bet · G301KU50 · 1979-12-31 00:00:00 — 3 åsyftasbestämmelser av bl. a. det slag som finns i kungörelsen (1967:604) om tillsynöver enskilda järnvägar, spårvägar och tunnelbanor. Bestämmelser som avses i p. 5 finns f. n. i förordningenden angående De Främmandes Fahrt på och och iförklaringen över denna förordning. Enligt kungiirelsen(1974:235) om tillstånd till sjöfart i inrikes trafik med utländskt fartygprövas fråga om undantag i visst fall från det i nämnda författningar meddeladeförbudet mot sjöfart i inrikes trafik ined utländskt fartyg av . 6 avses bl. a. föreskrifter av det slag som återfinnsi sjötrafikförordningen (1962:150), sjötrafikkungörelsen (1962:267). lots- ochfyrkungörelsen (1970:698) och i de författningar som har utfärdats om trafikenpå rikets kanaler. har dock vid behandlingen av sjötrafikförordningenförbehållit sig rätt att besluta i frågor om ansvar för vårdslöshet i sjötrafikoch obehörigt avlägsnande från olycksplats (4 S) samt om utvidgning avlänsstyrelses befogenhet att utfärda lokala sjötrafikföreskrifler (5 S). Eventuellaförslag till ändringar i dessa avseenden får därför underställas ,utan att för den skull torde behöva besluta om sjiilvaförfattningstexten i nämnda paragrafer. Det kan tilläggas atl både sjötrafikförordningenoeh sjötrafikkungörelsen innehåller straffbeslåiiiiiielser med fängelse istraffskalan. Dessa straffbestämmelser bör. i den mån fängelsepåföljden skallbehållas, transformeras till lag. Det har emellertid inte varit möjligt att idetta sammanhang lägga fram förslag härom. Frågorna övervägs inomkommunikationsdepartenientet. Bemyndigandet under p. 6 medför givetvis interätt för regeringen att meddela föreskrift som ger ändrat innehåll åt förordningenseller kungörelsens regler 0111 fängelsestraff (8 kap. 7 S tredje stycket RF). Bestämmelser som avses i p. 7 finns f. n. i kungörelsen(1954:550) angående skeppsmätning. Enligt den nämnda kungörelsen (1967:604) om tillsvnöver enskilda järnvägar, spårvägar och tunnelbanor kan ersättning utgå förgranskning, avsyning, besiktning eller kontroll som har föranletts avbestämmelse i kungörelsen. Jag vill vidare fästa uppmärksamheten på debestämmelser om skyldighet att erlägga fyravgift som år upptagna ifyravgiftskungörelsen (1970:702) och på de, föreskrifter om avgifter förskeppsmätning som återfinns i kungörelsen (1954:550) angående skeppsmätning. Denu nämnda avgifterna, som får anses falla inom lagområdet. anknvter till frågasom har angetts i förstastycket underpunkt 3. punkt 6 respektive punkt 7. Jagföreslår att i paragrafens andra stycke upptas en bestämmelse, varigenomregeringen bemyndigas att också i fortsättningen besluta om de ifrågavarandeavgifterna. I 2 §föreslås en föreskrift om subdelegatlon. Lagen innehöll från början intenågot bemyndigande att meddela föreskrifter om vägtrafik. Regeringen hade härtidigare, inom ramen för den ekonomiska oeh administrativa lagstiftningsniaktenoch med stöd av principbeslut om formerna för väglagstiftningen (prop.1970:171. 3LU 1970:88. rskr 1970:398). i stor utsträckning beslutat utan allhöra . Principbeslutet hade av regeringen uppfattats som ettbemyndigande enligt p. 6 i övergångsbestämmelserna till RF (jfr prop. 1977/78:81.s. 60 och 62). KU1979/80:50 101 Kritik mot denna uppfattning har framförts bl. a. av H.Strömberg i Förvaltningsrättslig 1976 s. 72. Uttryckligt.bemyndigande genom lag lämnades genom ändring i bemyndigandelagen 1978 (prop.1977/78:81. /78:20, rskr 1977/78:226). Därvid tillkom bemyndigandena8-10 i 1 §. Dessa avsåg normgivningsbefogenheter när föreskrifterna gällertrafik på väg eller i terräng (8), fordons beskaffenhet och utrustning (9) samtregistrering eller annan kontroll av fordon (10). I motiven underströks attriktlinjer för reformer av större principiell betydelse bör underställasriksdagen, varvid dock inte skallbehöva ta ställning till den meradetaljerade författningsutformningen (prop. s. 60, TU s. 17). Beträffande luftfart och luftfartyg finns omfattandenormgivningsbemyn-diganden för regeringen i luftfartslagen (1957:297). Iåtskilliga fall medges subdelegering till luftfartsverket. (Lagen år senastomtryckt i SFS 1979:643.) Vidare har bemyndigat regeringen att beslutaföreskrifter om nedan angivna avgifter inom kommunikationsdepartementetsverksamhetsområde (prop. 1975:8, KU 1975:10. rskr 1975:62): bilregisterkungörelsen (1972:599). Avgifter enl. kungörelsen (1972:648) om taxa för statenstrafiksäkerhetsverk. Ersättning enligt kungörelsen (1952:793) angåendestatsbidrag till enskild väghållning. Avgifter för exportvagnsförteckningoch exportvagnsskylt enl. kungörelsen (1964:39) med vissa bestämmelser ompersonbil som för tillfälligt brukande i riket här förvärvas av utomlandsbosatt person (exportvagns-kungörelse). Avgifter för internationellt tillståndsbevis ellerinternationellt körkort enl. kungörelsen (1930:371) med anledning av Sverigestillträde till den i undertecknade internationellakonventionen rörande automobiltrafik. Avgifter för registreringsbevis för motorfordon eller förinternationellt körkort enl. kungörelsen (1952:520) med anledning av Sverigestillträde till den i undertecknade konventionenrörande vägtrafik. vidgadesavgiftsbemyndigandena genom ändringen i lagen (1975:88) med bemyndigande attmeddela föreskrifter om trafik, transporter och kommunikationer. Då tillkom enallmän rätt för regeringen att meddela föreskrifter om avgifter för granskningeller kontroll enligt bestämmelser om fordons beskaffenhet eller utrustningsamt om registrering eller annan kontroll av fordon. Regeringen bemyndigades ocksåatt besluta föreskrifter om fyravgifter och farledsvaruavgifter samt omavgifter för skeppsmät- KU1979/80:50 102 ' -i ning. Bemyndigandena medger att regeringen överlåter åtförvaltningsmyndighet att meddela bestämmelser om sådana avgifter som avsesmed bemyndigandena. Enligt departementsförordningen(1963:214) handläggs inom följande lagstiftningsärenden: lagstiftning angående planläggningav markanvändning och bebyggelse; lagstiftning angående byggnadsväsendet medundantag av expropriationslag-stiftning; lagstiftning angående kommunalaåtgärder för att främja bostadsförsörjningen samt angående bostadssanering; På departementet ankommer vidareatt handlägga ärenden angående förordningar inom följande områden; bostadsväsendet, i den mån sådana ärenden ej ankomma påannat departement; bostadsbidragför barnfamiljer m. m.; byggnadsforskning, i den mån sådana ärenden ej ankomma påannat departement; planläggningav markanvändning och bebyggelse; expropriation enligt 2 kap. 1 och 11 §§expropriationslagen eller expropriation enligt 2 kap. 4 S samma lag, omexpropriationen sker för att bereda utrymme åt verksamhet vars lokaliseringprövas enligt 136 a S byggnadslagen; tillståndtill förköp enligt 9 S förköpslagen; tillämpning av lagen om allmänna vatten- ochavloppsanläggningar, i den mån sådana ärenden ej ankomma på annat departement; tillämpningav lagen om äganderättsutredning och legalisering; lantmäteriväsendet;kartväsendet. RF innehöll ursprungligen intenågon bestämmelse som gav möjlighet att delegera kompetens attmeddela föreskrifter som rör markanvändning och byggande. En sådan tillkomgenom ändringar i RF i samband med utbyggnaden av skyddet i grundlagför fri- och rättigheter. 8 kap. 7 § första stycket 3 kompletterades då mednormgivningsämnet "utformning av byggnader, anläggningar oehbebyggelsemiljö". Ändringenmotiverades i prop. 1975/76:209 på följande sätt: I byggnadsstadgan (1959:612) finnsvid sidan av för den enskilde mycket betydelsefulla regler angåendeplanläggning, dispens och byggnadslov även en rad föreskrifter om byggande avmera detaljbetonal slag. Dessa kompletteras av föreskrifter som meddelas avstatens planverk och fastställs KU 1979/80:50 103 av regeringen och som finns intagna i Svensk byggnorm (SBN 1975). års grundlagsreforni meddelades visserligenbestämmelserna i bvggnadsstadgan i allmänhet efter hörande vilkethade sin grund i att stadgan innehåller sådana mera ingripande föreskrifter somjag har nämnt. För den mera detaljbetonade regleringen av bvggandet tordedäremot något behov av medverkan i allmänhet inte föreligga. Det harheller inte förekommit att föreskrifterna i SBN har underställts . Det kan i fråga om byggandet uppkomma behov av en såskyndsam och detaljbetonad normgivning att ett undantagslöst krav på lagformframstår som mindre ändamålsenligt. Visserligen kan behovet av delegation iviss utsträckning beaktas inom ramen för en del av de i 7 S första stycketuppräknade ämnena. Sålunda kan säkerhets- och hygienföreskrifter anses röraskydd för liv. personlig säkerhet eller hälsa, medan vissa andra föreskrifterangående byggandet kan falla inom ramen för naturvård eller miljövård. Somexempel på föreskrifter, som enligt gällande regler däremot inte kan delegeras,kan nämnas sådana som rör hushållningen ined energi eller som lar sikte påtrevnad eller bekvämlighet i byggnader eller ell vårdat utseende hosbebyggelse. Det är också tveksamt om sådana föreskrifter som avser alttillgodose kulturvårdssynpunkter faller inom det delegeringsbara området. Inom pågår f. n. arbete med en nybyggnadslagstiftning. Detta arbete avses utmvnna i ett förslag lill lagommarkanvändning och byggande. Avsikten är vidare att i möjligaste mån ta inbyggnadsstadgans mera detaljbetonade regler om byggande samt föreskrifterna iSBN 1975 i en eller flera regeringsförfattningar. Del föreligger mot bakgrundhärav ett stort praktiskt behov av alt öppna en möjlighet till delegering avkompetens atl meddela sådana föreskrifter till regeringen. Vad som bör varadelegerings-barl är dels föreskrifter om de egenskaper som skall krävas hosbyggnader och andra sådana anläggningar, dels föreskrifter om utformningen avbyggnadernas och anläggningarnas omgivning, bebyggelsemiljön. I sitt av godkändabelänkande (KU 1975/76:56 s. 41) underströk attriksdagen vid begagnande av denna delegations-möjlighet kan och bör närmareprecisera de befogenheter som regeringen skall erhålla på ifrågavarande område.Enligt utskottet var det självfallet inte avsett alt delegering skall omfattaannat än befogenheter att meddela detaljbetonade föreskrifter. Den nyadelegationsmöjligheten har aldrig utnyttjats. I övrigt synes normgivningsbemyndiganden från riksdagensom direkt avser verksamhetsområde endast föreligga inomett snävt avgränsat område. De bemyndiganden som finns tar sikte påföreskrifter om lyft- eller transportanordningar samt portar och liknandeanordningar. Lagen (1977:484) med bemyndigande atl meddela föreskrifterom hissar och andra lyft- eller transportanordningar avsåg atl fylla en lucka ide bemyndiganden regeringen erhållit av på kontroll- och tillsynsområdena(se prop. 1976/77:125 s. 83-84. NU 40. rskr 345). Lagen utbyggdes senare medmotsvarande bemyndiganden avseende jämväl porlar och liknande anordningar(prop. 1977/78:50 s. 124-126, CU 6. rskr 72). KU 1979/80:50 104 Enligt lagen i dess nuvarandelydelse bemyndigas regeringen alt i fråga om. dels hissar och andra lyft- ellertransportanordningar, dels portar och liknande anordningar meddela föreskriftersom gäller utförande, användande, besiktning eller tillsyn eller som i övrigtär påkallade från säkerhetssynpunkt. Vidare bemyndigas regeringen att meddelaföreskrifter om avgifter för kontrollverksamhet m. m. i detta sammanhang.Regeringen får i sin tur ge motsvarande liemyndiganden tillförvaltningsmyndighet. Vidare kan regeringen överlåta åt kommuner att meddelaföreskrifter om avgifter. Bemyndigande atl meddela föreskrifter medför inte rätt attgenom förordning begränsa det skydd i övrigt som enligt 2 kap. RF gäller förgrundläggande fri- och rättigheter m. m. (med undanlag endast för åläggande omtystnadsplikt enligt 8 kap. 7S7 och föreskrift alt lag om råltighelsbegränsningskall börja eller upphöra atl tillämpas enligt 8 kap. 10 S). Regeringen kandärför inte med stöd av bemyndigande meddela föreskrift som medger t. ex.husrannsakan ellernknande intrång (2 kap. 6S RF). Vid granskningen har konstaterats att regeringen trots detanförda i ell fall har meddelat en föreskrift som innebär tillåtelse tillintrång som får anses falla inom det skydd som 2 kap. 6 S RF ger. Delta har skett i förordningen (1979:210) om maskindrivnaportar m. in. Förordningen går tillbaka på bemyndigande i dennyssnämnda lagen 1977:484. Enligt 10 S i förordningen har rättalt få tillträde till en fastighet, byggnad eller anläggning, om del behövs förtillsyn av en maskindriven port. Genom denna lillträdesrält för ett offentligtorgan begränsas det i 2 kap. 6 S RF stadgade skyddet mot husrannsakan ochliknande intrång. Sådan begränsning får emellertid enligt 2 kap. I2S RF endastgöras genom lag. Som redan angetts omfattar den nuföretagna undersökningen endast en i hög grad begränsad del avförfaltningsinaterialet efter RF:s ikrafltriidande. Två departementsverksamhetsområden har genomgålls vad gäller nornigivningen under två år.Departementen - kommunikations- och bostadsdepartementen-är som tidigarenämnts slumpvis utvalda. har valts för att få en så aktuellbild som möjligt. Granskningen har omfattat författningar som intagils i SFSnågot av och som utfärdals inom kommunikations- ochbostadsdepartementen. I de fall då författningarna inneburit ändringar itidigare beslutade författningar har endast ändringarna granskals, alltså inteförfattningen i sin helhet. Granskningens tyngdpunkt har legal på de avregeringen beslutade författningarna, förordningarna. Dessa har granskals urolika synpunkter. Särskild uppmärksamhet har ägnats åt frågan om otillåtennormgivning har KU 1979/80:50 105 förekommit från regeringens sida. t. ex. om i förordninghar förekonimit - eljestodelegerbar normgivning (ex. inom obligatoriska lagområde såsomcivilrättsliga föreskrifter eller föreskrifter om oeh dessmyndigheter) - normgivningutan att erforderligt delegeringsbeslut förelegat - verkställighetsföreskriftersom går utöver vad som enligt grundlagsnioli-ven får utgöra sådana föreskrifter. Syftet med granskningen har allmänt sett varit alt få enbild av normgivningskompetens och normgivningspraxis och därmed en giiiiul förbedömning av hur normgivningssysleniet RF fungerar i praktiken. De undersökta författningarna är 300 lill antalet. Deredovisas med angivande av rubrik och huvudsaklig omfattning i underbilagonui2-5. I redovisningen i underbilagorna ingår även notiserna.Dessa avser sådana förfatlningarsom har kungjorts i annan författningssamlingän SFS. I notisen i SFS anges när författningen har utfärdals och var den harkungjorts. De med notiserna avsedda förordninsjarna har inte uranskals närmare. totala antaletförfattningar i SFS 116 (totalt i SFS 1978 1001 författningar). Av dessa år 14lagar (4 nya. 1 förtsalt giltighet och 9 ändringar). Övriga förordningar(28 nya. 1 fortsatt giltighet. 2 upphävande av förordning och 71 ändringar).Fem av förordningarna avser ikraftträdande av lagar. I åtta fall har omtryckskett av författning i samband med ändring (därav i tre fnil betr. lagar oeh ifem tall betr. förordningar). Dessutom har fyra förordningar kungjorts i annanförfattningssamling än SFS (notis därom har införts i SFS). För 7979 är totala antalet författningar i SFS 95 (totalti SFS 1979 1212 författningar). Av dessa är 15 lagar (5 nya. 1 upphävande av lag och 8 ändringar). Förordningarna är 80 tillantalet (27 nya. 2 fortsatt giltighet. 4 upphävande av förordning och 47ändringar). 1 sex fall har ändratl författning omtryckts i samband inedändringen (därav 2 lagar och 4 förordningar). Dessutom har fyra förordningarkungjorts i annan författningssamling än SFS (notis därom har införts i SFS). Förordningarna kan schematiskt hänföras till huvudområdenpå sätt framgår av nedanstående årsvisa sammanställningar. Det bör framhållas,att raderna 1-5 lar sikte på förordningens huvudsakliga innehåll oberoende avämnesområde. Raderna (i-12 tar däremot sikte just på ämnesområdet. De omfattarendast de förordninitar som inte redovisats i raderna 1-5. KU 1979/80:50 106 1 Statsbidrag (S) 2 Instruktioner (I) 3 Taxor vidmyndighetsutövning (Tm) 4 Taxor föraffärsverk (Ta) 5 Enskilda taxor(tillstcind att höja etc.) (Te) 6 Farledsvaruavgift(F)** 7 Vägtrafik ochmotorfordon (V) 8 Järnvägstrafik(J) 9 Fartyg ochsjöfart (Ft) 10 Flygplan och luftfart (Fl) 11 Post (?) 12 Radio- och telekommunikationer (R) 1 Statsbidrag (S) 2 Instruktioner (I) 3 Taxor vidmyndighetsutövning (Tm) 4 Taxor föraffärsverk (Ta) 5 Enskilda taxor(tillstånd att höja etc.) (Te) 6 Farledsvaruavgift(F) 7 Vägtrafik ochmotorfordon (V) 8 Järnvägstrafik(J) 9 Fartyg ochsjöfart (Ft) 10 Flygplan och luftfart (Fl) 11 Post (?) 12 Radio-och telekommunikationer (R) * R = regeringens restkompetens V = verkställighetsföreskrifter till lag **Föreskrifterna i förordningen (1977:1119) om farledsvaruavgift har kritiskt granskats i en artikel av i 1978 (s. 187 ff.). Då förordningen tillkom 1977; och alltså liggerutanför den tidsperiod som denna undersökning omfattar, har den inte särskiltbehandlats i denna undersökning. Se vidare underbilagorna 2-3. är totala antaletförfattningar i SFS 46 (totalt i SFS 1978 lOOl författningar). Av dessa är fyralagar. Alla fyra innebär ändringar i tidigare stiftade lagar. Övriga 42författningar har beslutals av regeringen. En författning bär beteckningencirkulär (1978:227) medan övriga 41 är förordningar. Cirkuläret och 14förordningar är nya. 26 innebär ändringar och en upphävande av förordning.Endast i två fall har ändrad förordning omtryckts i SFS i samband medändringen. Dessutom har en förordning KU1979/80:50 107 kungjorts i annan författningssamling än SFS (notis däromhar införts i SFS). totala antalet författningar i SFS 43 (totalti SFS 1979 1 212 författningar). Av dessa är fem lagar, alla avseende ändringari tidigare stiftade lagar. Övriga 38 författningar-samtliga förordningar-harbeslutats av regeringen. 11 är nya, medan 27 utgör ändringar. I intet fall harändrad förordning omtryckts i SFS i samband med ändringen. Ett stort antal ändringar 1978 harsamband med antagande av propositionen 1977/78:93 om riktlinjer föransvarsfördelning inom bostadsförsörjningen m. m. (CU 1977/78:28, rskr 265).Riksdagsbeslutet har antecknats i en not till den tryckta förordningen iflertalet fall. ' De av regeringen beslutade författningarna kanhänföras lill följande huvudområden: Statsbidrag (S) 31 R Instruktionerför verk eller liknande (I) 8 R Lantmäleritaxa(Lm) 1 D Cirkulär(C) 1 R Verkställighetsföreskriftertill lag (V) 1 V Förordningarna kan sammanföras på följandeschematiska sätt: Bosladsdepartementet 1979 Antal Kompelensgrund Statsbidrag (S) 26 R Instruktionereller liknande (I) 7 R Lantmäleritaxa(Lm) 2 D Efterdelegeringsbeslut i övr. (D) 2 D Verkställighetsföreskrittertill lag (V) I V Summa 38 Se vidareunderbilagorna 45. Enligt statsrådsberedningensanvisningar för författningsskrivning skall ingressen till lag alltid försesmed not. I denna skall normalt anges proposition, utskottsbetänkande ochriksdagsskrivelse. Om en förordning rör en fråga som prövats av isak. 1. ex. statsbidrag, skall ingressen förses med not med upplysning omproposition, utskottsbetänkande och KU 1979/80:50 108 Noten inleds när del gällerförordningar med ordet "jfr". Av de granskade förordningarna har följande antal varitförsedda med not. som anger att sakprövat frågan: 1978 6 (av totalt 102) 1979 4 (av totalt 80) 1978 18 (av totalt 42) 1979 20 (av totalt 38) Det helt övervägande flertaletförordningar, där not har niedlagils beträffande riksdagsbeslut, avserstatsbidrag. Vid granskningen har på grund av tidsbrist inte kunnatnärmare undersökas om förordningarna helt överensstämmer med viljeyttringar.Vid förfrågan hos de aktuella fackulskotten (trafik- och civilut-skotlen) harinte framkommit alt man där observerat något direkt fall av avvikelse frånriksdagens beslut. brukar inte ange vilkenbestämmelse i RF den stöder sig på när den beslutar lag med bemyndigande förregeringen att meddela föreskrifter. Inte heller brukar regeringen i en medstöd av ett bemyndigande beslutad förordning ange bemyndigandet eller överhuvud att förordningen grundar sig på ett bemyndigande. Del är därför intesällan förenat med svårigheteratt ta reda på den konstitutionella grunden förutfärdade författningar. (Förhållandel har kritiserats av H. iFörvallningsrättslig 1976 s. 76 f.) Förhållandet är inte tillfredsställande.Alt uppställa ett generellt krav på att kompetensgrunden skall anges i enförordning är emellertid förenat med svårigheter. Rådande praxis kan förklaras på följande sätt. Gränsen kanvara oklar mellan ett bemyndigande med stöd av 8 kap. 7 S RF och en erinran omregeringens rätt enligt 8 kap. 13 S 1 RF att meddela verkställighetsföreskrifter. (En erinran av sistnämnda slag, som alltså i princip inte ger regeringen någonvidgad kompetens, brukar kallas "kvasidelegering".) Det finns fallnär en och samma föreskrift fyller båda funktionerna. Vidare förhåller det sigofta så, att en av regeringen beslutad förordning har ett kompliceratkonstitutionellt underlag. Vissa bestämmelser i förordningen kan grunda sig påett bemyndigande enligt 8 kap 7 § RF. Andra utgör verkställighetsföreskriftersom avses i 8 kap. 13 § 1 RF. Återstående bestämmelser i förordningen grundarsig på bestämmelser i 8 kap. 13 S 2 RF om regeringens"restkompetens". I denallmänna redovisningen ovan har - trots det anförda - försök gjorts KU 1979/80:50 109 att ange kompetensgrunden för de granskade förordningarna.Åtskilliga reservationer måste anföras mot redovisningen i denna del. Angivenkompelensgrund är ofta inte den enda som är tilläniplig. När en författningredovisas som grundad, på bemyndigande från betyder detta såledesinte mera än atl åtminstone vissa bestämmelser i författningen går tillbaka påett bemyndigande. I tveksamma fall kan ledning ges av vissa särskildaförhållanden. Det kan t. ex. erinras om atl straffbestämmelser ellerföreskrifter i övrigt om straffliknande påföljder alltid kräver delegering frånriksdagen. Sådana föreskrifter får nämligen inte meddelas enbart med stöd avregeringens kompetens alt meddela verkslällighelsföreskrifler eller dess "restkompetens".Delegering av normgivningsbefogenheter till kommun fördrar vidare alltidbemyndigande av . Av lämnade redovisningar framgår all en invcket stor delav förordningar (1978 80 av 102. 1979 49 av 80)grundar sig på av delegerad normgivningskompetens. Med hänsyn lilldepartementels verksamhetsområde och den stora räckvidden hos riksdagensdelegeringsbeslut är detta knappast förvånande. Inom bostadsdepartementels verksamhetsområde finns deldäremot endast få förordningar som går tillbaka på delegeringsbeslut avriksdagen. Delegering har också varit sällsynt och endast onifatlat någrasärskilda områden. Vid undersökningen har inte frainkoniniit atl normgivningförekommit utan stöd av delegeringsbeslut. där sådant varit erforderligt, ellergåtl utöver vad som medgivits genom delegeringsbeslut. Av undersökningen att döma ärkompetensgrunden verkställigheisföre-skrifterinte ofta förekommande inomförordningarna från koniniunikations-och . Förklaringen ärväl för det förstnämnda departementets vidkommande alt riksdagensdelegeringsbeslut har så stor räckvidd att de täcker större delen avnormgivningsbehovcl. Förordningarna inom det sistnämnda departementet avsertill större delen olika stödformer. Anslagsbeslulen ankommer här på riksdagenmedan regeringen direkt med stöd av sin restkompetens kan besluta erforderligaförfattningar. Inte heller hår finns det därför något egentligt utrynime förkompetensgrunden verkslällighelsföreskrifler. I de fåtal fall där förordningar eller delar avförordningar år atl hänföra lill kompetensgrunden verkställighelsföreskriflersynes föreskrifterna inte ga utöver vad som enligt grundlagsmoliven fårryninias inom denna kompelensgrund. Av det anförda torde framgå att en närniare undersökningav den praktiska tillämpningen av kompetensgrunden verkställighelsföreskrifler KU 1979/80:50 110 lämpligen bör göras mot bakgrund av förfatlningsmaierialfrån andra departement, där denna kompelensgrund oftare ligger till grund förbeslutade föreskrifter.