bet · G301UU6 · 1979-12-31 00:00:00 — medanledning av motion om erkännande av Demokratiska saharis-ka arabrepubliken m.m. Imotionen 1978/79:248 av m. fl. (vpk) hemställs 1. att hosregeringen anhåller a. attSverige fördömer och angreppskrig och deras brott mot de mänskliga rättigheterna, b. att erkännerDemokratiska sahariska arabrepubliken, c. attSverige i FN verkar för organisationens erkännande av Demokratis ka sahariska arabrepubliken. Ettandra yrkande i samma motion om humanitärt bistånd ål Demokratiska sahariskaarabrepubliken och Frente POLISARIO behandlades under föregående isamband med övriga bislåndsfrågor (UU 1978/ 79:27). Utskottet har tidigare behandlat motionsyrkanden avmotsvarande innebörd (UU 1977/78:2 och UU 1978/79:14), vilka avslagits avriksdagen. I utskottets betänkanden har lämnats en ulföriig redogörelse för detspanska tillbakadragandet från och områdetsomedelbara annektering av resp. Maurelanien, den väslsahariskabefrielserörelsen gerillakrig och proklamering av områdetssjälvständighet under namnet Demokratiska sahariska arabrepubliken. Förentanationernas och den afrikanska enhelsorganisationen fleråriga behandlingav frågan om avkolonisering liksom för den svenska hållningentill denna fråga m. m. Sverigehar i FN hävdat del väslsahariska folkets rätt till självbestämmande och verkatför en fredlig förhandlingslösning av frågan. har också lämnat omfattandehumanitärt bistånd till de väslsahariska flyktingarna i via olikainternationella hjälporganisationer. Sedanfrågan senast behandlades i har några händelser inträffat, som kan fåbetydelse för den fortsatta utvecklingen av konflikten. Den viktigaste är attMaurelanien gav upp kampen och ingick ett fredsfördrag med POLISARIO,i vilket man avstod från alla anspråk på . Så snart de mauretanskastyrkorna evakuerat södra delen av området ryckte emellertid marockanskatrupper in. har dock inte någon fullständig kontroll över området, menbehärskar städerna längs 1 1979/80. UU 1979/80:6 2 kustenoch några militärbaser inne i landet. och den tilldenna knutna folkrepresentalionen befinner sig, liksom ett stort antalväslsahariska flyktingar, fortfarande i . Vidare har POLISARIO hafivissa internationella framgångar, dels vid ett möte med OAU , dels vidde alliansfria staternas möte i . Under del harantalet stater som erkänt Demokratiska sahariska arabrepubliken fördubblatsfrån 17 till 34, av vilka huvuddelen är afrikanska och arabiska länder. Ettallvariigt inslag i bilden, som inte är ägnat bidra till vikande stridsvilja pånågondera sidan och därmed inte heller till en snar politisk lösning, utgör dekrigsmalerielleveranser som utifrån äger rum till de båda parterna. Denamerikanske presidentens beslut, som dock ännu inte godkänts av kongressen,alt leverera viss flygutrustning till är ett exempel på denna politik. Utskottethar tidigare uttalat all det anser, att den väslsahariska krisen innebär enallvarlig risk för freden i hela området. Alla ansträngningar måste därförinriktas på att fä till stånd en fredlig förhandlingslösning. Vid sådanaförhandlingar som rör det väslsahariska folkets rättigheter och framtid böralla berörda parter, däribland POLISARIO, delta. Iuttalande i har dåvarande utrikesministern understrukit att och Maurelanien barett utomordentligt tungtansvar och alt det vilade på dessa länder att medverka till att saharierna fårsjälvbestämmanderätt och möjligheter till fria val (protokoll1977/78:14, UU 1977/78:2). Den svenska ståndpunkten klargjordes också vidsamtal med företrädare för den marockanska regeringen. Dåvarandeutrikesministern välkomnade i ett uttalande den 29 augusti 1979Mauretaniens fredsavtal med POLISARIO och deklarerade att handlandestod i vägen för en fredlig lösning och del sahariska folkets möjligheter attfritt få utöva sin självbestämmanderätt. Fråganhar ånyo behandlats i , där dess fjärde utskott(för kolonialfrågor) antagit en resolution i ärendet. I resolutionen, somantogs med röstsiffrorna 88-5-48, betonas det väslsahariska folkets rätt tillsjälvbestämmande och hänvisas till bl. a. OAU:s resolution om enförhandlingslösning. Fredsfördraget mellan Maurelanien och POLISARIO välkomnas.Man beklagar djupt den försämring som skett av läget genom ockupationav . uppmanas avbryta sin ockupation och delta ifredsprocessen. För resolutionen röstade bl. a. , , ,samt flertalet afrikanska, asiatiska och latinamerikanska länder;övriga nordiska länder och bl. a. , några arabiska stater saml USAoch avstod vid omröstningen. svensk röstförklaring framhölls, i likhet med många andra länder, vissareservationer mot delar av resolutionen, framför allt på grund av att den intetillräckligt betonade de förhandlingsansträngningar som görs inom UU 1979/80:6 3 upprepade också sin ståndpunkt alt folk borde fårätlen att fritt välja sin framtid, dvs. i en folkomröstning. Enligt utskottets uppfattning måste allaansträngningar även fortsättningsvis inriktas på att få till stånd en fredligförhandlingslösning. Utskottet vidhåller sin uppfattning alt ett avgörande omVästra framtid måste bygga på verkliga konsultationer av områdetsbefolkning och överensstämma med dess fritt uttalade önskemål. Det är, liksomtidigare, utskottets förhoppning att frågan skall bringas till sin lösningantingen inom OAU:s eller inom FN:s ram på ett sätt som tillgodoser bådesjälvbestämmanderätten och intresset av fred och stabilitet i Nordvästafrika. Somframgår av bakgrundsredogörelsen har den genom sitt agerandeoch sina uttalanden gjort klart, att den anser och Mauretaniensannektering av som förkastlig och att FN måste fullfölja sitthävdande av det väslsahariska folkels rätt att självt avgöra sin framtid.Utskottet erinrar vidare om det omfattande humanitära bistånd som Sverigelämnar till förmån för de väslsahariska flyktingarna genom olikainternationella hjälporganisationer. Därmedfinner utskottet det aktuella molionsyrkandels första del tillgodosedd. Medanledning av yrkandets andra del, vari förespråkas ett svenskt erkännande avDemokratiska sahariska arabrepubliken, vill utskottet erinra om sina tidigareställningstaganden till yrkanden av motsvarande art och om de principer somenligt internationell rätt och svensk praxis tillämpas när det gällererkännande av stater och upprättande av diplomatiska förbindelser med dessa.Till de kriterier som därvid bör vara uppfyllda hör främst att den regering somavses skall utöva en effektiv kontroll över staten i fråga och ha uppnått ettrimligt mått av självständighet utåt samt stabilitet inåt. Utskottet anseralltjämt att dessa villkor inte är uppfyllda vad beträffar ochdess exilregering och avstyrker därför motionens yrkande i delta avseende. Ävenvad beträffar del tredje delyrkandet i motionen vill utskottet upprepa sintidigare uttalade uppfattning, att det har anledning utgå från att i FNockså i fortsättningen verkar för att det väslsahariska folket skall få sinfria självbestämmanderätt tillgodosedd i enlighet med FN:s principer för avkolonisering. Utskottet hemställer medhänvisning lill del anförda att avslåryrkandet 1 i motionen 1978/79:248. UU 1979/80:6 4 Närvarandevid ärendets slutbehandling: (), (),(), (), (), (),(), (), (c), (),(), (), (), Axel () ochElisabeth ().