bet · G301LU13 · 1979-12-31 00:00:00 — med anledning av motion om suveränitetsholmarna i ,Muonio och Könkämä älvar I motionen 1978/79: 1759 av FridaBerglund m.fl. (s, c, m) yrkas, att hos regeringen begärkompletterande utredning och förslag till lösning av äganderättsförhållandenarörande de s. k. suveränitelsholmarna i , Muonio och Könkämä älvar. I motionen lämnas en redogörelse för de historiskaförhållandena varefter motionärerna erinrar om att del efter bl. a. enframställning från sida tillsattes en gemensam finsk-svenskutredning för att klarlägga vissa frågor om suveränitetsholmarna och attutredningen 1975 avgivet betänkande (NU 1975: 26) lade fram förslaglill lösning av de besvärliga äganderättsförhållandena. Motionärerna erinrarvidare om all en proposition hade aviserats men att den aldrig kom.Förslaget synes sedan ha lagts åt sidan. Enligt motionärernas mening är det angeläget att snaraåtgärder kommer lill stånd. Igenväxningen av holmarna sker nu i en takt som göratt det snart inte kommer att vara praktiskt möjligt att återställa denkulturmiljö som odlingen skapat. Detta gäller såväl den öppna landskapsbildensom den typiska . Holmarnas speciella rättsliga status är f. n. ettavgörande hinder mot erforderliga nalurvårdsåtgärder. Ägosplittringenförsvårar också möjligheterna alt göra slätter och betesgång mera lönsam. Motionärerna förmodar att anledningen till attutredningens förslag inte lett till några åtgärder kan vara den kritik somriktals mot förslaget. Enligt motionärernas mening bör en kompletterandeutredning komma till stånd. En sådan utredning bör utgå från den tidigareutredningens förslag och däröver inhämtade remissyttranden och genomförasskyndsamt, så att förslag till lösning av äganderättsförhållanden beträffandesuveränitelsholmarna kan föreläggas . Med anledning av alt delförväntades en proposition på grundval av det ovannämnda betänkandet från denfinsk-svenska utredningen om suveränitetsholmarna företog lagutskottet iseptember 1977 en resa i Tomedalen, varvid utskottet besökte några av holmarnai Hietaniemiselel saml Kylänsaari vid . Vid sammanträde i Hedenäselinhämtade utskottet synpunkter på utredningens förslag från företrädare förmyndigheter, kommun samt berörda byar. I finska lämnades vissasynpunkter av företrädare för kommun. I RiLidagen 1979180. LU1979/80:13 2 I fredstraktaten i den17 stadgades att gränsen mellan och skulle iTorne och Muonio älvar gå i strömfåran, att öster om fåran belägna öar skulletillhöra och väster om fåran belägna öar tillhöra . Byarna vidde nya gränsälvarna hade i avsevärd utsträckning ägor på båda stränderna ochpå holmarna i älvarna. Del krävdes därför särskilda åtgärder för att upphävaägoblandningen. Enligt gränsregleringstraktalen skulleägor på fasta landet utbytas så långt som möjligt och andra erforderligajordöverlålelser skulle ske . Beträffande holmarna föreskrevs allde skulle få behållas av de dåvarande ägarna men också beträffande holmarnaskulle utbyten ske så att de om möjligt kom alt i sin helhet tillhöra ettderariket. För de beträffande vilka sådant utbyte ej kunde genomföras skulleinnehavarna erlägga en s.k. suveränitetsavgift till bevis om alt de erkände"alt det område, varav de hava nytijanderätlen, tillhör den andraregeringen (appariient å fautre Souverain)". Holmarna benämnes därförsuveränitetsholmar. De avtalade ägoregleringarna mötte åtskilliga svårigheteroch tog . Efter förhandlingar mellan särskilda kommissarier överenskoms(konvention ) att erforderliga utbyten skulle ske vidförrättningar. Sedan dessa slutförts hölls överläggningar för alt avgöratvistefrågor och verkställa faslslällelseprövning. Vissa beslut rörandeholmarna intogs i ett protokoll . Dessa beslut innebar bl.a. att 'egarne' lill holmarna är berättigade endast till marken och däravföljande avkomst men icke till fiskevattnet invid holmarna och att inga andrahus än sådana som är nödvändiga för inbärgandet av gröda må uppföras på holmeinom det andra riket. Enligt en upprättad förteckning hade svenskaundersåtar 15 i , varav fyra endast delvis, och finska undersåtar36 i , varav en endast delvis. Antalet suveränitetsholmar uppgår till 51 och densammanlagda arealen till ca , varav ungefår hälften belöper påsvenska i och ungefär hälften på finska i Sverige.Holmarna har utmärkts på en i bilaga 1 intagen kartskiss. I fastighetsbildningshänseende är förhållandena olika iFinland och . De av svenskar innehavda holmarna i ingår iinnehavarnas svenska fastigheter och har vid skiften m.m. behandlats såsomtillhörighe-ter till dessa. Meddelade lagfarter och inteckningar omfattar ävendessa . Holmarna är inte redovisade i finländska jordregister ellerlagfartsböcker. De inom belägna suveränitetsholmarna, vilka iSverige redovisas i jordregistret såsom särskilda enheter, har vidlantmäteriförrättningar i LU1979/80:13 3 konsekvent hållits utanför delningar av de finskafastigheter vartill de nyttjas. Holmarna har i stället i stor utsträckningsämjedelats. Den rätt varmed suveränitelsholmarna besittes är säregen.I 1810 års gränsregleringstraktal användes uttryck som lyder på att rättenbetraktades som äganderätt men det talades också om nyttjanderätt. Del sättvarpå rätten i skilda sammanhang behandlats talar dock för alt den rätt varmedholmarna besittes ur praktiska synpunkter är att jämställa med äganderätt. Suveränitetsavgiften, som i dagens penningvärde är enbartsymbolisk, utgjorde från början för de finska fastighetsägarna och förde svenska banco per holme, vilket sedermera ansetts motsvara25 öre. Den såvitt bekant sista suveränitetsavgiften torde ha utgått frånKoivukylä by. Avgiften som var 2: . betalades ur bykassan sista gången år1958. Hietaniemi kommun övertog därefter betalningen. när Hietaniemikommun gick upp i kommun upphörde slutligen betalningen. Suveränitetsholmarna är tillantalet totalt 51. Av de svenska holmarna i är samtliga utom fyramindre koncentrerade till det s. k. Hietaniemiselel i södra delen avÖvertorneå kommun. Arealen på holmarna i Hietaniemiselel uppgår till 480hektar. Av de övriga holmarna ligger en holme, Danskisaari, näraHaparanda-Torneå och omfattar ca . De återstående tre holmarna,Lombolosaari och Luntanginsaari i Muonio älv saml Nilivuopionsaari i Könkämäälv omfattar tillsammas ca två hektar. Antalet fastigheter med mark på holmarna uppgår till ca260. Antalet ägoskiften vari holmarna uppdelats är ca 370. Alt antaletägoskiften är större beror på att det i flera fall förekommer att en fastighethar ägor på mer än en holme. av skiftena är mindre än enhektar. Endast fyra av skiftena överstiger fem hektar. Ägosplittringen äralltså stor. Suveränitetsholmarna i Hietaniemiselel tillhör fastigheteri fyra socknar (, Hietaniemi, och ). En stordel av holmskiftena är belägna på stort avstånd från fastigheternasbruknings-cenlra. Avstånd på upp lill förekommer. De 36 finska suveränitetsholmarna på den svenska sidan omgränsen omfattar totalt ca . De är genomsnittligt väsentligt mindre ände svenska och har ett betydligt nordligare läge. De båda sydligaste holmarnaKylänsaari om och Leipionsaara (Leipiösaari) om knappt 0,5 hektarligger i älv vid i svenska kommun frånkusten. Vid finska Kolari, 6 mil norr om , finns i Muonio älv holmenYlinenniitusaari (Väyläsaari) om . Samtliga övriga 33 ärfördelade på en sträcka av älven i nordligaste delen av . LU1979/80:13 4 De finska holmarna har genomgåendesämjedelats. På vissa håll har sämjedelningarna gjorts om systematiskt eftervissa tidsintervaller. har, när delägaranlalet ökat, ägarna fått lurasom att nyttja suveränitetsägor endast vissa år. Gränserna mellan sämjelotternaär ofta otydliga. Holmarna är inte redovisade i finska jordregister ellerlagfartsböcker. I det svenska jordregisiret har de redovisats som särskildaenheter betecknade "krono under allmän disposition". Däremot har deej upptagits i svenska fastighetsböcker. Det är således mycket besväriigt attfastställa vilka fastighetsägare som har rätt till holmarna. Vid en gränsöversyn år 1888konstaterades att den i Hietaniemiselel belägna suveränitetsholmenKortelsaurukka som innehades av svenskar saknades på tidigare karta. Eftersomgränsen skulle ha löpt tvärs över holmen, justerades gränsen så all holmen kompå den ryska sidan om gränslinjen. y gränsöversyn skedde 1926-1927. Isamband därmed överenskom de svenska och finska regeringarna att en översyn avriksgränsen mellan och skulle göras och attdenna översyn skulle avse en fullständig undersökning av gränsens sträckningsamt underhåll av samtliga gränsmarkeringar med undanlag av riksrös som endastanger tillhörighet till ettdera landet, s. k. nationalitetsrös. Översyn av gränsen mellan Sverigeoch verkställdes under ledning av svenska och finskadelegationer. Sedan översynen slutförts redovisade den svenska delegationensitt arbete med skrivelse . Delegationen hemställde därvid atttill särskilt övervägande måtte upptagas frågan om en flyttning av riksgränsenpå tre platser där gränsen nu framgår i en uppgrundad gren av älvfåran. Ensådan flyttning skulle beröra vissa suveränitetsholmar och därför vara förenadmed olika svårigheter främst sammanhängande med äganderätten till ochfastighetsbildningen inom holmarna och angränsande vattenområden. I en särskild framställning hemställde densvenska gränsdelegaiionen, att Kungl. Maj:t gemensamt med regeringskulle överväga att närmare utreda förutsättningarna för att överföra samtligasuveränitetsholmar till innehavarnas fulla äganderätt. Till stöd förframställningen åberopades bl. a. de svåriösta situationer som kan uppkomma om- såsom här i viss mån skett - elt lands lagstiftning, domstolsväsende ochförvaltning utsträcks lill ett annat lands territorium. Vidare skulle en åtgärdav föreslagen beskaffenhet innebära att suveränitetsavgifterna kundeavskaffas. Motsvarande framställningar överiämnades av den finskagränsdelegationen till vederbörande ministerium i . LU1979/80:13 5 Vid remissbehandlingen av densvenska gränsdelegationens framställningar uttalades starka sympatier för enutredning om suveränitetsholmarnas rättsliga ställning och framlida status. Ensådan utredning ansågs nödvändig även med hänsyn till behovet av åtgärder föravhjälpande av ägosplittringen. I beslut godkände Kungl. Maj;t denverkställda gränsöversynen. Denna innebar dels att gränsen på två ställenskulle löpa utmed räta linjer mellan riksrösen i stället för i de numeraotydliga bäckfårorna, dels alt den svenska staten tillhöriga holmenNiittysaari i Muonio älv överfördes till . Beträffande framställningarnaom ytterligare åtgärder för förflyttning till djupfåran isärskilda fall och om utredning beträffande suveränitetsholmarna förklarade sigKungl. MaJ:l vilja meddela beslut . träffades engränsälvsöverenskommelse mellan . Överenskommelsen har trätti kraft . För tiffämpning av överenskommelsen har inrättatsen gemensam finsk-svensk gränsälvskommission med kansli i . Frågan om suveränitelsholmarna iTorne älv aktualiserades i den svenska . I en fempartimotion(mot. 1972:741) anfördes att holmarna tidigare hade utnyttjats för slätter menatt så inte längre var fallet. Holmarna befann sig enligt motionärerna i ettmer eller mindre framskridet igenväxningsstadium. Motionärerna underströkbehovet av naturvårdande åtgärder i syfte att återställa suveränitetsholmamasöppna landskapsbild och framhöll att finsk-svenska gränsälvskommissionen bordevara ett lämpligt samrädsorgan. Med bifall till motionen anhöll (JoU1972: 12, rskr 1972: 103) hos Kungl. Maj:t att motionen skulle överlämnas tillgränsälvskommissionen. tillkallades en svensk ochen finsk sakkunnig föratt utreda vissa frågor om suveränitelsholmarna.Utredningen antog benämningen y7w5A:-svenska utredningen omsuveränitetsholmarna. Den ovannämnda motionen överlämnades till den svenskautredningsmannen. Utredningen avgav betänkandet (NU 1975:26)Suveränitelsholmarna i , Muonio och Könkämä älvar. I betänkandet ladesfram förslag till överenskommelse mellan omsuveränitetsholmarna i nämnda älvar. Utredningen anför i sin sammanfattning bl.a. följande. Holmarna, som ursprungligen oftautgjorde de för försörjningen värdefullaste ägorna, brukas numera i endastobetydlig utsträckning. Den tilltagande igenväxningen på holmarna är till skadaför den öppna landskapsbilden i Tomedalen. Utredningen anser all konstruktionen medsuveränitetsholmar bör avskaffas och har övervägt tre huvudalternativ tilllösning som innebär att konstruktionen försvinner. Ändring av är ioch för sig del naturligaste alternativet men skulle innebära betydande avstegfrån den LU1979/80:13 6 tillämpade principen att skall följadjupfåran i gränsälvarna och skulle enligt utredningens mening med säkerhetmedföra olägenheter som avsevärt överstiger fördelarna. Utredningen föreslårdäremot att flyttas lill djupfåran i tre fall där vidden senaste gränsöversynen gick fram i en uppgrundad gren av älven. Dennaflyttning berör några suveränitetsholmar. Elt andra alternativ är överföring av suveränitetsholmarnatill innehavarnas fulla äganderätt. Delta alternativ skulle innebära att manlägger på fastighetsägarna del besvär som det kan innebära all ha särskildafastigheter i ett annat land. Det skulle inle heller lösa de finskaäganderättsproblemen och skulle skapa oklara äganderättsförhållandenäven för de svenska holmarna. Ulredningen anser alltså all delta alternativ inlekan förordas. Utredningen föreslår i stället all staterna löser inholmarna, vilket skulle ge staterna fria händer alt gemensamt komma överens omnalurvårdande åtgärder på holmarna och om holmarnas framtida användning. Ettinlösenförfarande skulle också åstadkomma fullständig ordning ifastighelsförhål-landena. Ulredningen föreslår alt den svenska staten skall lösa inde svenska holmarna med tillämpning av den svenska expropriationslagen och attden skall lösa in de finska holmarna med tillämpning av denfinska expropriationslagen samt alt länderna därefter träffar särskild överenskommelseom utbyte av holmarna och om deras framtida användning. Utredningen har uppskattat kostnaden forellinlösenförfarande till för varje land. Utredningens förslag harremissbehandlats både i och i . 1 tillstyrks förslagettill överenskommelse eller lämnas utan erinran av del övervägande fiertalet avremissinstanserna. Förslaget tillstyrks av bl. a. ochlantbruksnämnden i . kammarkollegiet, lantbruksstyrelsen,lantmäteriverket och . Förslaget avstyrks av kommun, byamännen iKoivukylä, Haapakylä-Matarengi, Ruskola och Vitsaniemi samt av () och i . Dessaremissinstanser motsätter sig all de svenska suveränitetsholmarna löses in ochöverlämnas till . Däremot ställer de sig positiva till natur- ochlandskapsvårdande åtgärder på holmarna. Ensammanställning av remissvaren har tagits in i bilaga 2. När det gäller remissbehandlingen i är enligt vadsom upplysts mottagandet blandat. Jord- och skogsbruks- samtförsvarsministerierna liksom även lantmäteri- och forslstyrelserna samt Vasahovrätt tillstyrker i princip det i betänkandet föreslagna inlösenförfarandet.Finansministeriet och i motsätter siginlösenförfarandet. På lokal nivå är förhållandet till förslaget negativt ellerpositivt beroende på om de berörda skulle komma att avslå frånholmbesittningarna eller inte. LU1979/80:13 7 Ny översyn av mot En ny gränsöversyn skall göras år1981. Till denna översyn har en finsk gränskommission tillsatts genom beslutden . Efler framställning från lantmäteriverket har regeringenden förordnat att en översyn av mellan Sverigeoch skall göras av en svensk gränskommission gemensamt med den redantillsatta finska gränskommissionen. Gränsöversynen skall innefatta enfullständig översyn av från Treriksröset vid Kollajärvi till öppensjö vid saml på skäret Märket i . Därvid förutsätts allriksgränsen flyttas i tre fall vid vissa suveränitetsholmar -som angivils av1955 års gränsdelegation och av den finsk-svenska ulredningen omsuveränitelsholmarna. Del kan anmärkas alt lantmäteriverket i sin skrivelseanfört all man förutsatt att frågorna om en eventuell allmän avveckling avsuveränitets-rätten och de åtgärder i fråga om fastighetsbildning,fastighetsregistrering osv. som erfordras i detta sammanhang upptas i särskildordning och att deras behandling sker i nära anslutning till gränskommissionensarbete dock utan alt tillåtas försena gränsöversynen i övrigt. I betänkandet behandlar utskotlelen motion om de s. k. suveräniletshol-mama i , Muonio och Könkämä älvar. Genom freden i mellan ochRyssland kom , Muonio och Könkämä älvar all utgöra gräns mellan Sverigeoch . Enligt fredslraklaten skulle gå i strömfåran. Hemmanenlängs de nya gränsälvarna hade i stor utsträckning ägor på båda sidor om älvenoch på i älven. Genom eil riksgränsägoutbyte försökte man samla desvenska resp. finska fastighetsägarnas ägor på den egna sidan om gränsen.Enligt en särskild överenskommelse fick dock ägor på holmarna som intekunde bytas ut fortfarande innehas av fastighetsägarna i det andra landet. Pådetta sätt kom svenska medborgare au ha rätt lill 15 i , varavfyra dock endast delvis, saml finska medborgare alt ha rätt lill 36 iSverige, varav en endast delvis. Holmarnas totala areal ulgör nu ungefär 500hektar i vardera landet. Som bevis på alt holmarna tillhörde det andra landetskulle innehavarna betala en suveränitetsavgifl. Avgiften, som sedermeraansetts motsvara per holme, upphörde . Uttrycket suveränitetsavgiflhar gett holmarna benämningen suveränitetsholmar. Holmarna har faslighelsrätlsligl behandlats helt olika iSverige och . I har , som tillkommer svenska fastigheter,beaktats vid fastighetsbildningsålgärder och meddelade lagfarter ochinteckningar omfattar även de i belägna holmarna. LU1979/80:13 8 är dock stor. 1 har de i belägna holmarnahelt lämnats utanför vid skiften m.m. Holmarna har i stället sämjedelats. Dettahar skett på ett sätt som gör det mycket svårt att nu fastställa vilkafastighetsägare som har rätt till holmarna. Vid den senaste gränsöversynen 1956-1957 uppkom bl. a.fråga om en flyttning av på tre platser, där gränsen numera går ien uppgrundad gren av älven. En sådan fiytlning skulle beröra vissasuveränitetsholmar och var därför förenad med svårigheter med hänsyn tiffhofmamas specieifa karaktär. De båda gränsdefegationerna hemstäflde i särskildaskrivelser att och regeringar närmare skulle undersökafömtsättningarnaföratt avskaffa systemet med suveränitetsholmar och för attöverföra holmarna till ägarnas fulla äganderätt. I samband med allgränsöversynen i övrigt fastställdes förklarade sig regeringen viljameddela beslut senare i fråga om åtgärder för förflyttning tilldjupfåran i de ovan angivna fallen och i fråga om utredning beträffandesuveränitelsholmarna. Sedan frågan om suveränitelsholmarna åter aktualiserats år1972 med anledning av en fempartimotion tillsattes den finsk-svenskautredningen om suveränitetsholmarna. Ulredningen avgav ett betänkandemed förslag lill överenskommelse mellan om suveränitetsholmarnai , Muonio och Könkämä älvar. Som framgår av redogörelsen ovan förutredningens förslag (s. 5-6) innebär förslaget att konstruktionen medsuveränitetsholmarna avskaffas. Detta skall ske genom all dels den svenskastaten löser in de svenska holmarna i med tillämpning av den svenskaexpropriationslagen, dels all den löser in de finska holmarna iSverige med tillämpning av den finska expropriationslagen. Därefter skallenligt förslaget länderna träffa särskild överenskommelse om utbyte av holmarnaoch om deras framlida användning. Ulredningen har uppskattat kostnaderna förett inlösensförfarande till 2-4 milj. kr. i varje land. Utredningsbelänkandet har remissbehandlats såväl i Sverigesom i men har i övrigl ännu inle föranlett några åtgärder. 1 motionen hävdas all det är angeläget att snaranaturvårdsåtgärder kommer lill stånd. Enligt motionärerna sker igenväxningen avholmama nu i en takt som gör all det snart inle kommer att var praktisktmöjligt att återställa den kulturmiljö som odlingen skapat. Detta gäller såvälden öppna landskapsbilden som den typiska . I motionen framhålls vidareatt alla åtgärder förhindras av holmarnas specialla rättsliga status och densvåra ägosplittringen. Motionärerna förmodar att anledningen till attutredningens förslag inle genomförts kan vara den kritik som riktals molförslaget. Motionärerna hemställer därför att hos regeringen skallbegära en kompletterande utredning som bör ske skyndsamt och grunda sig på dentidigare utredningens förslag jämte däröver inhämtade remissyttranden. LU1979/80:13 9 Utskottet vill lill en börjanerinra om att konstruktionen med suveränitetsholmar har sin grund i attholmarna i älvarna ursprungligen ofta utgjorde de för försörjningenvärdefullaste ägorna vilket medförde all det inle gick alt få ett ägoutbytelill stånd. användes holmarna huvudsakligen för slätter.Holmängarna utgjorde s. k. naturängar, där vårfloden och ljuset dygnet runtunder sommaren befrämjade en riklig gräsväxt. började man med enintensiv foderodling och pä mänga bildades särskilda dikningsföretag.Under de senaste årtiondena har man efler hand återgått till en extensivfoderfångsl och i samband med den genomgripande strukturomvandling somjordbruket i har genomgått, har nyttjandet av holmarna snabbi gåtttillbaka för alt nu i det närmaste ha upphört. Endast i några få fallförekommer det alltjämt höskörd på de svenska holmarna. Några av de finskägdaholmarna vid Muonio nyttjas fortfarande som betesmark. Det förhållandet att fiertalet i stort sett lämnatsät sill öde har lett lill att holmarna snabbt växer igen, något som utskottetkunde konstalera vid sitt besök på några iHietaniemiselel. Försök har gjorts frän myndigheternas sida alt komma tillrätta med dessa problem. a. har i alltsedanmitten av 1960-lalet försökt fä till stånd ett naturreservat på den i Sverigebelägna holmen Kylänsaari vid , vilken holme ansetts ha stort intressefrån nalur-vårdssynpunkt. På grund av holmens karaktär av suveränitelsholme haralla sådana försök misslyckats. Utskottet delar motionärernas uppfattning att snara åtgärdermåste komma till stånd om inle holmarna skall växa igen så att det blirniyckel svårt och kostsamt all återställa kulturlandskapet och den öppnalandskapsbilden. Det kan anmärkas att i den svenska riksplaneringenhar bedömts vara ett område av riksintresse från kulturhistorisk synpunkt. Denuvarande förhållandena innebär också en risk för uppkomsten av en oregleradfritidsbebyggelse. Av utredningens betänkande framgår att sådan bebyggelseredan uppstått på den i belägna holmen Isosaari i Muonio älv och på deni belägna holmen Danskisaari vid . Det förtjänar vidare allpåpekas alt fiera av remissinstanserna, bl. a. lantbruksnämnden i Norrbollenslän, har framhållit all efterfrågan pä jordbruksmark har ökat inom området ochatt holmarna skulle kunna utgöra ett gott underlag för mjölk- ochköttproduktion, om del hinder som nuvarande fastighetsindelning utgörundanröjs. Holmarna är i sådant hänseende enligt lantbruksnämnden likartade meden svensk holme som brukas som underiag för ett uppbyggt SR-förelag.Utskottet vill också framhålla att del är elt intresse i sig altkonstruktionen med suveränitelsholme avskaffas. Det förhållandet alt elt landslagstiftning, domstolsväsende och förvaltning utsträcks till ett annat ländsterritorium leder lill svåriösta situationer. Flera exempel härpå lämnas iutredningsbelänkandet. Enligt utskottets mening är det angeläget attriksgränsen också ulgör gräns för fastighetsindelning i resp. stat. LU1979/80:13 10 Utredningens förslag har vidremissbehandlingen tillstyrkts av flertalet remissinstanser. Som motionärernaframhållit har dock kritik riktats mot förslaget. Framför allt har de avförslaget berörda byarna kommun motsatt sig att de iHietaniemiselel belägna holmarna löses in och överiämnas till . Vid detsammanträde utskotlel höll i bekräftades också att man frän desvenska fastighetsägarnas sida var helt negativ till utredningens förslag. Enanledning härtill kan vara all utredningen inte närmare behandlat vad som skallske efler inlösningsför-farandel. I betänkandet anges endast all regeringarnasenare skall träffa överenskommelse om utbyte mellan staterna av holmarna ochom deras framtida användning.