bet · G301JuU2 · 1979-12-31 00:00:00 — betänkande 1979/80:2 medanledning av motion om forumreglerna vid viss skadeståndstalan I motionen 1978/79:1193 av () ochInger () hemställs att hos regeringen begär ändring avforumreglerna vid sådan typ av skadeståndstalan som angetts i motionen. Imoiionen tar motionärerna upp reglerna i jordabalken och i miljöskyddslagen omtalan om ersättning för skador på fastigheter genom grävning eller schaktningpå intilliggande mark, t. ex. i samband med vägbyggen. Motionärerna pekar påatt om sådan talan grundas på miljöskyddslagen talan skall väckas vid fastighetsdomstol,medan talan som grundas på jordabalken skall väckas vid allmän domstol.Reglerna härom är enligt motionärerna komplicerade och medför risk förrättsförluster eller onödiga rättegångskostnader för parterna. Motionärernahänvisar till ett av högsta domstolen meddelat beslut i etl mål därtingsrätten och hovrätten haft olika uppfattningar i frågan om talan bortväckas vid allmän domstol eller vid fastighetsdomstol (rättsfallet NJA 1978 s.113). 130 § miljöskyddslagen (1969:387) föreskrivs attden som orsakar olägenhet genom miljöfarlig verksamhet skall utge ersättninghärför. Om olägenheten inte har orsakats genom försumlighet skall ersättningutgå endast om olägenheten är av någon betydelse och bara i den mån den inteskäligen bör tålas med hänsyn till förhållandena i orten eller till dessallmänna förekomst under jämförliga förhållanden. Skadeståndsansvaret är iprincip strikt, dvs. ansvar kan inträda oberoende av vårdslöshet frånskadevållarens sida. Densom vill framställa ersättningsanspråk eller annat enskilt anspråk på grund avmiljöfarlig verksamhet skall väcka talan vid den fastighetsdomstol inom varsområde den miljöfarliga verksamheten i huvudsak utövas eller skall utövas (33och 34 §§ miljöskyddslagen). I skadeståndslagen (1972:207) finns allmännabestämmelser om ersättning för skada. Principen enligt dessa bestämmelser äratt ersättningsskyldighet 1Riksdagen 1979/80. JuU 1979/80:2 2 föreliggerendast om skadan har vållats uppsåtligen eller av vårdslöshet. Talan omersättning förs vid allmän domstol. I 3 kap. jordabalken finns bestämmelser omskadeståndsansvar som delvis har samma tillämpningsområde sommiljöskyddslagens. Enligt 3 § skall sålunda den som utför grävning ellerliknande arbete ersätta skada som uppkommer på angränsande mark till följd avatt han eller någon som han har anlitat har underlåtit att vidta erforderligskyddsåtgärd eller i annat hänseende brustit i omsorg vid arbetets utförande.Skadestånd enligt detta lagrum förutsätter således vårdslöshet. Talan omersättning fors vid allmän domstol. Rätt domstol i tvistemål i allmänhet är enligt 10kap. 1 § (RB) rätten i den ort där svaranden har sitt hemvist.Talan i anledning av skadegörande handling får enligt 10 kap. 8 § RB väckas vidrätten i den ort där handlingen företogs eller skadan uppkom. Tvist om skadaeller annat intrång på fast egendom får enligt 10 kap. 11 §RB också väckas vidrätten i den ort där fastigheten är belägen. Tingsrättenär enligt 10 kap. 17 § RB inte behörig att ta upp tvist som skall handläggas avannan myndighet än domstol eller av särskild domstol eller som enligt lag ellerförfattning skall prövas av skiljemän. Omlägre rätl tagit upp tvist får frågan om rättens behörighet tas upp av högrerätt om frågan fullföljts eller väckts av part i högre rätt. Högre rätt fårockså ta upp behörighetsfrågan bl. a. om det gäller tvist som skall tas upp avannan myndighet än domstol eller av särskild domstol (10 kap. 19 § RB). Tingsrättär enligt 1 kap. 3 § RB i tvistemål i allmänhet domför med tre lagfarna domare.Fler än fyra lagfarna domare får inte sitta i rätten. Enligt 1 § lagen (1969:246) om domstolar ifastighetsmål skall det finnas en fastighetsdomstol i vae län. Regeringen kandock föreskriva att annat område än län skall utgöra domkrets förfastighetsdomstol eller att fiera fastighetsdomstolar skall finnas för sammaområde. Fastighetsdomstol lar upp mål eller ärende enligt vad som föreskrivs isärskild lag eller annan författning. Fastighetsdomstolbeslår av två lagfarna ledamöter, en teknisk ledamot och två nämndemän. Omsärskilda skäl föreligger kan efter ordförandens bestämmande ytterligare enteknisk ledamot ingå i domstolen. JuU 1979/80:2 3 Vid sprängningsskador kan såväl miljöskyddslagensoch jordabalkens bestämmelser om skadeståndsansvar som oskrivna regler omsådant ansvar aktualiseras. Det häri praxis visat sig svårt att avgöra hurdessa regelkomplex förhåller sig till varandra och vilket av dem som skalltillämpas i enskilda skadefall. Fråganom rätt forum vid skadeståndstalan rörande fastighetsskador har prövats i fierarättsfall. När skadeståndstalan väcks under påstående att skadan orsakats avmiljöfarlig verksamhet skall talan enligt rättsfallet NJA 1973 s. 1 tas upp avfastighetsdomstol oavsen om det verkligen är fråga om verksamhet av detta slag;denna senare fråga skall prövas först genom dom i målet. Talan skall dockprövas av allmän underrätt om den grundas på farlig verksamhet eller påskadeståndsreglerna i 3 kap. jordabalken. Oklarhet har rått huruvida vidtillämpning av fastighetsdomstol är att anse somsärskild domstol eller inte. 1 rättsfallet NJA 1978 s. 113 har fastslagits attfastighetsdomstol i delta sammanhang skall bedömas som särskild domstol. Högreinstans har därför atl självmant beakta frågan om den lägre instansensbehörighet atf ta upp målet. Enligt beslut av regeringen har chefenför tillkallat en särskild utredare(miljöskadeutredningen. Ju 1978:08) med uppdrag att utreda frågor om skadeståndvid miljöskador. Enligt direktiven till utredaren (1978:72) bör denne sökaåstadkomma en klarare och mera samlad reglering av de skadeståndsregler somgäller enligt miljöskyddslagen, 3 kap. jordabalken och oskrivna grundsatser päförevarande område. Enligtdirektiven kräver forumfrågan särskilda överväganden och det för ankomma påutredaren alt föreslå den lösning han finner lämpligast. 1 direktiven uttalardepartementschefen att det utan tvivel är en fördel om en enhetlig lösning kanuppnås; kommer utredaren emellertid fram lill att vissa typer av skada börprövas av fastighetsdomstol och andra av allmän underrätt, för närmareundersökas om de olägenheter som ger sig till känna när målen fördelas mellanolika typer av domstolar kan avhjälpas genom särskilda regler om förening avmål. Sådana regler kan enligt departementschefen fö särskild betydelse i falldå alternativa grunder åberopas för en talan och skilda domstolar enligthuvudregeln är behöriga att pröva dessa grunder. En gemensam handläggning kan,uttalar departementschefen, också länkas vara praktiskt motiverad, när de olikatyper av skador som målen rör har orsakats av samma för omgivningen riskablaverksamhet. JuU 1979/80:2 4 I samband med behandling under förrariksmötet av propositionen 1978/79:90 med förslag till ändring irätlshjälpslagen behandlades tre motioner, vari motionärerna aktualiserat olikafrågor angående utredningskostnader m. m. i bl. a. mål om miljöskador.Utskottet uttalade därvid beträffande utredningskostnader i mål om miljöskadoratt regleringen av dessa frågor också efter genomförande av de föreståendeändringarna i rätlshjälpslagen i vissa hänseenden fick anses mindre tillfredsställande.Bl. a. råder enligt vad utskottet uttalade viss oenhellighet mellan olikarättsområden, och alltjämt kommer atl kvarstå en risk för obalans mellanparter med olika förutsättningar. En översyn borde därför enligt utskottetsmening komma till slånd som också berör lagstiftningen utanförrättshjälpsområdet. Det borde enligt utskottets mening överiålas åt regeringenatt avgöra om översynen borde ske i anslutning till rältegångsutredningensarbete, i anslutning till arbetet inom utredningen om skadestånd vidmiljöskador eller i annan ordning. Vad utskottet sålunda anfört gavs genomriksdagens beslut regeringen till känna (JuU 1978/79:30, rskr 268). Regeringenhar därefter genom beslut uppdragit åt miljöskadeutredningen attöverväga frågan om utredningskostnader m. m. vid tvist om ersättning förmiljöskador. I delta betänkande behandlas en motion som gällerforumreglerna vid talan om ersätining för skada på fastighet. Reglerom skadestånd på grund av skada på fastigheter finns bl. a. i miljöskyddslagenoch i jordabalken. Enligt 30 § i den förstnämnda lagen skall den som orsakarolägenhet genom miljöfariig verksamhet i princip utge ersättning härför.Ersättningsskyldigheten är grundad på s. k. strikt ansvar, dvs. den förutsätterej uppsåt eller vårdslöshet från den ersätlningsskyldiges sida. I 3 kap. 3 §jordabalken regleras skyldigheten all ersätta s. k. immis-sionsskada somuppkommer på angränsande mark till följd av grävning eller liknande arbete.Skadestånd enligt delta lagrum förutsätter vårdslöshet. Skyldighet atl ersättaskada på fast egendom kan också uppkomma enligt de allmännaskadeståndsrätlsliga principerna i skadeståndslagen. Dessa principer innebärbl. a. att ersättningsskyldighet föreligger endast om skadan vållats uppsåtligeneller av vårdslöshet. Talansom grundas på miljöskyddslagen skall prövas av fastighetsdomstol enligtreglerna i lagen om fastighetsdomstol, medan talan som grundas på reglerna ijordabalken eller skadeståndslagen skall prövas av allmän domstol enligtreglerna i . Motionärernapekar på att reglerna om talan angående skada på fastighet är komplicerade ochatt de medför risk för rättsförluster och onödiga rättegångs- JuU 1979/80:2 5 Motionärerna hänvisar till ett av högsta domstolen nyligenmeddelat beslut i ett mål i vilket det redovisats olika uppfattningar i fråganhuruvida talan om ersättning för fastighetsskador skulle väckas vid allmändomstol eller vid fastighetsdomstol. Frågorom skadestånd vid miljöskador utreds f. n. av miljöskadeutredningen (Ju1978:08). Utredningen skall enligt sina direktiv söka åstadkomma en klarare ochmera samlad reglering av de skadeståndsregler som gäller enligtmiljöskyddslagen, 3 kap. jordabalken och oskrivna grundsatser på området.Utredningen skall särskilt utreda forumfrågan. Härvidlag skall utredningen sökanå en enhetlig lösning eller söka på annat sätt avhjälpa olägenheterna vidfördelningen av mål mellan olika typer av domstolar. Utskottetdelar motionärernas uppfattning atl reglerna om rätt domstol vid talan ommiljöskador är onödigt komplicerade och att risk föreligger för onödigarättsförluster för den enskilde. Med hänsyn till att motionsspörsmå-lei såsomnyss angetts f. n. utreds av miljöskadeutredningen finns emellertid inte nuanledning till något initiativ från sida. Utskottet avstyrker därförbifall lill motionsyrkandet. att avslårmotionen 1978/79:1193. Närvarande:Bertil (), (), (), (), ArneNygren (s), (), (), (), HansPettersson i (s), (), (), (), (), () och ().