bet · G301LU18 · 1979-12-31 00:00:00 — Tiden räknas dock från det att försäkringsbolaget avsänt delsmeddelande om uppsägningen, dels ett skriftligt meddelande om skälen föruppsägningsbeslutet med erinran om vad försäkringstagaren skall iaktta om hanvill få beslutet prövat. I båda fallen gäller att rätten till talan gårförlorad om inte tidsfristen iakttas. Avsikten med bestämmelsen i 41 S är uppenbarligen attklagotiden skall räknas från den tidpunkt konsumenten mottog meddelandet frånförsäkringsbolaget. Med hänsyn till den betydelse iakttagandet av klagotidenhar och till att tidsfristen enligt 42 § har en annan utgångspunkt anserutskottet att 41 § bör jämkas i redaktionellt hänseende så att det klartframgår att klagotiden utgår först efter det att konsumenten mottogmeddelandet från försäkringsbolaget. Utöver vad utskottet ovan anfört i betänkandet föranlederpropositionen inga särskilda uttalanden från utskottets sida. 1. aU riksdagenavslår motionerna 1979/80:63 och 1979/80:82, 2. all riksdagenantar det i propositionen 1979/80:9 framlagda förslaget tillkonsumentförsäkringslag med den ändringen att 41 § erhåller följande somutskottets förslag betecknade lydelse: Regeringens förslag Utskottets förslag Har ett försäkringsbolag i strid mot 9 § vägrat enkonsument att teckna en försäkring, skall domstol på yrkande av konsumentenförklara att han har rätt att teckna försäkringen. Domstolen får förklara attförsäkringstiden skall börja som skulle ha gällt omförsäkringsbolaget hade bifallit konsumentens begäran om försäkring. Talan omförklaring enligt första Talan om förklaring enligt första stycketskall väckas inom en månad stycket skall väckas inom en månad från den dag dåförsäkringsbolaget från den dag då konsumenten mottog meddelade konsumentensitt beslut meddelande från försäkringsbolaget och angav skälen för beslutet.samt om beslutet och om skälen för det LU1979/80:18 33 Regeringens förslag Utskottets förslag erinrade konsumenten om vad han med erinran om vad hanskall iaktta skall iaktta om han vill få beslutet om han vill få beslutetprövat, prövat. Iakttas inte den tid som anges iandra slyckel, är rätten att föra lalan förlorad. 3. att antar övriga ipropositionen framlagda lagförslag. Närvarande: (), (),(). (), ArneAndersson i (s), (). (), (), (). () och (). , och (alla m)anser dels att den del av utskottetsyttrande som börjar på s. 23 med "Som utskottet" och slutar på s. 26med "motionen 63" bort ha följande lydelse: Som utskottet inledningsvis berört har de grundläggandereglerna om försäkringsavtal i FAL ansetts föråldrade och i behovav en modernisering. a. kan det skydd som lagen ger de enskilda försäkringstagarnainte anses motsvara dagens krav. I den allmänna debatten har också under senareår den nuvarande ordningen kritiserats. Man har därvid bl. pekat på att detofta är svårt för konsumenten att skaffa sig överblick över utbudet avförsäkringar och den närmare innebörden av skilda försäkringsvillkor. Somanförs i motionen 82 finns därför goda skäl för att försäkringstagarnasställning bör stärkas i olika avseenden. Vid bedömningen av behovet av en delreform beträffandekonsumentförsäkringar måste emellertid beaktas att åtskilliga av reglerna iFAL i realiteten inte längre tillämpas beträffande de vanligaste formerna avskadeförsäkringar som tecknas av enskilda utan har ersatts avförsäkringsvillkor, som används gemensamt av alla försäkringsbolag. LU1979/80:18 34 praxis i övrigt är betydligt förmånligare förförsäkringstagarna än . De har också bildat utgångspunkten iviktiga avseenden för förslaget till konsumentförsäkringslag. I dettasammanhang vill utskottet vidare, i likhet med departementschefen, framhållaatt försäkringsbolagen driver sin verksamhet i känsla av ansvar inför uppgiftenoch med betydande hänsyn tagen till konsumenternas behov och intressen. En annan omständighet av vikt är - som påpekats avförsäkringsinspektionen - att det helt övervägande antalet försäkringsbolag ärömsesidiga bolag, dvs. ägs av sina försäkringstagare. Ser man bara tillriksbolagen är flertalet av dem ömsesidiga. Till det anförda vill utskottet lägga att den kritik som iolika sammanhang riktats mot försäkringsväsendet inte så mycket rört innehålleti försäkringsvillkoren utan snarare avsett den enskildes möjligheter att kommai åtnjutande av sin rätt och att få oriktiga beslut ändrade samt svårigheternaöver huvud taget för den enskilde att hävda sina rättigheter. Några väsentligaförbättringar härvidlag synes propositionen inte innebära. Enligt utskottets mening kan det således med fog hävdasatt det inte föreligger något behov av en sådan reform som föreslåsi propositionen. Några hinder att med hänsyn till konsumenternas intressen låtareformen anstå tills översynen av försäkringsavtalslagen i sin helhet slutförtsföreligger därför inte. Åtskilliga remissinstanser har också förordat att helaförsäkringsavtalslagen revideras i ett sammanhang. Utskottet delar dennauppfattning. Resultatet av den fortsatta översynen av FAL kan komma att medföraatt de föreslagna reglerna om konsumentförsäkringar-om de genomförs - måsteändras, kanske i väsentliga avseenden, . Att en lag pådetta sätt med täta mellanrum skall underkastas genomgripande förändringar ärenligt utskottets mening inte tillfredsställande från rättssäkerhetssynpunkt. Även från andra utgångspunkter framstår den föreslagnadelreformen som olämplig. Det är sålunda förenat med flera nackdelar att brytaut konsumentförsäkringar till en särskild lag. En av dessa olägenheter ärgivetvis att småföretagare och andra utsatta grupper av försäkringstagare intefår sitt behov av skydd tillgodosett. Som framhålls i motionen 82 är det ägnatatt skapa obalans i lagstiftningen att just egenskapen av enskild konsumentskall medföra särskilt skydd. Avgränsningen av lagens tillämpningsområde tillförsäkringar som tecknas av enskild konsument kan också ge upphov tillgränsdragningsproblem i vissa fall, särskilt när det gäller motorfordons- ochbåtförsäkringar. Ett sådant exempel är när en motorfordonsförsäkring gäller enbil som används både privat och i näringsverksamhet. En påtaglig olägenhet ärvidare att den nya lagen föreslås bli tillämplig endast på vissakonsumentförsäkringar, låt vara de allra vanligaste. Utanför lagens tillämpningsområdefaller således åtskilliga specialförsäkringar som ofta tecknas av konsumenter,exempelvis försäkringar av hundar, kameror och ur. Behovet av skydd motoförmånliga försäkringsvillkor kan vara lika stort vid sådana LU1979/80:18 35 försäkringar som vid dem konsumentförsäkringslagen avser.Från den enskilde konsumentens synpunkt framstår det vidare somotillfredsställande att olika regler skall gälla för olika försäkringsformer.Att en sådan ordning i vissa fall kan leda lill rättsförluster är uppenbart. Av avgörande betydelse vid elt ställningstagande till denföreslagna reformen är vidare hänsynen till det nordiska lagsamarbetet. mening är det av stor vikt att den nordiska rättslikheten, somuppstått på olika områden, bevaras och att man strävar efler att utvecklalagsamarbetet och harmonisera rättssystemen. har också genom den s. k.Helsingforsöverenskommelsen förbundit sig att fortsätta lagsamarbetet i syfteatt uppnå största möjliga överensstämmelse på privaträttens område. Som närmareutvecklats i del yttrande som avgivits av en lagrådsledamot medger dockHelsingforsöverenskommelsen att åtagandet frångås om det föreligger starkanationella skäl. Vad gäller försäkringsrättens område har rättslikhet sedanlänge rått mellan de nordiska länderna. Jämsides med den svenskaförsäkringsrätts-kommittén arbetar f. n. kommittéer i , ochNorge med en översyn av försäkringsavfalslagarna. 1 och synesarbetet bedrivas med inriktning på att regler om konsumentförsäkringar skall förasin i de nya försäkringsavtalslagarna och inte tas upp i en särskildlagstiftning. Utskottet anser att några särskilda skäl för att nu brytarättslikheten och sålunda frångå sina åtaganden enligtHelsingforsöverenskommelsen inte föreligger. Härtill kommer att den föreslagnadelreformen får anses strida mot uttalande om att översynen avförsäkringsavtalslagen borde ske i nordiskt samarbete. Sammanfattningsvis anser utskottet således att det varkenär försvarligt med hänsyn till det nordiska samarbetet eller är lämpligt frånandra synpunkter att en delreform nu genomförs på försäkringsområdet. närmare kommer att utveckla i följande avsnitt, talar också andraskäl mot reformen. Propositionen bör därför avslås och förslag lill nylagstiftning föreläggas i samband med alt översynen av försäkringsavtalslagenslutförts. Ställningstagandet innebär att utskottet tillstyrker bifall tillmotionen 82 i aktuell del. Det innebär vidare att önskemålen i motionen 63 omnordisk rättslikhet tillgodoses. dels att den del av utskottetsyttrande som börjar på s. 28 med "Som departementschefen" och slutarpå s. 32 med "utskottets sida", bort ha följande lydelse: Som departementschefen framhåller har premierna för de vanligaförsäkringarna stigit oroväckande . Som exempel kan nämnas att -enligt vad som upplysts inför utskottet - årspremien för en ordinärhemförsäkring i stigit från . år1979, Höjningarna av premienivån torde främst ha sin förklaring i den allmännakostnadsutvecklingen och ökningen av antalet skadefall. LU1979/80:18 36 försäkringsbedrägerier och annat missbruk torde emellertidha haft en betydande inverkan. Något underlag för en bedömning i vad mån redanden nuvarande premienivån lett till att enskilda konsumenter inskränkt sittförsäkringsskydd saknas. Utskottet vill dock i sammanhanget peka på att enligtuppgift har det vid stickprovsundersökningar i storstadsområdena visat sig attca av hushållen saknar hemförsäkring. Enligt utskottet föreligger detotvivelaktigt en risk för att nya kraftiga höjningar av premienivån leder tillatt många konsumenter antingen helt avstår från sitt försäkringsskydd ellerockså medvetet underförsäkrar sig. En sådan utveckling är inte acceptabel frånsocial synpunkt. I sammanhanget bör också beaktas att det ligger iförsäkringsväsendets natur att ökade kostnader för försäkringsgivarna måsteövervältras på försäkringstagarna som kollektiv och att försäkringsbolagensmöjligheter att genom olika åtgärder begränsa verkningarna avkostnadsökningarna är förhållandevis små. De möjligheter som härvidlag stårtill buds är- bortsett från slopandet av vissa moment i försäkringsskyddet - ihuvudsak höjningar av självrisken samt införandet av omfattningsvillkor ochsäkerhetsföreskrifter. Försäkringsbolagen har i allt störreutsträckning gjort det möjligt för försäkringstagarna att mot en reducering avpremien välja högre självrisker. Detta alternativ har dock sina begränsningar,eftersom det särskilt för betalningssvaga försäkringstagare är av betydelse attha god täckning även för småskador. Även det andra alternativet har i ökandeutsträckning utnyttjats av försäkringsbolagen, främst som ett medel att hållanere skadekostnaderna och därigenom begränsa premiehöjningarna. Attomfattningsvillkor och säkerhetsföreskrifter har kunnat införas tämligenobehindrat har också gynnat utvecklingen av nya försäkringsformer och andrautvidgningar av försäkringsskyddet. Ett exempel härpå har lämnats iremissyttrandet från . Med hänsyn till det anförda anser utskottet att storhänsyn måste tas till konsekvenserna för premienivån vid en reform påkonsumentförsäkringsområdet. Också brottsförebyggande synpunkter ochönskemålet att förebygga skador måste beaktas. Som utskottet ovan berört harskadeutvecklingen en stor inverkan på premiesättningen. Men även eljest är detett starkt samhällsintresse att försäkringsreglerna utformas så attförsäkringstagarna inte ger avkall på aktsamheten och i onödan orsakar enökning av antalet skadefall. Från brottsförebyggande synpunkt är det vidareangeläget att försäkringsbedrägerierna motverkas liksom att försäkringstagarnahar anledning att försöka förhindra annan brottslighet genom att vidta preventivaåtgärder beträffande sin egendom. Som tidigare berörts innebär de nya nedsättningsreglernaen betydande uppmjukning av de aklsamhetskrav som kan ställas påförsäkringstagarna. I och för sig kan hävdas att nuvarande bestämmelser i detenskilda fallet kan vara alltför hårda mot försäkringstagarna när det gällerförutsättningarna för rätten till ersättning vid försäkringsfall. LU1979/80:18 37 regleringen synes emellertid inte innefatta någon ritnligavvägning mellan de olika intressen som gör sig gällande. Attförsäkringstagarna i så betydande utsträckning, som föreslås i propositionen,skall tillförsäkras rätt till ersättning när de varil oaktsamma står enligtutskotlets mening i strid med intresset att förhindra skador. Inte heller harde brottsförebyggande synpunkterna beaktats i erforderlig grad. a. utformningen av bestämmelsen om nedsättning av ersättning på grund avoriktiga uppgifter vid skaderegleringen. Att de föreslagna reglerna innebärrisker för en ökning av skadefallen och därmed kan leda till höjningar avpremiekostnaderna står i uppenbar dager. Som brottsförebyggande rådetframhållit i sitt remissyttrande blir det dock först genom utformningen ochtillämpningen av försäkringsvillkoren möjligt att bedöma vilka effekterförslaget kan få. Även den begränsning av möjligheterna alt ställa uppomfatlningsvillkor, som konsumentförsäkringslagen i praktiken innebär, kan fåallvarliga konsekvenser för premienivån. Som utskottet ovan berört har nämligensådana villkor i ökande utsträckning kommit till användning som ett medel attbegränsa skadekostnaderna. Även andra olägenheter är förknippade med denföreslagna ordningen. a. kommer den att hämma utvecklandet av nyaförskringsformer och göra det svårt för försäkringsbolagen att i olikaavseenden utvidga försäkringsskyddet. De nya nedsättningsreglernas effekter på premienivån kaninte i detalj bedömas. Att vissa premiehöjningar måste ske står dock klart, somutskottet uttalat. Någon närmare analys av förslagets verkningar i frågaom premiekostnaderna görs inte i propositionen. Enligt departementschefensbedömning bör dock premiehöjningen bli så begränsad att den knappast kommer attresultera i något bortfall av försäkringar eller annars få några allvarligaföljder. Inför utskottet har företrädare för departementet uppgivit attberäkningar under propositionsarbetet givit vid handen att premiehöjningenväntas bli högst . Från försäkringshåll har däremot hävdats attkonsumentförsäkringslagen kommer att medföra sådana ökade kostnader attpremierna måste höjas med , varav som en direkt följd av de nya nedsättningsreglerna. Enligt utskottets mening är det beklagligt att någotunderlag för en bedömning av förslagets konsekvenser i premiehänseende intelämnats vare sig i propositionen eller från försäkringshåll. Varje försök tilluppskattning från utskottets sida måste därför bli osäkert. Ett försiktigtantagande kan dock vara att höjningen i inte oväsentlig mån kommer attöverstiga vad som antagits inom . Redan det förhållandet att betydande osäkerhet råder omreformens kostnadseffekter talar enligt utskottets mening mot att reformengenomförs. Detta särskilt som ökade kostnader direkt kommer att drabbaförsäkringstagarna i form av premiehöjningar. Härtill kommer emellertid att detroliga premiehöjningarna inte står i rimlig proportion till de fördelarkonsumentförsäkringslagen innebär för försäkringstagarna. LU1979/80:18 38 hålla att premiehöjningar kan leda till bortfall avförsäkringar. Risken för sådant bortfall föreligger redan vid premieökningarsom har sin grund i kostnadsutvecklingen och andra omständigheter. Skulledärutöver försäkringstagarnas premieutgifter öka som en följd avkonsumentförsäkringslagen kan detta leda till att många konsumenter avstår frånförsäkringsskydd. En sådan effekt är som utskottet ovan uttalat inte acceptabelfrån social synpunkt. Sammanfattningsvis anser utskottet således i likhet medmotionärerna i motionen 82 att förslaget till konsumentförsäkringslag inleuppfyller de krav som kan ställas från försäkringstagarnas synpunkter. Detförstärkta skydd som försäkringstagarna är i behov av bör således ges en annanutformning. Utskottets ställningstagande i förevarande hänseendeliksom beträffande de frågor som behandlats i föregående avsnitt innebär attutskottet tillstyrker motionen 82 och avstyrker propositionen. dels att utskottets hemställan bort ha följande lydelse: 1. att riksdagenmed bifall till motionen 1979/80:82 yrkandet 1 och ired anledning av motionen1979/80:63 avslår propositionen 1979/80:9, 2. att riksdagenmed bifall till motionen 1979/80:82 yrkandet 2 som sin mening ger regeringentill känna vad utskottet anfört angående framläggande av nytt förslag tillreform av försäkringsavtalslagen. , och (allac) anför: Behov föreligger av att i lag förstärka försäkringstagarnas ställninggentemot försäkringsbolagen. Föreliggande lagförslag ger försäkringstagare somräknas lill konsumenter ett ökat skydd. Småföretagare, hantverkare m. fl.enskilda företagare, vilka har behov av motsvarande skydd även i sin funktionav företagare, kommer tyvärr inte alt omfattas av den föreslagna lagen.Gränsdragningsproblem lorde bli oundvikliga när olika bestämmelser såledesskall tillämpas beroende på om vederbörande försäkringstagare räknas somkonsument eller som näringsidkare. Det är vår förhoppning att det fortsattaarbetet på reformering av försäkringslagstiftningen skall leda till attuppdelningen i olika kategorier försäkringstagare försvinner. Varje förbättring av försäkringstagarnas ställning, vilkeninnebär ökade kostnader för försäkringsbolagen, leder till högre församtliga försäkringstagare. En svaghet i propositionen är att det saknas avbåde departementet och försäkringsbolagen godtagna beräkningar av de merkostnadersom konsumentförsäkringslagen kan komma att medföra. Enligt vår mening är delotillfredsställande att man nu skall behöva ta ställning till ett LU1979/80:18 39 förslag vars kostnadskonsekvenser man inte vet något om,detta särskilt som ytterligare höjda premiekostnader kan medföra att andelenpersoner eller familjer som underlåter att hålla sig med erforderligt försäkringskyddökar. Enligt gällande lagstiftning kan försäkringsersättningnedsättas eller helt utebli om den försäkrade åsidosatt sina förpliktelser motförsäkringsbolaget, t. ex. i form av felaktiga uppgifter i samband medinträffad skada. Dessa regler har ansetts vara särskilt värdefulla urbrottsförebyggande synpunkt. Enligt lagförslaget minskar riskerna för nedsatteller utebliven ersättning för den som lämnar felaktiga uppgifter. I ställetframhålls i propositionen att man för att motverka försäkringsbedrägerier iförsta hand bör lita till de vanliga straffrättsliga sanktionerna. För attdetta skall vara möjligt fordras enligt vår uppfattning att samhällets resursermot denna typ av brottslighet blir tillräckliga, så att inte den nya lagensregler leder till ökning av försäkringsbedrägerierna och annat missbruk. Enligt vår uppfattning är det av största betydelse attlagens tillämpning noga följs dels när det gäller konsekvenserna förkostnadsutvecklingen och tendenser till minskat försäkringsskydd, dels beträffandeeffekterna i brottsförebyggande hänseende. Vid den fortsatta översynen avlagstiftningen inom området måste dessa erfarenheter beaktas. GOTAB64(117 1979