bet · G301KU52 · 1979-12-31 00:00:00 — Regeringen bör i ett siidant sammanhang redogöra för hur destatliga företgagen levt upp till näringspolitiska och arbetsmarknadspolitiskaviljeyttringar. Enligt förslaget skall redogörelsen föranleda motionsrätt ochutskottsbehandling. KU1979/80:52 11 Utskottet är väl medvetet om debegränsningar som föreligger i fråga om regeringens formella möjligheter attstyra de statliga bolagen. Utskottet vill emellertid erinra om att isamband med tillkomsten av Statsföretag uttalade att regeringenfortfarande skulle ha huvudansvaret för skötseln av den statligaföretagssektorn. Denföreslagna ansvarsuppdelningen mellan regeringen ochförvaltningsbolaget såg som ett nödvändigt led i en rationell ledningav de statliga företagen (prop. 1969:121, SU 168). I flera av de granskade fallen har enligt utskottetregeringen undandragit sig detta huvudansvar genom att endast passivtvidarebefordra uttalanden till bolagen. Ett exempel på detta ärregeringens behandling av uttalanden om verksamheten vid . Regeringenhar här nöjt sig med att skicka över beslut för kännedom till SSAB.Någon annan åtgärd har icke vidtagits när det gäller begäran om enutvecklingsplan för , om en utredning med uppgift att skyndsamt granska denmellansvenska gruvindustrins läge och föreslå lämpliga åtgärder m. m. (NU1978/79:43). På grund av denna passivitet från regeringens sida har t. ex.SSAB-ledningen kunnat inleda MBL-förhandlingar om avveckling redan i mars 1981av den malmbaserade metallurgin i Domnarvet, trots beslut attbibehålla denna verksamhet ytterligare , längst till utgången av år1982. Andra exempel på att regeringen inte förmått hindraföretag att handla i strid mot beslut kan hämtas från varvs- ochbryggeriområdena. Sålunda pågick i praktiken en avveckling av varv trotsatt uttalat att i avvaktan på utredningsarbetet om de mindre och'medelstora varven borde inga åtgärder vidtas som kunde vara av avgörandebetydelse för de olika varvens framtid (NU 1978/79:17 s. 34). Påbryggeriområdet har en strukturplan utarbetats utan att, såsomförutsattes i riksdagsbeslutet, hänsyn tagits till regionalpolitiskasynpunkter och sysselsättningsaspekter (NU 1978/79:9 s. 6). Utskottet måste sammanfattningsvis konstatera att i mångafall har regeringen inte följt beslut på de närings- ocharbetsmarknadspolitiska områdena. I stället för att lojalt och så snabbt sommöjligt verkställa dessa beslut har regeringen på viktiga punkter antingendröjt med sina åtgärder eller handlat i strid mot riksdagsbeslutet eller intetillräckligt energiskt fullföljt intentioner. Utskottet vill peka på två allvarliga konsekvenser avregeringens försumlighet. Den ena konsekvensen är de svårigheter för olikabygder och branscher som bristen på följsamhet mot beslut fört medsig. Den mer sysselsättningsfrämjande näringspolitik som beslöt under1978/har på viktiga punkter inte omsatts i verkligheten. Denandra allvarliga konsekvensen är att ställning som den främstastatsmakten riskerar att försvagas. måste i enlighet medparlamentarismens princip kunna lita på att regeringen lojalt verkställer KU 1979/80:52 12 Den mest allvarliga konsekvensen ärgivetvis risken för att medborgarnas förtroende för de parlamentariskainstitutionerna urholkas. Det anförda ger utskottet till känna. Beträffande avsnittet 3. Övriga frågor a) Utbildning iSverige av libyska medborgare vid , av , , , , , och (alla s), vilka anser att den del av utskottets yttrande på s. 6 sombörjar "Den verkställda" och slutar "utskottets sida" bort haföljande lydelse: Utskottet anser sig böra framföra följande kritiskasynpunkter på handläggningen av denna fråga. Ett mycket stort antal statsråd i tre regeringar hardeltagit i överläggningar om ifrågavarande utbildnings lämplighet frånutrikespolitiska, försvarspolitiska, handelspolitiska och näringspolitiskautgångspunkter. Däremot har ingen samlad bedömning gjorts av resp. regering idess helhet. Detta har skapat en ofta motsägelsefylld bild av de olikaregeringarnas inställning. Sammanfattningsvis vill utskottet uttala atthandläggningen av frågan präglats av stor förvirring och oklara besked. Det harvarit ägnat att skapa osäkerhet hos dem som har sökt råd och anvisningar frånmedlemmar av regeringen. anfört ges till känna. Beträffande avsnittet 3. Övriga frågor b) Regeringensbeslut rörande taxitrafiken i , av , , , . och (alla s), vilka anser att den del av utskottets yttrande på s. 7 som börjar "Den företagna" och slutar"utskottets sida" bort ha följande lydelse: Enligt gällande bestämmelser om yrkesmässig trafik kantillståndsgivande myndighet föreskriva skyldighet för innehavare av tillståndtill taxitrafik att ansluta sig till en av myndigheten godkänd förening, somhar till syfte att hålla beställningskontor eller ha hand om uppgifter i övrigtför trafiken. I den proposition om vissa taxifrågor (prop. 1979/80:142) somregeringen framlagt för föreslås att tillståndshavarnaregelmässigt skall vara anslutna till en gemensam beställningscentral. Isammanhanget uttalas i propositionen att det i allmänhet inte finns något utrymmeför flera beställningscentraler inom samma trafikområde. Huvudfrågan i det granskade ärendet har varit om den sedan1976 gällande skyldigheten för taxiägarna i att ansluta sig av tillståndsgivaren godkänd förening för gemensamma trafikändamål skallbestå eller inte. Regeringen har gen<5m sitt beslut i frågan den 1 november1979 förklarat att anslutning till föreningen i fortsättningen inte längreskall vara obligatorisk. Enligt beslutet bör "åtminstone tills vidare" andra åtgärder änanslutningsskyldighet prövas för att åstadkomma en för alla KU 1979/80:52 13 berörda tillfredsställande ordning. I beslutet uppdrarregeringen åt vederbörande länsstyrelse att fortlöpande följa utvecklingenoch vidta de åtgärder som kan finnas påkallade i syfte att nå ettändamålsenligt anordnande av taxitrafiken i . Genom sitt beslut har regeringen visserligen formelltavgjort den i ärendet tvistiga frågan. Med hänsyn till beslutets utformning ochinnehåll i övrigt har avgörandet emellertid i realiteten överlämnats till enunderordnad myndighet, nämligen . En sådan lösning är enligtutskottets mening inte förenlig med det ansvar som regeringen har att somhögsta besvärsmyndighet på området vägleda underordnade myndigheter och geklara besked i tvistiga frågor. Detanförda ger utskottet till känna. Beträffande avsnittet 3. Övriga frågor c) Regeringenshandläggning av ett besvärsärende angående etableringsrätt för läkare, avHilding . , , ,, och (alla s), vilka anser att den delav utskottets yttrande på s. 7 som börjar Den verkställda' och slutar "utskottets sida"bort ha följande lydelse: Som närmare framgår av granskninespromemorian, bilaga 23till utskottets betänkande 1979/80:50, har regeringen genom beslut den 6september 1979 givit två läkare i tillstånd att vid etablering somprivatpraktiker få tillämpa arvoden som översteg läkarvårdstaxans(1974:699) belopp. Detta skedde trots att såväl somsocialstyrelsen vid vartdera två tillfällen tagit ställning mot att ett sådanttillstånd meddelades de båda läkarna. Regeringens beslut inger betänkligheter mot bakgrund av deuttalanden av regering och riksdag som föregick en ändring i läkarvårdstaxanvarigenom individuell s. k. taxebindning infördes i viss begränsad omfattning(prop. 1977/78:23, SfU 1977/78:12, SFS 1977:1189). Utskottet vill härvidsärskilt peka på uttalandet i nyssnämnda proposition om angelägenheten av atten eventuell privatpraktikeretablering samordnas med de offentliga sjukvårdshuvudmännensläkarvårdsresurser. För att säkerställa en sådan samordning skulle försäkringskassanpå orten få medge en särskild taxenivå för en nyetablerad privatpraktikerendast efter tillstyrkan av , som i sin tur borde tillstyrkaendast i de fall berörd sjukvårdshuvudman lämnat sitt samtycke tilletableringen. Majoriteten i socialförsäkringsutskottet fäste stortavseende vid den ingående prövningen som måste föregå ett beslut om individuelltaxebindning vid nyetableringar. Denna innebar enligtsocialförsäkringsutskottet en tillfredsställande garanti för att propositionenssyfte skulle tillgodoses. Dessa uttalanden ställde sig bakom. Genom det aktuell regeringsbeslutet har regeringenåsidosatt de riktlinjer som antagit i frågan. Detta är beklagligtinte minst mot bakgrund KU 1979/80:52 14 avatt den offentliga vården fortfarande lider stor brist på läkare, vilket bl. a.lett till att ett stort antal nya moderna vårdcentraler inte kunnat utnyttjastill fullo. Det var, som framgår av det föregående, i första hand sådanahiinsyn som var anledningen till den noggranna prövning som skulle föregå ettetableringstillstånd med individuell taxebindning. Det anförda ger utskottetriksdagen till känna.