bet · G301CU2 · 1979-12-31 00:00:00 — medanledning av propositionen 1978/79:214 om ändring i förköpslagen (1967:868),m. m., jämte motioner Regeringen har \ propositionen 1978179:214(), beslutad , föreslagit attanta förslag till 1. lag om ändring i förköpslagen(1967: 868), 2. lag om ändring iexpropriationslagen (1972: 719), 3. lag om ändring i lagen (1916:156) om vissa inskränkningar i rätten att förvärva fast egendom m. m., 4. lag om ändring i lagen (1973:188) om arrendenämnder och hyresnämnder, 5. lag om ändring ijordförvärvslagen (1979:000), 6. lag om ändring i fastighetsbildningslagen(1970:988). I propositionensammanfattas dess huvudsakliga innehåll sålunda. Enligtförköpslagen har kommun i vissa fall förköpsrätt vid försäljning av fastegendom. I propositionen föreslås vissa ändringar i lagen. a. föreslås attreglerna om hembud avskaffas och att skyldigheten för kommunen att erläggadröjsmålsränta till köparen skall inträda . Ipropositionen föreslås vidare ändringar i expropriationslagen. Fastighetsägarenfår möjligheter att i vissa fall tvinga den exproprierande att tillträdafastigheten . Den exproprierande ges rätt att även motfastighetsägarens bestridande utge förskott till denne i avräkning på denslutliga expropriationsersättningen. Lagändringarna föreslåsträda i kraft . Utskottethar i delta sammanhang behandlat dels de under allmänna motionstiden väcktamotionerna 1978179: 778 av (apk) och (apk) vari,såvitt nu är i fråga, föreslås att hos regeringen hemställer om sådanändring av byggnads- resp. expropriationslagstiftningen att kommunernas möjligheteratt få tillgång till lämpliga lokaler för barnstugeändamål väsentligtförbättras. CU1979/80:2 2 1066 av () och () vari,såvitt nu är i fråga, hemställs 1. att en översyn bör göras av förköpslagen föratt a. ökamöjligheterna till förköp då planförulsätlningama är ovissa, b. möjliggöra prisprövning inom exproprialionsförfarandelsram efter förköp, 1602 av m.fl. (m)vari hemställs att hos regeringen anhåller om förslag till ändring avexpropriationsregeln så all förhandslillträde kan påkallas av enfastighetsägare då expropriationstill-stånd sökts, 1603 av m. fl. (m)vari hemställs all beslutar upphäva lagen om förköpsrättfr. o. m. , 1669 av m.fi. (m) vari, såvitt nu är i frågaoch med hänvisning till motionen 1978/79: 1108 avsnittet "Mark- ochbostadspolitik", hemställs att 8. hos regeringen anhåller om förslag till avskaffande avden s. k. pre-sumlionsregeln i expropriationslagen, 2087 av () och () variföreslås att som sin mening ger regeringen till känna att en översynbör göras av reglerna om expropriation och inlösen av vanvårdade eller eljestbristfälligt förvaltade bostadshus enligt de riktlinjer som anges i motionen, 2097 av () vari hemställs att riksdagenbeslutar att förköpslagen ändras så att säljare skall kunna häva köpet omkommunen vill utöva sin förköpsrätt, dels den med anledning avpropositionen 1978/79:85 med förslag till jordförvärvslag, m.m., väcktamotionen 1978179:2162 av m. fl. (m) vari, såvitt nu är i fråga,hemställs att vid behandlingen av propositionen 1978/79:85 beslutar 4. att förköpslag ändras så att jord- ochskogsbruksmark icke må omfattas av förköpsrätt, dels den med anledning av den härbehandlade propositionen 1978/ 79:214 väckta motionen 1978179:2709 av MartinOlsson m.fi. (c) vari hemställs att beslutar att avslå förslaget ipropositionen 1978/ 79: 214 om ändring av släktskapsundantaget i 3 § punkt 4förköpslagen, dels den med anledning avpropositionen 1978/79:214 väckta motionen 1979180:14 av SvenEric Åkerfeldt (c) och i (c) vari föreslås attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna att förslag börläggas fram om ändring i expropriationslagen som ger fastighetsägare möjlighetatt påkalla förhandstillträde så snart expropriationstillstånd meddelats. CU1979/80:2 3 3 överväganden m. m. 3.1.1 Upphävande av eller inskränkningar i den kommunalaförköpsrätten Utskottet avstyrkte i betänkandet CU 1975/76: 11 (s. 4) ettförslag i partimotion (m) att förköpslagen skulle upphävas. Förslaget i motionen 1975/76:2037(m), yrkandet 1, att FL upphävs, avstyrks. De värderingar som åberopas somgrund för förslaget har tidigare prövats och avvisats av vid fleratillfällen, senast i anslutning till betänkandet CU 1975: 16. Reservanter (m) anförde (s. 8-9): Som tidigare utvecklats i motionerfrån moderata samlingspartiet är även förköpslagen ett uttryck för strävandenatt på doktrinära grunder skapa ett kommunalt markmonopol. Vidgningen år 1974och nya förslag om ytterligare vidgningar av ändamålsbestämningama är djuptoroande. En utgångspunkt för markpolitiken måste vara att legalt skapadeintressen skall kunna påräkna ett legalt skydd och att nödvändigainskränkningar i enskilds rätt till fast egendom skall kunna göras endast efterdomstolsprövning i enlighet med gällande expropriationsregler.Förköpslagen bör därför upphävas. bör som sin mening geregeringen detta till känna. Reservanterna föreslog attriksdagen som sin mening borde ge regeringen till känna vad utskottet anfört.Riksdagen följde utskottet. Vid behandling av motionsförslag (m) om hävningsrätt dåförköp påkallades resp. upphävande av förköpsrätt till jordbruksmark anfördeutskottet i betänkandet CU 1977/78: 23 (s. 6): I motionen 1977/78:847 (m) föreslåsatt förköpslagen ändras så att säljaren får hävningsrätt då förköp påkallas. Ett bifall till förslaget skulle praktiskt innebära attförköpslagens syfte -att under vissa förutsättningar överföra mark i kommunensägo - inte kan fullföljas. Utskottet kan inte ansluta sig till motionäremasangivna grund för förslaget, nämligen att utövande av förköpsrätt måste ansesvara helt oacceptabelt från rättssynpunkt. Enligtvad utskottet erfarit pågår en översyn av förköpslagstiftningen i regeringenskansli. Frågan om hävningsrätt kommer därvid att behandlas. Förslaget i motionen 1977/78: 1718 (m), yrkandet 2, syftartill att förköpsrätten skulle upphävas hetrMfcmde jordbruksmark. Förköp av jordbmksmark som inte kommer att användas förtätbebyggelse eller därmed sammanhängande anordning är uteslutet redan enligtgällande förköpslag. En regel som undantar all jordbruksmark från förköp ochsålunda även jordbruksrriark som skall få annan användning kan enligtutskottets mening inte motiveras enbart med hänsynen till markägamas intressen.I den mån riktlinjema för hushållning med jordbruksmark inte tillåter ettändrat användningssätt för jordbruksmarken skyddas jordbruksintressena genomatt dessa riktlinjer hävdas i fysisk planering eller senast vidprövningen av tillstånd till förköp. CU1979/80:2 4 Utskottet avstyrkte enhälligtmotionsförslagen. I särskilt yttrande (m) anfördes dock (s. 10-11): Som framhålls i motionen 1977/78:1718 (m) kan det inte anses nödvändigt att behålla den kommunala förköpsrättenbeträffande jordbruksfastigheter. Det finns ur allmän synpunkt inte skäl attbibehålla förköpslagstiftningen i dessa fall. Kommunema bör - i den mån behovav jordbruksmark finns - uppträda på fastighetsmarknaden i konkurrens medandra köpare. Finns tiUräckligt bärande motiv för kommunen att få tillgång tillviss mark finns möjligheten att utnyttja expropriationslagstiftningen. Förköpslagenär ett uttryck för strävanden att skapa ett kommunalt markmonopol, något som itidigare motioner från moderata samlingspartiet kritiserats med eftertryck.Denna principiella inställning kvarstår. I motionen 1977/78: 847 (m) föreslås förköpslagen ändrasså att säljare skall kunna häva ett köp om kommunen vill utöva sin förköpsrätt.Som anförs i motionen kan särskilda skäl föreligga för en viss person att fåköpa en fastighet - en omständighet som kan betyda ett icke marknadsmässigtförsäljningspris med hänsyn till den specielle köparen. Frågan om hävningsrätt kommer att behandlas vid denöversyn av förköpslagstiftningen som pågår i regeringens kansli. Det kan därförfinnas anledning att åter aktualisera frågan när resultatet av denna översynföreligger. Frågan om kommunala förvärv avjordbruksmark har behandlats i den av antagna nya jordförvärvslagen(prop. 1978/79:85 s. 17, JoU 1978/79: 19 s. 15). 3.1.2 Återkallelse av ansökan om förvärvstillstånd m. m. Den av (prop. 1978/79:85, JoU 1978/79: 19) antagna nya jordförvärvslagen har promulgerats som SFS1979: 230. har (prop. 1978/79: 164, CU 1978/79: 38) antagitförslag till ändring i lagen om förvärv av hyresfastighet m. m., förköpslagen,lagen om arrendenämnder och hyresnämnder samt lagen om vissa inskränkningar irätten att förvärva fast egendom m. m. Ändringama har utfärdats som SFS 1979:307, 308, 309 resp. 310. 3.1.3 Släktför\'ärv Då förköpslagen tillkom (prop.1967:90, 3LU 1967:54) hade markvärdeskommitté föreslagit attöverlåtelser mellan släktingar i vissa fall skulle vara undantagna frånförköpsrätten. Undantaget hade angetts snävare än i lagen om arrendatorsförköpsrätt och jordförvärvslagen. I propositionen (s. 83) hänvisade emellertidjustitieministern bl. a. till önskvärdheten att i detta hänseende haöverensstämmande regler i jordförvärvslagen och i förköpslagen. Han anfördeatt i övervägande antalet fall de förvärv som omfattas av förköpsrätten ocksåvar underkastade tillståndsplikt enligt jordförvärvslagen. Man skulle därföruppnå en inte obetydlig förenkling om undantagsfallen så långt det går blevdesamma i båda lagama. Detta blev också regeringens förslag, vilket i denna delgodtogs utan erinringar från sida. CU 1979/80:2 5 Den av (prop. 1978/79: 85, JoU 1978/79:19) antagna nya jordförvärvslagen innehåller enligt regeringens förslag ettsläktskapsundantag som inskränkts till att gälla avkomlingar och make. Om makarförvärvar gemensamt, skall liksom tidigare tillstånd inte krävas om endera äröverlåtarens avkomling. I motioner föreslogs såväl utvidgningar som inskränkningari regeringens förslag. fann att förslaget i propositioneninnebar en rimlig och godtagbar avvägning mellan de rent jordpolitiskaintressena å ena sidan och å andra sidan de närmaste släktingamas intressen.Utskottet hänvisade vidare (s. 18-19) till att släktskap i vissa fall kan varaett särskilt skäl för tillstånd. Reservanter (m) hävdade attsläktskapsundantaget borde omfatta även syskon eller syskons avkomling. Lagenom förvärv av hyresfastighet m.m. har ändrats med ikraftträdande den 1 juli1979 (prop. 1978/79:164, CU 1978/79:38). ändrades även lagom vissa inskränkningar i rätten att förvärva fast egendom m. m. Ändringarnainnebar att lagarna i fråga om släktförvärv anpassades till den nyajordforvärvslagen. Bostadsministern anförde i propositionen (s. 27): Enligt tillståndslagen gäller undantag frånskyldighet att söka tillstånd vid viss släktskap mellan överlåtare ochförvärvare. Motsvarande släktskapsundantag finns i jordförvärvslagen (1965:290) och lagen (1916:156) om viss inskränkningar i rätten att förvärva fastegendom m. m. I förslaget till ny jordförvärvslag inskränks docksläktskapsundantaget till att gälla dem som är närmast arvsberättigade, dvs.make och avkomling (prop. 1978/79:85 s. 19-21 och 49). Frånsläktskapsundantaget utesluts alltså syskon, syskons avkomling och makesavkomling. Ipromemorian föreslås att tillståndslagen anpassas till den nya jordförvärvslagen.Förslaget har lämnats utan erinran av remissinstanserna. Utredningsaknas om omfattningen av släktförvärv av hyresfastigheter. Jag anser detemellertid vara önskvärt att släktskapsundantaget i de tre förvärvslagamastämmer överens och förordar därför att tillståndslagen och lag (jfrSOU 1978:73 s. 590) ändras i anslutning tiU den nya jordförvärvslagen. Jagkommer att senare ta upp frågan om motsvarande ändring i förköpslagen pågrundval av förslag i departementspromemorian Ds Ju 1978:9. Förslaget i denna del mötte inga invändningar imotioner eller under utskottsbehandlingen. I betänkandet CU 1978/79: 23 lämnades enöversiktlig redovisning för ändamålsbestämmelsema när det gäller förköp. I detnämnda betänkandet behandlades även ett motionsförslag (s) som i princip hadesamma inriktning som det i detta betänkande behandlade förslaget i motionen1978/ 79: 1066 (s) yrkandet 1 a. Utskottet avstyrkte motionsförslaget ochanförde bl. Varje för någon tid bestående ovisshet omplaneringsfömtsättningama är, också enligt utskottets mening, till nackdel församhällsbyggandet. CU 1979/80:2 6 Motionäremasutgångspunkt är därför förståelig och självfallet särskilt märkbar i områdendär större översiktliga bedömningar pågår för att få en gmnd för mer konkretabedömningar. Regeringen har i den av motionärerna beskrivna situationen vidprövning av frågan om tillstånd till förköp självfallet att utgå från egnabedömningar av hur den slutliga planeringen kommer att konkret utfalla. Det kansåledes inte sägas föreligga en undantagslös regel att tillstånd skall vägrasför varje förköp som berör jordbruksmark i aktuella områden. Det är däremotnaturligt att regeringens bedömningar präglas - och bör prägas - av viljan attinte föregripa och kanske försvåra en önskvärd slutlig konkretisering av de avriksdagen antagna riktlinjema för den fysiska riksplaneringen. En önskan om attförköpa viss mark är ju ofta grundad på en kommunens vilja att förändramarkanvändningen i något hänseende. En avvägning mellan eventuella olägenheterför kommunema i denna del, aktualiserade i ett begränsat antal fall, och riskenför att genomförandet av skyddet för jordbruksmarken hindras eller försvårasleder då naturligt till att de mer långsiktiga perspektiven ställs iförgrunden. Utskottet är sålunda inte berett att tillstyrka motionsförslagetmed dess faktiska innebörd att riktlinjerna för hushållning med mark och vatteninte skall tillämpas i förköpsärenden förrän de preciserats i kommunalplanering. Motionäremas syfte kan med hänsyn till omständigheterna i rimligomfattning tillgodoses inom ramen för nu gällande bedömnings-gmnder. Reservanter (s) föreslog att som sinmening ge regeringen till känna vad de anfört, nämligen: Så länge som ovisshet råder om vad riktlinjema förden fysiska riksplaneringen konkret kan komma att innebära för viss mark, sålänge uppstår naturligen också ovisshet vid regeringens prövning av ärenden omtillstånd till förköp. En grundläggande fråga blir därför att söka främjatakten i den översiktliga planering som måste föregå mer konkreta och ytterstkommunala ställningstaganden. I ett ovisshetsläge har regeringen att väljamellan att lita till de kommunala bedömningarna eller att regelmässigt vägraförköp i avvaktan på ett bättre beslutsunderlag. Följer regeringen de kommunalabedömningarna har den inte tagit någon risk - ändring av markanvändningen avnågon betydelse kan i alla fall inte ske förrän planförutsättningarföreligger. Vägrar regeringen att ge tillstånd tiU förköp går under alla förhållandenett förvärvstillfälle förlorat. Detta handlande medför också indirekt attkommunema blir passiva - de upplever en planeringsförlamning eftersominitiativ i allmänhet inte godtas. De svårigheter som kommunema upplever närdet gäller detaljplanerna är självfallet de mest besvärande, men detta får intetas till intäkt för att omöjliggöra ägaröver-gångar som inte uppenbart syftartill en olämplig markanvändning. Vad utskottet anfört i denna del bör riksdelensom sin mening ge regeringen till känna med anledning av motionen 1977/78: 1371(s). Frågan om en möjlighet att pröva priset efterförköp har senast behandlats i betänkandet CU 1975: 16 (s. 4). Utskottetavstyrkte ett förslag i sådan riktning och anförde: CU 1979/80:2 7 Utskottet har tidigare (CU 1971:6, s. 11, 1971:36,s. 27) intagit den ståndpunkten att en prisprövningsmöjlighet inte bör byggasin i den nuvarande förköpslagen utan att expropriation bör användas i de falldå priset bedöms som högre än en tillämpning av expropriationslagens värderingsreglerskulle ge. Förslaget i motionen 303 (vpk) syftar emellertid längre och synesutgå från att även expropriationsreglerna ger ett för högt markpris. Syftettorde sålunda även vara att de föreslagna till förköpslagen knutnavärderingsreglema skulle avvika från expropriationslagens regler, vilka utgårfrån principen om full ersättning för marknadsvärdet, begränsad i vissa fall avpresumtionsregeln. Hittillsvarande erfarenheter av den nyaexpropriationslagstiftningen är emellertid ännu alltför begränsade för att geunderlag för att bedöma behovet av en ny översyn av värderingsreglema vidtvångsförvärv. Ireservation (vpk) anfördes: Erfarenhetema av förköpslagens tillämpning -belysta i motionema 303 (vpk), 964 (s) och 967 (s) - visar tydligt attförköpslagens avsedda innehåll urholkas genom att markprisutvecklingen inte kanhållas tillbaka. I många fall tvingas kommuner avstå från legat förköpsrätt avdessa skäl. Enligt utskottets mening bör sålunda i förköpsfallén stå till budsen administrativt enkel prisprövningsmöjlighet formellt knuten tillförköpslagen eller expropriationslagen. Värderingsgrundema bör självfalletvara lika vid samtliga tvångsförvärv. Därmed aktualiseras också en härtillanknuten översyn av expropriationslagens värderingsgrunder. Målet måste varaatt värdering skall ske på sådant sätt att inträffade höjningar avförväntningsvärdena tillförs samhället, så att en acceptabel prisnivå uppnås.Vad utskottet anfört bör ges regeringen till känna. 3.2Expropriation m. m. Förslaget att den i 4 kap. 3 § expropriationslagenintagna s. k. presumtionsregeln skall upphävas fördes senast fram i motioner(m) till 1975/. Utskottet (CU 1975/76: 11) avstyrkte förslagetmed hänvisning till tidigare bedömningar. Reservanter (m) anförde: Förslaget i motionen 1975/76: 2037 (m), yrkandet 3,om att presumtionsregeln bör upphävas tillstyrks. Regelns direkta och avseddasyfte är att hindra att full ersättning för exproprierad egendom utgår eftermarknadsvärdet. Regeln får därmed ett konfiskatoriskt innehåll som medför attett ekonomiskt värde - som ibland t. o. m. godtagits av samhället som underlagför skatteuttag - endast delvis ersätts. Detta kan inte förenas med degmndläggande rättsbegrepp som fortfarande omfattas av majoriteten avmedborgama. Målet för all expropriationsvärdering måste vara att sättamarkägaren i samma ekonomiska läge som före tvångsförvärvet. En annan ordningkan medföra att även samhällets obestridda rätt att i vissa undantagssituationerhävda intressen i strid mot den enskildes kan komma att mötas med misstro ifråga om angelägna syften. CU 1979/80:2 8 Motsvarande förslag, begränsat till expropriationav jordbruksmark, behandlades i betänkandet CU 1977/78: 19 där det avstyrktesenhälligt. I särskilt yttrande (m) noterades att man avstått frånbifallsyrkande i avvaktan på rättighetsskyddsutredningens förslag. 2 kap. 10 § expropriationslagen medgerexpropriation för att tillgodose behov av utrymme för byggnad, lokal ellerannan anläggning som bl. a. har att tillgodose eUer som annars är av väsentligbetydelse för riket eller orten eller för viss befolkningsgrupp. Vid lagmmmets införandeanfördes (prop. 1972: 109 s. 216): För egen del anser jag att några principiellainvändningar inte kan riktas mot att expropriation får ske för ändamål som detankommer på staten eller kommun att tillgodose. Hit hör exempelvis behovet avutrymme för allmänna byggnader, samlingslokaler för överläggningar,undervisnings-och fritidsverksamhet o.d., personalbostäder, bamstugor ochserviceanläggningar i anslutning till sjukhus och andra offentligainrättningar m. m. I stor utsträckning kan visserligen dessa behov tillgodosesinom ramen för bestämmelsema om expropriation för tätbebyggelse, men vissabegräsningar gäller för tillämpningen av dessa regler som gör att en allmänbestämmelse om expropriation för statliga och kommunala ändamål ändå behövs. har i skrivelse den 21mars 1979 hos regeringen föreslagit sådan ändring i lagen med särskildahyresbestämmelser för vissa orter (bristortslagen) att bostadslägenhet kan tasi anspråk för bamstugor utan särskild prövning i hyresnämnden. 3.2.3 Tillträdespliktför den exproprierande Vid tillkomsten av nu gällande expropriationslag(prop. 1972: 109, CU 1972: 34) togs upp även frågan om hur man skulletillgodose fastighetsägarens intresse av att få en expropriationsfrågaavgjord. En given tidsfrist för att fullfölja expropriationen vidfastighetsdomstol skall kunna förlängas endast om särskilda skäl föreligger.Fristen skall kunna förkortas om fastighetsägaren begär det och visar att hansolägenhet av att frågan hålls öppen avsevärt har ökat. Ifråga om en rätt för fastighetsägaren att väcka talan vid domstol anfördes ipropositionen (s. 228-229): Enligt nuvarande bestämmelser är det i regel baraden exproprierande som har talerätt. Endast om den exproprierande har tillträttegendomen får fastighetsägaren eller annan sakägare, vars rätt berörs avtillträdet, väcka talan. Denna huvudregel bör inte frångås. Som tidigare framhållitsmåste den exproprierande ges en viss handlingsfrihet, när det gäller att avgörahuruvida expropriationstillståndet skall utnyttjas eller ej. Vissaremissinstanser har föreslagit att man skall utvidga fastighetsägarens rättatt väcka talan till att avse även det fallet att det har förflutit viss tidutan att expropriationstillståndet har utnyttjats av den exproprierande. CU 1979/80:2 9 Motdetta förslag kan invändas att det åligger den myndighet som prövar frågan omexpropriationstillstånd eller om förlängning av tillstånd att göra enomsorgsfull avvägning av alla berörda parters intressen. Det beslut omtidsfrist som därvid meddelas bör i princip inte kunna rivas upp genom attfastighetsägaren vänder sig till domstol. Det kan därför inte komma i fråga attinföra en så utvidgad talerätt för fastighetsägaren som har föreslagits underremissbehandlingen. Däremotkan det övervägas att ge fastighetsägaren rätt att väcka talan i det nyssberörda faUet att det efter tillstånds- eller förlängningsärendets avgörandeinträffar omständighet som inte har förutsetts och som avsevärt försämrarfastighetsägarens ställning. Inte heller i detta fall anser jag emellertid attfastighetsägaren bör kunna vända sig tiU domstol. En sådan ordning skulleinnebära att domstolen före den egentliga expropriations-processen skullebehöva göra en prövning av fastighetsägarens talerätt som ibland skulle kunnabli förhållandevis omfattande. Prövningen skulle dessutom innebära lämplighetsavvägningarav en art som normalt inte bör ankomma på domstol. I motioner (fp, c, m) resp. (m) hade föreslagitsatt fastighetsägaren skulle fått rätt att efter det att tillstånd gettshos domstolen begära expro-priationens fullföljande. Utskottet (s. 43) fann ensådan ordning helt oförenlig med den exproprierandes berättigade intresse avatt få en tillräcklig tidsfrist för att kunna ta ställning till om den medgivnaexpropriationen skuUe fullföljas. Vidare föreslogs i motion (fp) atttidsfristen för fuUföljd skulle anges till och att förlängning skullekunna medges av särskilda skäl, dock högst med . I motion (c) föreslogsen högsta sammanlagd tidsfrist . Motionerna avstyrktes av utskottet. Reservanter (c, fp)anförde: Även om den i propositionen föreslagna ordningen -i förhållande till gällande rätt - innebär en förstärkning av fastighetsägamasrättsskydd kvarstår likväl vissa nackdelar för dessa. Den i motionema 1972:1761och 1972: 1762 föreslagna lösningen, att fastighetsägaren skall efter ett åräga föra talan vid domstol om expropriationsersättning finner utskottet dockorealistisk. En så kort tidsfrist som måste anses helt oförenlig med denexproprierandes behov av tillräcklig tid för att kunna överväga om expropriationenskall fullföljas. Nämnda motioner bör därför avslås. mening synes den enda lösningen på problemet med de långvarigaexpropriationstillstånden vara att i enlighet med förslag i motionema 1972:1765 och 1972: 1766 införa en maximigräns. Denna bör såsom föreslagits imotionen 1972: 1766 bestämmas tiU men villkoras av att fastighetsägarenbestrider förlängning av tidsfristen. En tidsfrist anser utskottetfullt tillräcklig för att tillgodose den exproprierandes berättigade intresseav att få en rimlig tidsfrist för att kunna ta ställning til frågan humvida denmedgivna expropriationen skall fullföljas.