bet · G301KU17 · 1979-12-31 00:00:00 — Omman skall uppnå kontinuitet och stabilitet i kyrkans ekonomi måste staten äveni fortsättningen genom årliga statsbidrag stödja kyrkan. Deltagarna föreslåralt del med utgångspunkt förhållanden utgår statsbidrag till kyrkanmed 275 milj. kr. Beloppet anpassas till pris- och löneutvecklingen. Ensärskild del av bidraget, 100 milj. kr., reserveras för utjämning av deolikheter i ekonomisk bärkraft som finns inom skilda delar av landet. En annandel, 75 milj. kr., reserveras för an trygga de pensionsåtaganden gentemotpersonalen som finns vid relationsändringen. Resterande del av det totalastatsbidraget utgår lill kyrkan som ett fritt bidrag. Redanvid de inledande överläggningarna aktualiserades frågan om vad enrelationsändring kan innebära för den inom kyrkan verksamma personalen.Deltagarna har övervägt situationen för alla grupper a v anställda, inte baraför dem som har statligt reglerade tjänster. Personalens fackligaorganisationer har fortlöpande hållits underrättade om stat-kyrka arbetet. KU 1979/80:17 29 Enligt deltagarnas mening torde det inte varamöjligt att ge lönegarantier en meningsfullt preciserad innebörd. Den reellagarantin ligger i reformens karaktär och utformning. Som nämnts föreslåsatt åtgärder vidtas föratt trygga de pensionsförpliktelser som finns vidlidpunkten för relationsändringen. Det föreslås också att en särskildorganisation för förhandlingar med personalen tillskapas. verksamhet lyder under ett mycket omfattande system avförfattningsbestämmelser. Av grundtanken med ändrade relationer mellan statenoch kyrkan följer all dessa bestämmelser skall upphöra att gälla. Det måsteutformas nya regler som grund för den kyrkliga verksamheten. Deltagarnaföreslår att några för samhället grundläggande principer för kyrkans strukturkommer till uttryck i lagens form, medan all annan reglering av kyrkansorganisation och verksamhet sker i interna stadgar. I lag om Svenska kyrkananges kyrkans karaktär och dess egenskap av ett efterdemokratiska principeruppbyggt trossamfund. I särskilda stadgar, av dellagarna benämnda grundstadgar,fogas samman de mest betydelsefulla reglerna om kyrkan och dess verksamhet.Skilda ämnesområden behandlas mera i detalj i kompletterande inomkyrkligaregelsamlingar. Med regeringsformen som förebild får grundstadgarna inteändras annat än efter dubbla beslut med mellanliggande val till det beslutandeorganet. Relationsändringenaktualiserar olika övergångsfrågor. Under överläggningarna har tagits uppnågra centrala frågor, medan flertalet övergångsbestämmelser förutsätts bliutarbetade under genomförandeliden. Dellagarna föreslår alt bestämmelserna ireligionsfrihetslagen om medlemskapet i upphävs. Alla somtillhör kyrkan för övergången kvarstår som medlemmar utan hinderav relationsändringen. Den enskilde garanteras emellertid möjlighet alt medverkan från övergångstidpunkten även därefter begära sillutträde ur kyrkan enligt de nuvarande utträdesreglerna. Församlingarnasrättigheter och skyldigheter är kvar hos församlingarna. ochsiaten lämnar nödvändiga garantier för de lån som finns vidövergångstillfället. Kyrkan får laglig möjlighet att under övergångsskedetbesluta om sin framtida organisation. f'örgenomförandeav relationsändringen anser deltagarna att det åtgår en lid av mellan fyra . pågår ett fortsatt, mera detaljbetonatförberedelsearbete för relationsändringen. Kyrkomötet omdanas efter hand ochtilläggs vid sidan av sin nuvarande funktion befogenhet att besluta omförhållanden efter relationsändringen. Kyrkomötet kan tillsälta en särskildorganisalionsnämnd som arbetar även mellan mötets sammanträden. Enligtförslaget sammankallas allmänt kyrkomöte . Proposition avges tillvårriksdagen 1979. Kyrkomöte och riksdag fattar principbeslut omrelationsändringen och antar vissa författningsändringar. Därefterföljer ett flertal beslut av regering, riksdag och kyrkomöte.Relationsändringen föreslås ske . Kyrkomötets ställning, befogenheter och sammansätt ning m. m, ' Departementschefen,statsrådet , anför. står på olika sätt i ett nära förhållande till siaten. Dess verksamhetlyder under ett mycket omfattande system av offentligrättsliga regler.Församlingarna betecknas som kyrkliga kommuner. De har beskattningsrätt efteri stort sett regler som gäller för kommunerna. Stiftsorganen är statligamyndigheter. På riksplanet handläggs ärenden som rör den offentligrättsligtreglerade delen av verksamheten av regeringen och statliga ämbetsverk. Densärskilda relation mellan staten och som jag nu i korthet harredogjort för har varit ställd under debatt sedan början av delta århundrade.Utredningsarbete har pågått i olika etapper , Densenaste utredningsetappen log sin början genom de överiäggningar istat-kyrka-frågan som då inleddes mellan företrädare för staten och . Dellagarna i överläggningarna avlämnade gemensamt sill förslag (SOU1978:1) . Efter remissbehandling UV Slat-kyrka-förslaget beslötregeringen all inhämta kyrkomötets yttrande över förslaget och remissyttrandena(skr 1979:1). Kyrkomötet sammanträdde i början av detta år. Med röstetalen 54mot 42 uttalade sig mötet förett bevarat samband mellan staten och kyrkan (SäU1979:1, prol. 1979:20, kskr 1979:20). Mötet förordade inomkyrkligareformer och tillsatte en utarbeta och lägga framförslag om kyrkans organisation på stifts- och riksplan. Efterkyrkomötets behandling av stat-kyrka-frågan förekom överläggningar mellan depolitiska partierna angående stat-kyrka-frågans fortsatta handläggning. Viddessa erfor regeringen att en majoritet i kunde antas ställa sigavvisande lill sådana reformer inom ramen för det nuvarande statskyrkosystemet,som uiredningsnämndens arbete syftar lill. Enligt vad regeringen uttalade i enefter överläggningarna utfärdad kommuniké skulle stat-kyrka-frågan handläggasvidare i syfle all vinna den bredare enighet i frågan som regeringen anserönskviird. Jagavser inte all nu gå in på principfrågan om förhållandet mellan staten ochsvenska kyrkan. Genom det utredningsarbete som har pågått de senaste KU1979/80:17 31 20 åren och den i samband därmed förda debatten har dennaövergripande fråga blivit grundligt belyst. Däremot vill jag ta upp någrakompletterande frågor som i andra sammanhang och från skilda utgångspunkter haraktualiserats under senare lid och som kan behöva undersökas för attstat-kyrka-frågan skall kunna föras vidare. Det gäller främst kyrkomötetsmedverkan vid stiftande av kyrkolag och vissa krav på reformer i fråga omkyrkomötets befogenheter och sammansättning. En del av de offcntligrättslig;i bestämmelser som reglerarsvenska kyrkans verksamhet iir av grundlags natur och återfinns iövergångsbestämmelserna till regeringsformen. Andra är av kyrkolags natur.Enligt övergångsbestämmelserna innebär detta att lagreglerna beslutas avregeringen gemensamt med och med .samtycke av allmänt kyrkomöte, 1regelsystemet för ingår även bestämmelser i vanlig lag, som harbeslutats av , och bestämmelser som regeringen har utfärdat inom ramenför sin normgivningskompctens. Den nuvarande ordningen för kyrkolags stiftande tillkom isamband med representationsreformen . Dess närmare innebörd har klarlagtsi kyrkomöleskommillés betänkande (SOU 1955:47) Kyrkomötetsgrund-lagsenliga befogenheter. Vid flera tilllällen har motioner väckts iriksdagen om upphävande av kyrkomötelslagsliftningsbefogenhet. Molionerären1958 och 1959 avstyrktes under hänvisning till utredningsarbetet angåendeförhållandet mellan stat och kyrka (Ku 1958:7. sammansatt KU och L'U 1959:2)ochavslogs av . Till 1978/har i samma ämne väckts enmotion (mot. 1978/79:1675). som ännu inle är behandlad av . De utredningar-lorlättningsulredningen ochgrundlagberedningen -som förberedde grundlagsreformen ansåg all reglerna omkyrkolagsliftning borde behållas i avvaktan på ett ställningstagande istat-kyrka-frågan och föreslog att reglerna logs in i regeringsformensövergångsbestämmelser. Föredragande departementschefen uttalade ipropositionen (prop, 1973:90) med förslag till ny regeringsform och nyriksdagsordning m. m.atl frågan om hur reglerna om skullesamordnas med regelsystemet i övrigt i den r,ya regeringsformen krävdeytterligare överväganden. Han förordade att de gällande reglerna omkyrkolagstiftning behölls t. v. Som grundlagberedningen föreslagit skulledessa regler enligt det till avlämnade förslaget ha sin plats i övergångsbestämmelsernatill den nya regeringsformen. Denna lösning vann bifall (Ku1973:26. rskr 265). Reglerna om kyrkolagstiftning linns i punkt 9övergångsbestämmelserna till regeringsformen. Som jag har nämnt innebär de attkyrkolag stiftas, ändras eller upphävs av regeringen gemensamt med rik.sdagenoch med samtycke av allmänt k\rkomöte. Reglerna avviker därigenom från deregler som gäller i fråga om annan lagstiftning. Enligt I kap, 4 ! ; andrastycket regeringsformen är det som stiftar lag. Detta stadgande ärett utflöde av den för vårt statsskick grundläggande och i samma paragrafinskrivna principen att är folkets främsta företrädare, 1 punkt 9 övergångsbestämmelserna lill regeringsformenfinns förutom reglerna om kyrkolagsliftning liera andra årsregeringsform överförda staduanden om svenska kvrkan. Bl, a, finnsbestiimmel.ser om KU 1979/80:17 32 kyrkomötet,prästerliga befallningar och utnämningar, de kyrkliga kommunerna, konungenstrosbekännelse och prästeståndets privilegier. Huvudbestämmelsernaom kyrkomötet finns i de niimnda övergångsbestämmelserna till regeringsformen.Kyrkomötets sammansättning, arbetsformer m. m. regleras ikyrkomötesförordningen (1949:174, ändrad senast 1971:601) och i denarbetsordning som kyrkomötet har antagit. Allmänt kyrkomöte består av de 13biskoparna. 26 prästerliga ombud och 57 lekmannaombud. Frågan om kyrkomötetssammansättning logs upp i ett kyrkligt reformprogram .som antogs av 1968 årskyrkomöte (SäU 1968:1. kskr 1968:31). Reformförslaget innebar bl. a. attuppdelningen av kyrkomötets ledamöter på kategorierna biskopar, präster ochlekmän skulle upphöra. Ett liknande förslag lill reformering ochdemokratisering av kyrkomötet avgavs av de kyrkliga företrädare som dellog istat-kyrka-överläggningarna (SOU 1978:2). Vid behandling av delta förslaguppdrog - som jag redan har nämnt -kyrkomöte ål kyrkomötetsutredningsnämnd att utarbeta och lill nästföljande kyrkomöte framlägga förslagom framlida organisation på stifts- och riksplan. a. vara alt inom ramen för nuvarande statskyrkosystem ge riksplanet liksomstiften en motsvarighet till den redan nu i församlingarna fungerandedemokratiska ordningen. verksamhet skall enligt regeringensbeslut vara avslutad före utgången av . Oavsetthur den principiella frågan om förhållandel mellan staten och svenska kyrkankan komma att lösas finns del enligt min mening skäl alt pröva i vad mån detbehövs särskilda grundlagsregler om . Jag anser an del ärönskvärt all så långt möjligt undvika särregler om kyrkan. Del är dessutom intetillfredsställande att man efter grundlagsreformen har övergångsbestämmelsersom i fråga om lagstiftningsmakten innebäratt de nya principerna inte slårigenom fullt ut. som del alltså finns ett behov av föriindringar börinte de principiella ställningstagandena i stat-kyrka-frågan föregripas. Jagförordar att en parlamentariskt sammansatt kommitté får i uppdrag all utreda defrågor om grundlagsregleringen av och om kyrkomötets ställningoch befogenheter som jag här har aniylt. 1 första hand bör kommittén undersökaom inte reglerna om kyrkolagstiftning i punkt 9 övergångsbestiimmelserna tillregeringsformen kan upphävas. Som jag redan har nämnl innehåller emellertiddenna punkt flera andra års regeringsform överförda stadganden omsvenska kyrkan. En del av dessa bestämmelser har nära samband med kyrkomötetsställning som lagstiftande organ. Andra kan möjligen, i den mån de alls behövs,överföras till annan lagstiftning. Undersökningen bör därför inte begränsastill frågan om kyrkolagstiftningen ulan omfatta hela punkt 9 övergångsbestämmelsernalill regeringsformen. Kommitlénbör sålunda undersöka i vad mån de olika stadgandena kan upphävas och i vad månde i så fall bör ersättas med annan lagstiftning. Det är i del sammanhanget enviktig uppgift för kommittén att som underlag lör fortsatt behandling astat-kyrka-frågan belysa vilka konsekven.seriindringar på dessa punkter får försvenska kyrkans - och särskilt för allmänna kyrkomötets - ställning ochkaraktär. Det bör i, ex, belysas vad ett genomslag KU 1979/80:17 33 avregeringsformens principer om normgivning innebär från nu angivna synpunkt, Kommitlénbör överväga även frågan om kyrkomötets sammansättning och arbetsformer. ta del av de förslag som kyrkomötes ut rednings nämndavger och undersöka i vad mån dessa kan genomföras utan att man befästerstatskyrkosystemet eller försvårar en frannida kyrkoreform. Kommitlén börsålunda överväga möjligheterna att i samband medelt upphävande av de övergångsbestämmelserlill regeringsformen som grundlagfäsler statskyrkosystemet genomföra vissareformer i den riktning som bl. kyrkomöte har uttalat sig för. Utredningsarbetetbör bedrivas med sikte på att kommitténs förslag skall föreligga i början av hösten1980. Medhänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jag efter samråd med chefenför att regeringen bemyndigar chefen förkommundepartementet atttillkalla en kommitté med högst sju ledamöter med uppdrag all utreda frågor omkyrkomötets ställning, befogenheter och sammansättning m. m., att utse en av ledamöternaalt vara ordförande, altbesluta om sakkunniga, experter, sekreterare och annat biträde åt kommitlén. Vidarehemställer jag all regeringen föreskriver all kostnaderna för kommittén skallbelasta femtonde huvudtitelns kommiltéanslag. Regeringen ansluter sig lill föredragandensöverväganden och bifaller hans hemställan. 3Riksdagen 1979/80. KU 1979/80:17 Departementschefen,statsrådet , anför. Folkbokföringeni sker dels fortlöpande i kyrkoböcker och andra register, i regel förvarje församling av (kyrkobokföring), dels imanlalslängder församlingsvis för varje kommun (mantalsskrivning).Kyrkobokföringen, som är den primära formen av folkbokföringen, ombesörjs avpastorsämbetena i de olika församlingarna. 1 och sker dockkyrkobokföringen hos lokal skattemyndighet såvitt gäller bestämmandet av rättkyrkobokföringsorl och kyrkobokföringsfastighet. Mantalsskrivningen sköts av delokala skattemyndigheterna i resp. fögderi. Domkapitlen har med biträde avsärskilt förordnade kyrkobokföringsinspek-lörer tillsyn över pastorsämbetenasbefattning med kyrkobokföringen. Vid sidan av domkapitlen är länsstyrelserna regionalafolkbokföringsmyndigheter. Över den kyrkobokförda befolkningen i länet förshos dataregister på vilka de för folkbokföringen nödvändigauppgifterna lagras. Uppgifterna aktualiseras med jämna mellanrum, i stora delarvarje vecka. Ändringarna sker huvudsakligen på grundval av uppgifter frånpastorsämbeten och lokala skattemyndigheter. Den centralafolkbokföringsmyndighe-ten är riksskatteverkel, som utövar tillsyn över helafolkbokföringsväsendel och handlägger vissa centrala uppgifter. Avvad jag nu har anfört framgår att väsentliga delar av folkbokföringen sköts avsvenska kyrkans organ. Denna ordning, som med något undanlag saknarmotsvarighet i andra länder, har länge varit ställd under debatt, Iutredningsförslag och remissyttranden har vid olika tillfällen aktualiseratsfrågan om en mer eller mindre långtgående åtskillnad mellan den för detborgerliga samhället nödvändiga befolkningsregistreringen och den kyrkobokföringsom kan behövas i verksamhet. Debatten har under senare årknutit an till arbetet med frågan om det framtida förhållandel mellan statenoch , 1958års utredning kyrka-stal behandlade folkbokföringsfrågan i ett särskiltdelbetänkande (SOU 1967:16) Folkbokföringen och i ett slutbetänkande (SOU1968:11) och staten. Utredningen framhöll all folkbokföringenaren borgerlig angelägenhet och alt del därför från principiell synpunkt kanligga närmast lill hands alt verksamheten i dess helhet handhas KU1979/80:17 35 av borgerliga organ. Fördetta talade också enligtutredningens mening den i beaktande av rcligionsfrihclsprincipen mindretillfredsställande ordningen att primärregistreringen av befolkningen sköts avbefattningshavare inom elf vissi trossamfund även då fråga arom medlemmar iandra sådana samfund och personer utan medlemskap i något trossamfund. Medhiinsyn till dessa principiella synpunkter ansågutredningen alt ett bibehållande av kyrkans medverkan vid primärregisireringenvar beroende av om vägande skäl av friimst praktisk an kunde anföras för ensådan ordning. Av betydelse var enligt utredningens mening främstsamhällsekonomiska synpunkter och allmänhetens krav på service, utredning kyrka-stal behandlade inte frågan omlill vilken statlig eller myndighet en eventuell överföring av kyrkansarbetsuppgifter inom folkbokföringen borde ske och vilka konsekvenser enöverföring skulle få i kostnadshiinseende. Regeringen uppdrog årl967 åldåvarande centrala folkbokförings- och uppbördsnämnden (CPU) att utreda dessafrågor, 1 sill arbete utgick CFU från den rådande relationen mellan stat ochkyrka och inriktade sig på att undersöka löriitsättningarna för och konsekvensernaav ett överförande av pastorsämbetenas folkbokföringsuppgifter lill borgerligtorgan, CFU tog däremot inte ställning i frågan om ett sådant överförande bordekomma lill stånd eller ej, 1 betänkandet (SOU 1970:70)m, m, redovisade nämnden såsom ett alternativtill gällande ordning en enligt nämndens mening från teknisk och organisatorisksynpunkt godtagbar modell. Den innebäratt pastorsämbetenas nuvarandeIblkbokföringsuppgifter fördes över till borgerlig myndighet -varvid CFU förordadede lokala skaltemyndigheterna - under del all pastorsämbetena utförde enbegriinsad personregistrering (församlingsregistrering). Nämnden beräknade altmodellen skulle innebära en kostnadsökning förståten om ca 35 milj. kr. och enbesparing för pastoraten om ca 20 milj. kr. beredning om stat och kyrka föreslog i sittslutbetänkande (SOU 1972:36) Samhälle och trossamfundatt den lokala folkbokföringen skulle föras över till ett borgerligt organ. Somskäl för detta anfördes bl, a, att folkbokföringen är en allmänt samhiilleliguppgift som. från principiella synpunkter bör handhas av det allmännas organ,Diiremol tog beredningen, inte stiillning till vilket borgerligt organ somskulle komma i fråga. Beredningens förslag hade utformats mot bakgrund av CFU:snämnda utredning. Remissförfarandet av beredningens förslag samordnades i vissutsträckning med remissförfarandet av CFU:s utredningsmaterial. Remisssvarengav vid handen att en bred opinion stödde förslaget från beredningen om denlokala folkbokföringens överförande lill borgerligt organ. De som var kritiskamot förslaget - viisenlligen instanser med anknytning till -bestred dock inte att folkbokföringen som sådan fick betraktas som en borgerliguppgift. De övcrliiggningar mellan företrädare för siaten ochsvenska kyrkan, som . inleddes i stat-kyrka-frågan, utgick från degrundläggande principer som angavs av beredning om stat och kyrka. Somjag nämnde hörde lill dessa all kyrkans ansvar för folkbokföringen skulleföras över lill borgeriigi organ. De betänkanden (SOU 1978:1 och 3)Stal-Kyrkasom i början KU 1979/80:17 36 avförra året avgavs av deltagarna i överliiggningarna innehåller därför intenågot förslag i Iblkbokföringsfrågan. Däremot innehåller de förslag om hurkyrkans medlemsregistrering skall kunna ordnas vid folkbokföringens överförandelill borgeriigi organ. Även om sålunda slai-kyrka-belänkandena endastinnehåller förslag om kyrkans medlemsregistrering, s. k.församlings-registrering, uilalade sig ändå många remissinstanser i dengrundläggande frågan om den framtida folkbokföringen. Bland dessaremissinstanser fanns ett starkt slöd för tanken att den lokala folkbokföringenförs över lill borgeriigi organ. Den församjingsremiss som utgjorde underlagför församlings- och pasioralsförbunds remissyttrande överslat-kyrka-förslaget visade motsatt resultat. En klar majoritet blandförsamlingar och samfälligheter motsatte sig en ändring av huvudmannaskapet förden lokala folkbokföringen. Jagvill också erinra om vad som sades i den .regeringskommuniké som lämnades den22 efter avslutade partiöveriäggningar i frågor om svenska kyrkan.Regeringen konstaterade i denna att del främst är delfrågorna omfolkbokföringen ,och begravningsverksamheten som behöver bearbetas ytterligare.Befintligt material borde kompletteras med ett konkret förslag omfolkbokföringens anordnande med statligt huvudmannaskap. Vidare framhölls allkravet på god närservice borde beaktas särskilt. Frågan ombegravningsverksamheten skall ses över i särskild ordning. Föregendel får jag anföra följande. Jagserden civila befolkningsregistreringen som eni princip,klart samhiillelig uppgift. Med denna grundsyn, som utredningsarbetetoch remissförfarandet i statrkyrka-frågan har visat vara allmänt omfattad, kanbefogade invändningar göras mot att en ämbeisålgärd av pastor i svenska kyrkankan bli grundläggande för en rad rälligheter och skyldigheter i samhället.Denna synpunkt har fått allt större tyngd genom utvecklingen inom inte minst desocial- och skatlerällsliga områdena. Jagvill särskilt erinra om all kyrkobokföringen är ett led i skatteadministrationenoch har betydelse för bestämmandet av var beskattningen skall ske. Detta harlett lill alt inte så få söker kringgå folkbokföringsbestämmelserna och fåkyrkobokföringen ordnad på det sätt som är mest förmånligt från beskattnings-och bidragssynpunkt, t. ex. genom alt uppge en fritidsfasiighel .som bostad.För pastorsämbetena kan del ulan tvekan vara känsligt attifrågasätta en blivande församlingsbos avsikter och genom frågor och på annalsätt kontrollera all del är fråga om verklig bosättning. En sådan kontrollligger naturligare och bättre till fören myndighet, som de skattskyldiga vetsärskilt måste beakta kyrkobokföringens betydelse i beskattningshänseende.Genom särskilda åtgärder och andra myndigheters medverkan kan visserligenrättelser i viss omfattning åstadkommas i efterhand. Någon bra ordning är dockinte delta. Starkaskäl talar sålunda för en ändring av huvudmannaskapet för den lokalafolkbokföringen. Frågan om folkbokföringen har inte något direkt samband medrelationerna mellan siaten och . Del finns diirlbr enligt minmening skäl all nu oberoende av hur dessa relationer kan komma an ordnas utredafolkbokföringsfrågan. Delsenaste utredningsarbetet.! stat-kyrka-frågan har visat alt del är möjligt ett ändrai huvudmannaskap för folkbokföringen lösa KU 1979/80:17 37 behovavpersonuppgifterom sina medlemmar utan en sådan arbelskrävandedubbelregistrering av befolkningen att en folkbokföringsreform av dennaanledning inte kan accepteras från samhällsekonomisk synpunkt. En omläggning avden lokala folkbokföringen är emellertid förenad med olika problem som ännuinte är tillräckligt belysta. Vad det i första hand gäller att klarlägga är vemsom skall handha den lokala folkbokföringen och hur folkbokföringsarbetet istort skall organiseras och bedrivas, hur servicen lill medborgarna skall kunnatillgodoses och vad en omläggning kommer att innebära för den inomfolkbokföringen verksamma personalen. Det motstånd som på lokalt håll har märktsmot tanken på en folkbokföringsreform har till stor del sin grund i ovisshetom dessa frågor och då kanske främst farhågor föratt servicen gentemotmedborgarna skall avsevärt försämras. Det är självfallet viktigt att så ej skeroch att åtgärder som skulle kunna förhindra en sådan försämring övervägs. Föratt ett fullständigt och aktuellt utredningsmaterial skall finnas tillgängligtsom underlag för ett principbeslut i folkbokföringsfrågan förordar jag alt enkommitté nu får i uppdrag all utreda folkbokföringens framtida organisation ochdärvid särskilt belysa de frågor som jag har berört här. Ienlighet med vad jag har sagt förut bör som utgångspunkt för kommitténs arbetegälla att den för samhället nödvändiga befolkningsregistreringen i princip ären statlig uppgift och att det borgeriiga samhällets organ skall svara förverksamheten som helhet.