bet · G301KU46 · 1979-12-31 00:00:00 — Konstitutionsutsliottets betänkande 1979/80:46 med anledning av propositionen 1979/80:105 om nyinstansordning i kommunalbesvärsmål jämte motioner I propositionen föreslåsen nyinstansordning för kommunalbesvärsinålen. Syftet med den nya instansordningenår främst att så långt möjligt förkorta handläggningstiderna ikoininunalbesvärsmålen. Kommunfullmäktiges, landstings samt de koininunala ochlandstingskomniunala nämndernas beslut skall enligt vad som föreslås ipropositionen överklagas hos kanimarrätterna. Detsamma gäller om dekyrkokoinmunala besluten. Kainmarråtterna ersätter alltså länsstyrelserna somförsta besvärsinstans i konimunalbesvärs-målen. I de landstingskomniunalamålen, som f. n. överklagas direkt till regeringsrätten, förs kainniarrätternain som första besvärsinstaiis. När kammarrätten behandlar kommunalbesvärsmål,skall två särskilda ledamöter som år sakkunniga i kommunala frågor delta ihandläggningen. Rätten att fullfölja kommunalbesvär till regeringsrättenblir enligt förslaget begränsad. Besvär över kammarrättens beslut prövas endastom regeringsrätten har meddelat prövningstillstånd. Reformeringen av instansordningen föranleder ändringar iframför allt kommunallagen, lagen om församlingsstyrelse och lagen om allmännaförvaltningsdomstolar. Dessutom föreslås vissa mindre ändringar iförvalt-ningsprocesslagens regler om prövningstillstånd. Avsiktenär att reformen skall genomföras . Beträffande lagförslagen och den närmare motiveringen fördessa hänvisas till propositionen. 1 motionen 1979/80:1942 av AllanEkström (m) och () yrkas att beslutar att komplettera 36 §förvaltningsprocesslagen såvitt angår kommunalbesvär med en bestämmelse avföljande lydelse: "1 kommunalbesvärsmål må prövningstillstånd meddelasäven om anledning förekommer till ändring i det slut vartill kammarrättenkommit eller eljest med hänsyn till omständigheterna i målet skäl förekommertill talans prövning". Enligt motionen talar starka skäl för att som grund förprövningstillstånd vid fullföljd av talan i kommunalbesvärsmål tillregeringsrätten även bör få åberopas att anledning förekommer till antagandeatt kammarrätten bedömt saken på ett materiellt oriktigt sätt, s. k.ändringsdispens. I motionen erinras om att en minoritet av regeringsrättensledamöter under remissbehandlingen I 1979/80. 4 sam/. KU 1979/80:46 2 av kommunalbesvärskommitténs förslag förordat en sådanordning, 1 motionen 1979/80:1954 av m, fl, (s)yrkas att vid behandlingen av propositionen 1979/80:105 beslutar attinstansordningen i kommunalbesvärsmålen skall utformas i enlighet med vad somföreslås i motionen, I motionen riktas vissa invändningar mot propositionensförslag. Genom att flertalet mål kan förväntas stanna i kammarrätten skulle omförslaget genomförs en begränsning uppkomma beträffande besvårsprövningen iförhållande till vad nu gäller. En andra invändning mot förslaget i denna delär enligt motionen att den erfarenhet och goda kännedom om förhållandena ilänets kommuner som finns inom inte tas till vara om prövningen iförsta instans flyttas från länsstyrelse till kammarrätt. Prövningen avkommunalbesvärsmålen är visserligen formellt begränsad till en laglighetsprövning,men i verkligheten innebär den ofta en kvalificerad lämplighetsprövning. Dettaär särskilt uppenbart i de mål där besvären grundas på att det kommunalaorganet har överskridit sin allmänna kompetens. Som framhålls av bl. a.länsstyrelsen i i yttrandet över kommunalbesvärskommitténsförslag bör den juridiskt-formella karaktären av kommunalbesvärsprövningeninte överbetonas på bekostnad av kravet på förtrogenhet med det kommunalafältet. Enligt motionen bör därför prövningen i första instans ligga kvar hoslänsstyrelsen med de goda kontakter och den kunskap om förhållandena inom länetsom finns samlad inom denna. Ett tredje skäl för att bevara som förstabesvärsinstans är enligt motionen att en centralisering av beslutsfattandet pådetta område bör undvikas. Förslaget att kammarrätterna skall bli förstainstans innebär att besluten fiyttas längre bort från kommuninvånarna. Dettastrider, som framhållits i yttranden från flera länsstyrelser, mot en allmänstråvan till decentralisering inom förvaltningen. Liknande synpunkter harframförts av deeentraliseringsutredningen och kommunförbundet. Slutligen bördet enligt motionen framhållas att förslaget i propositionen innebär attytterligare en grupp ärenden flyttas bort från somuppgiftsfördelningen mellan och olika statliga och länskommu-nalaorgan år föremål för prövning inom länsdemokratikommittén. Att nu ersättalänsstyrelserna som första besvärsinstans i kommunalbesvärsmål med kammarrättenvore enligt motionen att föregripa länsdeniokratikommitténs arbete medytterligare en delreform som inte kan bedömas i sitt sammanhang. 1 motionen 1979/80:1955 av m. fl, (vpk) yrkasatt beslutar att möjligheter skall finnas att få kammarrättens besluti kommunala besvårsårenden prövade. Enligt motionen kan inte godtas den i propositionenföreslagna ordningen att besvär över kammarrättens beslut endast skall kunnaanföras om regeringsrätten meddelar prövningstillstånd. KU1979/80:46 3 förslag fjärmar den kommunala besvärsinstansen frånmedborgarna genom att kammarrätterna blir besvärsinstans, så år det viktigt attbehålla möjligheten att besvära sig över kammarrättens beslut. En ordning därlandets fyra kammarrätter ersätter den mera "nära" och vanligakontakten med , kombinerat med minskade möjligheter att fåbesvårsin-stansens beslut prövade skulle av många människor upplevas sominskränkning av besvärsmöjligheterna. I proposifionen föreslås en nyinstansordning för kommunalbesvärsmålen. Syftet med den nya instansordningenhar angetts vara att så långt möjligt förkorta handlåggningstiderna i dessamål. Förslaget innebär att kammarrätterna blir första besvärsinstans både vadgäller de primärkommunala och de landstingskommunala besluten på detta område.Detsamma gällerom de kyrkokommunala besluten. Beträffande de primärkommunalaoch kyrkokommunala målen ersätts sålunda länsstyrelserna av kammarrätterna somförsta besvärsinstans. I de landstingskomniunala målen, som f. n. överklagasdirekt till regeringsrätten, förs kanimarrätterna in som första besvärsinstans.När kammarrätt behandlar kommunalbesvärsmål, skall två särskilda ledamöter somär sakkunniga i kommunala frågor delta i handläggningen. Som skall kommunalbesvär kunna fullföljas tillregeringsrätten. Enligt propositionens förslag begränsas rätten härvidlag iförhållande till vad nu gäller på det sättet att besvär över kammarrättensbeslut prövas endast om regeringsrätten har meddelat s. k. prövningstillstånd.Reformerna, som föreslås träda i kraft , föranleder ändringari främst kommunallagen, lagen om församlingsstyrelse, lagen om allmänna förvaltningsdomstolaroch förvaltningsprocesslagen. Med anledning av propositionen har väckts tre motioner,nämligen 1979/80:1942 av () och (), 1979/80:1954 avHilding m.fl. (s) samt 1979/80:1955 av m.fl. (vpk). I motionen 1954 föreslås att länsstyrelserna behålls somförsta besvärsinstans vad gäller de primärkommunala målen. Genom att flertaletmål kan förväntas stanna i kammarrätten skulle nämligen enligt motionen omförslaget genomförs en begränsning uppkomma beträffande besvärsprövningen iförhållande till vad nu gäller. Ett annat skäl för att behålla länsstyrelsernasom besvärsinstans är enligt motionen att den erfarenhet och goda kännedom omförhållandena i lånets kommuner som finns inom inte tas till varaom prövningen i första instans flyttas från länsstyrelse till kammarrätt.Prövningen av kommunalbesvärsmål innebär ofta en kvalificeradlämplighetsprövning, vilket är särskilt uppenbart i de mål där besvären grundaspå att det kommunala organet har överskridit sin allmänna kompetens. Av storbetydelse i sammanhanget är vidare enligt KU1979/80:46 4 motionen att en centralisering av beslutsfattandet pådetta område undviks. Förslaget innebår att besluten flyttas längre bort frånkommuninvånarna. Slutligen framhålls det i motionen att propositionens förslaginnebär att ytterligare en grupp ärenden skulle flyttas bort från länsstyrelsensamtidigt som uppgiftsfördelningen mellan och olika statliga ochlänskommunala organ är föremål för prövning inom en parlamentarisk utredning-länsdemokratikommittén. Denna kommittés arbete bör enligt motionen inteföregripas. Frågan om prövningstillstånd hos regeringsrätten behandlasi motionen 1942. Enligt motionen talar starka skäl för att som grund förprövningstillstånd vid fullföljd av talan i kommunalbesvärsmål även bör fååberopas att anledning förekommer till antagande att kammarrätten bedömt sakenpå ett materiellt oriktigt sått, dvs. en form av s. k. ändringsdispens.Liknande synpunkter anläggs i motionen 1955, vari anförs att den ipropositionen föreslagna ordningen att besvär över kammarrättens beslut endastskall kunna anföras om regeringsrätten meddelar prövningstillstånd inte kangodtas. Utskottetfår för sin del anföra följande. Till en början bör erinras oni att kommunalbesvär har tillsyfte att bereda varje kommunmedlem oavsett om han eller hon berörs av besluteteller inte möjlighet att få till stånd en kontroll av kommunala beslutslaglighet. Genom kommunalbesvärsreglerna hålls denna statskontroll inom vissabestämda gränser, vilket är betingat av hänsyn till den kommunalasjälvstyrelsen. En ändrad instansordning för kommunalbesvärsmålen hardiskuterats . I det utredningsarbete - inomkommunalbesvärskonimittén - som ligger till grund för propositionens förslaghar påvisats att tillströmningen av kommunalbesvärsmål till regeringsrättenökat kraftigt . Enligt kommitténs uppfattning har dessa målkommit att ta i anspråk en oproportionerligt stor del av regeringsrättenssessionstid. När det gäller kammarrätterna däremot visar målbalanserna underden en sjunkande tendens, vilket enligt kommittén ger möjlighetatt utvidga dessa domstolars målområde. I propositionen framhålls att flertalet remissinstanserställt sig positiva till en ändring av instansordningen i kommunalbesvärsmålen.varvid dock olika synpunkter framförts på frågan hur instanskedjan börutformas. Menings-skiljaktigheterna avser främst behovet av att behålla enbesvärsinstans på regional nivå. Utskottet delar den uppfattning som kommit till uttryckbåde i kommitténs förslag och i propositionen att det,är en angelägen åtgärdatt reformera instansordningen i kommunalbesvärsmål. Av stor betydelse är självfalletatt handläggningstiderna kan hållas på en rimlig nivå utan att för den skullrättssäkerhetskravet träds för när. Instansordningen måste utformas så att denskapar bästa möjliga förutsättningar för den speciella typ avlaglighets-kontroll som kommunalbesvärsprövningen innebär. KU1979/80:46 5 innebär att regeringsrätten alltjämt skall utgöra högstainstans för kommunalbesvärsmålen, dock att krav på s. k. prövningstillståndinförs. Vad gäller frågan om prövningstillstånd som särskilttagits upp i två av motionerna vill utskottet erinra om att i samband medtillkomsten av förvaltningsprocesslagens regler på detta område diskuteradesmöjligheten av att medge någon form av s. k. ändringsdispens. Tanken avvisadesemellertid bl. a. med hänvisning till att man med en sådan ordning inte skullekunna förverkliga de bärande principerna för instanssystemet. Genom rätt tilländringsdispens kunde befaras att måltillströmningen till regeringsrättenskulle bli betydligt mer omfattande jämfört med en ordning där prövningen ihuvudsak endast skulle gälla prejudikatsfrågor. Vid riksdagsbehandlingen avförvaltningsdomstolsreformen uttalade (KU 1971:36 s. 15)att prövningstillstånd skulle kunna meddelas av prejudikatsskäl utan alltförsnäv begränsning. Liknande synpunkter har anlagts i det nu aktuella ärendet.Departementschefen uttalar bl. a. att utformningen av reglerna omprövningstillstånd samt vad som anförts i förarbetena fill dessa bör getillräckliga garantier för att regeringsrätten skall kunna beviljaprövningstillstånd i kommunalbesvärsmålen i den utsträckning som behövs tillledning för rättstillämpningen. Utskottet ansluter sig till dessa uttalanden. Propositionens förslag innebär vidare att kammarrätternainförs som instans under regeringsrätten för prövning av kommunalbesvärsmålen.Enligt utskottets mening bör kammarrätterna vara väl skickade att anförtrosuppgiften att handlägga kommunalbesvärsmål. Det bör erinras om att förslagetinnebär att när kammarrätt behandlar kommunalbesvärsmål, skall två särskildaledamöter som är sakkunniga i kommunala frågor delta i handläggningen.Utskottet instämmer även i vad som anförts i frågan om prövningstillstånd hosregeringsrätten och föreslår således att motionerna 1942 och 1955 inteföranleder någon åtgärd. Vad slutligen gäller frågan om att behålla iinstanskedjan, vilket påyrkas i motionen 1954, vill utskottet anföra följande.Kommunal-besvärskommittén redovisade i sitt betänkande utförligt skälen för ochmot ett två- resp. treinstanssystem för kommunalbesvärsmålen och stannadedärvid för att en kortare instanskedja var att föredra. Kommittén ansåg detsärskilt angeläget att slutliga avgöranden i kommunalbesvärsmål, som ofta kangälla samhällsviktiga beslut och principiella rättsfrågor, kommer till ståndinom rimlig tid. Kommitténs förslag att länsinstansen skulle slopas ikommunalbesvärsmålen tillstyrktes eller lämnades utan erinran av flertaletremissinstanser (se prop. s. 30 f.). Även enligt departementschefen är det en central frågavilken inverkan ett behållande av länsinstansen kan få på handlåggningstidernai kommunalbesvärsmålen. Departementschefen framhåller att ett av huvudsyftenamed en reform av besvärsordningen i kommunalbesvärsmål är att komma till rättamed de stötande långa väntetiderna som ibland har förekommit i de fall då 1* 1979/80. KU 1979/80:46 6 talan har fullföljts till,regeringsrätten. Det är enligtdepartementschefen viktigt att regeringsrätten någorlunda snabbt kan gevägledande besked om gränserna för kommunernas kompelens och om innebörden avreglerna om deras organisation och verksamhetsformer. Att införa eninstansordning som är ägnad att snarare förlänga än förkortahandläggningstiderna bör därför inte komma i fråga. Utskottet anser att propositionens förslag vad gällerslopandet av som besvärsinstans bör godtas med hänsyn tillangelägenheten av att kommunalbesvärsmålen blir avgjorda inom rimlig tid. Bl.a. bör framhållas att den föreslagna ordningen också skapar enhetlighet vadgäller prövningen av de primärkommunala och landstingskomniunala besvärsmå-len.En sådan enhetlighet har blivit mera angelägen efter tillkomsten av 1977 årskommunallag som innebär att samma regler i större utsträckning än tidigaregäller för primärkonimunernas och landstingskommunernas verksamhet. Anfördasynpunkter leder till att utskottet inte anser sig kunna biträda förslaget imotionen 1954. Motionsyrkandet avstyrks följaktligen. Propositionensförslag i de delar som inte berörts i det föregående tillstyrks. Med hänvisningtill det anförda hemställer utskottet att 1. beträffande/ragrt«om prövningstillstånd i kommunalbesvärsmål med avslag på motionerna1979/80:1942 och 1979/80:1955 bifaller propositionen 1979/80:105. såvitt nu äri fråga, 2. beträffande/rag««om som första besvärsinstans i vissa kommunalbesvärsmål medavslag på motionen 1979/ 80:1954 bifaller propositionen 1979/80:105. såvitt nuär i fråga, 3. bifallerpropositionen 1979/80:105 i övrigt. Närvarande: (), (),(). (), Per (), (),* (s), i (m), ().Bengt Kindbom (c), (), (), (),* (s) och * (fp). * Ej närvarande vid justeringen. av Hildiflg Joliansson. , , och (alla s) vilka betiäffande frågan om som första besvärsinstans i vissa kommunalbesvärsmål dels ansett att det avsnitt iutskottets yttrande som på s. 5 börjar "Vad slutligen gäller" och pås. 6 slutar "avstyrks följaktligen" bort ha följande lydelse: Beträffande förslaget i motionen 1954 om att behällalänsstyrelsen som första besvärsinstans beträffande de primärkommunala ochkyrkokommunala målen vill utskottet anföra följande. Som framhålls i propositionen kan flertaletkommunalbesvärsmål i fortsättningen förväntas stanna i kammarrätt. Förslagetinnebär sålunda i praktiken en väsentlig begränsning i den besvärsprövning somnu förekommer i mål av detta slag. Till detta kommer att den erfarenhet ochgoda kännedom om förhållandena i länets kommuner som finns inom länsstyrelseninte tas till vara om prövningen i första instans flyttas från länsstyrelsentill kammarrätten. Prövningen av kommunalbesvärsmålen är visserligen formelltbegränsad till en laglighetsprövning men i verkligheten innebär den ofta enkvalificerad lämplighetsprövning. Enligt utskottet år detta särskilt uppenbarti de mål där besvären grundas på att det kommunala organet har överskridit sinallmänna kompetens. I sådana mål blir det med den utformning somlagstiftningen har i detta avseende ibland nödvändigt för besvärsmyndighetenatt bedöma vilken omfattning den kommunala kompetensen på det aktuella områdetbör ha. Som framhålls även i propositionen blir det i många fall nödvändigt attpröva om den kommunala åtgärden varit behövlig eller ändamålsenlig för attuppnå ett visst resultat. Utskottet vill erinra om att bl. a. iStockholms län i yttrande över kommunalbesvärskommitténs förslag framhållit attden juridiskt-formella karaktären av kommunalbesvärsprövningen inte böröverbetonas på bekostnad av kravet på förtrogenhet med det kommunala fältet.Med kammarrätten som sista instans i flertalet mål av detta slag bör därförprövningen i första instans ligga kvar hos med de goda kontakteroch den kunskap om förhållandena inom länet som finns samlad inom denna. Ett ytterligare skäl för att bevara somförsta besvärsinstans är enligt utskottet att en centralisering av dessa beslutvilka är av stor betydelse för medborgarna i enskilda kommuner bör undvikas.Förslaget att kammarrätterna skall bli första instans innebär att beslutenflyttas längre bort från kommuninvånarna. Detta strider, som framhållits iyttranden från flera länsstyrelser, mot en allmän strävan till decentraliseringinom förvaltningen. Liknande synpunkter har framförts avdecentraliseringsutredningen och KU1979/80:46 8 Slutligen vill utskottet framhålla att förslaget ipropositionen innebär att ytterligare en grupp ärenden flyttas frånlänsstyrelsen, som uppgiftsfördelningen mellan ocholika statliga och länskommu-nala organ är föremål för prövning inomlänsdemokratikommittén. Som framhållits från socialdemokratiskt håll bl. a. ien reservation i länsdemo-kratikommitténs första delbetänkande måste störstaåterhållsamhet iakttas med fortsatta delreformer på detta område innanlänsdemokratikommittén är klar med sin övergripande utredning omlänsstyrelsernas roll . Att nu ersätta länsstyrelserna som förstabesvärsinstans i kommunalbesvärsmål med kammarrätten är ägnat att föregripalänsdemokratikommitténs arbete med ytterligare en delreform som inte kanbedömas i sitt sammanhang. Med hänvisning till det anförda finner utskottet attpropositionens förslag fill ny instansordning bör antas med den ändringen attlänsstyrelserna även i fortsättningen blir första besvärsinstans ikommunalbesvärsmålen. Utskottet tillstyrker sålunda bifall till motionen 1954. dels att utskottets hemställan under mom. 2 bort haföljande lydelse: 2. beträffande/rågrt/) omlänsstyrelsen som första besvärsinstans i vissa kommunalbesvärsmål med bifalltill motionen 1979/ 80:1954 och med avslag i motsvarande del på propositionen1979/80:105 antar de lagförslag betecknade reservanternas förslag som intagitsi bUaga till detta betänkande. Lag om ändring i kommunallagen (1977:179) Härigenom föreskrivs att 7 kap. 1,2, 4 oeh 5 §§ kommunallagen(1977:179) skall ha nedan angivna lydelse. Över beslut av kommunfullmäktige får, om ej annal ärsärskilt föreskrivet, medlem av kommunen anföra besvär hos länsstyrelsen.Sådan talan får grundas endast på att beslutet 1. ej hartillkommit i laga ordning, 2. står i stridmot lag eller annan författning, 3. på annat sättöverskrider kommunfullmäktiges befogenhet, 4. kränkerklagandens enskilda rätt eller 5. annars vilar påorättvis grund. Besvårshandling skall ha kommit in till från den dag då justering av det över beslutet förda protokollet hartillkännagetts på kommunens anslagstavla. Till besvärshandungen skall fogasdet överklagade beslutet och bevis för anslaget. Besvär som ej haranförts i rätt tid upptages ej till prövning. Om ej annat är .särskilt föreskrivet, fårkommunfullmäktiges beslut överklagas av den som är medlem av kommunen. Sådanabeslut överklagas genom besvär hos . Besvären får grundas endastpå omständigheter som innebär att beslutet 1. ej hartillkommit i laga ordning, 2. står i stridmot lag eller annan författning, 3. på annat sättöverskrider kommunfullmäktiges befogenhet, 4. kränkerklagandens enskilda rätt eller 5. annars vilar påorättvis grund. Besvärshandlingen skall ha kommit in till länsstyrelseninom från den dag då justering av det över beslutet fördaprotokollet har tillkännagetts på kommunens anslagstavla. Besvär som ej haranförts i rätt tid upptages ej till prövning. Om besvärshandlingen förebesvärstidens utgång har kommit in till kommunen, skall besvären ändå tas upptill prövning. 1 besvärshandlingen skallanges det beslut som överklagas och de KU 1979/80:46 Över beslut av landsting får, om ejannat är särskilt föreskrivet, medlem av landstingskommunen anföra besvär hosregeringsrätten. Besvärshandling tillstålles regeringsrätten. I övrigttillämpas bestämmelserna i första och andra styckena på motsvarande sätt påbesvär över sådant beslut. omständigheter på vilka besvären grundas. Klaganden får ejanföra någon ny omständighet lill grund för besvären efter besvärslidensutgång. Om ej annat är särskilt föreskrivet, får beslut överklagasav den som är medlem av landstingskommunen. Sådana beslut överklagas genombesvär hos kammarräilen. Besvärshandlingen tillställes kammarrätten. I övrigttillämpas bestämmelserna i försia-lredje styckena på motsvarande sätt påbesvär över sådant beslut. I fråga om besvär över beslut av kommunstyrelsen, annankommunal nämnd eller partssammansatt organ skall bestämmelserna i 1 § om besväröver beslut av kominunfullmäkiige tillämpas på motsvarande sätt. om ej annatsägs i 3 § eller är särskilt föreskrivet. I fråga om besvär över beslut avförvaltningsutskottet, annan landstingskommunal nämnd eller parissammansattorgan skall bestämmelserna i 1 § om besvär över beslut av landsting tillämpaspå motsvarande sätt, om ej annat sägs i 3 § eller är särskilt föreskrivet.Besvär får ej anföras över beslut av rent förberedande eller verkställande art. Bestämmelserna i första stycket gäller även beslut som harfattats med stöd av uppdrag enligt 3 kap, 12 §, I fråga om beslut som ej harprotokollförts sårskilt räknas besvärstiden från den dag då justering I fråga om besvär över beslut av styrelsen, annan nämndeller partssammansatt organ skall bestämmelserna i 1 § om besvär över kommunfullmäktigeseller beslut tillämpas på motsvarande sätt, om ej annat sägs i 3 Seller är särskilt föreskrivet. Besvär får ej anföras över beslut av rentförberedande eller rent verkställande art. Bestämmelserna i första stycketgäller även beslut som har fattats med stöd av uppdrag enligt 3 kap. 12 S. 1fråga om beslut som ej har protokollförts särskilt räknas besvärstiden frånden dag då justering Senaste Ivdelse 1979:409. Nuvarande lydelse Reservanternas förslag av protokoll, som har förts vid det av protokoll, som har förts vid det sammanträde med styrelsen eller sammanträdemed styrelsen eller nämnden varvid beslutet har an- nämndenvarvid beslutet har an mälts, har tillkännagivits på anslags- malts,har tillkännagetts på anslags tavlan, tavlan. Bestämmelserna i första stycket gäller också i fråga om besvär översådant beslut av revisorerna som avses i 5 kap. 4 §. Om besvär har anförts hos ,kan denna förbjuda att det överklagade beslutet verkställes. Över beslut får. omej annat ärsärskilt föreskrivet, besvär anföras hos regeringsrätten. Besväröver beslut av vilket har gått klaganden emot får anföras endastav denne.