yttr · G205KU1 · 1978-12-31 00:00:00 — KU 1978/79:1 y yttrande 1978/79:1 y beträffandetillämpningen av 10 kap. 5 § andra stycket regeringsformen vid riksdagensställningstagande till propositionen 1978/ 79: 3 om internationellt samarbeterörande kriminalvård i frihet har beslutat inhämtakonstitutionsutskottets yttrande beträffande propositionen. 1978/79: 3 ominternationellt samarbete rörande kriminalvård i frihet såvitt avser frågan omden i 10 kap. 5 § andra stycket regeringsformen (RF) angivna beslutsordningenskall till-lämpas vid avgörande av ärendet. Tillbesvarande av justitieutskottets framställning får konstitutionsutskottetanföra följande. Genombestämmelserna i 10 kap. 5 § RF har öppnats möjlighet att i viss utsträckningöverlåta svenska offentliga organs uppgifter till internationellaorganisationer, främmande stater och andra icke svenska samfälllgheter. Försådana beslut uppställer RF särskilda formföreskrifter, olika beroende på iförsta hand digniteten av de uppgifter som skall överlämnas. Är det såledesfråga om beslutanderätt som tillkommer riksdag, regering eller annat i RFangivet organ skall enligt paragrafens första stycke besluta därom iden ordning som är föreskriven för grundlag eller, om beslut i sådan ordning ejkan avvaktas, genom beslut som fattas med en majoritet av minst femsjättedelar av de röstande och minst tre fjärdedelar av ledamöterna. Är det däremotfråga om rättskipnings- eller förvaltningsuppgift, där beslutanderätten inteligger hos något av nyssnämnda organ, måste riksdagsbeslutet omfattas av minsttre fjärdedelar av de röstande eller fattas genom beslut i den ordning somgäller för stiftande av grundlag (andra stycket). Propositionen1978/79: 3 syftar bl. a. till att möjliggöra att till främmande stat överlåtaverkställigheten av dels dom på skyddstillsyn, dock ej såvitt avser behandlingi anstalt enligt 28 kap. 3 § , dels dom på fängelse,ungdomsfängelse eller internering, sedan den dömde enligt beslut här i landethar frigivits villkorligt eller överförts till vård utom anstalt. Dengrundläggande förutsättningen för att ett överlämnande skall kunna ske är attden dömde har eller tar hemvist i den främmande staten. Frågan om överlämnandeskall från fall till fall prövas av eller, under vissaförutsättningar, av regeringen. Tvåformer av överlämnande skall vara möjliga, nämligen antingen att den främmandestaten anordnar kriminalvård i frihet enligt domen (begränsad verkställighet)eller att den främmande staten helt övertar verkställigheten av domen. I detförra fallet ankommer det på den 1 1978/79. KU 1978/79: ly 2 främmandestatens myndigheter att utöva den faktiska övervakningen. Formellt skallemellertid ärendet inte avslutas i förrän prövo-tiden ellerverkställighetstiden gått. Med de avvikelser som beror på att denfaktiska övervakningen har överflyttats skall således reglerfortfarande vara tillämpliga. Detta innebär bl. a. att påföljden kan undanröjasav svensk domstol, om den dömde övertygas om nytt brott i . Är det återfråga om fullständig verkställighet i annan stat får påföljden inte längreverkställas i . Den främmande staten förutsätts omvandla påföljden ienlighet med sin egen lagstiftning och svara för en fullständig tillämpning avdomen som om den hade meddelats av någon av dess egna domstolar. Påföljdenskall därför inte heller kunna undanröjas av svensk domstol ens vid lagföringför nya brott. Avsikten är att denna form för överlämnande av verkställighetskall vara den vanligaste. Fråganom tillämpningen av den i 10 kap. 5 § andra stycket RF föreskrivnabeslutsordningen tas i propositionen upp såväl av lagrådet somdepartementschefen. Lagrådets övervägande leder till slutsatsen att dennabeslutsordning bör iakttas. Departementschefen är i sitt slutliga ställningstagandemera tveksam och anser vissa skäl tala mot lagrådets bedömning. Vadförst angår frågan om räckvidden av 10 kap. 5 § andra stycket RF ger enligtutskottets mening lagtext och motiv till stadgandet inte anledning till någontvekan om att rättskipnings- och förvaltningsuppgifter av den storlek somavses med propositionen är hänförliga till stadgandet i den mån de är attbetrakta som svenska uppgifter. Samma slutsats har lagrådet ochdepartementschefen kommit till. Utskottetdelar också lagrådets och departementschefens uppfattning att stadgandet ärtillämpligt även på fall där inte generellt avstår från någon del avsin suveränitet utan endast som i det nu aktuella ärendet möjliggör för svenskamyndigheter att efter särskild prövning överlämna uppgifter av visst slag. Somdepartenientschefen framhåller skulle grundlagsbestämmelsens syfte att värna omden svenska suveräniteten och svenska intressen lätt kunna åsidosättas om inteockså konstruktioner av nu föreslagen typ skulle hänföras till stadgandetstillämpningsområde. Enfråga som såväl lagrådet som departementschefen ingående uppehåller sig vid ärom det i förevarande fall verkligen rör sig om en svensk rättskipnings- ochförvaltningsuppgift. Lagrådets resonemang leder till att det alltid måste varaen svensk uppgift att tillse att en svensk brottmålsdom blir verkställd.Sverige kan enligt lagrådet inte ställa sig likgiltigt till om en svenskbrottmålsdom blir verkställd eller ej. Att så sker, inom eller utom ,anser lagrådet vara ett primärt svenskt intresse. Enligtdepartementschefen bör grundlagsstadgandet inte vara tillämpligt om påett rimligt sätt begränsar sina rättskipnings- eller förvaltningsuppgifter ochlåter ett annat land bestämma i frågor där det KU 1978/79:1 y 3 finnsen stark anknytning till det landet. Bara om anknytningen är stark till Sverigeoch svag till det andra landet bör man med fog kunna hävda att regleringeninnebär ett kringgående av det skydd för den svenska suveräniteten och försvenska intressen i Övrigt som bestämmelsen i 10 kap. 5 § andra stycket RFskall utgöra. Tillämpat på detta lagstiftningsärende innebär resonemanget attdepartementschefen ifrågasätter, om det är domslandet som har det primäraintresset av verkställighet i annat land av en dom på kriminalvård i frihet.Han framhåller härvid att syftet med övervakningskonventionen är att underlättaden dömdes anpassning till samhället och sörja för kontroll av hans uppförandeunder övervakningstiden. Imotiven till grundlagstexten berörs inte närmare vad som är att förstå med ensvensk rättskipnings- eller förvaltningsuppgift. Utskottet instämmer i vad bådelagrådet och departementschefen framhållit, nämligen att det kan finnas falldär den uppgift som överlämnas inte kan betraktas som berörande ettbeaktansvärt svenskt intresse. I likhet med lagrådet anser emellertid utskottetinte att ett sådant synsätt kan läggas på det nu aktuella ärendet. Det bör somlagrådet framhållit ses som ett övervägande svenskt intresse att tillse att ensvensk brottmålsdom blir verkställd. Särskild tyngd har enligt utskottet dettasynsätt när det är fråga om svenska medborgare som tar hemvist i annat land. Enstark svensk anknytning måste också anses föreligga, när överlämnandet avverkställigheten endast sker i begränsad omfattning och svenska myndigheteralltså inte avhändes all befattning med den fortsatta verkställigheten. Vid varjeform av överlämnande finns det vidare enligt utskottets mening ett inteoväsentligt kvarvarande svenskt intresse därigenom att resning eller nådfortfarande skall kunna beviljas i . Motbakgrund av det anförda bör enligt utskottets mening den i 10 kap. 5 § andrastycket RF stadgade beslutsordningen tillämpas vid beslut i vadgäller förslaget till lag om internationellt samarbete rörande kriminalvård ifrihet. Av bestämmelsen i 10 kap. 2 § andra stycket RF följer att sammaomröstningsregler skall gälla i fråga om beslut rörande förslagettill godkännande med vissa förbehåll av den europeiska konventionen den 30november 1964 rörande övervakning av villkorligt dömda eller villkorligtfrigivna personer. Närvarande:Karl (), (), (), (),(), (), (), (), (), (), Per (), KerstinNilsson (s), () och ().