bet · G301UU4 · 1979-12-31 00:00:00 — medanledning av motioner om nedrustning m. m. Imotionen 1978/79:588 av m. fl. (s) hemställs 1. att som sin mening ger regeringen tillkänna vad som i motionen anförts angående en långsiktig planering av de svenskainsatserna i det internationella nedrustningsarbetet, 2. att som sin mening ger regeringen tillkänna vad som i motionen anförts beträffande initiativ för att främjaavspänning och nedrustning i . (Övrigayrkanden i samma motion har behandlats av utskottet i UU 1978/79:26.) Imotionen 1978/79:692 av m. fl. (c) föreslås 1.att hos regeringen hemställer att, som ett led i ett fortsatt svensktagerande i arbetet för nedrustning-utveckling, förslag läggs fram till ensvensk pilotstudie i anledning av FN:s studie kring nedrustning-utveckling, 5.att ger regeringen till känna vad som i motionen i övrigt anförts ominriktningen av det svenska arbetet i nedrustningsfrågorna liksom om studieroch forskning kring freds- och konfliktfrågor. (Övrigayrkanden i samma motion har behandlats av utskottet i UU 1978/79:26.) 1 motionen 1978/79:1768 av och (apk) föreslås 1. attriksdagen beslutar hemställa att regeringen utan dröjsmål skärper sitt ställningstagande mot tillverkning av neutronvapnet och kraftfullt verkar för ett förbud mot detta nya massförintelsevapen, 2. att beslutar hemställa hos regeringen attsnabbt inleda förhandlingar med berörda stater om upprättandet av enkärnvapenfri zon i , 3. att beslutar hemställa hos regeringen attta initiativet till en internationell utredning om en omställning avrustningsindustrin för civil och samhällsnyttig produktion och omkonsekvenserna av en sådan omställning för sysselsättningen och för en ökningav u-landsbiståndet. (Övrigayrkanden i samma motion har behandlats av utskottet i UU 1978/79:26.) 1 1979/80. UU 1979/80:4 2 Utskottet behandlade internationellanedrustningsfrågor senast i betänkandet UU 1977/78:12. Vissa anslagsfrågor påområdet, föranledda av budgetpropositionen, behandlades senast i betänkandet UU1978/79:26. Ibetänkandet UU 1977/78:12 uppehöll sig utskottet med viss utförlighet vidfrågor som neutronvapnet, omställning av militär produktion till civil,möjligheten av svenskt deltagande i Wienförhandlingarna om styrkereduk-tioner iCentraleuropa (MBFR), inrättande av en kärnvapenfri zon i och utbyggnadav den svenska fredsforskningen. Detta skedde mot bakgrund av motionsyrkandensom var likartade några av dem som framställs i de nu föreliggande motionerna. Utskottetredovisade de många kritiska uttalanden om neutronvapnet som hade gjorts avstatsministern och utrikesministern. Regeringen hade därmed, menade utskottet,i internationella och svenska sammanhang givit klart uttryck för sitt starkaavståndstagande från den upptrappning av rustningsprocessen som introduktionenav bl. a. neutronvapen skulle innebära och fann att syftet med de dåföreliggande motionsyrkandena blivit tillgodosett. Till utskottsbetänkandetsavsnitt om neutronvapnet fogades en socialdemokratisk reservation. Vadgällde frågan om en omställning från militär till civil produktion redogjordeutskottet för den studie som FN på nordiskt initiativ då förberedde. En avstudiens tre huvudmålsättningar skulle bli en analys av problemen vid en sådanomställning. Utskottetkonstaterade i fråga om MBFR att frågan uppmärksamt följdes från svensk sidaoch utgick från att eventuell svensk närvaro skulle aktualiseras när såbedömdes lämpligt. Ettyrkande om att skulle proklameras som kärnvapenfri zon avstyrktes bl. a.med motiveringen att en sådan zon måste inbegripa även närliggande områden.Utskottet konstaterade i sammanhanget också att inget av de nordiska ländernavare sig besitter egna kärnvapen eller har sådana vapen stationerade på sittterritorium samt att alla de nordiska länderna är anslutna till 1968 årsinternationella avtal om förhindrande av kärnvapenspridning (NPT). De nordiskaländerna utgör därför tillsammans de facto ett slags kärnvapenfri zon, utan attnågot speciellt avtal härom föreligger. Slutligennoterade utskottet i fräga om fredsforskningen att regeringen vid beräkningenav det årets budgetanslag till universiteten i , och Göteborgförutsatt en viss förstärkning av resurserna för freds- och konflikt-forskningsamt erinrade om den forskningsverksamhet som bedrivs inom . biföll betänkandetUU 1977/78:12 . UU 1979/80:4 3 höll FN:s generalförsamlingett extra möte för nedrustningsfrågor. Mötet utmynnade i ett slutdokument medett handlingsprogram för del fortsatta nedrustningsarbetet. Handlingsprogrammetinnehåller en uppräkning av de nedruslningsåtgär-der som bör genomföras denärmaste åren. 1 avsnittet om kärnvapennedrustning fastslås att kärnvapenmedför den största faran för mänskligheten. Kärnvapenmakternas särskilda ansvarbetonas. För att få till stånd kärnva-pennedruslning krävs avtal om - stopp förkvalitativ förbättring av kärnvapensystem -stopp för framställning av allatyper av kärnvapen -gradvisa och balanserade nedskärningar avkärnvapenarsenalerna. Ettfullständigt stopp för provsprängningar (Comprehensive Test , CTB) skulleutgöra ett betydelsefullt bidrag i strävandena på området, heter det ihandlingsprogrammet. Iväntan på konkreta åtgärder på kärnvapennedrustningens område bör alla staterförsöka förhindra alt kärnvapen kommer till användning, sägs det vidare.Kärnvapenstaterna anmodas ge icke-kärnvapenstalerna försäkringar om att inteanvända kärnvapen mot dessa. Något gemensamt garantiåtagande ingår inte i handlingsprogrammet.De fem kärnvapenslalerna gjorde emellertid särskilda uttalanden av varierandeinnebörd och räckvidd i frågan om garantier lill icke-kärnvapenstalerna, sägsdet vidare. Ihandlingsprogrammet uppmuntras inrättandet av kärnvapenfria zoner. Detta skeremellertid inte förbehållslöst. Det heter alt varje regions särskilda karaktärbör beaktas och att kärnvapenstaterna å sin sida har alt avge försäkringar varsnärmare utformning parterna skall förhandla om. Iett avsnitt om förtroendeskapande åtgärder (Confidence Mea-sures, CBM)uppräknas de tre relativt okontroversiella förslag till åtgärder varom enighetkunnat nås. Förslagen har inspirerats av den europeiska säkerhetskonferensens(ESK) redan etablerade s. k. förtroendeskapande åtgärder, som bl. a. gällerförhandsanmälan av militära manövrar. Enviktig punkt i handlingsprogrammet är vidare beslutet att göra en studie omsambandet mellan nedrustning och utveckling. FN:s generalsekreterare harsedermera uppdragit åt en grupp regeringsexperter att genomföra arbetet. Ettsärskilt avsnitt behandlar konventionella vapen inklusive den viktiga ochkontroversiella frågan om handel med sådana vapen. Slutligenupptar handlingsprogrammet också avsnitt om icke-spridning av kärnvapen,massförslörelsevapen, särskilt inhumana vapen och redovisning avmilitärbudgetar. Slutdokumentetantogs utan omröstning (med consensus) och kom av det skälet att i mångaavseenden kännetecknas av kompromissens vaghet. På viktiga områden, såsomkärnvapenrustningen, fullständigt provstopp för 1* 1979/80. UU 1979/80:4 4 kärnladdningaroch spridning av kärnvapenteknologi till nya länder blev resultaten påfallandemagra. På några områden kunde emellertid vissa framgångar noteras. Frankrikeoch deltog aktivt i det internationellanedrustningsarbetet. Det antagna handlingsprogrammet bör också bli en gemensamutgångspunkt för fortsatta förhandlingar. Ett nytt maskineri förnedrustningsarbetet skapades. FN:s tidigare ersattes aven ny bestående av FN:s alla medlemsstater. Ett nyttförhandlingsorgan, nedrustningskommittén (Com-mittee on Disarmament, CD)ersatte nedrustningskonferensen i (CCD). har 40medlemmar, däribland . plats står tills vidare tom. Enorsak till den uteblivna framgången vid extraförsamlingen var utan tvekan denförsämring i förhållandet mellan de båda supermakterna som inträtt.Förhandlingarna om det andra avtalet om begränsning av strategiska vapen (SALT II) hade inte slutförts, MBFR-förhandlingarna i befann sig i ettdödläge och parterna i de s. k. trilaterala förhandlingarna -, USAoch - hade inte kunnat enas om något utkast lill avtal omfullständigt provstopp (CTB). Sverigehar för sitt vidkommande som gått efter den särskildageneralförsamlingen i på olika sätt försökt påskynda utvecklingen pånedrustningsområdel vidare. I anföranden av statssekreterare iden nybildade nédrustningskommittén och senare av dåvarande utrikesministerKarin Söder i angavs ett antal områden påvilka det fortsatta nedrustningsarbetet borde inriktas. - slutförande av förhandlingarna om fullständigtprovstopp (CTB) - slutförande av SALT II och uppföljning av det genom ett SALT Ill-avtal - förhandlingar om de s. k. gråzonsvapen som liggerutanför SALT i ned ru st n i ngsarbe tel - ansträngningar alt underiätta truppredukiioner iEuropa - försök att nå enighet om ytteriigareförtroendeskapande åtgärder (CBM) inför ESK-uppföljningen i - inriktning av stormakternas militära forskning motprojekt som bättre kan utnyttjas för rustningskontroll. Iett anförande inför den nya nedrustningskommittén (CD) framhölldåvarande utrikesminister att den långsiktiga planeringen av detfortsatta nedrustningsarbetet måste ta sikte på tre huvudområden. Det förstagällde planeringen och utprovningen av nya vapen. När nya vapen övervägs ochnär beslut om nya militära forskningsprojekt fattas måste del vara en strävanatt ge de nya vapensystemen en sådan utformning att rustningskontrollunderlättas. Detandra området gällde förhandlingar om begränsning av redan förbandslagda vapenoch vapensystem. Här uppehöll sig utrikesministern UU 1979/80:4 5 bl.a. vid MBFR-förhandlingarna i och utgick från alt ett framtida avtalskulle la hänsyn även lill de länders intressen som inte var företrädda iförhandlingarna. Han upprepade också erbjudande att som ettled i kontrollen av kärnvapenprov upprätta och finansiera ett centrum i Sverigeför internationellt utbyte av seismiska dala. Slutligenupprepade det tidigare framförda svenska kravet att även s. k.gråzonsvapen, dvs. de vapen som f. n. inte omfattas av några förhandlingar,skulle föras in i de reguljära nedrustningsöveriäggningarna. Iutrikesminister anförande om nedrustningsfrågor i generalförsamlingensförsta utskott gjordes en genomgång av lägel inedrustningsförhandlingarna. Denviktigaste händelsen på nedrustningsområdel var slutförandel av SALT II, framhöll utrikesministern. Det var därför så mycket mer betydelsefulltatt avtalet ratificerades . Utrikesministern uttryckteockså tillfredsställelse över att vissa resultat uppnåtts iförhandlingarna rörande särskilt inhumana vapen. Iövrigt kunde utrikesministern i sitt anförande irtte notera några nämnvärdakonkreta framsteg i nedrustningsarbetet. Frågan om fullständigt provstopp (CTB)hade inte kommit närmare sin lösning. I själva verket hade ytteriigare ettstort antal provsprängningar av kärnladdningar ägt rum. Uppgifter från densvenska seismiska mätstationen i visar att gjordes närmareen provsprängning . Sammanlagt 48 sprängningar registrerades 1978.Hittills i år har minst 45 prov gjorts jämfört med 37 ,sade utrikesministern. Ullslenbeklagade också att de långdragna förhandlingarna om förbud mot kemiska vapeninte tagit något egentligt steg framåt. Somframgår av den här lämnade redogörelsen har vid sidan av SALTIl-överenskommelsen-somju inteens innebärnågon verklig nedrustning på detområde den täcker - knappast några framsteg gjorts på de huvudområden somomfattas av handlingsprogrammet. Istället fortsätter rustningarna. Utveckling och förbandsläggning avkärnvapenbärare som inte faller under SALT sker i båda supermakterna. Enintensiv diskussion om förnyelse av NATO;s respektive Warszawapaktenskärnvapenarsenaler i pågår . Även de konventionellarustningarna ökar runt om i världen. Det nya maskineri för diskussion och förhandlingari nedrustningsfrågor som blev ett av resultaten av den extra församlingen harinte till alla delar visat sig motsvara förväntningarna. Kärnvapenmakterna hari stor utsträckning visat sig ovilliga att utnyttja de nya möjligheterna förmultilaterala överläggningar. Densvenska regeringen har från sin position som en av de 21 i den neutrala ochalliansfria gruppen i nédrustningskommittén, CD, markerat sin oro över bristenpå framsteg och på olika sätt försökt driva på nedrustningsarbetet. Det svenskahandlandet har varit inriktat dels på en uppföljning av de olikarekommendationerna i extraförsamlingens handlingsprogram, dels på aktiva UU 1979/80:4 6 förberedelserinför den serie konferenser på nedrustnings- och säkerhetsområdet som skallhållas . äger den första granskningskonferensen rörandetillämpningen av konventionen om biologiska och bakteriella stridsmedel rum.Senare under året följer den andra granskningskonferensen för icke-spridningsavtalet(, NPT) och den andra konferensen rörande vissasärskilt inhumana vapen. Slutligen deltar regeringen aktivt i förberedelsernaför den andra uppföljningskonferensen för säkerhets- och samarbelsavtalet(ESK) vilken äger rum i . Idet långsiktiga arbetet prioriterar regeringen särskilt frågorna omkärnvapenprovslopp, kärnvapennedrustning och ell förbud mot produktion ochlagring av kemiska vapen. Åtskilligasvenska initiativ har tagits på kärnvapenområdet, inte minst när detgällt att få fram effektiva kontrollmetoder. Det seismiska observatoriet iHagfors och det tidigare nämnda erbjudandet att i upprätta ettinternationellt centrum för seismiska data är exempel på det svenska intressetför detta område. Regeringenhar uttryckt ett starkt intresse för en fortsättning av SALT-överiäggningarnaom strategiska kärnvapen och framfört betydelsen av att däri inbegrips även des. Regeringen är även i hög grad engagerad i en del av deFN-studier som igångsatts på nedrustnings-området. innehargenom statssekreterare ordförandeskapet i den vidextraförsamlingen tillsatta särskilda utredningen om sambandet mellannedrustning och utveckling. I arbetet deltar 27 regerings-experter fråni-länder och . Utredningen framlade en lägesrapport inför åretsgeneralförsamling. Av rapporten framgår alt programmet nu omfattar 45forskningsprojekt i 20 länder. Ett av projekten är svenskt. Del genomförs av freds-och konfliklforskningsinstitutionen vid och avser deerfarenheter som vunnits av en omläggning från militär till civil produktionvid ett par svenska företag. Slutrapportfrån om nedrustning och utveckling skall föreläggasgeneralförsamlingen 1981. Äveni expertgruppen för FN:s kärnvapenstudie, som på svenskt initiativ tillsattesav förra årets generalförsamling, innehar ordförandeskapet. I s-motionen 588, yrkandet 1, hemställs attregeringen ges till känna vad som i motionen anförts angående långsiktigplanering av de svenska insatserna i det internationella nedrustningsarbetet. Imotionstexten heter det bl. a. att som icke paktanslutet, högtutvecklat industriland har ett speciellt ansvar i nedrustningsarbetet och altde svenska insatserna vid nedrustningskonferensen i bör planeras mer UU 1979/80:4 7 Det finns enligt motionärerna ett behov av alt formulera en svenskstrategi på , vilken bör bli styrande för forsknings- och utredningsarbetetpå området. möjligheter att påverka arbetet i och New Yorkbygger på att kompetens finns inom den grupp som förbereder svenskaförhandlingsinitiativ. I huvudsak har den svenska vetenskapliga kompetensenuppstått som ett utflöde av den forskning som bedrivs inom FOA för andraändamål. Om denna forskning exempelvis inom ABC-områdel genom denmilitärpoliliska utvecklingen i vårt land anses mindre angelägen kannedrustningsarbetet bli lidande därav. Viss försvarsforskning bör därförfortsätta som fredsforskning, menar motionärerna, som också framhåller attforskningsinsatser kan bli erforderliga inom områden på vilka nedrustningsdelegationenhittills inte tagit nämnvärda initiativ, såsom exempelvis beträffandekonventionella vapen, internationell vapenhandel, satellitkrigföring, submarinkrigföring och olika kontrollmetoder. Ett samarbete med fredsforskningen iUppsala, och är också önskvärt, heter del i motionen.Motionärerna anser vidare att nedrustningsdelegationen bör ta sikte på ettvidgat nordiskt samarbete. Somframgår av beskrivningen i bakgrundsavsnittet intar en framträdande ochuppskattad position i det internationella nedrustningsarbetet. Vår långaerfarenhet av obruten fred, vår obundna ställning, vår traditionella medverkani fredsarbetet och vår tekniska kapacitet är grundförutsättningar för dennaposition och tilldelar oss ett ansvar även i framtida nedrustningssträvanden. Detgångna året har karakteriserats som ett förlorat år i nedrustningsavseende.SALT och vissa konkreta resultat på andra områden ändrar inte dennabedömning. och andra länder har med olika initiativ och på olikaområden utnyttjat sina möjligheter att försöka få förhandlingsprocessen att tafart. I det föregående har flera exempel lämnats på strävanden. Motionärernaförutskickar att särskilda fleråriga forskningsinsatser kan komnia att krävaspå områden som konventionella vapen, internationell vapenhandel,salellitkrigföring, submarin krigföring och kontrollmetoder. Utskottetdelar uppfattningen att framtida forskningsinsatser kan komma alt krävas på denämnda områdena. har spelat en mycket framträdande roll och tagit enrad initiativ vad gäller kontrollmetoder, bl. a. på det seismologiska området.Sverige deltar i den expertgrupp som på franskt förslag utreder frågan om ettinternationellt kontrollorgan för satellitövervakning. I FOA pågår inom ramenför tillgängliga resurser ett forskningsarbete både vad gäller satellitspaningoch submarin verksamhet. Regeringen har uttryckt stark oro över dekonventionella rustningarna och den ökade internationella vapenhandeln vilketframgår av flera uttalanden. Initiativ från i-ländernas sida på dessasistnämnda områden har emellertid rönt motstånd i u-landsgruppen och inte varitframgångsrika. I ett avseende har dock konkreta resultat nåtts vad gällerkonventionella vapen. Det gäller arbetet på UU 1979/80:4 8 altbegränsa de s. k. särskilt inhumana vapnen. I förhandlingarna härom har Sverigespelat en ledande roll. Detär emellertid inte i brist på initiativ, tekniska förslag och utredningar somdet internationella nedrustningsarbetet stått praktiskt taget stilla under dennärmast förflutna perioden. Orsakerna har bl. a. att göra med brist påförtroende mellan länderna och avsaknad av politisk vilja att brytarustnings-utvecklingen. Kärnvapenslaterna och i synnerhet de två supermakternahar ett grundläggande ansvar för den i längden ohållbara situationen. Ulanderas medverkan och goda vilja kan knappast några resultat av betydelse uppnås.Sveriges möjligheter att på något avgörande sätt påverka den internationellautvecklingen på nedrustningens område är begränsade. Denna begränsning hindraremellertid inte att behov finns av en långsiktig planering vad gäller Sverigesegen medverkan i det internationella nedrustningsarbetet. Flexibilitet ochberedskap inför nya förslag och situationer, ofta initierade av stormakterna,är nödvändig, särskilt i de fall initiativ på nedrustningsområdet kan tänkas fååterverkningar på vår egen säkerhetspolitiska situation. Utskottetnoterar att arbete med nedrustningsfrågorna handläggs iutrikesdepartementet, inom vilket en enhet för i första hand nedrustningsfrågoroch säkerhetspolitik inrättades . Även försvarsdepartementet ochdärunder sorterande instanser, särskilt FOA, har uppgifter på området. Ett organför samråd och planering är nedrustningsdelegationen, i vilken ingårföreträdare för de politiska partierna och berörda myndigheter. Samarbete medmyndigheter och organ utöver de ovan nämnda förekommer även. Ett exempel härpåär samarbetet med freds- och konfliktforskningsin-slitulionen vid universiteteti , vilket sker inom ramen för om nedrustning och utveckling. Sverigehar som nämnts kunnat spela en framträdande roll i det internationellanedrustningsarbetet, mycket tack vare en obestridlig kapacitet på del tekniskaområdet. FOA har haft en central funktion i detta sammanhang. Det finns ingenanledning att anta att den framtida utvecklingen på nedrustningsområdet kommeratt ställa mindre krav på svenskt militärtekniskt kunnande. Den snabbavapentekniska utvecklingen konfronterar ständigt nedrustningsarbetet med nyauppgifter. I motionen ges exempel härpå. Detär angeläget att våra insatser i det internationella nedrustningsarbetetfullföljs och om möjligt intensifieras. Även om de internationella framstegenunder 1970-talel varit blygsamma, motiverar rustningsspiralen förstärktasvenska insatser i arbetet för internationell nedrustning. Utskottet utgår frånatt regeringen vidmakthåller en handlings- och utredningsberedskap inför den framtidautvecklingen som den kan bedömas. Detökade sambandet mellan den svenska säkerhetspolitiska planeringen och skeendetpå nedrustningsområdet speciellt i talar för långsiktig-het i agerandetvid de internationella förhandlingarna. Det framgår såväl av 1978 årsförsvarskommitlés betänkande (SOU 1979:42) som av föredrag- UU 1979/80:4 9 ningarsom gjorts inför utskottet. En vidare samordning av forsknings- ochutredningsresurserna liksom målmedvetna flerårssatsningar på projekt som kanföra dessa förhandlingar framåt synes önskvärda inför 1980-lalet. Utskottetförutsätter att regeringen vidtar de åtgärder som krävs för att på lämpligtsätt förstärka den långsiktiga planeringen av de svenska nedrustningsinsatserna. Ävenc-molionen 692 aktualiserar i yrkandet 5 inriktningen av det svenskanedrustningsarbetet. Motionärerna hemställer att regeringen ges lill känna vadsom anförs i motionen därom. I motionstexten heter det att utifrån sinalliansfria ställning måste framföra egna förslag och verka som brobyggare. Detheter vidare i motionen att grunden för allvarliga framtida konflikter ligger iklyftorna mellan i-väriden och utvecklingsländerna. biståndsarbete ochinsatser för en ny ekonomisk världsordning är därför fredsbefrämjande. Motionärernastankegångar ansluter väl till utrikespolitik. Vårt biståndssamarbetemed syftar bl. a. till att överbrygga klyftorna mellan rika ochfaltiga länder. har del ömsesidiga beroendet mellan u-länderoch i-länder blivit alltmer uppenbart. anslutning till principernabakom kraven på en ny ekonomisk världsordning bygger bl. a. på medvetandet atten trygg värid förutsätter rättvisa och solidaritet mellan länderna. Sverigessamarbete med har en fredsbevarande motivering och utgör liksomnedrustningssträvandena även en del av vår säkerhetspolitik. Motionärernaföreslår i anslutning till samma yrkande också att FN skall genomföra en studiekring bakomliggande ekonomiska och andra orsaker till konflikter ochspänningar. Det pågår också inom FN:s olika organ en ständig kartläggning ochanalys av de faktorer som ligger bakom konflikter och spänningar mellan folken.Som motionärerna själva påpekar kan orsaken ofta häriedas till ekonomiskaorättvisor och stora skillnader i utvecklingsnivå. Del skulle emellertid varaen mycket svår och kanske omöjlig uppgift att inom FN på grundval av ensärskild studie med någon grad av entydighet fastslå orsakerna till oenigheteni väriden. 1c-motionens yrkande 5 föreslås slutligen att högskolorna i sina prioriteringarbeaktar det intresse som visats för freds- och konfliktforskning. Liknandeyrkanden kommer att under innevarande behandlas avutbildningsutskottet. utgår från att berörda universitet inomramen för de resurser som ställs till deras förfogande så långt del är möjligtförsöker ta hänsyn till den roll fredsforskningen har bl. a. som stöd förSveriges insatser i det internationella nedrustningsarbetet. Riksdagentorde, med anledning av motionen 588, yrkandet 1, och motionen 692, yrkandet 5,som sin mening ge regeringen till känna vad som ovan anförts. Iyrkandet 2 i motionen 588 hemställs att regeringen ges till känna vad som imotionen anförts beträffande initiativ för att främja avspänning och UU 1979/80:4 10 I motionstexten framhålls möjligheten av en koppling mellan samtaleni om rustningsbegränsningar (MBFR) och ESK-förberedelserna inför mötet iMadrid 1980.