bet · G301LU12 · 1979-12-31 00:00:00 — betänkande 1979/80:12 medanledning av propositionen 1979/80:5 om erkännande av nordiskafaderskapsavgöranden jämte motion I propositionen 1979/80:5 har regeringen() föreslagit att anta 1. lag om erkännande av nordiska faderskapsavgöranden, 2. lag om ändring i lagen (1977:595) om erkännande ochverkställighet av nordiska domar på privaträttens område. Över lagförslaget under Ihar lagrådets yttrande inhämtats. I ärendet behandlar utskottet vidare den medanledning av propositionen väckta motionen 1979/80:75. Lagförslagenhar följande lydelse. 1 1979/80. LU 1979/80:12. Lagom erkännande av nordiska faderskapsavgöranden 1 §En lagakraftvunnen dom som har meddelats iDanmark, , eller och som avser faderskap lill barn gäller även i . Meddom jämställs i denna lag foriikning som har ingåtts infor domstol i . 2 § En faslställelse av faderskap i annan form än genom dom gäller iSverige, om fastslällelsen har skett i , , eller . 3 § En dom eller faslställelse som avses i 1 och 2 §5 gäller dock inte iSverige, 1. omdomen eller fastslällelsen slår i strid med en här i landet giltig dom i en rättegång som påbörjades innan den andra rättegången inleddes eller innan fastslällelsen skedde, 2. om domen eller fastslällelsen står i strid med en här i landet giltigfaslställelse av faderskap i annan form än genom dom. såvida dennafaslställelse skedde innan rättegången påbörjades eller innan den andrafastslällelsen skedde, 3. om det här eller utomlands pågår en rättegång angående faderskapet somkan leda lill en dom som gäller i och denna rättegång påbörjades innanden andra rättegången inleddes eller innan fastslällelsen skedde, 4. om det skulle vara uppenbart oförenligt med grunderna förden svenskarälisordningen att erkänna domen eller fastslällelsen. 4 §Väcks vid en svensk domstol talan angående faderskapet till ett barn men pågår redan en rättegång angående faderskapet i , , eller , skall talan avvisas eller förklaras vilande i väntan på lagakraft vunnen dom i den utländska rättegången. Pågåren rättegång om faderskap i , , eller , får en svenskbarnavårdsnämnd inte godkänna ett erkännande av faderskapet. Dennalag träder i kraft den . Lagentillämpas även på en dom som har meddelats före lagens ikraftträdande och påen faslställelse som har skell i annan forni än genom dom. Deltagäller dock inte om domen eller fastslällelsen står i strid med en annan domeller faslställelse som också har kommit lill stånd före ikraftträdandet,antingen i , , , eller eller, när den senaredomen eller fastslällelsen är giltig här i landet, i något annat land. LU1979/80:12 3 Lag omändring i lagen (1977:595) om erkännande och verkställighet avnordiska domar på privaträttens område Härigenom föreskrivs au 2 S lagen (1977:595) om erkännande och verkställighetav nordiska domar på privaträttens område skall ha nedan angivna lydelse. Med dom jämställes i denna lag 1. utslag varigenom överexekutor iFinland efter lagsökning har ålagt någon betalningsskyldighet, 2. finsk betalningsorder, 3. av norsk åklagarmyndighet ui-färdalföreläggande av ersäiinings-skyldighei, vilkei har godkänts av den som avsesmed föreläggandet, 4. beslut om ersättning för rättegångskostnadi tvistemål, om dom i målet skulle omfattas av denna lag, och i brottmål, omersättningen skall utgå till enskild part. 5. beslut om ersättning lill vittneeller sakkunnig i tvistemål eller brottmål, 6. beslut om återbetalning tillsta-\en av förskott på sådan ersättning för inställelsekosinad, som harutbe-talals till vittne, målsägande eller part. Finskt lagsökningsutslag mol vilket besvär ej har anförtsanses ha vunnit laga kraft, även om liden för .stämning om återvinning ej hargått ut. Med dom jämställes i denna lag 1. utslag varigenom överexekutor iFinland efter lagsökning har ålagt någon betalningsskyldighet, 2. finsk betalningsorder, 3. av norsk åklagarmyndighet utfärdatföreläggande av ersättningsskyldighet, vilket har godkänts av den som avsesmed föreläggandet, 4. beslut om ersättning för rättegångskostnadi tvistemål, om dom i målet skulle omfattas av denna lag eller lagen (1979:000)om erkännande av nordiska fäderskapsavgöranden. och i brottmål, om ersättningenskall utgå till enskild part, 5. beslut om ersättning till viiineeller sakkunnig i tvistemål eller brottmål. 6. beslut om åierbeialning till statenav förskott på sådan ersättning för inställelsekostnad, som har utbetalatstill vittne, målsägande eller pari. Finskt lagsökningsuislag mol vilkei besvär ej har anfönsanses ha vunnii laga kraft, även om liden för stämning om återvinning ej hargått ui. Denna lag träder i kraft . 1* 1979/80. I motionen 1979/80:75 av JörnSvensson m. fl. (vpk) yrkas all , med godkännande av proposilionen iövrigl, beslutar all 3 § i förslaget lill lag om erkännande av nordiskafaderskapsavgöranden skall ha följande såsom Motionärernas förslag betecknadelydelse: En dom eller faslställelse som avses i 1 och 2 §§ gäller dock inle i , 1. om domen eller fastslällelsen står i strid med en här i landet giltig dom i en rättegång som påbörjades innan den andra rättegången inleddes eller innan fasLställelsen skedde, 2. om domen eller fastslällelsen slår i strid med en här i landet giltig fastställelse av faderskap i annan form än genom dom, såvida denna fastställelse skedde innan rättegången påbörjades eller innan den andra fastslällelsen skedde, 3. om del här eller utomlands pågår en rättegång angående faderskapet som kan leda lill en dom som gäller i och denna rättegång påbörjades innan den andra rättegången inleddes eller innan fastslällelsen skedde, 4. om det skulle vara uppenbart oförenligt med grunderna for den svenska rättsordningen att erkänna domen eller fastslällelsen. En dom eller fastställelse somavses i I och 2 §§ gäller dock inte i , 1. om domen ellerfastslällelsen står i strid med en här i landet giltig dom i en rättegång sompåbörjades innan den andra rättegången inleddes eller innan fastslällelsenskedde, 2. om domen ellerfastslällelsen står i strid med en här i landet giltig faslslällelse avfaderskap i annan form än genom dom, såvida denna faslställelse skedde innanrättegången påbörjades eller innan den andra fastslällelsen skedde, 3. om det häreller utomlands pågår en rättegång angående faderskapet som kan leda till endom som gäller i och denna rättegång påbörjades innan den andra rättegångeninleddes eller innan fastslällelsen skedde, 4. om det skullevara uppenbart oförenligt med grunderna för den svenska rättsordningen atterkänna domen eller fastslällelsen, 5. om deregler som ligger till grund för domen eller fäslstältcisen skiljer sig från dei gällande och detta uppenbart är ägnat att öka risken för materielltoriktigt innehåll i dom eller fastställelse. LU 1979/80:12 5 Svensk rätt saknar bestämmelser som anger hurinternationella faderskapsfrågor skall behandlas. Den domstolspraxis somförekommer är delvis oklar. Osäkerhet råder sålunda om vilken behörighet svenskdomstol har att la upp och avgöra internationella faderskapsmål och om vilketlands faderskapsregler som skall tillämpas. Utländska faderskapsdomar gäller iallmänhet inle i , och det är inle helt klarlagt vilken verkan utländskafaderskapserkännanden har i vårt land. I praktiken torde dock åtminstonenordiska faderskapsavgöranden ofta godtas av barnavårdsnämnder och andra myndigheter. Vidföregående prövade utskottet med anledning av en motion frågor somrörde fastställande av faderskap i mål och ärenden med internationellanknytning. I sitt av godkända betänkande (LU 1978/79:4) konstateradeutskottet att den osäkerhet som rådde på området hade inneburit avsevärdasvårigheter för tillämpande myndigheter, t. ex. barnavårdsnämnderna när detgällde erkännande av barn. hade inte heller funnit sig kunnautfärda någon form av anvisningar till nämnderna hur de borde förfara i dylikafall. Utskottet konstaterade vidare att osäkerheten om vad som är gällande rättpå området självfallet innebar betydande nackdelar för berörda barn. Härtillkom att rättspraxis ståndpunkt när det gällde lagvalsfrågan i vissa fall fåttett från barns synpunkt olyckligt resultat. Utskottet förordade med hänsyn tilldet anförda att en utredning skulle komma till stånd rörande de internationelltprivat- och processrällsliga reglerna på faderskapsrätlens område. Utskottetansåg det vidare angeläget au utredningsarbetet bedrevs i nordiskt samförstånd.I delta sammanhang erinrade utskottet om att det inom de nordiskajustitiedepartementen pågick ett arbete med au få till stånd likalydande lagarom erkännande av faderskapsavgöranden i annat nordiskt land och alt försvenskdel planerades en proposition härom . Densålunda aviserade propositionen har förelagts . I proposilionenföreslås att en faderskapsdom som har meddelats i , , Islandeller skall gälla även i . Också en fastställelse av faderskapgenom erkännande skall gälla här i landet, om fastslällelsen har skett i någotav de andra länderna. Förslaget innebär att ett faderskapsavgörande från någotav de andra nordiska länderna i princip jämställs med ett svenskt avgörande.Detta betyder att avgörandet kan få rättsverkan exempelvis vid bedömningen aven fråga om arv eller underhåll här i landet. Lagförslaget är ett led i detnordiska lagstiftningssamarbetet på familjerättens område. Avsikten är altmotsvarande förslag skall läggas fram i de övriga länderna. Medhänsyn till den stora osäkerhet som råder om när utländska domar angåendefaderskap eller utländska faderskapserkännanden skall anses giltiga i Sverigeär det enligt utskottets mening tillfredsställande att det nu slås LU 1979/80:12 6 fastall i varje fall nordiska faderskapsavgöranden skall ha giltighet här i riket.Den föreslagna lagstiftningen kan, framför allt när det gäller erkännande avfaderskap, i huvudsak betraktas som ett lagfästande och en precisering av vadsom anses som gällande rält. Såsomframhålls i propositionen råder mellan de nordiska länderna i stor utsträckningrättsgemenskap när det gäller faderskapsfrågor. Sålunda bygger de olikaländernas materiella regler om fastställelse och upphävande av faderskap på ihuvudsak samma principer. I vissa detaljer förekommer det dock olikheter. Imotionen 75 berörs ett område där svensk rätt skiljer sig från de övriganordiska ländernas rätt, nämligen reglerna om presumlion av faderskap. Enligtsvensk rätt skall, om modern vid barnets födelse är gift, mannen i äktenskapetanses vara far till barnet. Om barnet fölls efter äktenskapets upplösning meninom sådan tid alt del kan vara avlat , skall mannen i äktenskapetockså presumeras vara far till barnet under förutsättning att äktenskapetupplösts genom mannens död. Har äktenskapet upplösts genom skilsmässa finnsefter en lagändring inte någon faderskaps-presumtion. I sådana fallskall faderskap alltid fastställas genom erkännande eller dom på samma sätt somnär modern är ogift vid barnets födelse. De övriga nordiska länderna hardäremot kvar regeln om faderskapspresumiion även vid äktenskaps upplösning på grundav skilsmässa. Imotionen framhålls alt de svenska reglerna bättre garanterar materiellt riktigaavgöranden. Enligt motionärerna ärdei betydligt svårare att utifrån enpresumtionsregel föra bevisning att faderskap inte föreligger än att utifrånett rörutsältningslösl läge göra en utredning och därefter föra bevisning omfaderskap. Motionärerna anser att det skulle vara direkt otillfredsställande,om man i nödgades acceptera faderskap som är materiellt oriktiga ochsom vid svenskt förfarande inle skulle ha kommit till stånd. Mot bakgrund avbl. a. det anförda föreslås i moiionen alt till 3 § lagen om erkännande avnordiska faderskapsavgöranden skall fogas ett tillägg av innebörd att en domeller fastställelse av faderskap i annat nordiskt land ej skall gälla iSverige, om den grundar sig på bestämmelser som skiljer sig från svensk rättoch detta förhållande uppenbart är ägnat all öka osäkerheten om det materiellainnehållets riktighet. Utskottetvill till en början erinra om att det nu aktuella lagförslaget tillkommit efternordiska överläggningar och att avsikten är att väsentligen likalydandelagförslag skall läggas fram i de övriga nordiska länderna. Enligt utskottetsmening kan därför en förändring av någon betydelse inte göras i lagförslaget utanatt förnyade nordiska överläggningar kommer till stånd. Motionärernas yrkandefår därför närmast ses som ett yrkande om avslag på proposilionen och enbegäran om nya deparlementsförhandlingar i det syfte som angivits i motionen. Utskottetvill vidare peka på all lagförslaget endast behandlar frågan om giltigheten häri riket av nordiska domar och vissa andra nordiska fader- LU 1979/80:12 7 skapsfastställelser.Lagen behandlar däremot inte frågan om vilket lands lagstiftning som skall varatillämplig i en viss situation. Om t. ex. ett barn fölls i kon tid efterdet att moderns äktenskap upplösts genom skilsmässa gäller i Norgefaderskapspresumiion utan dom. Flyttar sedan barnet till blir förfrågan, om här skall ske en faderskapsfaslställelse, avgörande huruvida norskeller svensk rätt skall tillämpas, något som alltså inte regleras i det nuföreliggande lagförslaget. Deti moiionen väckta spörsmålet kan således bli aktuellt endast när i något av deövriga nordiska länderna talan förs om att mannen i äktenskap ej skall vara fartill ett barn som fötts efter det makarna fåll skilsmässa (negativfastställelseialan). Utskottet konstaterar härvid att i sådana mål beviskravenär lindriga när de äkta makarna levat åtskilda under den lid barnet kan haavlats. Det är således endast i de mycket fåtaliga fall, där makar levatsamman, när barnet avlades, och där negaliv fastställelseialan förs vid annatnordiskt lands domstol som det kan föreligga en något större risk förmateriellt oriktigt avgörande än om faderskapsfrågan avgörs enligt svensk lag. mening är det inte möjligt att tillskapa en ordning som heltutesluter risken för oriktiga faderskapsavgöranden. Vid utformande avbestämmelser om faderskapsfaslställelse måste hänsyn därför las till vad som ärpraktiskt möjligt eller lämpligt att kräva i utredningshänseende. Somexempel kan nämnas att, när det gäller att bryta faderskapspresum-lionen ifråga om barn som fötts under äktenskapet, förenklades reglerna 1976. Tidigarefordrades alltid domstolsavgöranden. Enligt de nya reglerna kan annan man änden äkta mannen erkänna faderskapet med verkan att presumtionen för den äktamannens faderskap hävs. För att erkännandet skall få denna verkan skall detdock ha godkänts av modern, av barnavårdsnämnden, om barnet är omyndigt, ochav moderns make. Även om risken för felaktigt materiellt avgörande här är medhänsyn lill barnavårdsnämndens medverkan liten kan den onekligen anses någotstörre än vid ett domstols-förfarande där blodundersökning förekommit. Vidriksdagsbehandlingen av de nya reglerna framhölls detta också av motionärer somyrkade avslag på förslaget. Regeringen hade i likhet med fiertaletremissinstanser funnit förslaget innebära en praktisk lösning som kundeaccepteras med hänsyn till den ringa risken för materiellt felaktigaavgöranden. anslöt sig till denna uppfattning. Utskottet kan tilläggaatt, om barnet uppnåu myndig ålder, ersätts barnavårdsnämndens godkännande medgodkännande av barnet. I sådana fall medverkar således över huvud taget ingamyndigheter vid faderskapsavgörandet. Närdet gäller att få till stånd internationella överenskommelser om giltighet avfrämmande lands domar står man alltid inför problemet att olika länderslagstiftning endast i undantagsfall är likalydande. För att över huvud taget fåtill stånd en överenskommelse om utländska domars giltighet måste varje land inågon mån avslå från att påkalla företräde för sina lagregler. LU 1979/80:12 8 I detta fall är, som utskottet ovan anfört, riskenobetydlig för att olikheterna i presumtionsreglerna skall leda lill att ettgodkännande av en nordisk dom, som innebär ogillande av talan om brytande avfaderskapspresumiion, får till följd att här i riket blir gällande ettfaderskapsavgörande som annars.inte kommit till stånd. Vidare är det, somutskottet har framhållit, av stor betydelse att man nu får till stånd enreglering av nordiska faderskapsdomars giltighet i och därigenomundanröjer den osäkerhet som rått i dessa frågor. Med hänsyn till det anfördafinns det enligt utskottets mening inte någon anledning alt på nytt la uppnordiska förhandlingarom erkännande av faderskapsavgöranden. Utskottetavstyrker därför bifall till motionen. Denrättsgemenskap som utskottet i del föregående framhållit råder ifaderskapsfrågor gäller även beträffande de processuella reglerna. Utskottelvill dock anmärka att man i har ett i viss mån avvikande förfarande närdet gäller fastställande av faderskap utan dom. I norsk rätt kan ett sådantfastställande ske även genom ett slags passivt erkännande från den utpekadefadern. Sålunda kan en man bli att anse som far till ett barn, om hanunderlåter att svara på ett föreläggande från myndighet att yttra sig över ettpåstått faderskap. Enligtutskotlets mening kan det anses i viss mån tveksamt om en sådan fastställelseskall ges iäitsverkan även i . Av den i propositionen intagnaredogörelsen för norsk rätt (s. 50) framgår emellertid att förfarandet äromgärdat med formföreskrifter. a. kan del inte tillämpas om den uppgivnefadern är bosatt utanför . Vidare konstaterar utskottet att man från norsksida har upplyst dels att en utredning föreslagit att institutet skallupphävas, dels alt en proposition i ämnet beräknas kunna framläggas våren 1980.Med hänsyn härtill och då vid de nordiska överiäggningarna enighel rått om attfastställelser av detta slag bör gälla också i de övriga nordiska ländernaanser utskottet att bör godta förslaget även i denna del. Lagförslagenföranleder i övrigt inga särskilda uttalanden från utskottets sida. Avslutningsvisvill utskottet peka på att regeringen har beslutattillkalla en utredningsman att verkställa den av begärda utredningenom en mer allmän reglering av de internationellt privat-och processrällsligafrågorna rörande faderskap till barn. Enligt direktiven skall utredningenomfatta både frågan om svensk domstols behörighet i faderskapsmål, spörsmåletom vilket lands lag som skall tillämpas beträffande faderskap samt frågan omgiltigheten här i landet av utomnordiska faderskapsdomar och fastställelser iannan form. 1. au med avslag på motionen 1979/80:75antar det i propositionen 1979/80:5 framlagda förslaget till lag om erkännandeav nordiska faderskapsavgöranden. LU 1979/80:12 9 2. au antar förslaget lill lag om ändringi lagen (1977:595) om erkännande och verkställighet av nordiska domar påprivaträttens område. Närvarande:Lennart (), (). ()*, (),i (s), (), ()*, OlleAulin (m), (), (), (),(), (), () och IngridSegerström (s). *Ej närvarande vid betänkandets justering.