bet · G301KU50 · 1979-12-31 00:00:00 — Uppgifterna i det följande (punkterna 1) är hämtade urolika allmänt tillgängliga källor (FF"V:s verksamhetsberättelse,riksdagstryck, tidningsartiklar) men kan behöva verifieras på enstaka punkter. eller ,med säte i "men med verksamhet också på en rad andra håll i landet,är ett av statliga Förenade Fabriksverken (FF'V-koncernen) helägtdotterföretag. Det hade - enligt FF'V;s senaste verksamhetsberättelse - underår 1978 närmare 1 500 anställda (därav knappt 1 100 i ) och en faktureringtill ett värde av 254 milj. kr. Huvuddelen av de anställda utgörs av ingenjöreroch tjänstemän. Av faktureringsvärde svarade tjänster eller leveransertill svenska försvaret för 111 milj. kr. () och exporten för 29 milj.kr. Återstoden () gick sålunda till den civila hemmasektorn. -"Vågföretaget blev en integrerad del av Telub.Telub är organiserat på fem divisioner, nämligen a) underhållsdivisionen,som huvudsakligen sysslar med modifieringar och verkstadsunderhåll av materielför det svenska försvaret (radioutrustning, optisk materiel, radar,robotsystem) men även gör satsningar på den civila marknaden för underhåll avkvalificerad elektronik, b) divisionenTeknikkonsult, som genomför kvalificerade tekniska utredningar ochutbildningsprogram inom områdena telekommunikation, datateknik och allmänelektronik, och i första hand är inriktad på svenska försvaret ehuru enmarknadsbreddning mot den civila sektorn har inletts, c) divisionenTeknikinformation, som likaså är inriktad både på den civila och militärasektorn (har bl. a. utarbetat ett informationspaket som riktar sig tillanvändare av teletekniska och elektroniska utrustningar och system vidLandvetters flygplats), KU1979/80:50 248 d) servicedivisionen, som utförregionalt materielunderhåll med inrikt ning på kvalificerad elektronik och bl. a. har dataterminaler och minidatorer på sitt program, samt e) systemdivisionen, som producerar vågar ochvägningssysteni. Telub äraktieägare i (det bildade) halvstatliga SWEDEC InternationalAB, vars affärsidé är att i första hand till sälja och förmedlasvenska utbildningsinsatser och annat svenskt kunnande. Den nu aktuellautbildningen av libysk personal vid Telub torde ligga i linje med denna idé. Telub ingick imars 1979 ett avtal med libyska staten om att utbilda enkontingent libyska ungdomar () i tekniska ämnen till en nivånärmast motsvarande svensk gymnasieutbildning. Utbildningen i fråga skallbedrivas i "vid företagets teknikskola. Utbildningen omfattar -utöver undervisning i engelska som blir deras undervisningsspråk -grundläggande tekniska ämnen såsom matematik, fysik, elektricitetslära ochelektronik under . ingår ett stort mått avpraktisk verksamhet, såsom laborationer, enklare apparatbyggen, övningar imätteknik, felsökningar och reparationer på konventionell materiel. Efterhandsom elevernas färdigheter och kunskapsnivå medger det, startar undervisning itillämpad teknik omfattande radar och telekommunikation, dator- ochreglerteknik m. m. Här ingår utbildning på allmän, kommersiellt tillgänglig,materiel inom nämnda områden. Utbildningsverksamheten hälls helt åtskild från Telubsverksamhet för Ingen utrustning som används i utbildningen utgörs avkrigsmateriel eller är underkastad sekretessbestämmelser. I Telubs åtagande i detta sammanhang ingår inga som helstleveranser av säljer inte - och har i varje fall under de senastetjugo åren inte sålt - någon krigsmateriel till på grund av de spändaförhållanden som rått och råder i . Enligt uppgift skulle den aktuella kontingenten libyer hainlett sin utbildningi ", men av okänd anledning har den alltjämtinte anlänt till . Riksdagsman iStockholm har frågat handelsministern om denne avser vidta åtgärder eller lägga fram förslag som förhindrar utbildning i av "libysk militär". Ihandelsminis terns avgivna svar meddelades att regeringen inte avser vidta några åtgärder för att förhindra ifrågavarande utbildningsprojekt. I samma svar fastslogs att den reglering som gäller för svensk export av krigsmateriel icke omfattar utbildning. Handelsministern meddelade i detta sammanhang också att krigsmaterielexportkommitté, som har till uppgift att se över nuvarande riktlinjer för svensk krigsmateriel- KU 1979/80:50 249 export, kommer att studera i vad mån dessa riktlinjerbehöver utvidgas. har-främst i samband med en"hearing" med ledning , dåföreträdesvis andra exportfrågor avhandlades - orienterat sig om det aktuellalibyska utbildningsprojektet men har ännu icke närmare dryftat frågan. m. om "Telub-affären" bifogas. KU 1979/80:50 250 Angående viss utbildning av libyska medborgare vid TelubAB i Med anledning av förfrågan frånutskottet rörande vilka kontakter som tagits med fram tilldess företaget tecknade avtal angående denna affär får jag anföraföljande. Först skall framhållas att den aktuella affären varkenlett till något ärende eller beslut av regeringen ellerkrigsmaterielinspektören. Av minnesanteckningar upprättade av numera avlidnekrigsmaterielinspektören samt hovrättsassessorn JörgenHolgersson framgår emellertid att verkställande direktören i BenktDahlberg vid besök hos (varsjukskriven) omtalat att TELUB förde förhandlingar om utbildningav libyska tekniker i med sikte på kompetens för inträde på tekniskhögskola inom vissa teknikområden. Studierna skulle inte vara inriktade på krigsmateriel.Enligt hade UD "gett klartecken" till TELUB:s engagemang iutbildningen. Vid besök i hade också sammanträffat med landetsförsvarsminister som därvid uttryckt intresse för kontakter och köp i Sverigeav vissa slag av defensiv försvarsmateriel. Sedan rapporteratbesöket till , meddelade denne att allförsäljning av krigsmateriel till var utesluten. Vid ett möte hos handelsminister den 14 februari1979, till vilket , dåvarande departementsrådet , UD. ochDahlberg var kallade, framhöll (enligt en anteckning av ) attregeringen motsatte sig den planerade utbildningen. Avslutningsvis kan påpekas att samtliga aktier i av fabriksverken (FFV) och att bolaget till följd härav ingår somhelägt dotterbolag i . KU1979/80:50 251 Föredragning inför KU, Min första kontakt med ärendetavseende utbildning av libyska medborgare vid i ägde . Vid en överläggning den dagen på UD nämndedåvarande statssekreteraren om saken. I överläggningen deltog, förutom och jag, dåvarandeutrikesministern och krigsmaterielinspektören . (f. d.marinchefen var också med vid sammanträdet, men min minnesbildär att han lämnade detta när Telub-ärendet diskuterades.) Med anledning av det som då framkom bad jag omgående attfå träffa Telubchefen, direktör , för att ytterligare orienteramig i ärendet. Sammanträffandet ägde rum på onsdagen den14 februari. I överläggningen deltog och dåvarandedepartementsrådet , UD. Av samtalet framgick att utbildningen avsåg militärpersonal men att undervisningen skulle omfatta ämnen som också kunde undervisasi på civil teknisk skola. erinrade om att ärendet tidigare underställts f.d. utrikesministern och f. d. försvarsministern somenligt givit klartecken för projektet. Jag gav vid överläggningen klart uttryck för minpersonliga uppfattning. Den var, och är, att projektet var mycket olyckligt ochatt det stred inte mot bokstaven (eftersom det ju inte gällde export avmateriel utan av kunskaper) - men mot tanken och andan i riktlinjerna försvensk krigsmaterielexport. Jag angav också min avsikt att ta upp frågan tilldiskussion inom regeringen. Någon tid därefter kom också på mitt initiativ en sådan diskussiontill stånd i statsministerns tjänsterum. I denna deltog . ,dåvarande industriministern , dåvarande samordningsministern jag. Det framgick att ingen av de nämnda personerna tidigarehade varit orienterade i ärendet. De delade samtliga i sak min inställning. Vid den fortsatta handläggningen av ärendet inomkanslihuset framkom att det - i det stadium ärendet då befann sig - saknadeskonstitutionella möjligheter för regeringen att inskrida. Sådanamöjligheter bör enligt min uppfattning tillskapas. KU1979/80:50 252 den av regeringen, på min föredragning, tillsattakommittén för översyn av riktlinjerna för svensk krigsmaterielexport angavs attutredningen bl. a. skall granska "i vad mån det är befogat att betraktaövnings- och utbildningsanordningar som krigsmateriel." KU 1979/80:50 253 Bilaga 14 PM angående regeringensbeslut i visst "utflaggningsärende" Gällande beslämtnelser m. m. Enligt lagen (1977:494) omtillstånd till överlåtelse av fartyg får svenskt registreringspliktigt skeppeller andel däri inte överlåtas utan tillstånd av regeringen eller myndighetsom regeringen bestämmer, om skeppet genom överlåtelsen upphör att varasvenskt. Vid prövningen av en fråga om tillstånd till överlåtelse skallsärskilt beaktas hur denna påverkar effektivitet och sysselsättning inomsjöfartsnäringen och de ombordanställdas förhållanden. Tillstånd skall intelämnas, om det strider mot väsentligt allmänt intresse att skeppet upphör attvara svenskt. Lagen, som trädde i kraft , gälldeursprungligen till utgångneavjuni (prop. 1976/77:146, /77:26, rskr1976/77:344). Den har emellertid förlängts att gälla först till utgången avjuni 1979 (prop. 1977/78:166, /78:25, rskr 1977/78:333) och senare tillutgången av (prop. 1978/79:116, /79:20, rskr 1978/79:276).Sjöfartspolitiska utredningen har i promemorian (Ds K 1979:10) Svenskarederiers utlandsinvesteringar samt flaggöverföringar föreslagit att lagenförlängs till utgången av juni 1981.1 propositionen 1979/80:166 föreslås attlagen förlängs till utgången av . Bakgrunden och motiven till lagstiftningen redovisas ipropositionen 1976/77:146. Enligt föredragande departementschefen måsteutgångspunkten vara att svensk sjöfart så långt möjligt skall drivas undersvensk flagg. Sjöfartens utlandsinvesteringar kan emellertid - liksometablering utomlands av den landbaserade industrin - medföra avsevärdafördelar för det svenska näringslivets internationella konkurrenskraft.Möjligheten måste därför enligt departementschefen finnas också för rederiernaatt etablera sig i andra länder. En okontrollerad och betydande avtappning avsvenskt tonnage till utlandet skulle dock kunna medföra allvarliga konsekvenserför det svenska samhället och de anställda inom sjöfartsnäringen (prop. s. 28). Departementschefen gjorde liksom flaggutredningen, varsbetänkande (SOU 1976:44) Sjöfart och flagg låg till grund för lagstiftningen,en bestämd skillnad mellan överlåtelser med bevarat svenskt driftsinflytandeOf-h överlåtelse till utlandet utan att sådant inflytande kvarstår. Renaförsäljningar utan bevarat svenskt driftsinflytande får, anfördedepartementschefen, anses vara ett normalt inslag i rederiverksamheten och ettsätt att finansiera nyanskaffning av fartyg. Tillstånd borde därför på sammasätt som tidigare ges till sådana försäljningar. I vissa situationer bör manenligt departementschefen kunna ge tillstånd även till överlåtelser med bevarat svenskt KU 1979/80:50 254 Liksom flaggutredningen ansåg han attdet avgörande därvid bör vara om överlåtelsen kan vara till gagn för svensk.sjöfart. angav att tillstånd kan lämnas, omutlandsregistrering är enda möjligheten att erhålla eller behålla betydandelastkontrakt till följd av protektionistiska åtgärder eller att fartyget avsesingå i internationellt samarbetsprojekt. Departementschefen delade dennaståndpunkt. Vid prövningen bör, anförde han, särskilt beaktas hur överlåtelsenpåverkar effektiviteten och sysselsättningen inom sjöfartsnäringen och deombordanställdas förhållanden. Tillstånd bör inte lämnas, om det strider motväsentligt allmänt intresse att fartyget upphör att vara svenskt. Man bör,anförde han vidare, givetvis inrikta sig på att i det konkreta fallet finna denlösning som framstår som den mest förmånliga för samhället, sjöfartsnäringenoch de ombordanställda. Så bör t. ex. den omständigheten att rederiet i sinansökan anger att man avser att tillföra verksamheten under svensk flagg ettannat fartyg som från sysselsättningssynpunkt i princip motsvarar det som avsesregistreras i utlandet utgöra skäl för bifall till framställningen. Dessaprinciper för bedömningen ansågs stå i samklang med den inställning företrädareför rederinäringen och de ombordanställda hade gett uttryck för i skrivelsertill regeringen (prop. s. 29). Det nu sagda tar enligt departementschefen inte sikte påöverföring till land som tillhandahåller bekvämlighetsflagg. Han anförde ifråga om sådan överföring att registrering under bekvämlighetsflagg återverkarallvarligt på den internationella sjöfarten, bl. a. genom sämre socialt skyddför de ombordanställda och minskad säkerhet. Liksom flaggutredningen ansåg hanatt fartyg under bekvämlighetsflagg är ett ovälkommet inslag i världssjöfarten.Normalt förutsattes därför överföring till sådan flagg strida mot väsentligtallmänt intresse. Emellertid måste enligt departementschefen även här finnasmöjligheter till olika lösningar i det konkreta fallet. För att tillstånd tillöverföring skall kunna ges måste det dock vara klarlagt att den fortsattadriften sker under förhållanden som är godtagbara utifrån svenska värderingaroch internationella åtaganden när det gäller säkerhet, miljö, socialtrygghet och fackliga rättigheter för de ombordanställda. De garantier somavkrävs överlåtaren måste vara utformade med hänsyn bl. a. till att det kanförutses att registreringslandet inte utövar effektiv jurisdiktion och tillsynöver fartyget och besättningens sociala villkor (prop. s. 29). Bestämmelser om verkställigheten av lagen om överlåtelseav fartyg finns i förordningen (1977:495) om tillstånd av överlåtelse avfartyg. Enligt 1 § skall fråga som avses i lagen prövas av kommerskollegium isamråd med . Bedöms ärendet ha större principiell betydelse ellerallmän räckvidd ska/I enligt 2 § kommerskollegium höra och medeget yttrande underställa ärendet regeringens prövning. Underställning skallockså ske om de ombordanställdas organisationer har motsatt sig bifall tillansökan. Detsamma gäller ett ärende i fråga om fartyg tillhörigt rederiföretag,som har erhållit statligt stöd i form av lån eller utfästelse om lån, om KU 1979/80:50 255 återbetalningsskyldigheten för lånet är beroende av företagetsframtida resultatutveckling eller annan liknande omständighet. Den sist nämndabestämmelsen infördes med anledning av de avtal som träffats mellanstaten samt rederiföretagen . Avtaleninnebär att ett tidsbegränsat ekonomiskt stöd utgår till de bådarederiföretagen (prop. 1978/79:35, /79:9, rskr 1978/79:101-102). Dessahar i gengäld iklätt sig olika förpliktelser i fråga om främst förläggningen avföretagens administration, rederiverksamhetens omfattning och ungefärligtantal svenskregistrerade fartyg. Regeringens beslut angående fartygen tn/s och in/sTaube ()och Partrederiet för ansökte hos kommerskollegiumom tillstånd till överlåtelse av respektive och , byggdaår . Överlåtelsen avsågs ske till ett av fartygens japanska byggnadsvarvtillhörigt dotterbolag under bildande i och med registrering avfartygen i . Avhandlingarna i ärendet framgår bl. a. följande. Fartygen hade dittills av SMS och Partrederiet, i vilketSMS ägde , utchartrats till Générale Trans-Baltique (CGTB), ettfranskt bolag som till ägdes av SMS. Övriga ägdes av det franskarederiet (). CGTB hade gjort kontinuerligaförluster sedan charterperiodens början p. g. a. att fartygensintjäningsförmåga inte hade kommit upp till den överenskomna charterhyran.Detta förhållande ledde till att bolaget inte längre ansåg sig kunnafullgöra sin förpliktelse gentemot uthyrarna. Därmed vilade ett konkurshot översåväl SMS som CGTB. För att eliminera de förluster som bägge parter fåttvidkännas i denna situation hade SMS efter förhandlingar med CGTB och detjapanska varv som byggt fartygen beslutat att försälja fartygen till ettliberianskt dotterbolag till det japanska varvet. Avsikten var att CGTB skullehyra fartygen från det liberianska bolaget. a. genom att fartygen erhöllbekvämlighetsflagg skulle man åstadkomma den behövliga sänkning av hyran tillföljd av lägre driftskostnader som ansågs vara en förutsättning för fortsattdrift. Av ansökningen framgår vidare att SMS hade erbjudit CGTB att förvärvaSMS:s aktiepost i CGTB men att detta hade avböjts. Det pris som hade överenskommits för fartygen medförde bl.a. att sökanden fick förutsättningar att fullgöra sina förpliktelser bl. a. närdet gällde statliga kreditgarantier om 16 milj. kr. Svenska sjöfolksförbundets representant ikommerskollegiums samrådsgrupp hade motsatt sig att tillstånd meddelades sålänge SMS innehade sin aktiepost i CGTB. Mot bakgrund härav underställdekollegiet ärendet regeringens prövning. KU 1979/80:50 256 I yttrande till regeringenkonstaterade kommerskollegium att riksbank förklarat sig ej ha någonerinran från valutaregleringssynpunkt. Kollegiet anförde vidare bl. En principiell bedömning avtillståndsfrågan i detta fall leder till slutsatsen att överlåtelsen inte börfå äga rum. Det enda alternativ till denna affär som rederiet pekat på ärkonkurs. Om det finns andra alternativ eller ej undandrar sig kollegietsbedömning. Det förefaller dock sannolikt att en "ren" försäljning avfartygen till någon annan utanför den nuvarande intressegruppen inte skullekunna lösa de ekonomiska problemen för SMS. Under sådana omständigheter ter sigen vägran till överlåtelse i detta fall föga rationell med hänsyn till deekonomiska värden som här står på spel. Mot bakgrund av de speciellaomständigheter som förelåg i detta fall ansåg sig kollegiet böra tillstyrkaframställningen. Regeringen lämnade genom beslut den 20 oktober 1978framställningen utan bifall. I beslutet anförde regeringen att överiåtelsernaunder de förutsättningar som förelåg inte kunde anses medföra sådant gagn försvensk sjöfart som åsyftas i förarbetena till lagen om tillstånd tillöverlåtelse av fartyg. Under sådana förhållanden borde enligt regeringentillstånd ej ges även om sökanden kunde sägas vara i en ekonomisktvångssituation och hans driftsinflytande över fartygen efter en överlåtelseenligt ansökan fick anses vara mycket begränsat. I en skrivelse till den 1 oktober1979 anhöll , SMS, att utskottet skulle granska regeringenshandläggning av ärendet om fartygen och . Skrivelsen anmäldes vidutskottets sammanträde . Enligt utskottets då fattade beslutlades skrivelsen till utskottets handlingar. Övriga regeringsbeslut I. o. m. från ,då lagen om tillstånd till överiåtelse av fartyg trädde i kraft, till 1978 årsutgång avgjorde regeringen fyra ärenden om tillstånd till överlåtelse avfartyg. Förutom det tidigare redovisade ärendet om fartygen och m/sTaube, som är det av dessa ärenden senast avgjorda, gäller det följandeärenden. Ett ärende, som avsåg ansökning om ren försäljning av trefartyg, underställdes regeringen sedan motsatt sigatt tillstånd gavs. Förbundet hänvisade till den betydande utförsäljning avfartyg som beräknades äga rum . tillstyrkte ochregeringen lämnade tillstånd till ifrågavarande överlåtelser. Ett ärende gällde överlåtelse av ett fartyg från Rederi ABSalenia till ett finskt bolag. hade motsatt sigöverlåtelse, eftersom fartyget avsågs säljas med femårig återbefraktning.Kommerskollegium hade ingen erinran mot att tillstånd till överlåtelse gavs.Regeringen biföll ansökningen och anförde därvid att även om överlåtelsen medhänsyn KU 1979/80:50 257 till det långa återbefraktningsavtalet kunde ansesinnebära överlåtelse med bevarat svenskt driftsinflytande fick det med hänsyntill intresset av att Salénrederierna kunde bibehålla sin ställning inom deninternationella kyltrafiken anses motiverat att medge överlåtelsen. Ett ärende avseende två kylfartyg underställdesregeringens prövning sedan de ombordanställdas representanter motsatt sigbifall till ansökningen. Försäljningen skulle ske till bolag under bildande iFilippinerna. Den svenska överlåtaren, Salenia, skulle komma att äga40 % av aktiekapitalet i bolagen och fartygen skulle återbefraktas av säljarenunder . Regeringen biföll ansökningen med hänvisning till att det svenskarederiet genom överlåtelsen kunde bibehålla frakter och behålla sin ställningpå den internationella kylmarknaden. som redovisats har förutom dessa avregeringen avgjorda ärenden kommerskollegium gett tillstånd till överlåtelse av162 fartyg varav 116 handelsfartyg. Det övervägande flertalet av dessaöverlåtelser var enligt uppgift från kommerskollegium ren försäljning.Kommerskollegium har inte i något fall avslagit ansökan omöverlåtelse. har under år 1979underställt regeringen nio ärenden om tillstånd till överlåtelse av fartyg tillutlandet. Sammanlagt gäller ärendena tolv fartyg, varav åtta handelsfartyg. Regeringenhar i samtliga fall bifallit ansökan om överlåtelse. I de yttranden somkommerskollegium avgav till regeringen tog kollegiet för egen del inteställning i tillståndsfrågan. I fråga om åtta fartyg, varav fyra handelsfartyg, harunderställning skett enbart på grund av bestämmelsen i 2 § sista meningenförordningen om tillstånd till överlåtelse av fartyg, dvs. fartyget tillhörderederiföretag som erhållit viss form av statligt stöd. I samtliga dessa fallgällde det eller partrederi i vilket delägare. Överlåtelserna skulle ske beträffande två fartyg till bolag iLiberia, ett fartyg till bolag i Republiken , ett fartyg till bolag iFörbundsrepubliken , ett fartyg till bolag i ochtvå fartyg till bolag i . Försäljningarna var i samtUga fall renaöverlåtelser. Något ägarintresse eller driftsinflytande skulle inte kvarstå ifartygen. De ombordanställdas organisationer hade inte rest någon invändningmot överlåtelse. Två ärenden som gällde överlåtelse av vardera tvåhandelsfartyg från resp. har underställts pågrund av att hade motsatt sig att tillstånd gavs.Beträffande det senast avgjorda ärendet skedde underställning även på grund avden nämnda bestämmelsen i fråga om rederiföretag som erhållit viss form avstatligt stöd. Denna bestämmelse fanns ännu inte vid avgörandet av det första 17 1979/80. KU1979/80:50 258 Samtliga dessa fyra fartyg skalle enligtansökningarna återcharfras av för av . Någotsäljarintresse fanns dock inte i de bolag som avsågs förvärva fartygen. Det kani detta sammanhang nämnas att regeringen i sin praxis jämställer försäljningmed upp till återchartringstid med ren försäljning. Förutom dessa tillstånd till överiåtelse av tolv fartygsom regeringen meddelat har kommerskollegium gett tillstånd tillöverlåtelse av 71 fartyg varav 49 handelsfartyg. Det övervägande flertalet avdessa överlåtelser var enligt uppgift från kommerskollegium rena försäljningar.Kommerskollegium har inte i något fall avslagit ansökan omöverlåtelse. Interpellation och frågor i () ställde den 27oktober 1978 en fråga till kommunikationsministern om bakgrunden och skälentill beslutet om fartygen och . Frågan besvarades av dåvarandekommunikationsministern statsrådet . Isvaret sägs bl. a. att den uppgörelse vartill regeringens tillstånd söktesinnebar utnyttjande av de ekonomiska fördelar som är förknippade medbekvämlighetsflagg. Beträffande debatten i övrigt hänvisas tillriksdagsprotokollet (1978:79:32). () ställde en interpellationtill kommunikationsministern om åtgärder för att förhindra utförsäljning avsvenska fartyg, m. m. Interpellationen besvarades av dåvarandekommunikationsministern statsrådet . I fråga om principernaför tillståndsprövningen anförde kommunikationsministern bl. a. att deriktlinjer som lades fast i propositionen 1976/77:146 tillämpas. Beträffandedebatten i övrigt hänvisas till riksdagsprotokollet (1978/79:151). (vpk) ställde den 13 december 1979en fråga till industriministern om åtgärder för att förhindra utflaggning avfartyg. Frågan besvarades av kommunikationsministernstatsrådet . Han anförde därvid bl. a. att regeringensställningstagande till frågan om svenska rederiers utlandsinvesteringar samtflaggöverföringar kommer att redovisas i en sjöfartspolitisk proposition tillriksdagen . Beträffande debatten i övrigt hänvisas tillriksdagsprotokollet (1979/80:62). KU 1979/80:50 Stöd till Patriotiska Fronten i Riksdagsman () harbett undersöka huruvida svenskt stöd tillPatriotiska Frontens grenar ZAPU och innebär att regeringen försöktpåverka valutgången i .