bet · G301JuU15 · 1979-12-31 00:00:00 — med anledning av motioner om åtgärder mot butiksstölder Motionerna m. m. 1 motionen 1978/79: 1191 av IngridSundberg (m) och () hemställs atl anhåller dels om enutredning med uppgift alt lägga fram förstag om åtgärder i syfte atl minskastöldsvinnet inom handeln (yrkandet 1), dels om förslag till skärpning avlagstiftningen om häleri (yrkandet 2). Motionärerna pekar på atl stöldsvinnet i butikernaberäknas kosta varje hushåll ca . samt att del totala svinnel idetaljhandeln beräknas uppgå till ca . Enligt motionärernasmening beror den alarmerande ökningen av butiksstölder på att människorsrespekt för andras egendom har minskal, att narkotikabruket spritts över helalandet, alt butikernas personal har minskats och att förelagen av kostnadsskälinskränkt kontrollen och övervakningen. Härtill kommer enligt motionärerna atlmöjligheten alt öka konsumtionen har minskats. Vidare kan man, menarmotionärerna, inte bortse från lättheten att avsätta stöldgods. Häleribrottslighetenberäknas enligt motionärerna omsätta stöldgods med etl marknadsvärde avca . Motionärerna finner att del är fel atl myndigheterna ärskyldiga alt återlämna beslagtagen egendom, då allt talar för alt del rör sigom stöldgods men det inte är styrkt varifrån godset kommer. En skärpt lagstiftningpå delta område kan enligt motionärerna få en för handeln positiv effekt; del av butiksstölderna sker emellertid inte för avsättning av godset utanför eget bruk. 1 motionen 1978/79: 1754 av AlfWennerfors (m) hemställs all beslutar all i skrivelse till regeringenanhålla atl frågan om stöldsvinnet inom handeln blir föremål för enparlamentarisk utredning. Motionären pekar på all såväl organisationer som enskildaföretag har genomfört kampanjer och vidtagit andra åtgärder för atl komma åtstöldsvinnet. Enligt motionären är del tveksamt om åtgärderna är tillräckliga.Motionären anser atl utvecklingen är oroande och att frågan har en såvälnationalekonomisk som företagsekonomisk räckvidd. I ärendet har inför utskottet lämnats upplysningar avriksåklagaren samt av representanter för , . JuU1979/80:15 2 Enligt 8 kap. I § (BrB) gäller atl den som olovligen tar något som tillhör annan med uppsåt alltillägna sig del kan dömas för stöld till fängelse i högst två är. Om brottet med hänsyn till det tillgripnas värde ochövriga omständigheter vid brottet är att anse som ringa kan enligt 8 kap. 2§BrB dömas för snatteri lill böter eller fängelse . Om brottet är grovt kan enligt 8 kap. 4§ BrB dömas forgrov stöld till fängelse, lägst och högst . 1 praxis har del utvecklats vissa riktlinjer när detgäller alt med ledning av del tillgripnas värde rubricera brottet som stöldeller snatteri. Gränsen anses f. n. ligga . Häleri m. m. Den som köper något, som ärfrånhänt annan genom brott eller tillgodogör sig det eller annars lar sådanbefattning med det som är ägnad atl försvåra dess återställande, kan dömas förhäleri lill fängelse i högst eller, om gärningen är ringa, till bötereller fängelse . Om gärningsmannen inte insåg men hade skälig anledninganta alt brott förelåg kan han dömas för häleriförseelse till böter ellerfängelse . Åtalsunderlåtelse m. ni. 1 20 kap. 7§ (RB)finns bestämmelserom åtalsunderlåtelse. I lagrummets första stycke punkten 1föreskrivs alt åklagare må besluta alt icke tala å brottet om det kan antas atti händelse av lagföring annan påföljd än böter icke skulle komma att ådömas ochden misstänktes lagföring ej finnes påkallad ur allmän synpunkt. 1 punkten 2ges åklagaren rätt atl underlåta åtal om brottet har förövats innan denmisstänkte har dömts för annat av honom förövat brotl eller till fulloundergått straff eller annan påföljd för sådant brotl och det är uppenbart atldet nya eller nyupptäckta brottet i jämförelse med del andra brottet är utannämnvärd betydelse med hänsyn till påföljden. Enligt punkten 3 - som fårtillämpas endast av riksåklagaren - får åtal underlåtas om del i annal fall änsom avses i punkterna 1 och 2 av särskilda skäl är uppenbart att påföljd inteerfordras för att avhålla den misstänkte från vidare brottslighet och att delmed hänsyn till omständigheterna inte heller eljest är påkallat att åtal väcks.1 punkten 4 föreskrivs möjlighet till åtalsunderlåtelse bl. a. beträffande densom begått brotl under inflytande av själslig abnormitet och som kommer alterhålla vård. JuU1979/80:15 3 För ungdomar i ålder gessärskilda regler i lagen (1964: 167) med särskilda bestämmelser om ungalagöverträdare. Lagen ger åklagare möjlighet alt - utöver vad som följer av 20kap. 7 § RB - underlåta åtal för brott som begåtts av den som fyllt 15 men inte18 år. Sådan befogenhet har åklagaren i två fall. Del första är alt den underårige ulan lagföring blirföremål för sådan åtgärd som med skäl kan antas vara lämpligast för hanstillrällaförande. I lagen nämns övervakning enligt 26§ barnavårdslagen(1960:97). omhändertagande för samhällsvård enligt 29 § samma lag och annandärmed jämförlig åtgärd. Enligt bestämmelsen kan åtalsunderlåtelse ske ävenutan egentliga vårdåtgärder, nämligen om den underårige blir föremål för annanhjälp- och stödåtgärd. Del andra fallet där befogenhet all underiåla åtalföreligger enligt lag är att brottet uppenbarligen skett av okynneeller förhastande. Lagen innehåller inte någon begränsning i fråga om kretsenav brott vid vilka åtalsunderlåtelse kan ske. Enligt sista stycket i I § skallåtal emellertid ske, om det är påkallat ur allmän synpunkt. Bestämmelser om särskild älalsprövning finns i 69§barnavårdslagen, 57§ nyklerhetsvårdslagen och 21 § lagen om åtgärder vid samhällsfarligasocialitet. Enligt 21 § åklagarinstruktionen(1974:910) ankommer det på länsåklagare att pröva frågor om åtalsunderlåtelseenligt 20 kap. 7 § punkten 1 när det gäller brotl för vilket stadgats svårarestraff än böter, enligt samma paragraf punkten 4 och enligt lagen med särskildabestämmelser om unga lagöverträdare. 1 fråga om vissa brott. a. snalterienligt 8 kap. 2§ BrB. får dock enligt 37 § tredje stycket åklagarinstruktionendistriktsåklagare göra denna prövning. Polisinstruktionen m. m. Enligt I2§ första stycketpolisinslruklionen (1972:511) skall polisman som får kännedom om brotl som hörunder allmänt åtal rapportera saken till vederbörande förman så snart det kanske. I andra stycket ges del undantaget från rapporteringsskyldigheten atlpolisman får underiåla alt avge rapport eller vidarebefordra rapport tillåklagare beträffande brott för vilket inte stadgas svårare straffan böter ochinte heller normerade böter, om brottet med hänsyn lill omständigheterna i det särskildafallet är obetydligt. Polismannen får i stället låta saken bero vid påpekandeeller erinran till den felande. Om en rapport avser snalteri enligt 8 kap. 2§ BrB och ombrottet med hänsyn till det tillgripnas värde och övriga omständigheter ärobetydligt kan polisman, som är förundersökningsledare, underlåta altvidarebefordra rapporten till åklagare och i stället låta saken bero viderinran. JuU1979/80:15 4 Maj:ls cirkulär (1972: 25)lill polismyndigheterna om rapportef-tergifl för vissa snatleribrolt gesföljande anvisningar för tillämpningen av de sist angivna bestämmelserna ipolisinslruklionen. Gärningen skall gälla tillgrepp i affärslokal avvara som hålls till salu under sådana former atl den är lätt tillgänglig för kunden. Främst avses tillgrepp i snabbköpsbutiker och i varuhus med självbetjäning. Även till grepp i andra affärslokaler med liknande försäljningssystem, t. ex. inom bokhandeln, bör bedömas på samma sätt. Erkännande behöver inte föreligga. Rapporteftergifl fårsåledes lämnas även om den misstänkte t. ex. förnekar lillägnelseuppsåt. Detmåsle dock stå klart för polismannen att den misstänkte har begått gärningenoch att denna är att bedöma som snatteri. att han bl.a. haft uppsåt attolovligen tillägna sig varan. Brottet skall framstå som obetydligt. Värdet av dettillgripna skall vara lågt. I regel bör del åsatta försäljningspriset inte varahögre än . Framgår del av utredningen alt del finnsförsvårande omständigheter får rapporteftergifl inte lämnas, även om värdet avdet tillgripna är lågt. Rapport skall avges när tillgängliga uppgifter visarall tillvägagångssättet har varit särskilt förslaget, t. ex. om den misstänkteanvänt hjälpmedel eller samarbetat med andra personer. Även när andraförsvårande omständigheter framkommer kan dessa utgöra skäl alt avge rapport. En mera ingripande åtgärd får inte framstå som påkallad.Rapporteftergifl skall inte lämnas, när omständigheterna i det särskildafallet tyder på att beslut om rapporleftergift och den erinran som lämnas isamband därmed inte har en tillräckligt avhållande verkan. Vid bedömningenhärav bör den misstänktes personliga förhållanden beaktas. Ger tillgängliga uppgiftereller omständigheterna i övrigi vid handen atl den misstänkte förut har gjortsig skyldig till förmögenhetsbrott av liknande eller allvarligare slag, börrapport avges. Hänsyn skall dock inte tas till förhållanden som ligger långttillbaka i tiden. Del skall vara utrett alt den som lidit skada avtillgreppet har fått ersättning eller avslår från alt rikta ersättningsanspråkmot den misstänkte. Hinderföreligger inte all lämna rapporteftergifl enligt 14 § tredje stycketpolisinstruktionen även för annat snatteribrott än butikssnatteri. De under 1givna anvisningarna gäller i lillämpliga delar även i sådant fall. Brottetskall var bagalellartat och ett straffrättsligt ingripande bedömas somuppenbart överflödigt med hänsyn till omständigheterna. Framstår detredan vid brottsanmälan som sannolikt alt rapporteftergifl kan komma attmeddelas, bör i stället för protokoll föras kortfattade anteckningar enligt 23kap. 21 § tredje stycket . 1 fråga om handläggningen av ärende om rapporleftergiftför snatteri iaktlages vad föreskriver i fråga om s. k.rapporteftergifl i efterhand. De nuvarande bestämmelserna ombehörighet för distrikts- och kammaråklagare alt besluta om åtalsunderlåtelsebl. a. beträffande snalteri saml om polismans rätt att underiåla attvidarebefordra rapport beträffande sådant brott infördes (SFS1972:23). De tillkom som en JuU1979/80:15 5 följd av de förslag som lagts fram av 1968 årsbrottmålsutredning i belänkandet (SOU 1971: 10) Snatteri. 1 betänkandet hadeföreslagits begränsningar av de straffrättsliga ingripandena vid mindre brott.De nya reglerna i åklagarinstruktionen och polisinstruktionen tog främst siktepå bulikssnat-terier. I riksåklagarens cirkulär C 70 medanledning av ändringar i åtalsinstruktionen uttalades bl. a. följande. Meningen är att Underlätelse avåtal för i synnerhet snatieri skall förekomma i större utsträckning änhittills. Åtal bör i många fall underlåtas även dä värdet av det tillgripnaligger över gränsen för att rapporteftergift skall kunna meddelas (enligtcirkuläret till polismyndigheterna om rapporteftergifl för vissa snatteribrottligger denna gräns vid ). Som exempel på sådana fall kannämnas att lagöverträdaren är gammal eller sjuk, all brottet begåtts i enpsykiskt pressad situation eller all gärningen förövats under andra speciellaförhållanden. Sammanfattningsvis kan sägas att åtal bör underlåtas om brottetvid en samlad bedömning kan anses ha ringa straffvärde. Så är i regel intefallet om den misstänkte använt hjälpmedel eller samarbetat med andra personer.Åtalsunderiåtelse bör inte heller förekomma när omständigheterna lyder på attgärningen ingår i en serie av liknande brott eller alt annan kriminalitet kanföreligga. Visar tillgängliga uppgifter, att den misstänkte förut har gjort sigskyldig till förmögenhetsbrott, bör åtal inte underlåtas. Hänsyn skall dockinte tas till förhållanden som ligger långt tillbaka i liden. Riksåklagaren har den 15 juni 1979i "RÅ-nylt" nr 7 redogjort för en av honom gjord enkät hos samtligaöveråklagare och länsäklagare beträffande bl. a. tillämpad värdegräns vidåtalsunderlåtelse för butikssnatteri enligt 20 kap. 7§ första stycket punkten IRB. Något mer än hälften av åklagardi-strikten tillämpade inte högre värdegränsän . Av de distrikt som tillämpade en högre gräns angav flertalet 50 kr.och etl fåtal mer än . I de flesta distrikten uppgavs att praxisbeträffande åtalsunderlåtelse var restriktiv. Åtalsunderlåtelse meddeladesendast då särskilda omständigheter, såsom hög ålder, sjukdom eller liknande,förelåg. Riksåklagaren uttalar atl han kan godta en praxis enligt vilkenvärdegränsen sätts vid . Någon anteckning i lokalt ellercentralt polisregister sker inte beträffande den som erhållit rapporteftergiftför bulikslillgrepp. Inte heller upprättas personblad. Pågående utrednings- och lagstiftningsarbete Regeringen har tillsatten utredning, förmögenhelsbrotlsut-redningen (Ju 1976: 04), med uppgift attgöra en översyn av lagstiftningen om förmögenhetsbrott. Vid översynen är detenligt utredningens direktiv betydelsefullt atl sätta in de straffrättsligaåtgärderna mot förmögenhels- JuU1979/80:15 6 brotten i etl vidare kriminalpoliliskt sammanhang och atljämföra straffvärdet hos dessa brott med det som gäller andrabroltskategorier, särskilt de s. k. moderna brotten, t. ex. skatte- ochvalutabrotl. trafikbrott, illegal narkotikahantering, brotl mot miljö- ochnaturvårdgintressen, brotl mot bestämmelserna om arbetarskydd och andrabestämmelser på arbetslivels område. Kommittén skall allsidigt ochförutsättningslöst pröva de slraff-barhetsgrunder och straffvärdesatser som börgälla för förmögenhetsbrol-ten. (Direktiv för utredningen se 1977 årskommitléberättelse del II Ju7 och kommitléberättelse, del II Ju 4). Förslag inom brottsförebyggande rådet Som ett led i den översyn avlagstiftningen mot den organiserade och den ekonomiska brottsligheten somregeringen uppdragit ål brottsförebyggande rådet lade en arbetsgrupp inområdet fram promemorian (BRÅ PM 1978: I) Sakhäleri m. m. 1 promemorian föreslås lagstiftningför att försvåra avsättningen av stöldgods. Sålunda föreslås ändringar i BrBsom innebär all del nuvarande kravet på styrkt förbrott vid häleriförseelseenligt 9 kap. 7§ BrB slopas i vissa fall. Utgångspunkten bör enligt förslagetvara alt del är straffbart atl förvärva eller la emot egendom under sådanaomständigheter atl det finns anledning anta all det är fråga om stöldgods.Arbetsgruppen föreslår också ändringar i lagstiftningen angåendeomhändertagande av stöldgods. Enligt förslaget bör regeringen vidare övervägaatl inskränka möjligheten till godlrosförvärv av stöldgods. I promemorian uttalas bl. a. all häleribrottslighelen ilandet beräknas omsätta stöldgods med etl marknadsvärde som uppgårtill ca . samt alt mellan 200-300 milj. kr. betalas på den"svarta marknaden" för denna egendom. Arbetsgruppen pekar på att godahälerimöjligheler i sig är en inte obetydlig orsak lill lillgreppsbrott; omavsättningen av stöldgods försvåras kan man räkna med atl omfattningen avtillgreppsbrotlslighelen påverkas. Arbetsgruppens förslag har remissbehandlats och regeringenhar beslutat en remiss till lagrådet med bl. a. förslagtill skärpt lagstiftning mot häleribrottslighet. Förslaget bygger påarbetsgruppens förslag. Proposition i ärendet beräknas bli avlämnad tillriksdagen under denna höst. På uppdrag avjustitiledeparlementet genomförde brottsförebyggande rådet eninformationskampanj på temat häleri-slöld-snatteri. Syftet med kampanjen varall påverka människors inställning till häleri och lillgreppsbrott genom attsprida kunskap om dessa brott och deras konsekvenser för samhället och den enskilde.För kampanjen utgavs särskilda informationsbroschyrer om häleri och snatteriför spridning i bl. a. skolorna. JuU1979/80:15 7 I broschyren "Miljoner somförsvinner! - om bulikslillgrepp" har brottsförebyggande rådet i samarbetemed . , Handelsanställdas förbundoch presenterat åtgärder som kan vidtas för alt förebyggabutikstillgrepp. Broschyren behandlar planering av försäljningslokalerna, kassoroch betalningssystem, varuexponering, personalutbildning, bevakning ochtekniska hjälpmedel. planerar f. n. all under våren1980 anordna en konferens rörande bulikslillgreppen i samarbete med . , , riksåklagarenoch . Vid konferensen skall behandlas butikslill-greppensomfattning, gripande för bulikslillgrepp, rapporleftergift ochåtalsunderlåtelse. Vidare skall behandlas tekniska hjälpmedel i kampen motbulikslillgrepp samt effekien av kampanjer mot sådana tillgrepp. Utskottet har inhämtatremissyttranden över molionerna från riksåklagaren, ,brottsförbyggande rådet, , köpmannaförbund.Kooperativa förbundet och . Riksåklagaren, och avstyrker motionärernas förslag. ochKooperativa förbundet tillstyrker förslaget om en utredning medanbrottsförebyggande rådet och inte motsätter sig en sådan. Riksåklagaren () framför att de i motionerna upptagnaproblemen stöldsvinnet inom handeln och regleringen i lag av häleribrollel intesällan har ett samband. Detla gäller enligt RÅ särskilt sådan stöldbegäriigegendom som efter tillgrepp kommer alt utgöra vederlag för narkotika eller somsäljs mot kontanter, vilka sedan används för atl betala narkotika ochalkoholdrycker. När det gäller lagsrifiningen om häleri hänvisar RÅ tillbrottsförebyggande rådets förslag. Beträffande framställningen om tillsättande av enotTentlig utredning angående stöldsvinnet inom handeln menar RÅ atl delåtminstone inledningsvis är tveksamt om en sådan utredning är ägnad atl lösaproblemen med stöldsvinnet. Handelns egna organisationer är enligt RÅ:s meningsannolikt bäst lämpade att utreda en väsentlig del av komponenterna iproblematiken; innan slutlig ställning tas till en sådan offentlig utredningsom motionärerna förordar bör resultatet avvaktas av den lagändring som kanemotses beträffande häleribrottet. RÅ avstyrker därför de förslag som framförsi motionerna. redovisar följande brottsstatistikrörande polisanmälda butiksstölder: understryker atlstatistiken över de polisanmälda stölderna inte är helt i överensstämmelse medverkligheten, eftersom det sannolikt förekommer ett påtagligt mörkertal. Vidareframhåller att såväl enligt polisens som handelnsuppfattning butiksstölderna har ökat främst till följd av butikernas ochvaruhusens alltmer förekommande självbetjäningssyslem och därmed minskadmanuell betjäning vid disk. anser att förebyggande insatser iförsta hand måste ombesörjas av företagarna själva och anpassas tillstöldfrekvensen och tillvägagångssätten i aktuella butiker och varuhus. a. följande. En betydande del av de föremål somtillgrips i butiker och varuhus avyttras under sådana omständigheter, atlköparen i många fall torde ha svårt att hävda godlrosförvärv. Butiksstöldernaär sålunda förknippade med en omfattande häleribrottslighet, som måslebekämpas. Ett betydelsefullt medel i häleribekämpningen vad gäller ävenbutiksstölder är beständig och unik märkning av i första hand kapitalvaror.Rikspolisstyrelsen har påtalat detla för aktuellafabrikanlorganisationer men har med några undantag mötts av ett ljumt intresseunder åberopande av ökade kostnader för t. ex. ingravering avtillverkningsnummer. Enligt uppfattningär det angelägel all åstadkomma spärrar, som försvårar avsättningen av stulnaföremål; detta torde få en dämpande effekt på stöldakliviielen. Det synesdärför styrelsen befogat med en bestämmelse om skärpt krav på god tro genom ensärskild undersökningsplikt vid förvärv av gods som fränhänts ägaren genomlillgreppsbrott. Enligt har del i olika utredningarredan framlagts förslag om brottsförebyggande åtgärder, som än så länge endastdelvis hunnit bli realiserade. Styrelsen finner det därför mera angelägel, attytterligare konkreta insatser kommer till stånd på basis av redan lämnadeförslag, än att nya utredningar görs, som lätt kan bli en upprepning av del somredan sagts och föreslagits. () framhåller alt denkriminalpolitiska utvecklingen när del gällerförmögenhetsbrollen har markerat en delvis annan syn på brottens straffvärdeoch en avgränsning av det straffbara området. Särskilt när det gäller de mindrebrotten har intresset för avkriminalisering och depenalisering varit stort. JuU1979/80; 15 9 BRÅ pekar på att värdet av vad somtillgrips genom butiksstölder sammanlaget är myckel stort; kostnaden kommerytterst atl belasta de lojala kunderna. Detla förhållande och den risk föruppluckring av rätlsmoralen, som ligger i atl så många av dessa brott inteupptäcks och påtalas gör enligt BRÅ situationen allvarlig. Enligt BRÅ har den ekonomiska utvecklingen ochstrukturförändringen inom handeln utan tvivel skapat en helt ny jordmån förbutikssnatterier; överflödet av exponerade varor ger också en föreställning omatt ett eller annat tillgrepp saknar ekonomisk betydelse för företaget manmåste ändå kalkylera med ett visst svinn. Därmed negligeras och bortrationaliserasenligt BRÅ det straffvärda i snatleriet: samma inställning möter man i fråga omvissa brott mot del allmänna, t. ex. skattebedrägeri. Det är enligt BRÅ klartalt man inte kan acceptera alt människor på detta sätt försöker rättfärdigabrott mot regelsystemet. BRÅ: s uppfattning är inte heller den att sådana idéerhar någon större spridning, tvärtom har enligt BRÅ föreställningen all stöldoch snatteri utgör otillåtna handlingar, oavsett mot vem de riktas, en starkförankring i folks rättsmedvetande. Olika undersökningar visar enligt BRÅockså alt de som grips för butikssnatteri i allmänhet är väl medvetna om detstraffbara i handlingen. Många upplever också stark ångest och skuldkänslor viduppdagande av brotten. BRÅ anförvidare bl. a. följande. Någon egentlig uppgång i de anmäldaoch lagförda bulikssnatterierna har inte skett . Den officiellabild som vi har av bulikssnat-leriel är emellertid ytterst beroende avaffärsföretagens anmälningsfrekvens och polisens benägehet alt meddelarapporleftergift. Från handelns sida framhålls dock att bulikssnatterierna ökatklart . Som har framhållits inledningsvis står vi inför ettallvarligt problem när del gäller butiksstölderna. Enligt BRÅ: s uppfattningbör man emellertid i första hand söka komma lill rätta med denna brottslighetgenom att ägna uppmärksamheten åt dem som gör sig skyldiga till sådana brottsaml atl söka adekvata åtgärder för att förhindra all andra hamnar i sådanabrotlssi-luationer. Med det sagda vill BRÅ framhålla att butikssnatteriel imånga avseenden kan tjäna som exempel på brott som främst bör mötas medförebyggande åtgärder. Man skall inte negligera detla brott eller se bort fråndess skadeverkningar. Men det bör slå klart alt man inte löser samhälletsproblem med bulikslillgreppen genom att straffa en utvald del av dem somertappas med att begå sådana brott. BRÅ har därför tillsammans och i samråd medhandeln och polisen ägnat stor uppmärksamhet åt möjligheterna atl förebyggabulikslillgreppen. Sålunda har BRÅ i olika broschyrer presenterat förslagtill tekniska och administrativa åtgärder som kan vidtas av affärsföretagen föratt förhindra brotten. BRÅ har vidare, som också framhålls av motionärerna,genomfört en informationskampanj i syfte att påverka allmänhetens - inte minslskolbarnens - inställning till snalteri och häleri. Kampanjen ger uttryck föratl man anser det både angeläget och nödvändigt att uppnå en attitydförändringi inställningen lill dessa brott. Särskild uppmärksamhet har i det JuU1979/80:15 10 sammanhanget riktats mot att försöka undanröja ev.missförstånd rörande innebörden av polisens befogenhet atl lämnarapporteftergift vid vissa obetydliga snallerier. Ansträngningarna att på dessaoch liknande sätt försöka komma lill rätta med snatteriproblemel bör fortsätta. När det gäller motionsönskemålei omskärpning av lagstiftningen om häleri erinrar BRÅ om det förslag i den frågansom rådet lade fram . BRÅ hänvisar också till den översyn avförmögenhetsbrotten som f. n. pägår genom förmögenhetsbrottsutredningensarbete. menar atl snatterier och butiksstöldermedför betydande kostnader för handeln och därigenom för konsumenterna. Verketställer sig positivt lill alt åtgärder vidtas för att komma lill rätta medbutikstillgreppen. 1 samhällets uppgift atl förhindra brott ingår enligt verketockså atl med allmänt brottsförebyggande åtgärder ingripa mot snallerier ochbutiksstölder.