yttr · G205KU2 · 1978-12-31 00:00:00 — KU1978/79:2 y över propositionen1978/79:9 med förslag till fondkommissionslag, m. m. har hemställt omkonstitutionsutskottets yttrande över propositionen 1978/79:9 med förslag tillfondkommissionslag. Enligt en promemoria, fogad till näringsutskottetsframställning, skall yttrandet i första hand omfatta i förslaget till fondkommissionslagintagna tystnadspliktsbestämmelser. Vidare kan , omutskottet finner anledning därtill, kommentera det i 18 § andra stycket iförslaget till fondkommissionslag intagna bemyndigandet till regeringen. Vadförst angår de av näringsulskottet föreslagna ändringarna i 44 § förslaget tillfondkommissionslag finns ingen erinran mot dessa från de synpunkterkonstitutionsutskottet har att företräda. Ettuppsåtligt åsidosättande av en tystnadsplikt kan beträffande den i 7 kap. 3 §första stycket tryckfrihetsförordningen (TF) angivna personkretsen (bl. a.meddelare till tryckt skrift) endast föranleda ansvar om tystnadspliktensärskilt angivits i lagen (1977:1035) om ansvar på tryckfrihetsförordningensområde för brott mot tystnadsplikt. Denna lag tar bl. a. sikte på sådant somnågon har erfarit i allmän tjänst eller under utövande av tjänsteplikt. Omavsikten är att den i 44 § andra stycket förslaget till fondkommissionslagföreskrivna tystnadsplikten för befattningshavare vid bankinspektionen ocksåskall omfatta meddelande till tryckt skrift eller annat i 7 kap. 3 § förstastycket TF angivet förfarande måste tystnadsplikten särskilt anges i nämndalag. Så har inte skett i propositionen. Enligt vad som anförs i näringsutskottetspromemoria innebär propositionens förslag därigenom en förändring av detnuvarande rättsläget som inte torde vara avsedd. Omnäringsulskottet beslutar att tystnadsplikten skall ha deii i det föregåendeangivna omfattningen bör 1 § lagen (1977:1035) om ansvar påtryckfrihetsförordningens område för brott mot tystnadsplikt ändras på sätt somanges i bilaga 1 till detta yttrande. Konstitutionsutskottettar även till bedömning upp frågan, om det bemyndigande till regeringen attutfärda kapitaltäckningsregler som ges i 18 § andra stycket förslaget tillfondkommissionslag står i överensstämmelse med regeringsformen (RF). Enligt8 kap. 2 § RF är det två slag av föreskrifter, för vilka lagformen ärobligatorisk och det inte är tillåtet med delegation till regeringen. Detgäller dels föreskrifter om enskildas personliga ställning, dels föreskrifterom enskildas personliga och ekonomiska förhållanden inbördes. 1 1978/79. KU 1978/79:2 y 2 innehålleren exemplifiering av vad som skall hänföras dit. I denna uppräkning nämnsföreskrifter om bolag. 8 kap. 3 § RF åter behandlar föreskrifter omförhållandet mellan enskilda och det allmänna, som gäller åligganden förenskilda och i övrigt avser ingrepp i enskildas personliga och ekonomiskaförhållanden. Även delta stadgande innehåller en exemplifiering. Sådanabestämmelser är således bland andra föreskrifter om brotl och rättsverkan avbrott, om skatt lill staten, om rekvisition och annat sådant förfogande. Ocksåför dessa fall skall lagformen i första hand användas. Här öppnas emellertid enmöjlighet för atl efter bemyndigande i lag överlämnanormgivningsmakien lill regeringen. Detta gäller för en rad i grundlagenuppräknade sakområden, däribland näringsverksamhet. Enligtförarbetena till RF avsåg man au till 8 kap. 2 § RF i huvudsak hänföravad som i praxis bedömts tillhöra det civilräilsliga området och att påmotsvarande sätt hänföra den offentligrältsliga lagstiftningen till 8 kap. 3 §RF. Del framhölls emellertid alt praxis beträffande denna indelning avlagstiftningen knappast varit entydig. Man valde därför en lagieknisk lösningsom klarare än RF skulle ange kompetensfördelningen mellan riksdagoch regering. Det bör i delta sammanhang anmärkas, atl den nuvarandefondkommissionslagsliflningen - lagen (1919:240) om fondkommissionsrörelse ochfondbörsverksamhet - i praxis hänfördes lill lagstiftning enligt 87 § 1809 årsRF (se t. ex. prop. Viden genomgång av de olika stadgandena i förslaget till fondkommissionslag kanman enligt utskottets mening konstatera atl här finns bestämmelser hänförligasåväl till 8 kap. 2 § som till 8 kap. 3 § RF. Till det förra området kan klarträknas vissa av stadgandena i kapitlet om fondkommis-sionsbolags verksamhet.Således innehåller 13 § regler som rör förhållandet mellan bolaget och desskunder, t. ex. att bolaget får lämna kredit mot säkerhet, mottaga fondpapperoch andra värdehandlingar till förvaring eller förvaltning saml lämna råd omplacering av medel i värdepapper. Däremot kan 14 § sägas ha närmastoffentligrätlslig innebörd genom all stadga förbud för fondkommissionsbolag attutfärda obligationer. Om relationerna mellan bolaget och dess kunder handlarvidare 22 §, vari stadgas att fondkommissionsbolag skall ägna särskilduppmärksamhet åt att kredit i viss omfauning ej lämnas till t. ex. sammakredittagare. Reglerna under rubriken över fondkommissionsbolag synes åandra sidan ha övervägande offeniligrättsligt innehåll. Hit hör således bl. a.reglerna om vad som åligger bankinspektionen med avseende åfondkommissionsbolag och under vilka förutsättningar tillstånd att drivaverksamheten kan återkallas. Dennu aktuella bestämmelsen - 18 § - har fått sin plats under rubrikenFondkommissionsbolags verksamhet. Den innehåller i första stycket enbestämmelse om att fondkommissionsbolag lill uppdragsgivarens skydd skall haeget kapital till visst lägsta belopp i förhållande till bolagets tillgångar. 1andra stycket lämnas ett bemyndigande till regeringen alt meddela föreskrifterom vad som vid tillämpningen av första stycket skall anses som KU 1978/79:2 y 3 egetkapital eller får likställas därmed samt om beräkningen i övrigt avkapitalkravet. Enligtpropositionen (s. 145) har med den omfattning Ibndkommissions-verksamheten fåttunder senare år det egna kapitalets viktigaste uppgift blivit att skyddafirmornas kunder och andra långivare mot de risker av olika slag som ärförenade med fondkommissionsverksamhet. Det egna kapitalel kan alltså betraktassom en buffert som skall fånga upp firmornas eventuella förluster och därmedskydda kundernas och andra långivares medel. För bankerna finns således detaljeraderegler i banklagstiftningen om krav på det egna kapitalets storlek.Föredragande statsrådet anför avslutningsvis följande beträffandekapitaltäckning: Jag delar uppfattningen att del bör finnassärskilda kapitaltäckningsregler för fondkommissionsbolagen. 1 fråga om bankersom driver fondkommissionsrörelse är det tillräckligt med dekapitaltäckningsregler som finns i banklagarna. Dessa regler ses f n. över avbanklagsuiredningen. Enligt direktiven har utredningen bl. a. att undersöka omdet går alt finna en lösning, där värderegleringsreserverna kan jämställas somtäckningskapital. Det problem banklagsutredningen har att behandla är såledesdetsamma som det flera remissinstanser har tagit upp och som har ansettssärskilt betydelsefullt från konkurrenssynpunkt. Det är möjligt alt man medledning av banklagsutredningens förslag kan konstruera från konkurrenssynpunktlämpligare kapilaltäckningsbestämmelser för fondkommissionsbolag än demfondbörsutredningen har föreslagit. Som bankinspektionen har påpekat bör underalla förhållanden den nuvarande ordningen övergångsvis behållas. Mot bakgrundav vad jag nu har anfört anser jag del lämpligast atl avvaktabanklagsutredningens förslag innan definitiv ställning tas till de föreslagnakapitaltäckningsreglerna för fondkommissionsbolagen. Ävenom jag inte vill föreslå att kapitaltäckningsregler f n. förs in ifondkommissionslagen, finner jag med hänsyn till viklen av att fondkommissionsbolagenhar en tillräcklig kapitaliäckning att regeringen eller den myndighet regeringenbestämmer får möjlighet atl fastställa bindande kapitaltäckningsregler förfondkommissionsbolagen. Härvid utgår jag från att de föreskrifter som kommeralt utfärdas till sitt innehåll i huvudsak kommer att överensstämma med deanvisningar som bankinspektionen f n. har lämnat. Jag vill dock framhålla altfondkommissionsbolagen bör planera sin verksamhet så att de har en godberedskap om något strängare kapilalläck-ningskrav skulle komma atl gälla iframliden. För alt bedöiTia frågan om det i 18 S andra stycketföreslagna bemyndigandet står i överensstämmelse med grundlagensnormgivningsregler är det av vikt all först klargöra innebörden av stadgandet.Den sakliga betydelsen av kapitaltäckningsreglerna får anses vara, atl bolagför all få driva fondkommissionsrörelse måste till skydd för sina kunder havissl eget kapital. Uppfylls inte delta krav kan bolaget av bankinspektionenförbjudas atl fortsätta med verksamheten. Är då en regel av denna innebärdhänförlig till bolagets ställning som enskilt rättssubjekt-enskildas personligaställning-eller är det fråga om förhållandet mellan bolaget och dess kundereller, slutligen, avser 1* 1978/79. KU 1978/79:2 y 4 föreskriftenatl reglera förhållandet mellan bolaget och del allmänna, på sätt som anges i 8kap. 3 § RF? Utskottetgör i dessa hänseenden följande bedömning: Ilagstiftning om näringsverksamhet uppställs ofta olika villkor för tillståndfrån del allmännas sida atl bedriva verksamheten. Underlåtenhet att uppfyllasådant villkor kan leda till atl tillståndet dras in eller atl man från detallmännas sida meddelar förbud mot fortsatt verksamhet. Enligt ulskolielsmening är föreskrifter av denna natur normalt alt hänföra tilloffentligrätlslig lagstiftning enligt 8 kap. 3 S RF. Är det emellertid fråga omverksamhet som är förbehållen en speciell kategori avjuridiska personer, vilkaendast får utöva just denna typ av verksamhet, är bedömningen svårare. ex. fallet med bank- och försäkringsverksamhet. Föreskrifterna har dåavgörande betydelse inte bara med avseende på tillståndet alt drivaverksamheten, utan underiåtenhel att följa dem kan också få till följd att denjuridiska personen måste upplösas. Med hänsyn härtill kan ifrågasättas, om intesådana föreskrifter bör hänföras till 8 kap. 2 S RF. En sådan tolkning skulledock leda lill atl möjligheten att reglera näringsverksamhet genomregeringsförordning blev i hög grad begränsad. Nuangivna problematik ställs emellertid inte på sin spets i fråga omfondkommissionsverksamhet. Tillstånd att driva fondkommissionsrörelse skallnämligen enligt 3 S förslaget lill fondkommissionslag endast kunna meddelassvenskt aktiebolag och svenskt bankinstitut. För bankerna är reglerna om detegna kapitalets storlek noggrant reglerade i banklagstiftningen. Det ärsåledes endast för aktiebolag som de aktuella kapitaltäckningsreglerna gäller.Genom an tillstånd atl driva verksamheten meddelas ett redan bestående bolag påverkasenligt utskottets mening inte den juridiska personens ställning avtillståndsbeslutet. På motsvarande sätt medför etl förbud att fortsätta attbedriva fondkommissionsverksamhelen inte att bolaget upphör alt vara ensjälvständig juridisk person. Aktiebolaget beslår alltjämt och kan i denna sinegenskap ägna sig åt annan verksamhet. Utskottet anser således inte alluppfyllandet av kapitaltäckningsreglerna berör enskildas personliga ställningpå sätt avses i 8 kap. 2 § RF. Inteheller kan man enligt utskottets mening uppfatta stadgandet som en reglering avförhållandet mellan enskilda. En överträdelse av kapitaltäck-ningskravetinverkar inte på bolagets förpliktelser mot sina kunder eller på delägarnaseller bolagsledningens ansvar för bolagets åtaganden. Detanförda lederenligt utskottets bedömning fram lill atl föreskriften klart måstebedömas som en förpliktelse för bolaget gentemot del allmänna, avsedd atl gedel allmänna erforderlig kontroll över verksamheten. Utskoitet anser därför attde i 18 S föreslagna reglerna skall hänföras till sådana för enskild betungandeoffentligrättslig reglering som avses i 8 kap. 3 S RF. Med hänsyn till att detär fråga om näringsverksamhet kan med stöd av 8 kap. 7 S RF ge ettbemyndigande av det slag som föreslås i propositionen. KU 1978/79:2 y 5 Utskoitet tar därmed inte ställning tilllämpligheten i detla speciella fall av ett sådant bemyndigande. Denna bedömningfår enligt utskottets mening ankomma på näringsutskottet. Isammanhanget bör enligt utskottels mening även frågan om regeringens rätt attutfärda verkställighetsföreskrifter beröras något. Denna rätt som är förankradi 8 kap. 13 § RF avser hela lagstiftningsfältet. Beträffande vad som skallanses som verkställighetsföreskrifter uttalade departementschefen igrundlagspropositionen bl. a., alt i första hand borde därmed förstås tillämpningsföreskrifterav rent administrativ karaktär. I viss utsträckning torde del emellertid varaofrånkomligt att tillåla att regeringen med stöd av sin behörighet atl beslutaverkställighelsföreskrifter i materiellt hänseende "fyller ut" en lagäven om lagen i och för sig skulle befinna sig inom del obligatoriskalagområdei. En förutsättning för att regeringen skall få göra detla måsteenligt departementschefen vara, att den lagbestämmelse som skall kompletterasär så detaljerad att stadgandet inte tillförs något väsentligt nytt genom denav regeringen beslutade föreskriften. I verkställighetsföreskriftens form fårsåledes inte beslutas om något som kan upplevas som ett nytt åliggande förenskilda eller om något som kan betraktas som ett tidigare ej föreliggandeingrepp i enskildas personliga eller ekonomiska förhållanden. Motbakgrund av detla uttalande bör eriligl ulskoliels mening reglerna omkapitaltäckning inte hänföras till verkställighetsföreskrifter. Däremot fårregeln i 34 § förslaget till fondkommissionslag om alt regeringen ellermyndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om hurfondkommissionsbolags räkenskaper skall föras och hur värdehandlingar skallförvaras och inventeras närmast anses vara av verkslällighelsnatur. Närvarande:Karl (), (), (), (),(), (), (), (), ()*, (), (), EssePetersson (fp), ()*. ()* och ()*. * Ej närvarande vid justeringen. KU 1978/79:2 y 6 avKarl (), (), (), (), (), () och () vilka ansett atl ulskolielsyttrande från och med orden på s. 2 "Den nu aktuella bestämmelsen"till yttrandets slut bort ha följande lydelse: Reglernaunder rubriken anger i huvudsak förutsättningarna för attett fondkommissionsbolag skall komma till stånd -konstitueras. mening får regler med denna innebörd anses hänföriiga till bolagelsställning som enskild juridisk person och tillhör således lagstiftningen enligt8 kap. 2 § RF. Dennu aktuella bestämmelsen - 18 § - har fått sin plats under rubrikenFondkommissionsbolags verksamhet. Den innehåller i första stycket enbestämmelse om att fondkommissionsbolag till uppdragsgivarens skydd skall haeget kapital till visst lägsta belopp i förhållande till bolagets tillgångar. Iandra stycket lämnas etl bemyndigande till regeringen att meddela föreskrifterom vad som vid tillämpningen av första stycket skall anses som eget kapitaleller får likställas därmed samt om beräkningen i övrigt av kapitalkravet. Enligtpropositionen (s. 145) har med den omfattning fondkommissions-verksamheten fånunder senare år det egna kapitalets viktigaste uppgift blivit att skyddafirmornas kunder och andra långivare mot de risker av olika slag som ärförenade med fondkommissionsverksamhet. Det egna kapitalet kan alltså betraktassom en buffert som skall fånga upp firmornas eventuella förluster och därmedskydda kundernas och andra långivares medel. För bankerna finns såledesdetaljerade regler i banklagstiftningen om krav på det egna kapitalets storlek.Föredragande statsrådet anför avslutningsvis följande beträffandekapitaltäckning: Jag delar uppfattningen att det bör finnassärskilda kapitaltäckningsregler för fondkommissionsbolagen. I fråga om bankersom driver fondkommissionsrörelse är del tillräckligt med dekapitaltäckningsregler som finns i banklagarna. Dessa regler ses f n. över avbanklagsuiredningen. Enligt direktiven har utredningen bl. a. att undersöka omdel går att finna en lösning, där värderegleringsreserverna kan jämställas somtäckningskapilal. Del problem banklagsutredningen har att behandla är såledesdelsamma som det flera remissinstanser har tagit upp och som har ansettssärskilt betydelsefullt från konkurrenssynpunkt. Det är möjligt atl man medledning av banklagsutredningens förslag kan konstruera från konkurrenssynpunktlämpligare kapilaltäckningsbestämmelser för fondkommissionsbolag än demfondbörsutredningen har förslagit. Som bankinspektionen har påpekat bör underalla förhållanden den nuvarande ordningen övergångsvis behållas. Mot bakgrundav vad jag nu har anfört anser jag del lämpligast att avvaktabanklagsulredningens förslag innan definitiv ställning tas till de föreslagnakapitaltäckningsreglerna för fondkommissionsbolagen. Ävenom jag inte vill föreslå att kapitaltäckningsregler f n. förs in ifondkommissionslagen, finner jag med hänsyn till vikten av atl fondkommissionsbolagenhar en tillräcklig kapitaliäckning alt regeringen eller den KU 1978/79:2 y 7 myndighetregeringen bestämmer får möjlighet att fastställa bindandekapitaltäckningsregler för fondkommissionsbolagen. Härvid utgår jag från alt deföreskrifter som kommer alt utfärdas lill sitt innehåll i huvudsak kommer atlöverensstämma med de anvisningar som bankinspektionen f n. har lämnat. Jag villdock framhålla att fondkommissionsbolagen bör planera sin verksamhet så alt dehar en god beredskap om något strängare kapilalläck-ningskrav skulle komma attgälla . För att bedöma frågan om det i 18 § andra stycketföreslagna bemyndigandet slår i överensstämmelse med grundlagensnormgivningsregler är det av vikt att först klargöra innebörden av stadgandet.Den sakliga betydelsen av kapitaltäckningsreglerna får anses vara, alt bolagför atl få driva fondkom-mis-sionsverksamhet måste lill skydd för sina kunderha etl visst eget kapital. Uppfylls inte detta krav kan bolaget avbankinspektionen förbjudas alt fortsätta med verksamheten. Är då en regel avdenna innebörd hänföriig lill bolagets ställning som enskilt rättssubjekt -enskilds personliga ställning -eller är det fråga om förhållandet mellanbolaget och dess kunder eller, slutligen, avser föreskriften alt regleraförhållandet mellan bolaget och det allmänna på sätt som anges i 8 kap. 3 § RF? Utskottet gör i dessahänseenden följande bedömning. Tillståndau driva fondkommissionsrörelse meddelas av bankinspektionen, som därvid haratt pröva om de i fondkommissionslagen angivna förutsättningarna för alt drivasådan rörelse är uppfyllda. Den första förutsättningen för tillstånd är attsökanden är svenskt aktiebolag eller svenskt bankinsliiut. Från den senarekategorin kan i detla sammanhang bortses, eftersom kapitaltäckningsreglerna i förslagettill fondkommissionslag endast tar sikte på aktiebolag. För bankerna finns deti banklagstiftningen noggranna regler om det egna kapitalets storlek. Blandvillkoren för aU ett aktiebolag skall få driva fondkommissionsrörelse ingårkapilaltäckningskravet. All bolaget har etl eget kapital till viss sioriek haralltså en avgörande betydelse för bolagets rätt att vara fondkommissionär.Denna omständighet måste enligt utskoitet tillmätas stor vikt när det gäller aubedöma om kapitaltäckningsreglerna berör bolagets ställning som enskildjuridisk person. Visseriigen består aktiebolaget som juridisk person även omdet fråntas rätten att vara verksamt som fondkommissionär. Det utslagsgivandemåste dock enligt ulskoliels mening vara bolagets möjligheter att verka ienlighet med sin bolagsordning, som enligt aktiebolagslagen (1975:1385) bl. a.skall innehålla uppgift om bolagets verksamhet, angiven lill sin art. Motsattsynsätt leder enligt utskottets mening till att ett fondkommissionsbolagskulle löpa risk aU få en grundläggande förutsäuning för sin fortsatta existensändrad genom i administrativ ordning utfärdade föreskrifter. Dethar såvitt utskottet kunnat finna inte tidigare förekommit att bemyndigandelämnats regeringen att utfärda föreskrifter av nu angivet slag. Ibanklagstiftningen finns således regler om kapitaltäckning intagna. KU 1978/79:2 y 8 uiföriigreglering härvidlag föreslås av banklagsutredningen i delbelänkandet Nyakapitaltäckningsregler för bankerna (DsE 1978:4). Även fondbörsutredningen,vars betänkande (SOU 1976:54) ligger lill grund för ifrågavarande lagstiftning,föreslog att kapitaltäckningsreglerna skulle las in i fondkommissionslagen. Motbakgrund av det anförda anser utskoitet sammanfattningsvis, attkapitaltäckningsreglerna i förslaget till fondkommissionslag berör bolagetsställning som enskilt rättssubjekt på sätt som avses med 8 kap. 2 § RF. Isammanhanget bör enligt ulskoliels mening även frågan om regeringens rätt attutfärda verkställighelsföreskrifter beröras något. Denna rätt som är förankradi 8 kap. 13 § RF avser hela lagstiflningsfältei. Beträffande vad som skallanses som verkställighetsföreskrifter uttalade departementschefen igrundlagspropositionen bl. a., alt i första hand borde därmed förstås tillämpningsföreskrifterav rent administrativ karaktär. 1 viss utsträckning torde del emellertid varaofrånkomligt att tillåla att regeringen med stöd av sin behörighet att beslutaverkställighetsföreskrifter i materiellt hänseende "fyller ut" en lagäven om lagen i och för sig skulle befinna sig inom det obligatoriskalagområdet. En förutsättning för att regeringen skall få göra detta måsteenligt departementschefen vara, att den lagbestämmelse som skall kompletterasär så detaljerad att stadgandet inte tillförs något väsentligt nytt genom denav regeringen beslutade föreskriften. I verkställighetsföreskriftens form fårsåledes inte beslutas om något som kan upplevas som ett nytt åliggande förenskilda eller om något som kan betraktas som ett tidigare ej föreliggandeingrepp i enskildas personliga eller ekonomiska förhållanden. Ävenom man bortser från den betydelse utskottet i det föregående tillmättkapitaltäckningsreglerna står del mot bakgrund av det återgivna deparie-mentschefsutialandetklart, att reglerna om kapitaliäckning inte kan hänföras lillverkställighetsföreskrifter. Däremot får regeln i 34 § förslaget till fondkommissionslagom att regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer får meddelaföreskrifter om hur fondkommissionsbolags räkenskaper skall föras närmastanses vara av verkställighetsnalur. Slutligenvill utskottet nämna att det i förevarande lagstiftningsärende finnsytterligare en bemyndigandefråga. Del gäller 43 § förslaget lill fondkommissionslagoch 34 § förslaget till lag om . Enligt dessa bestämmelserskall till bestridande av bankinspektionens tillsynsverksamhetfondkommissionsbolag och eriägga bidrag enligt denärmare bestämmelser som meddelas av regeringen. Denfråga som uppkommer i sammanhanget är om bidraget skall bedömas som en avgifteller som en skatt. I det senare fallet är bemyndigande till regeringen enligt8 kap. 7 § RF inte tillåtet. mening ankommer bedömningen av bidragets innebörd i nämnda hänseendeinte i första hand på konslitutionsutskoitet. Utskottet finner således inteskäl atl särskilt yttra sig i denna fråga. KU 1978/79:2 y 9 Lag om ändring i lagen(1977:1035) om ansvar på tryckfrihetsförordningens områdeför brott mot tystnadsplikt Härigenom föreskrives att 1 S lagen (1977:1035) omansvar på tryckfrihetsförordningens område för brott mot tystnadsplikt skallha nedan angivna lydelse. 1§' Den som på sätt som avses i 7 kap. 3 § förstastycket 3 tryckfrihetsförordningen uppsålligenåsidosättertystnadsplikt fårfällas till ansvar därför endast om fråga är om tystnadsplikt som 1. föreskrives i 3 kap. 3 § tryckfrihetsförordningen,9 § radioansvarighetslagen (1966:756) eller 1 § lagen (1978:480) omansvarighet i försöksverksamhet med närradio, 2. avser sådant som någon har erfarit i allmän tjänsteller under utövande av tjänsteplikt samt följer av författning som hartillkommit genom samfällt beslut av Konungen och eller av lag som harbeslutals efter men före , 3. följer av förordnande av domstol ellerundersökningsledare i brottmål eller av myndighels förbehåll vid utlämnande avallmän handling som ej är tillgänglig för envar, 4. föreskrives i lagen (I978:880)om betalningssäkringför skatter, tullar och avgifter,