerhandel med egendom som utbjuds på ovanligt förmånliga villkor och som därförkan misstänkas vara stöldgods. Som framhållits i både BRÅ-promemorian ochmotionen torde därför en viss inskränkning av skyddet för godtrosförvärvaren fåbetydelse för brottsbekämpningen. En förstärkning av den rätte ägarensställning skulle därjämte kunna medföra alt skillnaderna mellan ochövriga nordiska länder på detta område minskade och således tillgodoseintresset av nordisk rättslikhet. I enlighet med det anförda anser utskottet atl det finnsskäl som talar för att en ändring av reglerna om godtrosförvärv nu bör kommatill stånd. En lagstiftning på området är emellertid förenad med åtskilligaproblem inte minsl när det gäller avvägningen mellan de olika intressen som görsig gällande. Med hänsyn härtill förordar utskottet alt frågan om godtrosförvärvav stöldgods m. m. blir föremål för utredning. Del bör ankomma på regeringenatt bestämma formerna för utredningsarbetets bedrivande. Utskoitet vill dockbetona vikten av atl arbetet bedrivs i nordiskt samförstånd med sikte på att fåtill stånd en mer enhetlig reglering beträffande godtrosförvärv av stöldgods m.m. i de nordiska länderna. JuU1979/80:26 16 Närvarande: (), ().Inger (). \anström (c). (),(), (), (), (), (), ()*. (), IngridSegerström (s) och ()*. *Ej närvarande vid yttrandets justering. GOTAB M679 Slockholm 1980