bet · G301LU30 · 1979-12-31 00:00:00 — betänkande 1979/80:30 med anledning av motioner om översyn av permutationslagen m. m. I betänkandet behandlas dels enmotion om översyn av permutationslagen, dels en motion som rör frågor omkontroll av boutredningar, ändrade permutalionsregler, översyn avbestämmelserna om dödsorsaksundersökningar m. m. Företrädare för kammarkollegiet har under ärendetsberedning lämnat upplysningar om tillämpningen av permutationslagen. 1979/80:1610 av () I motionen yrkas att hos regeringen anhåller omöversyn av bestämmelserna angående kontroll över avlidens rätt. 1979180:1614av () och () I motionen yrkas att hos regeringen begär enöversyn av permutationslagen i enlighet med vad som anförts i motionen. Med permutation avses ettförfarande, varigenom offentlig myndighet vid ändrade förhållanden medger attbestämmelser som har getts av enskilda i gåvobrev, stiftelseförordnanden,testamenten och liknande handlingar får ändras eller medger att undantag fårgöras för visst fall från vad som är föreskrivet i sådan handling.Permutationsrätt har sedan gammalt ansetts tillkomma Kungl. Maj:t.Permutationsrätten har inte grundats på någon bestämmelse i regeringsformen,utan den har vuxit fram på sedvanerättslig grund med anknytning till allmäncivillag. En mera fullständig reglering av permutationsrätteninfördes i svensk rätt genom antagandet a\ permutationslagen(1972:205), vilken trädde i kraft . Lagen innehåller regler omförutsättningarna för permutafion och om handläggning av permutationsärenden. 11 S anges tre kvalificerade förutsättningar för att permutation skall kunnaske, nämligen att - på grund av ändrade förhållanden - bestämmelse ej längrekan iakttas eller blivit uppenbart onyttig eller blivit uppenbart stridande motutfärdarens avsikter. Härjämte anges att permutalion får ske om annat I 1979/80. LU1979/80:30 2 särskilt skäl föreligger. 1 lagstiftningsärendet (prop.1972:8, LU 1972:11) underströks kraftigt att som utgångspunkt för tillämpningenav lagen borde gälla att den praxis som hade utvecklat sig vid Kungl. Maj:tshandläggning av permutationsärenden skulle följas även i fortsättningen och attnågon ändring av dittills tillämpade allmänna principer inte var åsyftad. Beslutanderätten i permutationsärenden har i lagendelegerats till fideikommissnämnden, såvitt rör fideikomissförordnanden, och iövrigt till kammarkollegiet (2 §). Avser ärendet ändrad ändamålsbestämning föregendom av betydande värde eller uppkommer i ärendet fråga av särskild viktfrån allmän synpunkt, skall ärendet dock överlämnas till regeringen föravgörande (3 S). Talan mot fideikommissnämndens och kammarkollegiets beslut ipermutationsärende skall föras hos regeringen genom besvär (4§). Enligt uttryckligt stadgande (5 §) gällerpermutationslagen ej sådan pensions- eller personalstiftelse som avses i lagen(1967:531) om tryggande av pensionsutfästelse m. m. För permutation beträffandesådan stiftelse gäller 22 § nämnda lag. Beslutanderätten i sistnämnda slag avärenden tillkommer tillsynsmyndigheten, dvs. i det län därarbetsgivaren har sin hemvist. har möjlighet att underställaärendet regeringens prövning. I motionen 1614 framhålls att detvid flera tillfällen har riktats kritik i massmedia mot det sätt på vilketreglerna om permutation har tillämpats. Senast har det enligt motionärernagällt den s. k. Söderlundska gården, vilken jämte ett belopp om 150 000 kr.hade testamenterats lill . Ändamålet med donationen var attgården skulle bevaras för framtiden och nyttjas för allmännyttigt ellerkulturellt ändamål. Donationen skulle förvallas av en stiftelse. Endast ca ettår efter det att kommunen mottagit donationen på de i tes-iamentet angivnavillkoren föreslog kulturnämnden att man skulle ansöka om rivning avfastigheten för att på platsen i stället uppföra ett planeratkulturhus. Styrelsen för stiftelsen ansökte därefter om permutation avtestamentsvillkoren. Ansökan bifölls av kammarkollegiet. Motionärerna hänvisar till att lagutskottet år 1974framhöll att det var av vikt att tillbörlig respekt visas för de ändamål somdonator gett uttryck för i donationsurkunden. Enligt motionärernas mening kandet inle vara rimligt att en mottagare av en donation endast efterdet att mottagaren accepterat att la emot donationen skall kunna fådonationsvillkoren helt ändrade. Motionärerna anser att permutationslagensregler bör ses över i syfte alt vid handläggning av permutationsärenden störrehänsyn skall tas till donators vilja. LU 1979/80:30 3 I motionen 1610 anförs alt det i enrad uppmärksammade permutationsärenden har påtalats i pressen att avlidnasdonationsbestämmelser icke efterlevs - vare sig till syftet eller i fråga omdonatorns ekonomiska intresse. I samband med behandlingen avförslaget till permutalionslag (prop. 1972:8) hade utskottet att ta ställningtill en motion vari yrkades att bestämmelsen i I § att permutation får ske om"annat särskilt skäl" föreligger borde ändras så att permutation fickske om "eljest synnerliga skäl" förelåg. Till stöd för yrkandetanförde motionärerna att grundlagberedningen i sitt betänkande angett att somen förutsättning för permutation skulle gälla att synnerliga skäl till ändringförelåg. 1 sitt av godkända betänkande (LU 1972:11)underströk utskottet alt en utgångspunkt för utformningen av permutationslagenborde vara alt någon ändring ej skulle ske i den praxis som hade utvecklats vidKupgl. Maj:ts handläggning av permutationsärendena och som hade redovisats ipropositionen. Vid en genomgång av denna praxis kunde utskottet konstatera i vissa fall. där permutation skett, svårligen kunde hävda alt"synnerliga skäl" till ändring förelegat. Utskottet syftade här påvissa ändringar av förvaltningsbestämmelser, såsom t. ex. förenkling ochmodernisering av stadgar, ändring av styrelses samniansättning. överflyttningav förvaltningen från en instans till annan instans m. m.Enligt utskottets mening täcktes dessa fall bättre av del i propositionenanvända uttrycket "särskilda skäl". Denna formulering återfanns ocksåi 22 § i lagen om tryggande av pensionsutfästelse m. m. Utskottet tillstyrktedärför att med avslag på motionen antog 1 S i förslaget tillpermutalionslag. I en reservation (m) yrkades bifall till moiionen. Frågor om permutation behandladesäven av riksdag med anledning av en motion vari begärdes att riksdagenskulle uppdra åt sina revisorer att utarbeta en översikt över hurpermutationsprinciperna iakttagits i den praktiska tillämpningen när detgällde vissa donationsfonder inom skolväsendet, vilka omfattades av ett avKungl. Maj:t i Kungl. brev meddelat generellt permutationsbeslut.Beträffande detaljutformningen i det enskilda fallet innebar beslutet ettbemyndigande för skolstyrelse eller annan lokal förvaltningsmyndighet attförordna därom. Utskottet (LU 1974:7) avstyrkte bifall till motionen menbetonade att det var en huvuduppgift för den permuterande myndigheten att selill att donators intentioner följs så nära som möjligt. 1 en reservation (m)tillstyrktes bifall till motionen. Särskilt yttrande avgavs av en s-ledamot.Riksdagen följde utskottets hemställan. I* 1979/80. LU1979/80:30 4 Kontroll av bouppteckning och boutredning Den grundläggande översikten överdödsboets ställning erhålles genom bouppteckning, som i princip skall upprättasi varje dödsbo. Bouppteckningen skall inregistreras vid domstol och liggertill grund för beräkningen av arvsskatten. Är tillgångarna myckel små kanbouppteckning underlåtas. Befrielse från bouppteckningsplikten förutsätter attkommunens socialnämnd gör s. k. dödsboanmälan till rätten. Bouppteckning skall ske från dödsfallet,om inte rätten medgivit uppskov. Rätten skall utöva kontroll över attbouppteckning sker i laga tid. Vid försummelse kan lätten vid vite föreläggaden boupplecknings-pliktige att inkomma med bouppteckning. Rätten kan ocksåförordna någon att föranstalta om uppteckningen. Bouppteckningen skall enligtgällande bestämmelser förrättas av två "kunniga och trovärdiga godemän". Något speciellt behörighetskrav finns inte. Sombouppteckningsförrättare brukar anlitas advokater, bankers notariatavdelningar.begravningsbyråer och begravningsföreningar, nämndemän och andra kommunalaförtroendemän, polismän m. fl. Någon kontroll av bouppteckningsförrättarnaskunskaper och lämplighet sker som regel inle hos tingsrätterna. Dessa saknarockså vanligen möjligheter att göra en sådan kontroll. Tingsrättens kontrollinskränker sig till en bedömning av riktigheterna i bouppteckningen och tillbegäran om kompletterande utredning där sådan syns nödvändig. Tingsrättensbeslut i ärenden om fastställande, eftergift och återvinning av arvsskattgranskas av kammarkollegiet. Dödsbo förvaltas av dödsbodelägarna gemensamt. Ofta brukardödsbodelägarna dock lämna fullmakt till någon av delägarna eller till annanperson att handha boutredningen. Enligt bestämmelserna i 19 kap. (ÄB) kan domstol vidare förordna att dödsboets egendom skall avträdas tillförvaltning av boutredningsman samt utse någon att såsom boutredningsman handhaförvaltningen. Boutredningsmannen företräder dödsboet gentemot tredje man. Hanskall företa alla för boets utredning erforderliga åtgärder. För överlåtelse avfast egendom och tomträtt måste han dock i princip ha delägarnas samtycke. 19 kap. ÄB innehåller åtskilliga bestämmelser som syftartill kontroll av boutredningsmannens förvaltning. Efler en skärpning avbestämmelserna, vilken trädde i kraft , innebär de i huvudsakföljande. Boutredningsmannen får inte blanda samman boets egendom med egendomsom tillhör annan. Under vissa särskilt angivna förutsättningar åligger detboutredningsmannen att nedsätta dödsboets värdehandlingar i öppet förvar hosbank. Boutredningsmannen är vidare skyldig att före avgeredovisning för medelsförvaltningen under föregående år. Redovisningen, tillvilken skall fogas bevis om insättningar och uttag från bankkonton, skall tillställas minst en av dödsbodelägarna. LU1979/80:30 5 delägarna samt den domstol som meddelatboutredningsmannaförordnandet skall underrättas härom. Finns omyndig delägareskall ett exemplar av redovisningen tillställas överförmyndaren. Omboutredningsmannen inte fullgör vad som sålunda åligger honom, kan rätten vidvite förelägga honom all fullgöra sin redovisningsskyldighet. Så snart boet ärberett för delning skall boutredningsmannen avge redovisning för sinförvaltning inför dödsbodelägarna. Frånträder han sitt uppdrag dessförinnanskall han i samband härmed avge redovisning. På begäran av dödsbodelägare ellerom domstolen i annat fall anser det lämpligt kan domstolen förordna god man attöva tillsyn över boutredningsmannens förvaltning. Boutredningsmannen är skyldigatt ersätta skada som han uppsåtligen eller av vårdslöshet vållar dödsboeteller någon vars rätt är beroende av ulredningen. I motionen 1610 hänvisas till att iriksdagen har påtalats samhällets bristfälliga intresse för ochkontroll över boutredning och bouppteckning. Enligt motionären harriksskatleverkets kontrollavdelning framhållit att den bristande kontrollen kanmedföra avsevärd ekonomisk förlust för staten genom undanhållen arvsskatt ochdjupgående rättskränkningar för dödsbodelägarna och tredje man. Motionären erinrar om att kontrollen i hithörandesammanhang i första hand åvilar registreringsmyndigheterna, pastorsämbetet,och tingsrätien, samt kontrollmyndighetenkammarkollegiet, vilka enligt motionären saknar erforderlig fiskal och polisiärerfarenhet och personal. Motionären anser att en överflyttning av kontrollentill bör övervägas som ett mera rationellt alternativ. Institutet dödsboanmälan infördesår . I samband med alt utskottet prövade regeringens förslag (prop.1975/76:50) härtill behandlade utskotlel även en väckt motion vari begärdes en översyn av lagstiftningenför att stärka rättsskyddet för dödsbon, dödsbodelägare och tredje man.Motionärerna uttalade sig för att ärenden angående inregistrering avbouppteckning och fastställande av arvsskatt borde flyttas från tingsrätternatill länsstyrelserna. I sitt betänkande (LU 1975/76:16) anslöt sig utskotlelhelt till motionärernas ståndpunkt att det var angeläget att det fanns etttillfredsställande rättsskydd vid bouppteckning och boutredning. Utskottetpekade på att åtgärderi sådant syfte kommit till stånd ochhänvisade bl. a. till de ändringar i reglerna om boutredningsman som riksdagenhade antagit . Även om åtgärder sålunda hade vidtagits för alt ökakontrollen över boutrednings- och bouppteckningsförfarandet kunde enligt utskottets LU 1979/80:30 6 mening säkerligen kontrollen förbättras ytterligare.Utskottet förutsatte att regeringen med hänsyn till frågans vikt följdeutvecklingen på området och i lämpligt sammanhang verkställde de ytterligareutredningar som kunde anses erforderliga. Någon åtgärd från sida varinte påkallad varför utskottet avstyrkte bifall till motionen. Bestämmelser om vissa åliggandenvid dödsfall finns i 14 S kungörelsen (1963:540) om begravningsplatser ochgravar m. m., den s. k. begravningskungörelsen. Regleringen innebär bl. Vid dödsfall som inträffar här i riket skall intyg avläkare om dödsorsak (dödsbevis) lämnas till pastorsämbetet i den församling därdödsfallet skall antecknas. Dödsbevis skall lämnas av sjukvårdsinrättning, omden avlidne vårdades på inrättningen vid dödsfallet. Om den döde i annat fallvårdats av läkare och denne efter undersökning av den döda kroppen kunnatkonstatera den sannoliua dödsorsaken och ej funnit anledning till antagande attdöden orsakats av annan person och ej heller eljest funnit skäl föreligga fören fullständigare undersökning av den döda kroppen, skall dödsbevis lämnas avefterlevande make eller annan anhörig som sammanbott med den döde eller avannan anledning finns på platsen, f övriga fall skall dödsbevis lämnas avpolismyndigheten i den ort där dödsfallet inträffat. Dödsbevis skall lämnas såsnart det kan ske. Om dödsbevis ej inkommit till pastorsämbetet inom en veckaefter anmälan om dödsfallet, skall pastorsämbetet sända underrättelse omdödsfallet till polismyndigheten i den ort där dödsfallet inträffat. Polismyndighetenhar då att införskaffa dödsbevis. Innan läkare utfärdar dödsbevis, skall han undersöka dendöda kroppen för all fastställa dödsorsaken. Siidan undersökning får dockunderlåtas om läkaren vårdat den döde för den sjukdom varav han avlidit ochläkaren anser sig på sannolika skäl kunna fastställa dödsorsaken. Dödsbevisskall av läkaren utan dröjsmål tillhandahållas den som enligt vad ovan sagtsskall lämna sådant bevis till pastorsämbetet. Närmare bestämmelser om dcidsbevis har efter bemyndigandei begravningskungörelsen meddelats av i samråd medrikspolisstyrelsen (cirkulär med råd ochanvisningarang. dödsbevis, MF nr 24). I cirkuläret behandlas i skilda avsnitt,bl. a. läkares skyldighet att göra anmälan till polismyndighet, polismyndighetsskyldighet att utreda dödsfall, val av undersökningsform och förfarandet vidolika slag av likundersökningar. Sedan cirkuläret utfärdades har antagit ohduktionslagen LU1979/80:30 7 (1975:191), vilken äger tillämpning på obduktion som inteinnefattar rättsmedicinsk undersökning. Vidare bör här nämnas att det medgiltighet fr. o. m. finns en kungörelse (1973:710) omrättsmedicinsk obduktion. har med stöd av bemyndiganden isistnämnda kungörelse och i begravningskungörelsen utfärdat cirkulär (MF1975:12) med föreskrifter om förfarandet vid rättsmedicinsk obduktion m. m.Föreskrifterna kompletterar bestämmelserna i det ovan nämnda cirkuläret från år1971. I motionen 1610 hänvisas till attchefsåklagaren har mot bakgrund av sina erfarenheter som allmänåklagare i ett uppmärksammat rättsfall vid - mordserienvid -utan större framgång hos påtalatde brister som kännetecknar dödsfallsutredningar. Motionären anser att enöverflyttning av kontrollen i hithörande sammanhang till börövervägas. behandladesocialutskottet en motion vari begärdes en översyn av gällande bestämmelser omdödsorsaksundersökningar och utfärdande av dödsbevis. 1 sitt av riksdagengodkända betänkande (SoU 1979/80:14) anförde socialutskottet bl. a. följande. Utskottet har inhämtat att det inomsocialstyrelsen pågår en översyn av cirkulär.Utgångspunkten för översynsarbelet är att man skall söka skapa så långt möjligtenkla och väl fungerande rutiner som rättssäkerhetsaspekternabeaktas. Avsikten är att det reviderade cirkuläret skall innehållabestämmelser som generellt sett skärper kraven på läkare som gör undersökningför utfärdande av dödsbevis. Läkarna kommer att uppmärksammas på att de ärskyldiga att noggrant sätta sig in i de omständigheter som är av betydelse förutfärdande av sådana bevis och att de ingående måste pröva om det finns teckensom tyder på onaturlig död och, om så är fallet, vidta nödvändiga åtgärder.Även det reviderade cirkuläret kommer alt utfärdas i samråd medrikspolisstyrelsen, något som enligt utskottets mening gör attdet finns skälutgå från att rättssäkerhets-aspekterna ägnats stor uppmärksamhet. Utskottet harinhämtat att det reviderade cirkuläret kommer att utfärdas . Med hänsyn lill det anförda anser utskottet att det inleär erforderligt med någon åtgärd med anledning av moiionen. Viddenna bedömning beaktar utskottet att det får anses ankomma på socialstyrelsenatt ta erforderliga initiativ lill ändring av begravningskungörelsen för denhändelse myndigheten vid sitt översynsarbete skulle finna att ävenbestämmelserna i denna författning behöver revideras. I betänkandet behandlar utskottettvå motioner, vari tas upp frågor om permutation, kontroll av boutredningar,översyn av bestämmelserna om dödsorsaksutredningar m. m. Med permutation avses ett förfarande,varigenom offentliga myndigheter vid ändrade förhållanden medger att enbestämmelse som har getts av enskild i gåvobrev, stiftelseförordnande,testamente eller liknande handlingar får ändras eller upphävas eller ej skallgälla i särskilt fall. En mer fullständig reglering av permutationsrätteninfördes i svensk rält genom antagandet av permutationslagenvilken trädde i kraft den . Enligt I § får permutation ske när enbestämmelse på grund av ändrade förhållanden ej längre kan iakttas eller närbestämmelsen blivit uppenbart onyttig eller uppenbart stridande mot utfärdarensavsikt eller när annat särskilt skäl föreligger. 1 lagstiftningsärendetunderströks kraftigt att som utgångspunkt för tillämpningen av lagen borde gällaatt den praxis som hade utvecklats vid Kungl. Maj:ts handläggning avpermutationsärendena skulle följas även i fortsättningen och att någon ändringav dittills tillämpade allmänna principer således inte var åsyftad.Beslutanderätten i permutationsärenden har i lagen ålagts fideikcjmissnämndeni fråga om fideikomissförordnanden och i övrigt kammarkollegiet. I vissa fallskall dock ärendet överlämnas till regeringen för avgörande. Talan mot beslut ipermutationsärenden förs hos regeringen. I motionen 1614 hänvisas till ett avgjortpermutationsärende som avsåg en donation av en fastighet och ett visstkapitalbelopp vilka förvaltades av en stiftelse. hade endast efter det att kommunen mottagit donationen ansöktom permutation, innebärande medgivande till rivning av fastigheten: Ansökanhade bifallits av kammarkollegiet. Motionärerna anser att det inte kan vararimligt alt en mottagare av en donation skall kunna genom permutation fådonationsvillkoren helt ändrade endast efter det att mottagarenaccepterat att ta emot donationen. Med åberopande av det anförda yrkarmotionärerna att begär en översyn av permutationslagens regler isyfte att vid handläggning av permutationsärenden större hänsyn skall tas tilldonators vilja. Även i motionen 1610, vari yrkas en översyn av bestämmelsernaom kontroll av avlidens rätt, las upp frågan om handläggningen av permutationsärenden.Motionären hävdar att pressen i en rad uppmärksammade permutationsärenden harpåtalat att avlidnas donationsbestämmelser inte efterlevs, vare sig till syfteeller i fråga om donatorns ekonomiska intressen. Utskottetvill till en början erinra om att utskotlel lagstiftnings- LU1979/80:30 9 ärende hade att med anledning av ett motionsyrkande taställning till om den föreslagna permutationsgrunden "särskilda skäl"borde bytas ut mot "synnerliga skäl". Som framgår av det tidigareanförda (s. 3) underströk utskottet att med reformen inte avsågs någon ändringi regeringens praxis. Vid en genomgång av denna praxis fann sig utskottet kunnakonstatera att man i vissa fall där permutalion skett svårligen kunde hävda att"synnerliga skäl" lill ändring förelegat. Utskottel syftade härvidframför allt på vissa ändringar av förvaltningsbestämmelser. Enligt utskottetsmening täcktes dessa fall bättre av uttrycket "särskilda skäl".Utskottet tillstyrkte därför den i propositionen föreslagna formuleringen. När frågan om en skärpning av förutsättningarna förpermutation nu åter aktualiserats vill utskottet till en början peka på att mankan dela in permutationsärendena i två huvudgrupper, dels sådana som endast rörändring av förvaltningsbestämmelser, dels sådana som avser ändring av självaändamålet med donationen. När det gäller den förstnämnda gruppen av ärenden kandet enligt utskottets mening inte komma i fråga alt ställa hårdare krav för attpermutation skall få komma lill stånd. Beträffande den sistnämnda gruppen av ärenden bör enligtutskottets mening en skärpning av förutsättningarna för permutalion komma tillstånd endast om de nuvarande bestämmelserna inte kan anses ge ett tillräckligtskydd för att donators vilja respekteras. Utskottet har sig inte bekant all det-utöver del fall som aktualiserats i motionen 1614 - skulle ha förekommit någonkritik i massmedia eller på annat håll mot det sätt på vilketpermutationsärendena handlagts. Enligt vad utskottet inhämtat är besvärsfrekvensenmycket låg. har kammarkollegiet handlagt ca 1 500permutationsärenden. 1 ca 30 fall har besvär anförts, dvs. i omkring 2 procentav ärendena. Av besvären avser endast 8 fall klagomål mot att permutationbeviljats. I två av dessa fall har regeringen bifallit besvären. Det har dårört sig om s. k. familjestiftelser. Det anförda ger enligt utskottets mening inget belägg föratt det f. n. skulle föreligga något behov av en översyn av gällande regler ompermutation. Utskottet avstyrker därför bifall till motionerna 1610 i denna deloch 1614. Utskottet vill emellertid ånyo understryka vad utskottet uttalade år1974 i ett ärende som avsåg tillämpningen av permutationsreglerna på skolansområde, nämligen att det är en huvuduppgift för den permuterande myndigheten attse till att donators intentioner följs så nära som möjligt. Utskottet villvidare starkt betona alt särskild varsamhet måue iakttas när del gäller ärendendär det endast förflutit mellan mottagandel av en donation ochen ansökan om permutation. Kontroll av bouppteckningar och boutredningar m. m. Den grundläggande översikten överdödsboets ställning erhålls genom bouppteckning, som i princip skall upprättasi varje dödsbo. LU1979/80:30 10 en skall inregistreras vid tingsrätt och ligger lill grundför beräkningen av arvsskatten, som fastställs av tingsrätten. Är tillgångarnamycket små kan bouppteckning underlåtas. Befrielse från bouppteckningspliklenförutsätter att kommunens socialnämnd gör s. k. dödsboanmälan till rätten.Tingsrättens kontroll av bouppteckningarna inskränker sig till en bedömning avdet riktiga i uppgifterna i bouppteckningen och till begäran om kompletterandeutredning där sådan behövs. Tingsrättens beslut i ärenden om fastställande,eftergift och återvinning av arvsskatt granskas av kammarkollegiet. Dödsbo förvaltas av dödsbodelägarna gemensamt. Ofta brukardödsbodelägarna dock lämna fullmakt till någon av delägarna eller till annanperson att handha boutredningen. Enligt bestämmelserna i 19 kap. (ÄB) kan domstol vidare förordna att dödsboets egendom skall avträdas tillförvaltning av boutredningsman saml utse någon att såsom boutredningsman handhaförvaltningen. 19 kap. ÄB innehåller åtskilliga bestämmelser som syftar tillkontroll av boutredningsmans förvaltning. Dessa bestämmelser skärptes år 1974och innebär bl.