prot · G2093 · 1978-12-31 00:00:00 — Boardutredningengjordes för atl få en samlad bedömning av de framtida förutsättningarna förboardinduslrin och de elva fabrikerna för tillverkning av board. Utredningenlades fram och gav flera förslag lill åtgärder inom boardinduslrin. Frånindustrideparlementet har inte hörts någonting, däremot är företagen aktivavart och ett på sitt håll. Risken är att nedläggningar av företag ochutslagning av arbetskraft kan komma all ske planlöst och okontrollerbart. Päalla orter där det finns en boardfabrik råder det stor oro bland de anställdaoch befolkningen i övrigt. Frän har mannyligen gett uttryck för den här oron och efterlyser agerande frånindustridepartementets sida. För de anställda och för de enskilda orter som ärberoende av boardinduslrin är det allvarligt om man frän regeringens sida låterproblemen värka ut och om den kapacitetsneddragning som av alla anses blinödvändig får ske utan en objektiv utvärdering. Påvissa av de berörda orterna behövs medel och resurser för alt se till attboardfabriken - som på en del håll är den enda industrin på orten - blirlivskraftig. På andra orter behövs medel för att få fram nya sysselsättningstillfällen. Någonmåste se lill att resurser kommer fram och att åtgärder vidtas, att det blir enkartläggning av var och hur en strukturomvandling - som tycks vara ofrånkomlig-bäst skall kunna genomföras. Var kan exempelvis ingrepp ske med minstskadeverkningar? Vad finns det för alternativa sysselsättningar för deanställda som kommer att beröras? Atllåta företagen själva klara ut de strukturella problem som uppstår i sambandmed en sanering av branschen kan få förödande följder. Härmåste industridepartementet gå in och göra en samlad bedömning utifrån detunderlag som den genomförda ulredningen lät presentera. Delfinns nu ett utredningsunderlag för ett agerande från industridepartementetssida, och mol bakgrund härav anhåller jag alt få rikta följande fråga tillindustriministern: Vilkaåtgärder är industriministern beredd atl vidtaga för att inte en okontrolleradkapaciletsneddragning skall komma att ske inom boardinduslrin? 1978/79:10av () lill justitieministern om förbud mol anslutning avjuridisk person lill politiskt parti: När () bildades var ettav de stora tvisteämnena vilka relationer centralorganisationen skulle ha tilldet socialdemokratiska partiet. Kongressen beslöt efter långvarig diskussionatt tvinga de fackföreningar som erhöll medlemskap i att ävenansöka om medlemskap i socialdemokratiska partiet. Partilvångetskapade stora svårigheter på många arbetsplatser och utgjorde elt skäl lill altmånga var tveksamma till facklig anslutning på grund av skilda politiskaåsikter. Flera fackförbund, bl. Metall och Trä, vägrade t. o. m. att anslutasig lill LO på grund av partitvånget. För atl mildra kritiken beslöt LO:skongress att slopa partikravel. beslöts dock atl LO även ifortsättningen skulle verka för all de lokala avdelningarna skulle ansöka ommedlemskap i det socialdemokratiska partiet. Trotsmildringen av partilvånget kvarstod motståndet ute bland medlemmarna. Metallvägrade t. ex. all ansluta sig lill LO innan partilvånget helt hade avskaffats.Detta skedde därför vid kongress, som Metall beviljadesmedlemskap i . kongress finns del inga uppgifter ellerbestämmelser i eller dess förbundsstadgar om kollekliv anslutning avfackliga organisationer till något politiskt parti. Denstarka kritiken bland medlemmarna mol kollektivanslutningen har under detsenaste året resulterat i en livlig debatt inom LO och dess förbund. Belysandeför resultatet av denna debatt är den undersökning som i januarigenomförde med ordförandena i de olika . Tidningens undersökninggav till resultat att fjorton förbundsordförande inom LO är emotkollektivanslutningen i dess nuvarande form. Sex ser gärna en översyn avgällande former, medan enbart fyra är för kollektivanslutningen i dessnuvarande form. InomLO och det socialdemokratiska partiet har man därför under del senaste halvåretdiskuterat en återgång till det tidigare systemet där de lokala fackligaorganisationerna, i stället för deras medlemmar, ansöker om medlemskap i delsocialdemokratiska partiet. För att den enskilde fackföreningsmedlemmen skallbli medlem i det socialdemokratiska partiet skulle det krävas en aktiv handlingfrån den enskildes sida via t. ex. en särskild anmälan. Diskussionenkring denna anslutningsform kommer med stor sannolikhet att fortsätta inom LOoch SAP, bl. a. på den nu aktuella partikongressen. Något definitivt beslut iden ena eller andra riktningen är dock, enligt det senaste numret avLO-iidningen, inle att vänta . Diskussionenangående de fackliga organisationemas möjlighet atl bli medlemmar i ettpolitiskt parti rör en central del av vår demokrati. Vilka blir konsekvensernaom juridiska personer - fackliga organisationer, ideella organisationereller rent av företag - blir medlemmar i något politiskt parti?Kommer detta att innebära en förstärkning eller uttunning av den enskildamedborgarens roll i vår demokrati? Gränsdragningenmellan offentliga myndigheter och de fackliga organisationerna har undersenare år, på vissa områden, blivit diffus. Denna utveckling är ett resultat avatl statsmakterna genom lagstiftning ålagt de fackliga organisationerna attföreträda arbetstagaren t. ex. beträffande vissa arbetsmiljö- ochmedinfiytandefrågor. Medstöd av det anförda vill jag till justitieministern ställa följande fråga; Avserjustitieministern atl vidta åtgärder som förhindrar att juridiska personer -som t. ex. fackliga organisationer - blir medlemmar i politiska partier? 1978/79:11av/?«wyo«5soH i (s)till industriministern om åtgärderför att säkerställasysselsättningen vid Berol Kemi AB:s anläggningar i : Berol Kemi behandlade den 13-14september förelagets långsiktiga planering. Vid en efterföljandepresskonferens redogjorde företagets verkställande direktör för vad planeninnebär för de i företaget ingående industrierna. Av referat från presskonferensenframgår alt sysselsättningen i förelagets anläggningar i kommeratt minska från nuvarande 220 personer till 80 personer - i sämsta fall lillendast 20. Närstatens stöd till för oxo-projektel beslutades av framgickav propositionen att oxo-projektet var en förutsättning för att långsiktigtsäkerställa råvarubasen för tillverkningen även i . Det var medandra ord förutsättningen för att klara sysselsättningen i Örnsköldsviksområdetoch uppfattades av alla berörda som en garanti för fortsall sysselsättning idetta område. Samma synpunkter framkom också vid den uppvaktning somföretagsledning och anställda hade för industriministern före beslutet. Skulleden föreslagna nedskärning av anställda som redovisades vid presskonferensenverkställas, innebär det inte bara en katastrof för de anställda utan för helaÖrnsköldsviksområdet. Med anledning av detanförda vill jag fråga: Vilkaåtgärder tänker industriministern vidta för att säkerställa sysselsättningenvid Berol Kemi AB:s anläggningar i ? 3 protokoll 1978/79:1-7 1978/79:12av () lill statsrådet om eltaxor baserade påsjälvkostnadsprincipen: Medvetenheten om behovet av hushållning med våraenergi- och naturresurser har blivit allt störte. Allt flerhar insett nödvändigheten av energisparande åtgärder. har man såvälfrån förelagens som från de enskilda människornas sida blivit alltmeruppmärksam på kostnaderna för energin, och det har från skilda håll påtalatsall kostnaderna för elenergin på ett omotiverat sätt varierar över landet. Enligtmin mening måste huvudprincipen vara att eltaxorna skall vara kostnadstrognaoch baserade på självkostnadsprincipen. Det kan givelvis av energipolitiskaskäl vara motiverat med vissa avsteg från denna princip. Dessa avvikelser måstedock bäras solidariskt av alla, och det får exempelvis inte vara så, altpriserna på elström i glesbygd subventionerar för låga taxor i tätorterna. Delhar dock framkommit uppgifter om att ett statligt företag. , tecknatavtal med företag om leverans av rabatlerad energi i områden där Vattenfallhaft konkurrens från annan råkraftsleverantör eller från företag medmöjligheter att åstadkomma kraftproduktion genom utbyggnad avmottrycksanläggningar i kombination med Qärrvärme, De kontrakt som tecknatsavser längre tidsperioder, och de föriusier som uppstått genom dessa kontrakthar täckts genom prishöjningar för distributörer i de områden där Vattenfallharen monopolställning. Elt statligt förelag som tillhandahåller en för allamänniskor oundgänglig nyttighet har således tecknat föriustbring-ande avtal närkonkurrens förelegat och täckt dessa föriusier i områden där ärensam råkraftsleverantör. Man synes därigenom bl. a. ha förhindrat en förlandet önskvärd utbyggnad av kraft värmeproduktionen och snedvridit betydelsenhärav för boende och sysselsättning i vissa områden. Enligtmin mening måste kostnaderna för de nyltigheter samhället eller samhälleligaorgan tillhandahåller vara rättvist fördelade över landet. Det kan inte vararimligt att elt statligt företag på grund av sin monopolställning kan fattabeslut som strider mol beslut att alla människor oavsett bostadsortskall beredas likvärdiga livsförhållanden. Medanledning härav ber jag all få ställa följande fråga till energiministern: Vilkaåtgärder är statsrådet beredd atl vidtaga i syfte att garantera allaelkonsumenter eltaxor baserade på självkostnadsprincipen? 1978/79:13av (vpk) till industriministern om politiken för tekoindustrin: ofta använt talesätt lyder: "Medan gräsetväxer dör kon." Det kan slå som rubrik för lekopoliliken i . Sysselsättningeninom tekoindustrin har drastiskt rasat neråt. Ytteriigare förelag vacklar.Tusentals arbeten hålls uppe med hjälp av företagssubventioner. Importnivåergodtas som bestående fast de ligger långt högre än för . Lägetkräver snara åtgärder och klar målinriktning i industripolitiken. politiska lägel är oklarare . Ingenstans är det politiskadubbelspelet och inkonsekvenserna så ohöljda som i tekopolitiken. Det gällerför både regeringen och den socialdemokratiska oppositionen. Vihar inte råd alt föriora ett enda tekojobb, säger industriministern i Skene.Ytterligare minskning är nödvändig, säger samma minister i . Räddajobben i teko! ropar socialdemokraternas poliiiker-och förespråkar 70-75 %import, vilket är liktydigt med alt slå ul minst 10 000 jobb till. Delmåste göras slut på denna oklarhet och denna orimliga situation förlextilregionerna och deras 40 000 arbetare. Vissa grundläggande politiskafrågor måste klariäggas . Mankan inte passivt vänta på lextildelegationen. Den kan inte ge de politiskaramarna. Del kan bara regering och riksdag göra. Detaljerna i tekopolitiken kananstå tills delegationens material föreligger. Men ramarna är en politisk frågai vilken de politiska myndigheterna har att styra delegationen, inte tvärtom.Delegationen kan bara utreda följderna av olika alternativ och olika politiskaförutsättningar. Delegationens ordförande efteriyser själv iBeklädnadsarbetarförbundets jubileumsskrift den nivå på sysselsättningen somskall råda. Hans åsikt är att den måste bestämmas mycket snart. ,inle , måste komma med förslag. Enrad politiska frågor måste få svar. Tekoindustrins nedskärning motiveras medbl. "den internationella arbetsdelningen". Men denna arbetsdelningändras ständigt. Man kan inte hävda alt lågprisländer skall hålla sigtill enklare produkter. Man kan inte hävda att svensk tekoindustri skallunderkasta sig varje förändring i , , eller . Deninternationella arbetsdelningen är en ekonomisk myt. Den leder lill nackdelarbåde för fattiga nationers folk och för folk i de avancerade industriländerna.En rad ekonomer, från till , är överens om att nationelldifferentiering och viss basproduklion i alla branscher leder lill bättreekonomi för en nation än liberal specialisering. Varför skall då denna falskadogm få kasta ul lekoarbetarna i arbetslöshet? Tekoindustrinär redan starkt nedskuren. Ytteriigare ras förstör förulsätlningarna för helabranschen, Detta slutliga ras kommer, ifall mer lid förloras. Tisdagen den 3 oktober1978 Tekoindustrin är starkt regionalt koncentrerad.Hela bygder hotar all försänkas i kronisk depression. Trots delta har varkenden sittande eller den förra regeringen visat några som helst program för nyinduslri, för lekoregionernas utveckling, för bemästrande av den socialasituationen strukturellt och på sikl, Molbakgrund av detta desperata och brådskande läge får jag till industriministernställa följande frågor: 1, När redovisar lekodelegationen till regeringen? 2, Hur många arbeten inom teko är statsrådet bereddatl sätta som mål? 3, Ämnar regeringen hålla på den alltmer föråldradeoch orimliga principen om internationell arbetsdelning? 4, Finner regeringen en importnivå på rimlig,när nivån för mindre än var och då ansågs hög? 5, Vilka program förbereder regeringen för nysysselsättning till de utpräglade lekoregionerna och tekoorterna? 6, Varför har nämnda program dröjt så länge, trots alltekokrisen är av så gammalt datum? 1978/79:14 av OswaldSöderqvist (vpk) lill statsministern om energipolitiken: Debatten i energifrågan under sommaren och höstenhar koncentrerats kring frågan om huruvida de två färdiga reaktorerna Forsmark1 och skall laddas eller inte. kommunisterna harsedan 1975 hävdat alt laddning av nya reaktorer inte bör ske förrän del klarthar bevisats att kärnkraften utgör lösningen på energiproblem.Ingenting har framkommit som visar att sä är fallet. Tvärtom harbåde material och andra rapporter, såväl inhemska somutländska, visat all kärnkraften blir dyrare, all säkerhets- och driftproblemenär större samt att alternativa energikällor och energisparande äigärder erbjudermycket större resurser än vad vi visste 1975. Alltdetta talar emot en laddning av nya reaktorer, men del är inle det som ärhuvudfrågan. Oavsell vilket beslut regeringen kommer fram till i den frågan, ärproblemet marginellt och påverkar inte vår framtida energipolitik ochenergiförsörjning på något avgörande sätt. Det viktiga är att så fort sommöjligt fatta ett beslut om vilken energipolitik vi skall ha . Dethar i skilda sammanhang tidigare talats om "kärnkraftsparentesen". Omdel skall bli möjligt att sätta den, behövs det ett principbeslut emotkärnkraft möjligt. Varje uppskov med ett sådant beslut binder ossfastare lill kärnkraften, förhindrar att tillräckliga resurser satsas påalternativ teknologi och möjliggör fortsatta felinvesteringar ikärnkraftsulbyggnad och kärnkraftsindustri. Detfinns, som här nämnts, en lång rad av tunga invändningar mol kärnkraft. En avde viktigare gäller bränsleförsörjningen lill den typ av reaktorer som vi har idet svenska kärnkraftsprogrammet. Vi är helt beroende avutlandet för att få bränsle till våra reaktorer. Enligt alla tillgängligauppgifter är världens tillgångar av del uran som vi kan använda i reaktorernabegränsade, och en bristsituation kommer att uppstå redan på 1990-lalet, Vi fårsåledes en urankris lika snart som vi får en oljekris, om vi inle övergår tillandra reaktorlyper med bättre bränsleekonomi, dvs. bridreaktorer med plutoniumsom bränsle eller andra liknande reaktorlyper. Statsministernhar vid ell flertal tillfällen uttalat all marschen in i kärnkraftssamhällelmåsle stoppas. Del är då angelägel att redovisa konsekvenserna av att vibinder oss till kärnkraften som energikälla, inte bara pä kort sikt fram lill1990 ulan också för liden därefter. Mol denna bakgrund villjag fråga siaisministern: 1, För hur och från vilken leverantör ärbränsle säkrat till de sex reaktorer som är i drift? 2, Hur är del tänkt att bränsleförsörjningen skallordnas, om vi får 13 reaktorer i drift enligt beslut? 3, Om inte ett avvecklingsbeslut fattas nu ochgenomförs , vilka alternativ står oss då till buds efter dennatidpunkt? 4, Vill statsministern biträda ett beslut omavveckling av kärnkraft ? 1978/79:15 av (apk) till arbetsmarknadsministern om översyn av bestämmelserna omutbildningsbidrag, m. m.: Enligt en undersökning av effekten av den s. k.25-kronan som på uppdrag utförts av två ekonomervid , och , är kontrollen avföretagens behov av statligt stöd alltför bristfällig - för att inle säga obefintlig.Del förhållandet all det är företagsledningarna som själva bedömer hur mångaanställda som riskerar att bli uppsagda resp. permitterade, har enligtundersökningen resulterat i missbruk av utbildningsstödei. De bägge ekonomernahävdar att av den utbetalade bidragssumman -över 700 milj. kr. -hade behövts för alt undvika uppsägningar och permitteringar. Rapportenskall som bekant redovisas för . Men det är de svenska skattebetalarna somhar ett intresse av att få klarlagt huruvida deras pengar används isyfte att minska arbetslösheten eller till övervägande del för alt ökaföretagens vinster. Medhänvisning lill del anförda hemställer jag om kammarens tillstånd atl tillarbetsmarknadsministern få ställa följande frågor: atl se över bestämmelserna för utbildningsbidrag i syfte alt förhindra missbruk? Kanutredningsresultatet föranleda en efiergranskning av redan utbe talade medel, och kan återbetalning lill statskassan komma i fråga? Tisdagen den 3 oktober1978 1978/79:16av i (fp) lill siaisministern om avvisningen av vissasvenska medborgare som ämnat besöka : besökte statsministern och fickdå löftet alt avvisningar vid den polska gränsen av judar som flytt från Polenoch är svenska medborgare skall upphöra. Sedan statsbesöket ochlöftet har ca 20 avvisningar skett. Baraett par dagar efter statsbesöket avvisades tre svenskar av judiskhärkomst ulan motiveringar när de kom med färjan lill Swinouj-scie. När passkontrollanlen såg födelseorten i passet slavat på polskalog han passet med sig och försvann. Återkom och meddeladealt någon inresa inle var möjlig. Ingen förklaring lämnades, Familj med två barn nekades utan orsak inresa. Mannen vars fader ärpolsk jude har lidigare fått komma in i . 30 april.Pomellan, vid östtyska gränsen. Den inresande svenske medborgaren av judiskbörd fick lämna uppgift om när han lämnat (1969). Uppmanades utanmotivering resa hem till igen. Avvisades en person sedan passkontrollanten frågat närutvandring från skett (1970). En person av judisk härkomst tvingades återvändamed nästa plan till utan att få besöka sin dotter i . En person officiellt inbjuden till en konferens iWarszawa avvisades med orden: "Sådana som ni borde veta alt ni inle ärvälkomna hit." Avvisades en person som lidigare besökt flera gånger.Jude. Fick fylla i blankett med uppgift om utvandringsår (1969), "Ni ärinle välkommen hit," Avvisades en person ulan skäl. Fadern av judiskhärkomst. Flyttade lill 1971. Två judar, som lidigare besökt sedan de utvandrat, avvisades när de kom med tåg via DDR. Polska generalkonsulatet i Slockholm. En utvandrare som besökt tvågånger vägrades inresetillstånd. En person som skulle besöka sin sjuke fader avvisades.Judisk börd. Fick tillstånd av humanitära skäl, men också beskedom atl hon inte var önskvärd i forlsätlningen. En person fick negativt besked om inresaefter en förfrågan som lämnades . Avvisades en person utan något skäl. Avvisades tvåav Per medarbetare på , ochbörian av 1970-lalel invandrade omkring 3 000 De flesta var judar och kom hit i flykt undan de antisemitiskakampanjerna i . Ungefär 300 av de 3 000 polacker som blivit svenskamedborgare har på olika sätt fåll meddelanden om all de inte får komma tillbakalill på besök. Något officiellt skäl till denna vägran har aldrig givits.I realiteten är skälen uppenbara. Den polska antisemitismen lever vidare. Denmuntliga överenskommelse som nåtts i syfte atl få slut på dessa avvisningartycks inle ha fått någon praktisk effekt. Detta innebär att vissa svenskamedborgare - de som är judar av polsk härkomst - diskrimineras. Del bör ingensvensk regering acceptera. Denoter i avvisningsfall som den svenske ambassadören i överiämnat tilldel polska utrikesministeriet har som regel inte besvarats. Anserstatsministern alt brutit mot den muntliga överenskommelse som gjordesvid statsbesöket ? Vilkaåtgärder ämnar svenska myndigheter vidta mot all svenska medborgare av judiskbörd avvisas vid gräns? Anserstatsministern atl avvisningarna motiverar alt del polsk-svenska visumavialeisägs upp? 1978/79:17 av (apk) till industriministern om betydelsen för sysselsättningen av statligtstöd lill multinationella företag: I det omskrivna TV-programmet för Åslinggjordes gällande att del multinationella förelaget erhållitbetydliga förmåner vid den uppgörelse som träffades mellanföretagel och industriministeriet. a. skulle 1,2 milj. kr., somarbetsmarknadsstyrelsen krävt i skadestånd för avtalsbrott, ha efterskänkts.Vidare gjordes gällande atl kravet på all företaget skulle garantera 430personer anställning i hade ändrats till att gälla hela Flenskommun. Avden undersökning som LO:s utredningsavdelning företagit angåendesysselsättningen i 22 svenska multinationella företag (undersökningen omfattaråren 1971-1976) framgår all dessa företag ökade sysselsättningen i medendast , medan antalet anställda i utlandet ökade . Bland de förelagsom minskat antalet anställda i intar en särställning.Nellominskningen i var 3 970, medan ökningen utomlands var 14 635personer. Molbakgrund av dessa fakta och det förhållandel alt sedan den nuvaranderegeringens tillkomst det statliga företagsstödet - subventionerna - överskriditindustriinvesteringarna ter det sig i högsta grad oklokt medmiljon-tilldelningar lill förelag, vilkas politik syftar till alt minskasysselsättningen i . Medhänvisning till det anförda hemställer jag om kammarens tillstånd att tillindustriministern ställa följande fråga: Ansersig statsrådet ha full garanti för att statligt stöd till multinationellasvenska förelag främjar sysselsättningen i ? 1978/79:18 av bostadspolitiken: (vpk) till statsrådet om Hyrorna stiger snabbare än någonsin underefterkrigstiden. Den öppna bostadsbristen har kommit tillbaka. Ungdomar,lågavlönade och invandrare drabbas särskilt hårt. I åtskilliga kommunerkringskärs rätten till en egen bostad på så sätt alt arbetslösa ungdomar - ochde tycks bli allt fler - vägras bostad därför alt de förmodas inte kunna klarahyran. De får eller kan å andra sidan inte ta arbete just därför atl de intehar någon bostad. De drabbas dubbelt. Mångalönarbetare tvingas se sig om efter sämre, billigare bosläder, medan de som hardet bättre ställt köper lägenhet eller villa. Del byggs allt fänehyreslägenheter. De ekonomiska orättvisorna mellan olika boendeformer tilltar.En ökad åtskillnad och social isolering följer i spåren på en våldsamfastighetsspekulalion, ökad privatisering med andelslägenheter och villahandel. Densocialdemokratiska regeringen tog aldrig på allvar upp en strid med fastighets-och spekulationskapilalel. Den borgerliga regeringen gynnar spekulation i markoch fastigheter, de stora monopolen inom byggande och materialtillverkning, destora kapitalägarna och bankkapitalet. Regeringen försöker nu komma förbi problemetmed de höga hyrorna och tilltagande orättvisor genom åtgärder som innebär ökadsatsning på del privata fastighetskapitalet och en allmän privatisering iboendet. Ettutbyggt syslem med ägandelägenheter och småhus samt en avrustning av deallmännyttiga (kommunala) bostadsföretagen ingår som åtgärder i en borgeriigbostadspolitik. Vidare diskuterar man förändringar som innebär sämre serviceoch underhåll och lägre ulrustningsstandard i hyreslägenheter. Man fortsätteratt salsa på ökat småhusbyggande och en bostads- och skattepolitik som gynnarhöginkomsttagare, ägare av hus och lägenheter, på bekostnad av dem som hyr. Denkapitalistiska krisens bördor vältras över på de arbetande, bl. a. genomkraftigt höjda hyror. Höjningskrav på ca /m har framförts av de kommunalabostadsföretagen. Höjningar av sådan storiek betyderca . per månadför en normal irerumslägenhel. Enbart för aU kompensera detta behövs minst 2kr. Eftersom de små lönehöjningar som avtalsrörelsen gavredan är uppätna av andra prisökningar, finns del inget utrymme för nyahyreshöjningar. Allt fler hyresgäster-lönarbetare säger därför nej och kräverhyresslopp och en ny bostadspolitik som tar itu med orsakerna lill ochförhindrar nya hyreshöjningar.