bet · G301LU11 · 1979-12-31 00:00:00 — Auktoriserade fastighetsmäklares riksförbund förordaratt det skall utgå dubbel stämpelskatt om inle inom föreskriven tid sökslagfart på grund av förvärv av hyresfastighet. tingsrättifrågasätter om inte en förseningsavgift beträffande alla lagfartsplikligafastigheisförvärv bör övervägas. Moiionen avstyrks av . () hänvisarlill all man i sitt remissvar över den i det föregående omnämndadepartementspromemorian anfört att det är angeläget att generella åtgärdervidtas för att förbättra efterievnaden av lagfartspliklen. RRV pekade därvid påschabloniserad straffränta och straffavgift som länkbara alternativ. RRV kandärför tillstyrka att frågan ytterligare övervägs. instämmer med motionens överväganden och tillstyrkeratt effektivt verkande medel tillskapas, så all klarhet och offentlighet nåsom vem som är ägare lill en fastighet. LU 1979/80:11 10 lämpligen bör vara utformade har dock organisationen inleövervägt närmare. föreslår, såsom ovan nämnts, att. såvitt gäller hyresfastighet,dubbel stämpelskatt skall beläggas, om inle lagfart söks inom föreskriven lid.Anledningen lill att förbundet är berett att tillstyrka en sådan sanktion motförvärvare av hyreshus är all förbundel delar moiionärernas uppfatlning alt detär angeläget att förvärv av hyreshus verkligen lagfares inom föreskriven tid.Sådana förvärv är enligt förbundels uppfatlning att jämställa med förvärv avrörelse, och de personer som förvärvar hyresfastigheter är i regel väl insattai de bestämmelser som gäller för förvärvet och då bl. a. skyldigheten att sökalagfart. framhållertill en början att den delar departementschefens i prop. 1978/79: 164 (s. 20)uttalade uppfatlning all man ej bör införa en ogiltighetspåföljd vidförsummelse av lagfarlsplikten. Tingsrätien anför därefter att motionärerna med sitt förslagtorde åsyfta bestämmelserna i lagen om påföljder och ingripande vid olovligtbyggande (LPl). Enligt tingsrättens mening är, redan på grund av degrundläggande olikheter som finns mellan denna lagstiftning och jordabalkensregelsystem, byggnadslagstiftningens påföljdssyslem dock mindre lämpat att användapå inskrivningsrättens område. Tingsrällen påpekar vidare att genom de förändringar ilagen om förvärv av hyresfastighet som trätt i kraft den kommerogiltighetspåföljd all drabba de fastighetsförvärv som inte inom viss tidanmäls till den kommun där fastigheten är belägen. Sedan anmälan ägt rum kanutgången antingen bli att förvärvaren inle behöver tillstånd allernalivi allhyresnämnden lämnar tillstånd eller att tillstånd vägras. Såvitt avser detförsta fallet anser tingsrätien alt del ej finns skäl all anta altlagfarlsplikten kommer alt åsidosättas i någon större omfattning. För altgarantera att inskrivningsmyndigheten får kännedom om alla av hyresnämnden godkändaförvärv av hyresfastigheter borde enligt tingsrättens mening införas enskyldighet för kommun respektive hyresnämnd att underrätta inskrivningsmyndighetenom sådana förvärv. får härigenom möjlighet alt genomvitesförelägganden medverka till all lagfart söks även i dessa fall. Mol bakgrund av del anförda anser tingsrätten att någonytterligare påföljd vid försummelse av lagfarlsplikten. som enbart lar sikte påförvärv av hyresfastigheter, inte bör införas. Tingsrätten villemellertid ifrågasätta om inte en förseningsavgift beträffande alla typer avlagfartspliktiga fastighetsförvärv bör övervägas. En tänkbar metod är allställa avgiftens storlek i relation till den förvärvade fastighetens taxeringsvärde.Fördelarna med ett sådant system bör dock vägas mot bl. LU1979/80:11 II ökade arbetsbördan som därigenom kommer alt drabbainskrivningsmyndigheterna. Överväganden i dessa delar torde enligt tingsrättenkunna upptas i samband med den pågående översynen av slämpelskaltereglerna. hänvisarinledningsvis till den i del föregående omnämnda av en projektgrupp inomdomstolsverket utarbetade promemorian om kontroll av att lagfart söks. Domstolsverketvill därefter, då frågan om åtgärder mot försummelse alt söka lagfart nu återlas upp lill diskussion, framhålla alt det saknas aktuella undersökningar omproblemels vidd. Sålunda grundade sig den i promemorian berördaSCB-undersökningen statistik från inskrivningsmyndigheterna. Enannan undersökning är den som lades fram i en rapport från riksrevisionsverkeli . Där drogs vissa slutsatser av en granskning avlagfartsdagboken vid åtta tingsrätter. Vid granskningen behandlades 1 000beviljade lagfarter vid vardera tingsrätten. erinrar om allprojektgruppen ställde sig kritisk till att alltför bestämda slutsatser drogsur dessa undersökningar vad gäller omfattningen av problemet med försenadelagfarlsansökningar. Ingenting har därefter enligt framkommitsom ger stöd för ståndpunkten att generella åtgärder är påkallade.Domstolsverket avstyrker därför nu liksom tidigare att sådana åtgärder vidtasinnan en undersökning gjorts, som med tillfredsställande säkerhet visar allförseningen i sökandel av lagfart är så omfattande att allmänt verkandeåtgärder behövs. understryker därefter alt, i den mån handelmed hyres-och affärsfastigheler utgör ett led i brottslig verksamhet, delgivelvis är angelägel all detta motverkas genom lämpliga åtgärder. Del ärenligt naturligt alt undersöka om sådana åtgärder kan knytaslill lagfarlsplikten. Innan så sker bör del emellertid genomföras en undersökningsom belyser del eventuella sambandet mellan förseningar vid ansökan om lagfartoch ekonomisk brottslighet. anser att del skulle vara särskiltvärdefullt om en sådan undersökning gjordes efler införandet av lagen omförvärv av hyresfastigheter 1975 och de avsevärda ändringarna i lagen, somgjordes . anför vidare att vad motionärerna syftar påmed sin hänvisning till ett påföljdssystem enligt en modell som gällerbyggnadslagstiftningen är - enligt vad under hand inhämtat -det avgiftssystem som LPl anvisar. LPl:s avgiftssystem ansluter relativt näralill den gamla tanken på alt inskrivningsmyndigheterna skall utta en förhöjdstämpelskatt vid för sen lagfartsansökan. Det går naturiigtvis också alt byggasystemet på höjda expeditionsavgifter. Stämpelskatt slår emellertid i relationtill den förvärvade fasta egendomens värde och kan därmed enligtdomstolsverkets mening tänkas ge en starkare avhållande effekt i enskifda fallän förhöjda expeditionsavgifter. Ett påföljdssyslem som bygger på förhöjdstämpelskatt har dock den nackdelen alt det inle träffar de LU1979/80:11 12 Vidinskiivningsmyndigheternas behandling av sådana förvärv saknas det i deallra flesta fall anledning att införskaffa utredning om och ta ställning tillden förvärvade egendomens värde. anser att del därför torde varasvårt att, ulan att ge inskrivningsmyndigheterna betydande arbete, konstrueraelt påföljdssyslem som träffar även de stämpelskallefria fången och som harsamma avhållande effekt i individuella fall som man antagit all LPI:savgiftssystem har. De i olika sammanhang diskuterade påföljderna vid försenadlagfartsansökan ogiltighetspåföljd. särskild förseningsavgift, förhöjdexpeditionsavgift eller stämpelskatt - har enligt alla densvagheten att de inle låter sig administreras av inskrivningsmyndigheterna ulanomfattande merarbete för dessa. Myndigheterna har nämligen inle anledning allundersöka om lagfarlsansökan gjorts i rätt tid utom i rena undanlagsfall. Ensådan undersökning är inte så enkel att del räcker med att jämföraförvärvshandlingens datering med inskrivningsdagen. Man måste också pröva omnågot förhållande föreligger, som enligt 20 kap. 2 § 2 stycket I -5 JBförskjuter tiden inom vilken lagfart skall sökas. Vidare krävs, om påföljdengörs beroende av den förvärvade egendomens värde, att ställning tas till dettavärde - något som eljest sker endast i de fall då stämpelskatt uttas. Relateraspåföljden dessutom lill förseningens längd tillkommer den svårigheten attutgångspunkten för lagfartsliden inte alltid är lätt att fastställa. vill framhålla del angelägna i att intesådana åtgärder vidtas som medför en kraftig belastning förinskrivningsmyndigheterna med åtföljande risk för alt de redan nu i flera fallalltför långa expeditionstiderna ytterligare förlängs. Om så skedde skulleönskemålet om all fastighetsförvärv blev föremål för lagfart ulan förseningkunna direkt motverkas. Införs ett generellt verkande påföljdssystem, somfordrar all varje lagfartsansökan prövas från denna synpunkt, kommer - enligtdomstolsverkets bedömning - inskrivningsmyndigheternas nuvarande organisationinte all klara rimliga expeditionslider. En personalförstärkning vid många avlandets inskrivningsmyndigheter skulle då behöva övervägas. ställer sig sålunda negativt till tanken påett generellt verkande av inskrivningsmyndigheterna administreratpåföljdssyslem vid försenad lagfarlsansökan. Om del är så. som i moiionenpåpekats, all försummelse alt iaktta lagfarlsplikten av olika skäl är särskiltbesvärande beträffande hyresfastigheter, vill emellertid peka påatt de 1979 genomförda ändringarna i lagen om förvärv av hyresfastigheter öppnarvissa nya möjligheter för bevakning av au lagfart söks på sådana förvärv. Det har, påpekar domstofs verket, anförts atthyresgästerna har ett särskilt tungt vägande intresse av alt det inle rådernågon längre lids ovisshet om aktuella ägarförhållanden beträffande sådanafastigheter. LU1979/80:11 13 kel anser alt elt motsvarande kommunalt intresse också kanantas föielig-ga. Genom det nya förfarandet vid förvärv av hyresfastigheter fårkommunerna och hyresgästorganisationerna på ett tidigt stadium kunskap omaktuella sådana förvärv. Enligt torde det ligga nära lill handsalt dessa organ bevakar att lagfart söks. Kommun eller hyresgästorganisation,som misstänker att den har alt göra med en förvärvare som kan länkas dröja medall söka lagfart, kan genom ett enkelt telefonsamtal lillinskrivningsmyndigheten göra sig underrättad om huruvida lagfart sökts. Har detinte skett i lält tid kan en framställning göras lill inskrivningsmyndighetenom vitesföreläggande enligt 20 kap. 3§ JB. Därvid kan den förvärvshandlingbifogas som ingivits lill kommunen liksom uppgift om kommunens lespektivehyresnämndens ställningslagande till förvärvet. Att så sker lorde enligt domstolsverketvara en förutsättning för att vitesföreläggande skall kunna meddelas, eftersominskrivningsmyndigheten måste ha utredning om att förvärv skett och attlagfartsliden löpt ut. Den bevakning av all lagfart söks i rätt tid somdomstolsverket skisserat lorde kunna genomföras helt utanförfattningsändringar. Någon tung administrativ belastning på kommun ellerhyresgästorganisation torde systemet inte innebära. 1 den mån del leder tillanmälningar av någon omfattning till inskrivningsmyndigheterna kan delemellertid befaras att dessa får en icke försumbar ökad arbetsbörda, eftersomvitesförelägganden är mycket ar-belskrävande ärenden. fastighetsägareförbundframhåller alt del enligt förbundets uppfattning är ett angeläget samhällsintresseatt samtliga överlåtelser av fastigheter kommer lill offentlig kännedom. Fördel fall, alt det konstateras att förvärvare av fasligheter ej fullgör sinskyldighet att i rätt lid söka lagfart i sådan omfattning attoffentlighetsinlresset ej kan göra sig gällande, bör därför åtgärder vidtas föratt hävda lagfartsplikten. Enligt förbundels uppfattning föreligger emellertidinte något behov av att vidta ytterligare selektiva åtgärder riktade mothyresfastigheter. Anledningen härtill är följande. Den i lagen om förvärv av hyresfastigheter stadgadekonsekvensen av utebliven anmälan till kommunen, ogiltighei, kommer altinnebära alt i princip alla förvärv av hyresfastigheter anmäls till kommunen.Då förvärvet genom anmälan till kommunen vinner offentlighet har enligtförbundel även del samhälleliga offentlighetsinlresset tillgodosetts. I den månovisshet beträffande ägandeförhållandena till en hyresfastighet föreligger kanman hos kommunen inom rimlig lid erhålla uppgifter om eventuell överlåtelse.Genom att förvärvet kommit lill kommunens kännedom lorde vidare tillräckligaförutsättningar föreligga för att genom vitesföreläggande framtvingalagfartsansökan från de fastighetsförvärvare, som trots att de fullgjort sinaskyldigheter enligt lillståndslagen, ej själva sökt lagfart. Beträffandede villkorade förvärven är, enligt förbundels uppfattning. LU1979/80:11 14 Eftersom anmälan vid äventyr avogiltighei måste ske efter förvärvet vinnes även vid devillkorade förvärven offentlighet. Inte heller vid denna typ av förvärvbehöver således ägandeförhållandena vara ovissa . Med stöd av del anförda anser förbundet att del således ejföreligger något behov av att genomföra selekliva åtgärder riktade molhyresfastigheter för att hävda lagfartsplikten. Ytteriigare utredning i dennafråga behövs därför inte heller. Förbundet hemställer på grund härav all utskottetavstyrker motionen i förevarande del. anför altfrågan om påföljder vid försummelse att söka lagfart inom laga lid behandladestämligen utförligt i departementspromemorian (Ds Ju 1978:7). Vidremissbehandlingen - särskilt i yttrande - framkom attlagfarlsplikten inle försummas i sådan utsträckning att särskilda åtgärderskulle vara motiverade . Det är också samfundets uppfatlning allefterlevnaden när del gäller att söka lagfart är god och all förvärven avhyresfastigheter inte ulgör några undantag därvidlag. Samfundet understrykeratt del i själva verket är så att det generellt sett är ett starktköparinlresse att söka lagfart efter faslighetsförvärvel. Dettaintresse utgör säkrare garanti för alt lagfartspliklen uppfylls än särskildapåföljder. Del är därför samfundets uppfattning att behov av ytterligarepåföljder saknas. De trots allt relativt sällsynta fall därfastighetsöverlåtelser ingår som moment i ekonomisk brottslighet motiverar inleensamma elt påföljdssyslem med förstärkta sanktioner. Del kan enligt samfundetsmening dessutom starkt ifrågasättas om förstärkta sanktioner skulle komma attträffa just dessa förvärv. Samfundet påpekar vidare all ett påföljdssyslemknappast kan införas utan en genomgripande förändring och förenkling avreglerna för lagfartsplikiens inträde. Sådana ändringar skulle i sin luraktualisera ändringar av mera vittgående omfattning när det gäller villkoradefastighetsförvärv. Samfundet avstyrker på grund av det anförda därför altfrågan om påföljd vid försummad lagfartspfikt tas upp till ytterligareövervägande. hartillkallats 1977 med uppdrag att se över reglerna om stämpelskatt ochexpeditionsavgift. Enligt direktiven skall översynen i första hand syfta tillelt förenklat och mer lätlöverskådligt system. Behovet av förenkling ärsärskilt påtagligt i fråga om expeditionsavgifter. Utredningen skall vidare seöver reglerna om undanlag från stämpelskatt och undersöka möjligheterna tilljämkning av vissa angivna bestämmelser. LU1979/80:11 15 Antalet ärenden hos inskrivningsmyndigheterna (IM) halvår 1 halvår 2 Ökn% halvår 1 Ökn% 1978 1978 1979 Gravationsbevis (GB) Expeditionstiderna framgår av följande tabell. Somjämförelse redovisas motsvarande siffror för inskrivningsdagarna denl3juniochden . 1-2(1-I4dgr) 3(15-21dgr) 4(22-28dgr) I betänkandet behandlar utskottettvå motioner, vari las upp frågor om fullgörande av lagfartsplikten. Enligt 20 kap. 2 § jordabalken (JB) skall lagfart sökasinom efter del att fångeshandlingen upprättades. I fråga om förvärvsom för sin giltighet är beroende av villkor, myndighetstillslånd eller annansådan omständighet räknas dock lagfartsliden från förvärvets fullbordan. Någonskyldighet för myndighet alt löpande kontrollera alt lagfart söks inomföreskriven lid föreligger inle enligt JB. har dockbefogenhet alt förelägga och utdöma vite, när den får kännedom om alt lagfarlsplikteninte fullgjorts. I praktiken är inskrivningsmyndighetens möjligheter att medhjälp av vite framtvinga lagfartsansökan begränsade. Frågan om åtgärder mol försumliga lagfarlssökande har medanledning av motioner tidigare prövats av , senast vid 1977/78 årsriksmöte. Motionerna har avslagils under hänvisning lill alt frågan varilföremål för överväganden inom med anledning av en fråndomstolsverket överlämnad promemoria. Vid 1977/hänvisadeutskottet även till en pågående översyn av lagen om förvärv av hyresfastigheter(tillståndslagen) och till att det var naturligt att vid denna översyn ävenfrågan rörande lagfartsplikiens fullgörande blev föremål för överväganden. LU1979/80:11 16 Resultatet av översynen avlillståndslagen lades fram i en departementspromemoria . Somframgår av redogörelsen i det föregående (s. 6) för promemorians förslag skulletillståndsprövningen inledas med ansökan om lagfart hosinskrivningsmyndigheten. Om lagfart inte söktes från detfångeshandlingen upprättades, föreslogs förvärvet -med vissa angivna undantag -bli ogiltigt. Söktes lagfart skulle inskrivningsmyndighetenbereda kommunen tillfälle att ta ställning till om kommunen ville påkallatillståndsprövning eller inte. Förklarade sig kommunen avslå från alt påkallatillståndsprövning eller lät kommun sig inle avhöra inom den lagstadgadetidsfristen kunde lagfart meddelas förvärvaren. Ville kommunen påkallaförvärvsprövning skulle beslutet därom anmälas till inskrivningsmyndigheten somhade att underrätta hyresnämnden. skulle sedan i sin turförelägga förvärvaren att inom en månad ansöka om förvärvstillstånd vid äventyratt förvärvet blev ogiltigt. Promemorieförslagel tillstyrktes eller lämnades utanerinran av flertalet remissinstanser. och de två tingsrätter,som yttrade sig, avstyrkte emellertid förslaget under påstående att det skulleleda till ett avsevärt merarbete för inskrivningsmyndigheterna. Mot bakgrund av den kritik som sålunda från domstolshållriktades mot förslaget i promemorian modifierades tillståndsförfarandet i denproposition med förslag lill ändringar i lillståndslagen som våren 1979förelades (prop. 1978/79: 164). Ändringsförslagen antogs av riksdagenoch trädde i kraft . Enligt de nya reglerna inleds förfarandetgenom att förvärvaren anmäler förvärvet till den kommun där fastigheten ärbelägen. Görs inte anmälan inom rätt tid blir förvärvet ogiltigt. Kommun, somvill påkalla förvärvsprövning, skall anmäla detta direkt lill hyresnämnden, somdärefter förelägger förvärvaren att inom en månad ansöka om förvärvstillståndvid äventyr att förvärvet blir ogiltigt. Den nya lagstiftningen innebär såledesinte någon ändring i lagfartsreglerna. 1 de i belänkandet behandlade motionerna, som har väcktsmed anledning av den ovannämnda propositionen, kritiseras att några åtgärderinte vidtagits för att förbättra efterlevnaden av lagfartsplikten. I motionen2624 framhålls att sanktionerna mot försummelse att söka lagfart bör ses över.En möjlig metod som inte prövats är att införa ett påföljdssystemliknande del som gäller i byggnadslagstiftningen. Ett sådant system skulleenligt motionärerna kunna utformas så att del ger starka prevenlionsef-fekleroch riktar sig även mot de stämpelskattefria förvärven. Motionärerna yrkar attriksdagen som sin mening ger till känna att frågan om påföljd vid försummadlagfartsplikl bör övervägas ytterligare i enlighet med vad som motionärernaanfört. I motionen 2625 yrkas alt skall anta det i den ovannämndadepartementspromemorian framlagda förslaget till en skärpning avlagfarlsplikten. Utskottetvill till en början erinra om att utskottet, när frågan om LU 1979/80:11 17 åtgärdermot försumliga lagfartssökande senast prövades, underströk angelägenheten avatt sådana åtgärder inte vidtogs som kunde medföra en kraftig belastning påinskrivningsmyndigheterna med åtföljande risk för att de i vissa fall alltförlånga expeditionstiderna ytterligare skulle föriängas. Utskottet pekade ocksåpå alt antalet fastighetsöverlåtelser som utgjorde föremål för ekonomiskbrottslighet var mycket litet i förhållande till hela antaletfastighetsöverlåtelser. Enligt utskottets mening låg det därför närmare tiffhands att på detta område ingripa mot den ekonomiska brottsligheten medselektiva åtgärder. Vissa resuftal skufie kunna uppnäs om hyresgäster,hyresgästföreningar eller andra intressenter anmälde kända fall avunderlåtenhet att söka lagfart till inskrivningsmyndigheterna, som härigenomkunde få möjlighet att ingripa med vitessanktioner. senast prövade frågan om åtgärder mot försumliga lagfartssökande hardet enligt utskottets mening inte förekommit något som föranleder till ändratställningstagande när det gäller lämpligheten av generellt verkande åtgärder.Med anledning av vad utskottet anförde om de i vissa fall alltför långaexpeditionstiderna vid inskrivningsmyndigheterna vill utskottet understrykaalt situationen har markant försämrats. Av den ovan (s. 15)redovisade statistiken över expeditionstiderna hos de 93inskrivningsmyndigheterna för vissa inskrivningsdagar framgår attexpeditionstiderna för var mer än 5veckor för 34 av inskrivningsmyndigheterna. Av de 34 hade 14 expeditionstiderpå och mer. En orsak till de förlängda expeditionstiderna torde varaden kraftigt ökade ärendetillströmningen vilken kanha sin grund i stämpelskattehöjningen . Att så långaexpeditionstider förekommer minskar dock uppenbart tilliten tillfastighetsböckerna och torde innebära betydande svårigheter för kreditlivel.För statens del innebär förseningarna inte obetydliga ränteförluster. Enligtutskottels mening kan så långa expeditionstider som förekommer inteaccepteras. Utskottet utgår från att regeringen därför kommer att vidtaerforderiiga åtgärder för att få till stånd en förkortning avexpeditionstiderna. Ävenom man således inle bör vidta åtgärder som drabbar alla fastighetsförvärv ärdel enligt utskottels mening angeläget att man får till stånd en bättre efteHevnadav lagfartsplikten. Som utskottet tidigare framhållit ligger det därvidnärmast till hands att ingripa med selektiva åtgärder, dvs. åtgärder somdrabbar endast en viss grupp av fastighetsförvärv. I olika sammanhang harframförts att sådana åtgärder främst bör inriktas på förvärv avhyresfastigheter. Ettsyfte med förslaget i den ovannämnda departementspromemorian var att få tillstånd en bättre efterievnad av lagfartsplikten. Detta skulle uppnås genom denföreslagna ogiltighelspåföljden vilken skulle komma att utgöra ett kraftigtverkande påtryckningsmedel. Den i promemon'an föreslagna ordningen innebarföljaktligen en selektiv åtgärd mot försumliga LU1979/80:11 18 En fördel med förfarandet var också attdet var enkelt ur förvärvarens synpunkt. Som framgår av de ovan (s. 6-8) redovisade uttalandena avdepartementschefen skulle emellertid det föreslagna förfarandet orsaka ettbetydande merarbete för inskrivningsmyndigheterna. a. gjorde ogiltighelspåföljdendet nödvändigt med särskilda kontroller av att lagfartsansökan getts in i rätttid. Med hänsyn till vad utskottet ovan anfört om angelägenheten av att inteytteriigare belasta inskrivningsmyndigheterna kan utskottet därför inte - ävenom promemorieförslaget hade sina förtjänster -ställa sig bakom yrkandet imotionen 2625 att promemorieförslagel skall genomföras. Som utskottet anfört i olika sammanhang är det angelägetatt lagstiftningen utformas så att ekonomisk brottslighet motverkas. I den månhandel med hyresfastigheter utgör elt led i sådan verksamhet bör självfalletalla åtgärder, som är möjliga, tillgripas. Härvid har givetvis åtgärder för allfå till stånd bättre efterlevnad av lagfartsplikten sin betydelse. Domstolsverkethar i sitt remissvar över motionen 2624 ansett att det skulle vara värdefulltmed en undersökning som belyser det eventuella sambandet mellan förseningar vidansökan om lagfart och ekonomisk brottslighet. Utskottet delar dennauppfatlning. Enligt utskottets mening torde också del förhållandet alttillståndsprövningen gjorts rikstäckande innebäraalt del nu blir lättare än tidigare att få fram erforderliga uppgifter.Utskottet förordar därför att en utredning kommer till stånd. Om det vidundersökningen skulle visa sig att det föreligger problem på detta område börutredningen lägga fram förslag till erforderliga åtgärder. Vad utskottetsålunda anfört bör ges regeringen till känna.