bet · G301UU22 · 1979-12-31 00:00:00 — medanledning av motioner om nedrustning m. m. I motion 1979/80:415 av . (vpk) föreslås att beslutar 1. att uttala attSverige i det fortsatta arbetet i olika nedrustningsorgan kraftfullt verkar föratt nya typer av kärnvapen, som t. ex. neutronbom-ben. 2. att hos regeringenhemställa att denna skall uttala ett fördömande av NATO:s beslut om inrättandeav ett kärnvapenbärande raket- och robotsystem i . 3. att hosregeringen hemställa att denna tar initiativ i internationella organ som syftartill att begränsa kårnkraftsteknologins och därmed kärnvapnens spridning, 4. att hosregeringen hemställa om åtgärder för att inte skall bidra tillspridningen av kärnkraftsteknologin. 5. att uttala atten svensk nedrustning är en förutsättning för ett kraftfullt agerande förinternationell nedrustning. (Övriga yrkanden i samma motion har behandlats avutskottet i UU 1979/80: 19.) I motion 1979/80:809 av BirgittaHambraeus m.fl. (c) hemställs att beslutar anhålla att regeringenrekommender-ar FN-delegation I. att arbeta för att lAEA ombildas till ett organ medenda uppgift att motarbeta atomvapen. (Yrkande 2 i samma motion har behandlats av utskottet i UU1979/ 80:20.) I motion 1979/80: 1130 av m. d. (s) hemställs 1. att riksdagenbegär att regeringen genomför en kartläggning och analys avrustningssituationen och utarbetar ett samlat förslag för nedrustning ochandra rustningsbegränsande åtgärder med målet ett kärnvapenfritt , 2. att riksdagenuppmanar regeringen att i samband med i inbjuda till eneuropeisk nedrustningskonferens i . 1 motion 1979/80: 1621 av m.fl. (c) hemställs 2. attriksdagen uttalar att i FN och andra organ bör verka för en internationellöverenskommelse om stopp för upparbetning av använt 1 RiLsdasen 1979/80. UU1979/80: 22 UU1979/80:22 2 3. att hos regeringenhemställer att möjligheterna att inrätta en lekmannastyrelse för FOA prövas. 5. att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad som anförts i motionen beträffandedet svenska arbetet för rustningsbegränsningar, 6. att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad som anförts i motionen beträffandeden säkerhetspolitiska situationen i Eur"opa. (Övriga yrkanden i samma motion har behandlats avutskottet i UU 1979/80: 19 och 20.) Utskottet har senast behandlatinternationella nedrustningsfrågor i betänkandena UU 1977/78: 12 och UU1979/80:4. Vissa anslagsfrågor på området, föranledda av budgetpropositionen,behandlades i betänkande UU 1979/80: 19. I betänkande UU 1977/78: 12 uppehöll sig utskottet medviss utförlighet vid bl. a. frågor om neutronvapnet, möjligheten av svensktdeltagande i Wienförhandlingarna om styrkereduktioner i (MBFR)samt inrättande av en kärnvapenfri zon i . I betänkande UU 1979/80:4 lämnades inledningsvis enredovisning av den internationella utvecklingen på nedrustningsområdet sedan år1978. Där erinrades om det handlingsprogram som blev resultatet av det extramötet med för nedrustningsfrågor under försommaren1978, om det nya maskineriet för nedrustningsarbetet - med bl. a. ett delvisnytt förhandlingsorgan, nedrustningskommittén (, CD)med 40 medlemmar, däribland - samt om de oförminskade svenskasträvandena att särskilt inrikta nedrustningsarbetet på - slutförande avförhandlingarna om fullständigt provstopp (Comprehensive Test , CTB) - slutförandeav SALT II(Strategic ArmsLimitation Talks) och uppföljning av detta genom ett SALT III - framsteg ifrågan om truppreduktioner i - försök att nåenighet om ytterligare förtroendeskapande åtgärder (Confidence BuildingMeasures. CBM) inför den Europeiska .säkerhetskonferensens (ESK) uppföljning iMadrid - förbud motproduktion och lagring av kemiska vapen. Utskottet konstaterade i betänkande 1979/80:4 attframstegen på det internationella nedrustningsomrädet varitblygsamma och att särskilt - som inför utskottet karakteriseratssom ett föriorat år för nedrustningsarbetet - inte noterats några nämnvärda konkretaframsteg. Medanledning av motioner om inriktningen och en långsiktig planering UU1979/80: 22 3 av de svenska insatserna i del internationellanedrustningsarbetet gav utskottet som sin mening regeringen till känna vadutskottet anfört, bl. a. i följande avsnitt: Del är emellertid inte i brist påinitiativ, tekniska förslag och utredningar som det internationellanedrustningsarbetet stått praktiskt taget stilla under den närmast förflutnaperioden. Orsakerna har bl. a. att göra med brist på förtroende mellan ländernaoch avsaknad av politisk vilja att bryta rustningsutvecklingen.Kärnvapenstaterna och i synnerhet de två supermakterna har ett grundläggandeansvar för den i längden ohållbara situationen. Utan deras medverkan och godavilja kan knappast några resultat av betydelse uppnås. möjligheter attpå något avgörande sätt påverka den internationella utvecklingen pånedrustningens område är begränsade. Denna begränsning hindrar emellertid inteatt behov finns av en långsiktig planering vad gäller egen medverkan idet internationella nedrustningsarbetet. Flexibilitet och beredskap inför nyaförslag och situationer, ofta initierade av stormakterna, är nödvändig,särskilt i de fall initiativ på nedrustningsområdel kan tänkas få återverkningarpå vår egen säkerhetspolitiska situation. Det är angeläget att våra insatseri det internationella nedrustningsarbetet fullföljs och om möjligtintensitieras. Även om de internationella framstegen varitblygsamma, motiverar rustningsspiralen förstärkta svenska insatser i arbetetför internationell nedrustning. Utskottet utgår frärr att regeringenvidmakthåller en handlings- och utredningsberedskap inför den framlidautvecklingen som den kan bedömas. Det ökade sambandet mellan den svenska säkerhetspolitiskaplaneringen och skeendet på nedrustningsområdet speciellt i talar förläng-siktighet i agerandet vid de internationella förhandlingarna. Det framgårsåväl av försvarskommittés betankande (SOU 1979:42) som avföredragningar som gjorts inför utskottet. En vidare samordning av forsknings-och utredningsresurserna liksom målmedvetna flerårssatsningar på projekt somkan föra dessa förhandlingar framåt synes önskvärda inför 1980-talet. Utskottetförutsätter att regeringen vidtar de åtgärder som krävs för att på lämpligtsätt förstärka den långsiktiga planeringen av de svenskanedrustningsinsatserna. Den internationella situationen harsedan behandlade betänkande UU 1979/80:4 undergått en klarförsämring. installerande av nya medeldistansrobotar iÖsteuropa har mötts av ett NATO-beslut om motåtgärder pä sammaområde. Den sovjetiska militära inmarschen i och de internationellareaktionerna pä denna, liksom händelserna i , har ytterligare försämratförutsättningarna för framsteg på nedrustningsområdet. framstår detsom utomordentligt viktigt att den internatronella dialogen - inte minstmellan supermakterna vidmakthålls. Ett avbrytande av kontakterna skulle ökariskerna för missförstånd och överreaktioner. Detta har också undeistru-kilsfrån sida. I regeringsdeklarationen vid utrikesdebatten heter det bl. UU1979/80:22 4 Vad vi förordar är en politikinriktad på sakliga överiäggningar i frågor som ytterst handlar om allanationers gemensamma intresse av att överleva. Det är t. ex. viktigt att de sovjetisk-amerikanskasamtalen om begränsning av de strategiska kärnvapnen, SALT. har vädjat till och att iakttabestämmelserna i trots att ratidkationen tills vidareuppskjutits. Vi har också vädjat till parterna att inleda förhandlingarom begränsning av kärnvapnen i den europeiska regionen. Vi accepterar intetanken att dessa förhandlingar måste ligga nere i avvaktan på SALT Il-avtaletsratifl-kation. I av växande motsättningar mellan supermakternakräver Eirropas säkerhet ökad uppmärksamhet. Dess bättre har diskussionerna pänedrustningsområdet dock inte avstannat. ägde den första granskningskonferensen rörandetillämpningen av konventionen om biologiska och bakteriologiska stridsmedelrum i . drev därvid säskilt frågan om klagomålsproceduren ochnådde viss framgång. () fortsätter sitt arbete, medhuvudsaklig inriktning på ett fullständigt provstoppsavtal (CTB), förbud motproduktion och lagring av kemiska vapen samt ett sovjetiskt-amerikanskt textutkastom förbud mot radiologiska vapen. Några egentliga framsteg har dock ännu integjorts. Vid kommitténs öppnande sade utrikesminister bl. De förhoppningar som väcktes ibörjan av sjuttiotalet kommer vi inte att få uppleva igen. 1979 varett år av upprustning, inte nedrustning. Växande militärbudgetar, nyakärnvapenbeslut och ökad social, politisk och religiös oro bevittnade vi förraåret tillsammans med direkt militär aggression både mellan och inom olikaländer. De framsteg som nåddes med avtalet om begränsning avstrategiska vapen (SALT II) måste och hälla fast vid och slutligtgodkänna. Om SALT överges skadas allvarligt strävandena tillnedrustning. deltarFolkrepubliken i kommitténs arbete. Därmed är samtliga kärnvapenmakterrepresenterade. är tie viktiga konferenser med svensktdeltagande planerade: - den andragranskningskonferensen för icke-spridningsavtalet (,NPT) /september i - den andrakonferensen rörande vissa särskilt inhumana vapen /oktober i - den andrauppföljningskonferensen för säkerhets- och samarbetsavtalet (ESK) i septemberoch november i . UU1979/80:22 5 Särskilt har betecknatssom en prövosten. I den nyssnämnda regeringsdeklarationen heter det vidare bl.a.: Det internationella klimatet fördetta möte. avsett att vara en manifestation för samarbetssträvandena mellanÖst- och , är av naturliga skäl inte det bästa. Vad vi kan hoppas påär dock att ingendera supermakten vill ta ett misslyckande på sitt ansvar. Detblir en angelägen uppgift för Väst- och stater inte minst för deneutrala och alliansfria -att utnyttja det förhandlingsutrymme som kan finnasoch söka förmå supermakterna att befästa och vidareutveckla de resultat somhittills uppnåtts. Utskottet anser för sin del att detär utomordentligt viktigt att kommer till stånd som planerat och attde 35 deltagarstaterna genom ett aktivt och konstruktivt agerande söker återskapaförtroendet sinsemellan. har, liksom andra alliansfria stater, därvidett särskilt ansvar. I delta sammanhang förtjänar nämnas två avstort principiellt intresse för , nämligen en studie om regionalnedrustning och en om förtroendeskapande åtgärder. Vi är aktivt engagerade itvå andra viktiga FN-utredningar på nedrustningsområdet. 1 den ena utreds,under ordförandeskap av statssekreterare , sambandet mellannedrustning och utveckling. Denna utrednings slutrapport skall föreläggas FN:sgeneralförsamling . Den andra , som tillkommit på svensktinitiativ och leds av FN-ambassadören , har i uppdrag alt sökakartlägga kärnvapensituationen i världen, dvs. existerande kärnvapens antal, typeroch prestanda, samt vilka tendenser som föreligger när det gäller forskningoch utveckling m. m. Undersökningen väntas föreligga klar under hösten 1980och torde bl. a. innehålla faktaunderlag om kärnvapnen i . I s-motion 1130, yrkande I, hemställsatt regeringen genomför en kartläggning och analys av rustningssilualionen ochutarbetar ett samlat förslag för nedrustning och andra rustningsbegränsandeåtgärder med målet ett kärnvapenfrill . I motion 1621, yrkandena 5 och 6, föreslås att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad som anförts i motionen beträffandedet svenska arbetet för rustningsbegränsningar resp. den säkerhetspolitiska.situationen i . I motionen understryks att den nya öppning som 1978 årsextra möte med om nedrustningsfrågor innebar måste tastill vara. Det är, heter det vidare, angeläget att verka för att iMadrid följer upp de förtroendeskapande åtgärder som framkom ur deföregående konferenserna i och . Utskottet konstaterar inledningsvis att den senaste tidensinternationella utveckling med växande motsättningar mellan supermakternakräver ökad- uppmärksamhet pä riskerna för en stormaktskonflikt i Europa.Skarpare skärningslinjer för stormakternas strategiska intressen än somtidigare varit fallet har dragits upp. UU1979/80: 22 6 Kapprustningen såväl med kärnvapensom konventionella vapen har kraftigt ökat i Europa.Europas stater har därför ett större intresse än någonsin alt slå vakt om sinsäkerhet och söka förhindra att utvecklingen råkar ur kontroll till följd avsupermakternas åtgöranden. Det är naturligt att en ökad uppmärksamhet på Europassäkerhet också återspeglas i den svenska nedrustningspolitiken. hargenom sin alliansfria ställning, sin traditionella medverkan i fredsarbetet ochsin tekniska kapacitet nått en framträdande position i det internationella nedrustningsarbetetoch har därmed särskilda förutsättningar till aktiv medverkan. Detta kräver enhög grad av tiexibilitet och beredskap hos den införuppkommande förslag och situationer liksom ett intensifierat arbete på egnainitiativ. Ett sådant arbete pågår också, särskilt inom områdetförtroendeskapande åtgärder. förbereder sålunda, tillsammans med andraalliansfria stater, en serie förslag i detta hänsende att föreläggas ESK-möteti . Utskottet förutsatte i sitt ovan citerade betänkande UU1979/80: 4. vilket av gavs regeringen till känna (rskr 37), attregeringen vidmakthåller en handlings- och utredningsbeiedskap inför denframtida utvecklingen som den kan bedömas, samt att regeringen vidtar deåtgärder som krävs för att på lämpligt sått förstärka den långsiktigaplaneringen av de svenska nedrustningsinsatserna. Utskottet utgår ifrån att regeringen i linje med vårtraditionella aktiva medverkan i det internationella fredsarbetet och ienlighet med utskottets uttalade och av godkända önskemål fortsattvidmakthåller hög aktivitet, såväl beträffande kartläggningar och analyser avrustningssituationen som i fiåga om initiativ och förslag i syfte att sökabryta den fortgående riistningsspiralen. Utskottet anser att ett framtidakärnvapen-fritt därvid bör vara en målsättning. Med hänvisning till det anförda anser utskottet syftet medyrkande I i s-motion 1130 och yrkandena 5 och 6 i motion 1621 tillgodosett. I yrkande 2 i s-motion 1130hemställs att regeringen i samband med i inbjuder till eneuropeisk nedrustningskonferens i Slockholm. Regeringen har anslutit sig lill denna tanke. 1 den ovannämnda regeringsdeklarationen sade utrikesminister , med hänvisning till nu ifrågavarande motion, följande: Från regeringens sida har vivälkomnat tanken på en sådan . Den kan om den förbereds väl ocharrangeras erbjuda nya vägar för att hejda rustningarna iEuropa. En europeisk nedrustningskonferens måste dock ses i ljuset av nupågående eller planerade förhandlingar på nedrustningsområdet. Det skullesannolikt vara lill fördel för möjligheterna att nå konkreta resultat vid ensådan konferens om de s. k. MBFR-förhandlingarna i , ESK-processen ochdiskussionerna om ett SALT 111 gjort vissa framsteg. UU 1979/80:22 7 Givetvis måste också omfattande diskussioner tillför att bestämma syftet med en sådan konferens. Regeringen kommer att diskuteradenna fråga med andra länder och på allt sätt söka bidra till konstruktivalösningar. Dendag de politiska förutsättningarna för en europeisk nedrustingskon-ferensföreligger är berett att stå som värd för konferensen och verka fördess genomförande och framgång. I kommunikén från det nordiska utrikesministermöteti heter det bl. Ministrarna tog del av det svenska erbjudandet attåta sig värdskapet för en europeisk nedrustningskonferens, närförutsättningarna för en sådan konferens föreligger. De ansåg att voreväl ägnat att utöva värdskapet för en dylik konferens. Vid ett möte med utrikesministrar iLissabon uttalade sig den svenske utrikesministern för att eneuropeisk nedrustningskonferens, omfattande både kärnvapen och konventionellavapen, borde komma till stånd. Den måste emellertid förberedas väl och hållasförst när utsikter till konkreta resultat kunde väntas föreligga. Sverigeerbjöd sig också att vara värd för konferensen. I kommunikén efter Lissabonmötetkonstateras att ett mandat för en nedrustningskonferens bör överenskommas vidESK-mötet i . Konsultationer i frågan har inletts även med andraESK-deltagande stater. Utskottetdelar uppfattningen att det framstår som en angelägen uppgift att få till stånden europeisk nedrustningskonferens under förutsättning att enighet kan uppnåsom syftet med en sådan konferens och att förberedelsearbetet ger anledningförmoda att den skall kunna utmynna i konstruktiva framsteg. Utskottetkonstaterar att det svenska initiativet inte står i något motsatsförhållandetill andra regeringars liknande förslag , däribland det avFinland framförda förslaget om ett nedrustningsprogram för , ett avFrankrike framlagt förslag om en konferens som dock inte inbegriper kärnvapen,samt ett polskt konferensförslag. Samtliga dessa utgör värdefulla bidrag tillförestående diskussioner och förhandlingar, särskilt inom ramen för ESK. Yrkande 2 i s-motion 1130får därmed anses tillgodosett. I yrkande 1 i vpk-motion 415 föreslås att riksdagenbeslutar uttala att i det fortsatta arbetet i olika nedrustningsorgankraftfullt verkar för att nya typer av kärnvapen, som t. ex. neutronbomben,förbjuds. Utskottetvill generellt erinra om det arbete som nedlägger iolika internationella organ för att söka hejda upprustning och spridning avkärnvapen. Vad gäller neutronbomben torde ha varit ett av de (änder sommest energiskt motsatte sig introduktionen av detta vapen när frågan varsärskilt aktuell . UU1979/80: 22 8 klargjorde vid upprejjade tillfällen -såväl i internationella fora som i bilaterala samtal med företrädare för andraländers regeringar - att med djup oro såg på neutronvapnet och enutveckling i detta sammanhang som kunde leda till en ny rustningskapplöpningmellan supermakterna, sudda ut gränsdragningen mellan kärnvapen och konventionellavapen och därmed sänka den s. k. tröskeln för kärnvapenkrig samt ytterligareförsvära tillkomsten av avtal som siktar till verklig nedrustning. Fråganbehandlades utföriigt i utskottets betänkande UU 1977/78: 12: Sedan denamerikanske presidenten beslöt att tills vidare endast tillverka vissakomponenter till neutronbomben men inte framställa vapnet är frågan inte likaomedelbart aktuell. Utskottet förutsätter emellertid att om planerna påproduktion och förbandsläggning av neutronvapnel ånyo skulle aktualiseras, densvenska regeringen på samma aktiva sätt som tidigare bevakar frågan och hävdarde svenska synpunkterna. Utskottet finner därmed att det nu ifrågavarande yrkandetinte ger anledning till någon åtgärd, variör det avstyrks. I yrkande 2 i vpk-motion 415föreslås att beslutar att hos regeringen hemställa att denna skalluttala ett fördömande av NATO:s beslut om inrättande av ett kärnvapenhäranderaket- och robotsystein i . Utskottet konstaterar att det i motionen kritiseradeNATO-beslutet utgör ett av leden i en fortgående upprustningsspiral i ,där en åtgärd av den ena supermakten i detta fall den sovjetiskaförbandsläggningen av SS 20 - möts med motåtgärder av den andra. Åtgärderna ärvar för sig klandervärda, och har också påtalats från sida.Den allt överskuggande strävan måste vara att söka bryta denna utveckling. Frånsvensk sida vänder vi oss också mot kapprustningen i båda supermakterna ochförsöker vinna förståelse för uppfattningen att rustningar på allt högre nivåinte medför ökad säkerhet. Det är denna linje som driver i delinternationella nedrustningsarbetet. Tålmodigt fortsatt arbete på ett brett register avnedrustningssträvanden är enligt utskottets mening bättre ägnat att främjarustningsbegränsningar än fördömande av enstaka åtgöranden av ena sidan, såsommotionärerna begär. Mot dennabakgrund avstyrks ifrågavarande yrkande i motion 415. I yrkande 5 i samma motion föreslåsatt beslutar uttala att en svensk nedrustning är en förutsättning förett kraftfullt agerande för internationell nedrustning. Ett yrkande av liknande innebörd behandlades av utskotteti UU 1977/ 78:12 och avslogs av . Utskottetanförde då bl. a. följande: Om den svenska säkerhetspolitikensinnehåll, inriktning och förutsättningar har länge rått en bred enighet i vårtland. Såsom fastslogs av 1974 UU 1979/80:22 9 årsförsvarsutredning (SOU 1976: 5) formas säkerhetspolitiken genom en samverkanmellan utrikespolitiken, försvarspolitiken,' vår politik i internationellanedrustningsfrågor, handelspolitiken och biståndspolitiken. En avhuvudförutsättningarna för att nå de allmänt omfattade säkerhetspolitiska målenär vid sidan av en aktiv och konsekvent utrikespolitik att vårt landupprätthåller ett starkt och allsidigt uppbyggt totalförsvar. Frånsvensk sida har vid olika tillfällen framhållits att vårt land självfalletskulle delta i en allmänt överenskommen nedrustning men att det inte isoleratkan gå in för en nedrustning av sitt försvar. 1974års försvarsutredning erinrade också om den viktiga roll som vårt totalförsvarspelar för att vidmakthålla stabiliteten i det nordiska området. Både genom sin självständiga och aktivautrikespolitik, inom vilken nedrustningsarbetet spelar en central roll, ochgenom sin försvarspolitik har tillvunnit sig omväridens respekt ochtilltro. Någon motsättning mellan ett litet och alliansfritt lands åtgärderför att värna sin självständighet och dess samtidiga ansträngningar för althejda den internationella kapprustningen och främja en internationellnedrustning föreligger förvisso inte. Det är uppenbart att ett förhållandevisstarkt svenskt försvar behövs så länge de ledande kärnvapenstaterna ochmilitärblocken upprätthåller sin mycket höga rustningsnivå och stora ståendemilitära styrkor i och närhet. Historisk erfarenhet lär vidareatt ensidig nedrustning kan verka destabiliserande och rubba styrkebalanseninom en region. Huvudansvaret för rustningssituationen i världen ligger i daghos supermakterna. Avgörande för nedrustningsarbetet är att dessa tar de förstanödvändiga stegen mot en verklig nedrustning och därmed gör det möjligt förandra stater att vidta motsvarande åtgärder. Utskottet finner inte anledning att nu göra någonannan bedömning. Ifrågavarande yrkande i motion 415 avstyrks följaktligen. I vpk-motion 415, yrkandena 3 och 4, hemställs omåtgärder och initiativ från regeringens sida för att begränsa spridningen avkärnkraftsteknologin och därmed även kärnvapenspridningen. Iyrkande 2 i motion 1621 föreslås att i FN och andra organ bör verka fören internationell överenskommelse om stopp för upparbetning av använtkärnbränsle. Imotion 809, yrkande 1, föreslås att regeringen rekommenderar SverigesFN-delegation att arbeta för att lAEA ombildas till ett organ med enda uppgiftatt motarbeta atomvapen. Deproblem som berörs i yrkandena i fråga regleras i första hand av detinternationella fördraget för förhindrande av kärnvapenspridning (NPT) och avstadgan för det internationella atomenergiorganet, lAEA. är anslutettill såväl NPT som lAEA. 1NPT fastslås alla staters rätt att utan diskriminering nyttja kärnkraften föruteslutande fredliga ändamål. Vidare förordas internationellt samarbete,inklusive överföringar av kärnteknologi. särskilda behov skalldärvid beaktas. NPT förutsätter uttryckligen, liksom stadga, attinternationell kontroll skall vara knuten till sådan kärnkraftsverksamhet. UU 1979/80: 22 10 Från sida framförs nu allt starkarekrav på att kärnkraften inte längre skall förbehållas i-länderna. Detta torde isjälva verket bli en av de mest kontroversiella frågorna vid den andragranskningskonferensen för NPT . Vid de alliansfria staternas konferens iHavanna antogs en resolution som gär mycket långt i kraven gentemotexportörländerna att inte hindra överföring till av teknologi påkärn-kiaftens område. Samtidigtfinns det i i-länderna en klar tendens att skärpa kraven i samband med sådanexport. har ålagt sig mycket stor återhållsamhet i detta hänseende.Som en allmän princip för behandling av dessa ärendengäller att exporttillstånd till icke-kärnvapen-stater endast kan lämnas om deratificerat NPT eller gjort minst motsvarande konlrollätaganden genom lAEAöver all egen kärnkraftsverksamhet. Svenskaregeringen har alltsedan sin anslutning till NPT fäst den största vikt viddetta fördrag, som omfattar ett hundratal stater.