bet · G301LU18 · 1979-12-31 00:00:00 — I förhållandetill annan än försäkringstagaren tillämpas dock25,54-58,86-88, 95 och 96samt122 och 123 §§ även ifråga om sådana försäkringar. Vid tillämpningen av dessabestämmelser gäller även 3 § första stycket. Lagen tillämpas inte heller på trafikförsäkringar i denmån annat följer av trafikskadelagen (1975:1410). Denna lag träder i kraft den 1januari 1981. På försäkringar som har tecknats tillämpasinte lagen (1927:77) om försäkringsavtal i den mån konsumentförsäkringslagen(1979:000) är tillämplig enligt övergångsbestämmelserna lill den lagen. 1 Senaste lydelse 1954:245. LU1979/80:18 13 Lag omändring i trafikskadelagen (1975:1410) Härigenom föreskrivs att 5,6 och 17S§ trafikskadelagen (1975:1410)' skall ha nedan angivna lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Trafikförsäkring meddelas av försäkringsanstall som harfält tillstånd därtill av regeringen. Försäkringsanstalt som har fått sådanttillstånd är skyldig all på begäran meddela trafikförsäkring och att utfärdabevis därom enligt formulär som försäkringsinspekiionen fastställer. I tillstånd som avses i första stycket kan skyldighetenatt meddela trafikförsäkring begränsas lill att gälla försäkring ål personersom tillhör viss yrkesgrupp eller intressegrupp eller som är bosatta inom visstområde. Återkallar regeringen tillstånd för försäkringsanstalt anmeddela trafikförsäkring, skall den som har tagit trafikförsäkring hosanstalten och som är skyldig att ha sådan försäkring taga ny trafikförsäkringför fordonet inom efter det att beslutet om dterkallelse har kungjortsi Post- och . A vtal om trafikförsäkringför motor- Återkallar regeringen tillståndetför drivet fordon som är registrerat här i en försäkringsanstalt att meddela landet upphör att gälla tidigast när trafikförsäkring, skall den som har myndighet som regeringen bestämmer tagit trafikförsäkring hos anstalten och har fått anmälan från försäkringsan- som är skyldig an ha sådan försäkring stallen om att avtalet har blivit uppsagt taga ny trafikförsäkring för fordonet eller an annan anledning till dess inom efter det an beslutet upphörande har inträtt. Avtalet får om äterkallelse har kungjorts i Post dock bringas att upphöra tidigare, om och , ny trafikförsäkring för fordonet har blivit gällande eller om skyldigheten att hålla försäkring har upphört. I fall somavses i Jf/Ae'?stycket I fall som avses i första stycket upphörförsäkringsavtalet senast vid upphör den tidigare trafikförsäkringen utgångenav den där angivna fris- senast vid utgången av den angivna I Omtryckt 1977:949. I" 1979180. Skadelidandesrätt till trafikskade-ersällning får, utöver vad som anges i denna lag,inskränkas endast på grund av omständighet som har inträffat efterskadehändelsen och som enligt lagen (1927:77) om försäkringsavtal kan medförabegränsning av försäkringsgivarens skyldighet att utge försäkringsbelopp. Skadelidandesrätt till trafikskade-ersätlning får, utöver vad som anges i denna lag,inskränkas endast på grund av omständighet som har inträffat efterskadehändelsen och som enligt lagen (1927:77) om försäkringsavtal ellerkonsumentförsäkringslagen (19 79:000)kan medföra begränsning avförsäkringsgivarens skyldighet au utge försäkringsbelopp. Dennalag träder i kraft den . LU 1979/80:18 Lag om ändring i lagen(1948:433) om försäkringsrörelse Härigenom föreskrivs i fråga om 282 § lagen(1948:433) om försäkringsrörelse dels att 2 mom. skall hanedan angivna lydelse, dels att i paragrafen skall införas ett nyttmoment, 3 mom., av nedan angivna lydelse. 282 §' 2 mom. I bolag, som meddelar försäkring av annat slag än i 1 mom. sägs, åligger det styrelsen och verkställande direktören att med hjälp av fortlöpande statistik eller annoriedes övervaka att premiesättningen är skäligt avvägd med hänsyn till den risk, som försäkringen är avsedd att täcka, nödiga omkostnader för försäkringen samt omständigheterna i övrigt. Statistik må upprättas för två eller flera bolag gemensamt. Det åligger därjämte styrelsen och verkställande direktören att till försäkringsinspektionen, för tidrymd som inspektionen bestämmer, insända redogörelse för den metod som använts för övervakning av premiesättningen och för erfarenheter av övervakningen. Vad i första stycket är stadgat skall Vad i första stycket är stadgal skall ej äga ullämpning å verksamhet, ej äga tillämpning på verksamhet, som bedrives i utlandet,ej heller å sjö- eller transportförsäkring, som bedrives här i riket. som bedrives iutlandet. I fråga om sjö- eller transportförsäkring, som bedrives här i riket,gäller första stycket endast om försäkringen tecknas av en konsumenihuvudsakligen för enskilt ändamål. Styrelsen och verkställande direktören för försäkringsbolag skallbeträffande verksamhet som bedrivs här i riket övervaka alt även andraförsäkringsvillkor än premien är skäliga med hänsyn till det skydd försäkringenär avsedd att ge och omständigheterna / övrigt. Styrelsen och verkställandedirektören skall lämna försäkringsinspektionen alla upplysningar sominspektionen behöver för 'Senaste lydelse 1961:610. LU1979/80:18 16 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse att granska att tillämpade villkor är skäliga. Vidgranskningen bör inspektionen ägna särskild uppmärksamhet åt villkoren förförsäkringar som konsumenter tecknar huvudsakligen för enskilt ändamål. I fråga om sjö- och transportförsäkringar gäller förstastycket endast om försäkringen tecknas av en konsument huvudsakligen förenskilt ändamål. Denna lag träder i kraft . LU 1979/80:18 17 Lagom ändring i lagen (1929:145) om skiljemän Härigenom föreskrivs att 3a S lagen (1929:145) omskiljemän s-all ha nedan angivna lydelse. 3aS' Kan tvist mellan näringsidkare och konsumentprövas av tingsrätt och rör tvisten vara, ijänst eller annan nyttighet somtillhandahållits för huvudsakligen enskilt bruk, får före tvistens uppkomstträffat avtal all tvist skall hänskjutas lill skiljemän utan förbehåll om rättför parterna att klandra skiljedomen göras gällande endast om tvisteföremålelsvärde är högre än som anges i 1 § lagen (1974:8) om rättegången i tvistemål ommindre värden eller hinder enligt 3 S nämnda lag möter mot lagens tillämpning. Förstastycket gäller ej om tvisten Första stycket gäller ej om tvisten rör avtal mellan försäkringsgivare rör avtal mellan försäkringsgivare och försäkringstagare och ej heller och försäkringstagare om försäkring om annat följer av interna- soin grundas på kollektivavtal eller förpliktelser. som grundas pä gruppavtal och hand- has av företrädare förgruppen och ej heller om annat följer av internationellaförpliktelser. Dennalag träder i kraft . Äldrebestämmelser gäller i fråga om avtal om avgörande a v skiljemän som harträffats före ikraftträdandet. 1Senaste lydelse 1977:453. LU1979/80:18 18 I motionen i979/50.63 av UllaEkelund (c) yrkas att inte antar de i propositionen 1979/80:9framlagda förslagen till konsumentförsäkringslag, m. m. förrän frågan omnordisk rättslikhet på försäkringsrättens område ytterligare övervägts ienlighet med vad som anförs i motionen. I motionen 1979/80:82 av m. fl. (m) yrkas 1. att riksdagenavslår propositionen 1979/80:9, 2. att riksdagenhos regeringen begär ett nytt förslag på förevarande område i enlighet med vadsom anförts i mofionen. Rättsförhållandet mellan parterna iett försäkringsavtal regleras i lagen (1927:77) om försäkringsavtal (FAL) somträdde i kraft . Lagen kom till i nordiskt samarbete och stämmer iväsentlig mån överens med motsvarande lagar i , , ochNorge. FAL är av grundläggande betydelse på försäkringsrättensområde. Den äger tillämpning på alla slag av försäkringar, exempelvis liv-,olycksfalls- och sjukförsäkringar, ansvarsförsäkringar, villa- ochhemförsäkringar. Beträffande trafikförsäkringar gäller dock FAL:s bestämmelserendast i den mån särskilda regler inte finns i trafikskadelagen (1975:1410).FAL innehåller i stor utsträckning tvingande bestämmelser, särskilt när detgäller skyddet för försäkringstagarna. Av naturliga skäl reglerar lagen dockinte alla frågor som kan uppkomma vid försäkring. De allmännaförsäkringsvillkor som tillämpas av bolagen är därför av stor betydelse förförsäkringstagarna. Villkoren innebär i många fall preciseringar ochkompletteringar av och är ofta mer gynnsamma förförsäkringstagarna än lagreglerna. Beträffande vissa typer av mycket vanligaskadeförsäkringar har försäkringsbolagen utarbetat gemensamma regler. Avsärskild betydelse är de allmänna bestämmelser för hem-, villa-, frifidshus-,rese-, motorfordons- och båtförsäkringar som kom till 1976 och numeratillämpas av alla bolag som tillhandahåller sådana försäkringar åt enskildakonsumenter. Regler om försäkringsbolag finns i lagen (1948:433) omförsäkringsrörelse, som innehåller associationsrättsliga bestämmelser samtföreskrifter om hur försäkringsverksamhet skall bedrivas och om offentligtillsyn över verksamheten. Tillsynen utövas av försäkringsinspektionen. Frågorrörande den offentliga tillsynen över försäkringsverksamheten övervägs f. n. avutredningen (E 1977:05) angående översyn av lagen om försäkringsrörelse m. m. FAL är sedan tillkomsten i allt väsentligt oförändrad. Dethar ansetts att FAL är föråldrad, i synnerhet när det gällerskyddet för LU1979/80:18 19 försäkringstagarna och att en genomgripande översyn avlagen bör komma tillstånd. Sålunda har (se t.ex. II.U 1970:14 och LU 1974:22) ställt sig positiv till en sådan översyn ochdärvid framhållit att den borde ske i nordiskt samarbete. Även Nordiska rådethar 1971 konstaterat att det förelåg reformbehov på försäkringsområdet. I tillkallades försäkringsrättskommitténmed uppdrag att se över försäkringslagstiflningen. Enligt utredningsdirektivenborde arbetet bedrivas i etapper och borde sådana allmänna regler som direktavsåg att stärka konsumenternas ställning behandlas med förtur. Vidare skulleutredningsarbetet ske i samarbete med övriga nordiska länder. Kommittéer meduppgift att se över försäkringsavtalslagarna har sedermera tillsatts i ,och . avlämnade 1977 delbetänkandet(SOU 1977:84) Konsumentförsäkringslag. Betänkandet har efter remissbehandlinglagts till grund för de förslag som framläggs i propositionen. I propositionen föreslås attförsäkringsavtalslagen på ett viktigt område skall ersättas av en särskildkonsumentförsäkringslag. Syftet är, förutom att modernisera lagstiftningen, attge konsumenterna en starkare ställning i förhållande till försäkringsbolagen.Den nya lagen är därför också till största delen tvingande motförsäkringsbolagen. Konsumentförsäkringslagen avses bli tillämplig på de vanligasteskadeförsäkringar som tecknas av konsumenterna för privatändamål, nämligenhemförsäkringar, villaförsäkringar, fritidshusförsäkringar, reseförsäkringar,motorfordonsförsäkringar och båtförsäkringar. Utanför lagen faller bl. a.livförsäkringar samt fristående olycksfalls- och sjukförsäkringar. Konsumentförsäkringslagen innehåller regler om bl. a.informationen till konsumenterna, rätten att teckna försäkring, förnyelse avförsäkringen, premiebetalning, möjligheterna att sätta ned försäkringsersättningen,när den försäkrade inte har uppfyllt sina förpliktelser, samt skadereglering. Ett försäkringsbolag som en konsument vänder sig till föratt få en försäkring skall på eget initiativ informera konsumenten om vadförsäkringen omfattar och vad den kostar. Informationen skall utformas så attdet blir lättare för konsumenten att välja den försäkring som passar honomeller henne bäst. Om det av särskilda skäl inte går att lämna information iförväg, skall bolaget i skriftlig form underrättaförsäkringstagaren om sådana begränsningar i försäkringsskyddet som man kananta att konsumenten inte utan vidare räknar med. Har den försäkrade drabbats av en skada och ärförsäkringsbolaget inte villigt att ge hela den ersättning som begärs, skallbolaget upplysa den försäkrade om de möjligheter som finns att få tvistenprövad, t. ex. i eller vid någon avförsäkringsbranschens LU1979/80:18 20 Finns risk för preskription, skall också detpåpekas för konsumenten. Konsumenten får i princip rätt att teckna och behålla enförsäkring hos ett bolag som på marknaden erbjuder den aktuella typen avförsäkring. Konsumenten blir inte hänvisad till bolagets ensidiga beslut ifrågan utan kan få detta prövat av domstol. När försäkringstiden går ut, blir försäkringen i regelautomatiskt förnyad, om den inte sägs upp eller försäkringstagaren tar enannan, motsvarande försäkring i ett annat bolag. Detta innebär all denförsäkrade tills vidare behåller sitt skydd, även om han inte skulle ha fåttnågon ny premieavi eller om han skulle ha glömt att betala premien. Enligt den föreslagna lagen skall försäkringstagarenalltid ha minst en månad på sig att betala premien för en försäkring somförnyas. Redan ett dröjsmål som sådant medför inte att försäkringsskyddet tarslut. Först sedan en uppsägning har sänts till försäkringstagaren och fjortondagar har gått därefter utan att betalning har kommit, upphör försäkringen.Försäkringstagaren får alltså alltid två underrättelser innanförsäkringsskyddet faller bort. Vid dröjsmål med premiebetalningen fårförsäkringsbolagen rätt att ta ut en skälig förseningsavgift. I undantagsfall kan fristen för att betala premien blilängre. a. dröjsmålet beror på att försäkringstagaren har varitallvarligt sjuk eller råkat ut för något annat liknande hinder upphörförsäkringen i allmänhet inte förrän hindret har fallit bort. Försäkringstagarna har också andra förpliktelser motförsäkringsbolaget än att betala premien. De skall exempelvis lämna riktigaupplysningar när försäkringsavtalet ingås, följa uppställdasäkerhetsföreskrifter, t. ex. om låsning av dörrar, och rapportera vissaförhållanden lill försäkringsbolaget. Har en försäkringstagare åsidosatt ensådan förpliktelse mot försäkringsbolaget kan försäkringsersättningen enligtnu gällande regler sättas ned. Även enligt den föreslagnakonsumentförsäkringslagen skall nedsättning kunna komma i fråga. De nyanedsättningsreglerna ger ganska stort utrymme för en skälighetsbedömning. Iallmänhet skall endast grövre oaktsamhet leda till reduktion, men kraven påaktsamhel skall kunna ställas högre vid åsidosättande av säkerhetsföreskrifteroch vid speciella typer av försäkring. Hänsyn måste nämligen tas inte bara tillintresset av att ge ett gott försäkringsskydd utan också till önskemålet om attförebygga skador och hålla nere premierna. Skaderegleringen skall enligt den nya lagen görasskyndsamt och så att försäkringsbolagen självmant iakttar också de försäkradesintressen. Försäkringsersättningen skall i regel betalas ut senast en månadefter det att skadeanmälan har gjorts och behövlig utredning presenterats förbolaget. Förslagen i propositionen innebär vidare attförsäkringsinspektionens granskning av att försäkringsvillkoren är skäligaskall intensifieras. En uttrycklig bestämmelse om denna granskning föreslås ilagen om försäkrings- LU1979/80:18 21 Den nya lagstiftningen föresläs träda i kraft den 1januari 1981. Lämpligheten av en delreform påkonsumentförsäkringsområdet I motionen 1979/80:82 yrkas attriksdagen skall dels avslå propositionen, dels hos regeringen begära ett nyttförslag till lagstiftning i enlighet med vad som anförs i motionen. Enligtmotionärerna kan kritik anföras mot propositionen från två utgångspunkter. Fördet första anser motionärerna att det är tvivelaktigt huruvida förslaget tillkonsumentförsäkringslag utformats så att det i verkligheten tillgodoser konsumenternasintressen. De invändningar som härvidlag förs fram behandlar utskottet iföljande avsnitt. För det andra ifrågasätter motionärerna omkonsumentförsäkringarna lämpligen bör bli föremål för en särreglering . Motionärerna hänvisar till att åtskilliga remissinstanserförordat att hela försäkringsavtalslagen revideras i ett sammanhang och att enlagstiftning om konsumentförsäkringar bör anstå i avvaktan härpå. I moiionenframhålls att denna ståndpunkt intagits av bl. a. som ansett att detinte f. n. föreligger något starkt behov av särskilda regler för konsumenternamed hänsyn till de allmänna bestämmelserna för hem- och villaförsäkringar m.fl. som tillämpas av försäkringsbolagen. Enligt motionärerna måstehänsyn tas till att dessa bestämmelser i realiteten trätt i stället förförsäkringsavlalslagen när man bedömer behovet av en delreform avförsäkringsavtalsrätten. Motionärerna pekar också på att i remissyttrandenatagits upp andra omständigheter som är av betydelse vid denna bedömning.Sålunda har kritiserat att den nya lagen endast blir tillämplig påkonsumenter och framhållit att även andra, exempelvis hantverkare ochsmåföretagare, kan ha samma behov av skydd. har å sinsida framhållit alt del helt övervägande antalet försäkringsbolag ärkonsumentägda och självstyrda. har ifrågasatt ominte den önskvärda lagstiftningstekniken i förevarande fall bör vara attreglerna förs in i den grundläggande lagstiftningen på området. Nödvändighetenav en delreform har vidare ifrågasatts av somhärvid framhållit att begränsningen av lagens tillämpningsområde kommer attmedföra problem när del gäller att avgöra huruvida en försäkring i det enskildafallet skall anses vara en konsumentförsäkring eller ej. Av måhända än större intresse är enligt motionärerna vadsom anförs av en ledamot i lagrådet beträffande upprätthållande av den nordiskarättslikheten. Denne lagrådsledamot pekar bl. a. på att enligt den s.k. Helsingforsöverenskommelsen förbundit sig alt fortsätta detnordiska lagsamarbetet i syfte att uppnå största möjliga överensstämmelse påprivaträttens område. Överenskommelsen är enligt ledamoten att tolka så att detmåste finnas särskilda skäl av nationell art för att ett land skall anses LU1979/80:18 22 befriat från sitt åtagande att upprätthålla den nordiskarättslikheten. Motionärerna anser att det knappast finns grund för att påståatt det föreligger särskilda skäl för att nu bryta sig ur den nordiskarättsgemenskapen och genomföra den aktuella lagstiftningen. Enligt motionärernaär det angeläget att det nordiska samarbetet på lagstiftningsområdet värnas. Ett annat skäl som talar för att en lagstiftning bör anslåi avvaktan på den samlade översynen på försäkringsavtalsområdet är enligtmotionärerna att -som lagrådets majoritet uttalat - del nu framlagdalagförslaget är att betrakta som ett provisorium. Sammanfattningsvis anser motionärerna att förslaget tillkonsumentförsäkringslag varken fyller de krav som kan ställas utifrånförsäkringstagarnas synvinkel eller de krav som från rättspolitiskautgångspunkter kan ställas på ny lagstiftning. Det förstärkta skydd somförsäkringstagarna otvivelaktigt är i behov av bör således ges en annan form,och förslag härom bör presenteras med att översynen avförsäkringsavtalslagen i sin helhet slutförts. Även i motionen 1979/80:63 framförs önskemål om bevarandeav den nordiska rättslikheten på försäkringsområdet. Motionären konstaterar attpropositionen innebär att rättsgemenskapen nu skall brytas genom en ensidigsvensk åtgärd och att man således på ännu ett område underlåter att fullföljade harmoniseringssträvanden som varit vägledande för nordiskt lagstiftningssamarbeteunder mer än ett århundrade. Man frångår därmed också de folkrättsligaförpliktelser som åtagit sig enligt Helsingforsöverenskommelsen. Medhänsyn till angelägenheten av det nordiska samarbetet är del enligt motionärenett mycket allvarligt steg som tas. Förslaget om en delreform står vidare istrid med riksdagsutlalandet (ILU 1970:14) att en översyn avförsäkringsavtalslagen om möjligt borde ske i samverkan med övriga nordiskaländer. I nära anslutning till vad som framhållits i del ovanberörda yttrandet av en av lagrådets ledamöter anför motionären att Sverigeinte utan starka skäl bör lämna den nordiska rättsgemenskapen påförsäkringsrättens område. Några akuta missförhållanden som måsteavhjälpas föreligger enligt motionären knappast på detta område. Någonolägenhet för försäkringstagarna uppstår därför inte om riksdagsbehandlingenav lagförslaget får anstå någon tid. Det bör således vara möjligt förvederbörande utskott att ta kontakt med våra grannländer och närmare undersökavad som ännu kan göras för alt bevara den nordiska rättslikheten påförsäkringsrättens område. Med hänvisning till del anförda yrkas i moiionen altriksdagen inte antar förslaget till konsumentförsäkringslag förrän frågan omnordisk rättslikhet på försäkringsrättens område ytterligare övervägts ienlighet med vad som anförs i motionen. Utskottelvill för sin del framhålla att det privata försäkringsväsendet LU1979/80:18 23 spelar en betydelsefull roll i samhället från både socialaoch ekonomiska synpunkter. Ett väl utvecklat försäkringsväsen gerprivatpersoner, företag, organisationer m. fl. möjligheter att skydda sig motrisker för förluster av olika slag. Inte minst de olika typer avskadeförsäkringar som meddelas av försäkringsbolagen är av stor vikt för denenskildes ekonomiska trygghet. Särskilt vanliga former av skadeförsäkringar ärhem-, villa-, fritidshus-, rese-, motorfordons- och båtförsäkringar. Enligtuppgifter i propositionen utgjorde det totala antalet försäkringar som hörtill dessa kategorier över nio miljoner, och betalades mer än tvåmiljarder kronor ut från dessa försäkringar. Som utskottet inledningsvis berört har de grundläggandereglerna om försäkringsavtal i FAL ansetts föråldrade och i behovav en modernisering. a. kan det skydd som lagen ger försäkringstagarna inteanses motsvara dagens krav. Utvecklingen har också gått därhän - särskilt närdet gäller de vanligaste formerna av skadeförsäkringar som tecknas avkonsumenter - att åtskilliga av lagens regler i realiteten inte längretillämpas utan har ersatts av försäkringsvillkor, som används gemensamt av allaförsäkringsbolag. Dessa villkor liksom bolagens praxis i övrigt är betydligtförmånligare för försäkringstagarna än . I detta sammanhangvill utskottet vidare i likhet med departementschefen understryka attförsäkringsbolagen driver sin verksamhet i känsla av ansvar inför uppgiften ochmed betydande hänsyn tagen till konsumenternas behov och intressen. Mot bakgrund av det anförda anser utskottet alt det medvisst fog kan hävdas att - rent allmänt sett - konsumenternas intressen ärtämligen väl tillgodosedda på försäkringsområdet trots att lagreglerna ärotidsenliga. Vid en bedömning av behovet av nya regler om konsumentförsäkringarmåste emellertid beaktas att, som departementschefen framhåller,konsumentförsäkringarna representerar en avtalstyp där avtalsvillkoren ärstarkt standardiserade och där konsumenten har begränsade möjligheter attpåverka avtalsinnehållet. Även i övrigt, särskilt sedan ett försäkringsfallinträffat, kan den försäkrade ha svårigheter att hävda sig gentemotförsäkringsgivaren. Utskottet vill också peka på att det ofta är svårt förkonsumenten att skaffa sig en överblick över utbudet av försäkringar och dennärmare innebörden av skilda försäkringsvillkor. I likhet med departementschefenanser utskottet vidare att rådande rättsläge inte heller kan sägas vara helttillfredsställande. Utskottet vill härvidlag bl. a. peka på att reglerna ompremiebetalning inte helt motsvarar de krav som kan ställas frånkonsument-skyddssynpukt. Vidare kan nuvarande ordning i fråga om nedsättning avförsäkringsersättning i flera avseenden anses otidsenlig. Enligt utskottetsmening framstår det således som angeläget all konsumenternas rättsställning påförsäkringsområdet förbättras. Från principiella utgångspunkter kan vidareframhållas att det ter sig mindre tillfredsställande när. såsom fallet ärbeträffande konsumentförsäkringarna, praxis i hög grad avviker från LU1979/80:18 24 lagregleringen, även om detta är till konsumenternasförmån. Även från andra synpunkter framstår det som angeläget att lagreglernabringas i bättre överensstämmelse med den praxis som utbildats. Det kan sålundainte anses godtagbart att försäkringskonsumenterna uteslutande skall varahänvisade till villkor som försäkringsbolagen ensidigt ställer upp.Konsumenterna bör som departementschefen framhåller kunna stödja sig direkt pålag i sina mellanhavanden med försäkringsbolagen.