prot · G209162 · 1978-12-31 00:00:00 — a. därför - delvis av historiska orsaker, delvis genom den brist pä förnyelse ochtillväxt som är en produkt av kapitalismens kris-har hängt fast vid tungindustri som producerar halvfabrikat och andra lyper av mer traditionellaklassiska produkter. Del är produkter som kommer alt ta en alltmindre andel av den industriella marknaden, medan framtiden i stället kommeratt tillhöra de avancerade systemen. av industrins energianvändning i går lill sådana industrier somkan svara för enbart av Jobben - och som dessutom minskar sinsy.sselsätlning. Det är bl. a. detla som är kärnkraftsanhängarnas storamisstag. De Iroratt man skall få fiera Jobb om man öser ännu mer energi i dessaenergikrävande industrier. Det ärju tvärtom sä alt detta bara leder till atlman ökar energianvändningen och påskyndar minskningen i antaletarbeten. Ensystematisk och planmässig höjning av förädlingsgraden, en minskning av dettotala råvaruutlaget och en dämpning av rovdriften pä naturtillgångar-detlasett och stegvis - kan både ge nya Jobb och dämpa energislöseriet. Såkan man lösa även problemet med sysselsättning och energi - fast bara om detsker i en medveten planmässig process, som hela liden ersätter förlorade Jobb ide klassiska sektorerna med nya, avancerade och lätta Jobb som kräver mindreenergi per sysselsättningstillfälle. Som det är nu saknar den privata industrinall strävan ål della det enda rationella och förnuftiga hållet. Industrinsenergibehov och sysselsättning beror i myckel hög grad Just på hur industrin är sammansatt. Med nuvarande sammansättning får vi relativt få arbeien till priset av en mycket hög energianvändning. energisom nu skulle - använd pä annat säll, t. ex. i mer systematiserad lätt ochförfinad produktion- ge mycket flerarbelen. Vi skall med någraexempel tittalitet på det sambandet. Församma energimängd - och då lalar jag om både elektrisk energi ochbränsleenergi-som klarar av att försörja bara ell enda Jobb inom massa-ochpappersindustrin kan man försöria 14 jobb inom jordbruksmaskinindustrin, 34Jobb inom datorindustrin, 25 Jobb inom varvsindustrin, 28 Jobb inomrälsfordonsinduslrin,42 Jobb inom teleindustrin och 12 Jobb inom industrin förbyggnadsmaterial av trä. Därär - i de samband som jag här har illustrerat - nyckeln lill problemetindustri-energi. Där är också vägvisaren lill den nya typ av produktion som kanrädda både Jobben och energibalansen. Man måste gå över från denna tunga,gamla, slösaktiga produktion till en mer förfinad, avancerad, byggd pä denarbetandes specialkunnande. Men det finns ingen riktig rörelse ät delhållet. Och den kan heller inte åstadkommas annat än genom ett omfattandenyinduslrialiseringsprogram, som bygger upp de nya energibesparande ochsysselsätlningsinlensiva industrierna i de gamla industriområdena som hotasav att halvfabrikatproduktionen allt tydligare råkar i kris. Det hade varittill fördel om industridepartementet och ulskottsledamölerna hade intresseratsig en smula utförligare för denna vikliga fråga. Slutligen:När man läser betänkandet, både majoritetens skrivning och den socialdemokratiskareservationen 1, som alltså handlar om de allmänna linjerna förindustripolitiken, slås man av en sak. Båda parter tycks tro att man kanåstadkomma någon stor industriell och teknisk förnyelse av utan attförändra maktförhållandena. a. hävdat att de nya statliga industrier som vi menar måsle varaspjutspetsar i den industriella utvecklingen, de kan inte styras somWallen-bergsföretag, men de kan inte heller styras som eller NJA nu styrs.Tvärtom mäste de arbetande där ha ansvar och makt alt styra utvecklingen.Därför vill vi ha majoritet av valda representanter för de arbetande i allalednings- och styrorgan i dessa industrier. Om detla sägersocialdemokraterna i reservationen 1: "Endastmot den elfte punkten" -dvs. i vpk:s program - "-att de anställdaskall ha majoritet i ledningsorganet hos statliga industrier - kan enligtutskotlets mening riktas vissa principiella invändningar. Dessa invändningarinnebär givetvis inte etl avståndstagande frän tanken pä ökat inflytande för deanställda i olika lyper av förelag. Väsentligare är emellertid att motionen"- vpk:s motion - " bygger på ett totalt avståndstagande frän allaformer av marknadsekonomi. Delta synsätt är utskottet - som stödjer enbiandekonomi med inslag av såväl enskilt som statligt och kooperativt ägdaindustrier-inle berett atl ställa sig bakom." Delvar Ju ett intressant försvar av marknadsekonomin. Socialdemokraterna - ivarie fall de i utskottet - kan alltså tänka sig inflytande för de anställda.Men de kan inte tänka sig att de anställda har majoritet. De kan tydligen baratänka sig att de skall få vara med på storfinansens och Socialdemokraternakan inle tänka sig en socialistisk ekonomi. De kan bara länka sig en blandadekonomi. Blandad hur, frågarjag. Som , eller hur? De vill för all framtidbehålla det enskilda inslaget i näringslivet. Och de motsätter sig indigneratförslag från vpk:s sida som innebär begränsningar i marknadsekonomin. I det socialdemokratiskapartiprogrammet läser man följande: "Socialdemokratinvill så omdana samhället, alt bestämmanderätten över produktionen och dessfördelning läggs i hela folkels händer, all medborgarna frigörs från varjeberoende av varie slags maklgruppering uianför deras kontroll och alt en påklasser uppbyggd samhällsordning lämnar plats för en gemenskap av på frihetensoch likställighetens grund samverkande människor." Etlåtminstone agitatoriskt uttrycksfullt avsnitt, som varie socialist och marxistkunde ansluta sig till. Menhur får ni del atl gå ihop med vad ni säger ? Med er bekännelse tillmarknadsekonoinin? Med ert envisa motstånd mot att ge de arbetande makt i denstatliga sektorns nya industrier? Med er bekännelse lill biandekonomin? Frånvpk hävdar vi atl den nuvarande ägande- och maktstrukturen inle kan åstadkommaden stora industriella och tekniska förnyelse som är nödvändig för vår nation.De nuvarande, starkt koncentrerade privata ägargrupperna åstadkommerkapitalexport, en dränering av landels tekniska resurser, bristande förnyelse,tillbakagång i induslrisysselsätlningen och ett omfattandeenergislöseri. Detär arbetarrörelsens sak att ställa alternativen lill det - inte i form avstrukturfonder, där privatkapitalet hur som helst skall fä husera med pengarnai den riktning de behagar välja, och inle heller i form av krav på ännu meraenergislöseri för verksamheter, som likafullt kommer att ge färre jobb, ulangenom atl framhålla den medvetet planerade långsiktiga förnyelsen av industrinunder demokratisk kontroll som elt arbetarrörelsens redskap församhällsomdaning i riktning mot det mål som finns uppsatt i de politiskaprogrammen hos båda landets arbetarpartier. Industripolitiken, m. IV. i (fp): Vi som under etl antal år har fört de industripolitiska ochnäringspolitiska debatterna häri kammaren kan väl konstatera, att nägotsärskilt nytt utöver vad som finns i propositionen inte har framkommit. Detär svårt att vara innovaiör i den näringspolitiska debatten, och man har påolika håll försökt atl komma upp till höjder som kanske inte riktigt motsvararinsatserna i näringspolitiken. När Jag lyssnade pä , vilken som enbesserwisser svingade sig upp pä höjderna och skådade ner överden eländigapropositionen-som han tyckte varett sällsamt mellanspel, som vi trots alltskulle få leva med för all ta itu med och förändra- kunde jag förslå all han lever kvar i rollen som industriministern med detomma lådorna. Nr 162 Närvi i utskottet underen långtid har behandlat industripropositionenhar Torsdaeenden ' ' '' ''" ' slällning dels 67 motioner, dels bilaga 17 till 31 mai 1979 budgetpropositionen.Det är alltså en ansenlig lunta av handlingar som nu Eftersom industriministern i denna debatt redan har Industripolitiken redovisatvissa principiella synpunkter på industripolitiken, skall Jag nöja mig med all kommentera någrapunkler. Jagvill försl slå fast att det under utskottsbehandlingen har varit glädjande allfå uppslutning bakom regeringens proposition nr 123. Del råder inga delademeningar om att vi skall salsa pä de regionala utvecklingsfonderna. När debildades för snart ett är sedan fick de ocksä en betydande resursförstärkningJämfört med de gamla företagarföreningarna. Totalt sett har derasutlåningskapacitet under innevarande budgetär i stort sett fördubblats jämförtmed lidigare. Regeringens förslag ger en viss ytterligare ökning avkrediikapaciteten också för nästa budgetår. Utskoltsmajoritetensförslag innebär ell rejält överbud i förhållande till regeringsförslagel. Förau undvika att det syns på budgeiunderskollel har man föreslagit alt fondernaskall fä låna upp pengar mol statlig garanti. Samhällsekonomiskt sett har detnaturligtvis precis samma effekt som om pengarna invisais direkt överstatsbudgeten. Förslaget kan därför te sig en aning överraskande för den somhört alla klagovisor över det stora budgetunderskottet. Vadgäller formen för medelsanvisningen vill Jag erinra om att i sambandmed behandlingen av den s. k. småföretagspropositionen beslöt atl fondernasbehov av ytterligare medel för kreditverksamheten t. v. bör tillgodoses genomatl medel anvisas över statsbudgeten. Den bedömningen är man nu utan närmaremotivering beredd alt överge. Något annat skäl än att man vill slippa denoptiska budgeteffekten är svårt att se. Iutskottets skrivning antyds dessutom atl medlen snabbt bör ställas till fondernas förfogande eftersom behoven upplevs som slora. Jag är övertygad om all fonderna kommer att motsvara förtroendet sä till vida alt de kan placera pengarna under nästa budgetär, men av allt alt döma kommer del atl innebära atl man tar över betydande kreditgivning från bankerna. Det är helt klart. Vi som arbetar praktiskt med dessa frågor vet att bankerna ser till alt föreningarna tar på sig större del av lånen än vad de gjort tidigare. Del har blivit ytterligare press frän bankerna på den punkten, det är alldeles uppenbart. Vidare innebär den kraftiga ökningen av utlåningskapaciteten att framöver måste fortsätta att anvisa mycket stora belopp eller garantiramar för alt kunna upprällhålla denna kredilkapacilel. Fonderna behöver successivt byggas upp, från ungefar till ca , om del skall vara möjligt. Jag vill inte utesluta all ensådan utbyggnad skulle kunna vara motiverad, men alt beslula om den utan närmare utredning om vilka konsekvenser det kan fä på kreditmarknaden i övrigl förefaller något förhastat. Denna oerhört snabba expansion av kredit- kapaciteten hos utvecklingsfonderna torde sakna motsvarighet i kreditväsen dets historia. 80 Jag tror del skulle vara lill fördel omutvecklingsfonderna fick möjlighet atl nägotlångsammare växa in i sin roll. Jag satt i företagarföreningsulredningen. Där var vi alla överens omatl fonderna skulle fä växa ut i lugnt tempo, att man inte skulle lägga pä demalltför mänga uppgifter som de skulle ha problem med under en övergångstid. Delvar den rimliga målsättningen. Det har också uttalats från samtligariksdagspartier här i kammaren tidigare. Oavsettatt man ger fonderna den här ökade ullåningskapacilelen fordras ocksä merpersonal, det är helt klart. Vidareskall vi ha i minnet atl Investeringsbanken går in och stöttar med lån.Invesieringsbanken har i är gått in med 16,2 milj. kr.Från 1978 har banken stöttat utvecklingsfondernas långivning med nära 126 milj.kr. Där har man alltså betydande möjligheter alt fä ökat länestöd. Menjag vill påstå att med en alltför snabbt ökande uiläningskapacitel ökar ocksårisken för att man gör misslag i kreditbedömningarna och därigenommisskrediterar den goda idé som fonderna utgör. Om fonderna skulle ha haftden kredilkapacilel som utskoltsmajoriteten nu föreslär , så hade istort sett varje krediiansökan kunnat bifallas. Man kan starkt ifrågasätta omdet är rimligt. Vipolitiker har ofta en övertro på möjligheten att med institutioner av olikaslag klara näringslivets problem. Den senasle flugan är invesiment- ochutvecklingsbolag för att klara regionala problem och framtidssalsningar. Låtmig böria med förslagen om utvecklingsbolag, i första hand de tre centrala förmiljöteknik, energiteknik och transportteknik. Ingen bör bli överraskad om delvisar sig alt bolagen mest blir nya politiska bolag utan påtagliga effekter päutvecklingen och sysselsättningen. Tankenmed de centrala utvecklingsbolagen äralt de pä nya områden skall kunna svaraför en viss teknikupphandling och därmed kopiera vad och andrastatliga verk gör. Industriministern har redan redovisat vissa principiellasynpunkter pä dessa möjligheter. Man kan starkt ifrågasätta om sådanautvecklingsbolag verkligen kan ersätta företag och verk som arbetar i direklkontakt med marknaden. Pä elt av de områden där utskotlsmajoriteten nu föresläretl utvecklingsbolag, nämligen på transportområdet, finns redan ett privatutvecklingsbolag som, såvitt Jag förstår, gör jusl del som det statligautvecklingsbolaget skall göra. Jag tänker på den utvecklingsverksamhet sombedrivs inom . Jag vill tillägga alt styrelsen för teknisk utveckling harett femårigl program på samma sektor, där man satsar drygt 26 milj. kr. för allunder la fram ny teknik på transportområdet. Även päenergiområdet står redan möjligheter till buds genom nämnden förenergiproduktionsforskning. STU och industriverket stöder tillkomsten avprototyp- och demonslralionsanläggningar. Också på del området är del svårt attse något behov av elt statlig bolag. Liknande synpunkter kan anföras pä detföreslagna tredje utvecklingsbolaget. Detfinns anledning att i det här sammanhanget erinra om det utvecklingsbolag somstaten skapade 1968, . Del fick efler någraganska misslyckade år rekonstrueras och ändra sin verksam- Industripolitiken,m. 6 protokoll 1978/79:162-163 Industripolitiken,m. helsinriklning.Man kan fråga sig varför det blev sä. Det finns säkert flera orsaker, men låtmig peka på etl par som Jag tror är viktiga och som dessulom har en vissgenerell giltighet. Fördet första blir förväntningarna på elt statligt utvecklingsbolag ofta orimligtstora. Inte minst av politiska skäl vill man ha snabba resultat, och sådana ärinle så lätta att kommendera fram. Fördel andra vili politiker gärna bestämma inriktningen på de satsningar somutvecklingsbolaget skall göra. Denhär gången, när böriar falla i glömska, vill man t.o. m. skapa utvecklingsbolag för vissa bestämda områden. Tillsist kan man fråga sig, om inle lika stora effekter hade kunnat uppnäs ifallman hade satsat pengarna på STU i stället föratt skapa nya institutioner. Attskapa nya bolag innebär alltid au en del pengar försvinner i administrations-och iniroduklionskosinader. Nuär del ju så- vi fattade elt beslul om del för inle så länge sedan, men del ärförvånansvärt vad utskottet och kammaren har lätt för att glömma - alt STU harnio olika verksamhetsområden, där har möjlighet all påverkainriktningen. Jag salt med i STU-kommitién och gick först igenom det här föralt på ett enkelt sätt skulle kunna se på vilka områden den kundevara intresserad av atl satsa pengar. Den chansen har i stort settförsummat närdet gäller STU:s verksamhet, åtminstone under det härverksamhetsåret. FårJag, herr lalman, nägot beröra de regionala investmentbolagen. Kring dem hardel varil en del underliga turer. 1 småföretagspropositionen på hösten 1977föreslogs två investmentbolag, etl för Bergslagen och och ett förmellersta . Förslaget bifölls ocksä av . 1 varvsproposilioneni höstas föreslogs efter den förebilden aU några investmentbolag skulle bildasocksä pä . Det förslaget gick på socialdemokralisklinitiativ emot-arbetsmarknadsutskoltet var enhälligt på den punkten. 1 ställetfick de regionala utvecklingsfonderna motsvarande tillskott. Del ansågs alt debäst kunde avgöra hur resurserna inom regionen skulle användas. Det liggernågot sympatiskt i den tanken. Har vi bildat de regionala utvecklingsfondernamed sikte på atl koncentrera resurserna på regional nivå, kan det finnas skälatt kanalisera alla resurser genom dem. Men den principen höll bara någramånader; nu är det för nya investmentbolag igen. Hadedet inle varit bälire atl avvakta del förslag som aviseras i propositionen föratt göra en mer samlad bedömning av möjligheler och problem i samband medriskkapitalförsöriningen i de mindre och medelstora förelagen? Förmig verkar cenlerpartiels plötsliga avhopp från de principer som lades fast ismäföretagarpropositionen, vilken presenterades av en cenlerparlisliskindustriminister med en cenlerparlislisk slalsminislerkappa om, oförklarligt. Ipropositionen skrevs följande - låt mig citera: "De industripoliliskainsatserna bör samordnas via stiftelserna i länet. tekniskutveckling och bör därför inle bygga upp egna regionala organ. Istället bör de repliera på stiftelserna. En samordning via stiftelserna börockså eftersträvas av landslingens och kommunernas näringspolitiskainsatser." Nog har man anledning atl förvåna sig över all när knappt eltår har förflutit, sedan utvecklingsfonderna startade , är regeringenredan benägen alt avskriva den målsättningen genom all införa elt antal nyaorgan i olika län. Helafilosofin med ändringen frän företagarföreningar lill utvecklingsfonder harjufrån moderat, cenlerparlislisk och socialdemokratisk sida-och Jag förmodarävenfrän vpk:s sida-varil att de mindre företagen skall ha e/r organ alt vända sigtill och atl man inte redan nu skall böna sprida ut del här pä en hel del nyaorgan. Däremotkan jag väl notera med tillfredsställelse att ändrat uppfattningi en annan mycket vikiig fråga. Del gäller proposiiionens förslag om inrättandeav en stiftelse för stöd till industriellt utvecklingsarbete m. m. När dentidigare fonden - statens utvecklingsfond, som den förutvarandeindustriministern slaktade i smäföretagarpropositionen - behandlades, såuttryckte Jag stor oro över alt man skulle spoliera en myckel väsentligkompetens i industriella utvecklingsfrågor. Det var en sak som berörde mängaföretagare och enskilda innovatörer - hur man skulle kunna få den kontakt somstimulerar lill ökade salsningar pä leknisk utveckling. Jag fick självklartingen förståelse för den uppfattning som jag förde fram molionsledes. Statensutvecklingsfond försvann , och dess arbete lades Över på de 24regionala utvecklingsfonderna. Jag sade även vid det tillfället atl manriskerar att mänga goda projekt kan komma att falla bort.Vi kan konstalera att sä har skett. Nuåterkommer regeringen i proposiiionen med elt förslag om återupprättande av enliknande stiftelse, och i propositionen föreslås att stiftelsen skall fä 300miljoner under nästkommande budgetär för sina arbetsuppgifter. Jag vill noteraännu en gång att har accepterat och tillstyrkt förslaget -jagnoterar det med glädje. konstaterar jag att hadespenderbyxorna på i utskotiet när man föreslog atl ytteriigare 300 miljonerskulle föras över på den nya stiftelsen. är det Ju så alt om stiftelsenskall börja arbeta mäste man tänka på atl personalen - även om denär ganska liten - är kvalificerad arbetskraft som har räll lång uppsägningstidpå sina nuvarande arbeten. kommer fonden näppeligen i gång med någonbetydande verksamhet. Jag harju erfarenhet från statens utvecklingsfond; deltog drygt elt halvår innan man kom i gäng och kunde böria arbeta. Detta innebärenligt förslag atl man pä skall ha möjlighet att skyfflaul 600 milj. kr. på utvecklingsprojekt, alltså prototyper. Där STU:s verksamhetslutar, där skall den här fonden ta vid. Statens utvecklingsfond hade 120miljoner atl röra sig med -skillnaden ärju rätt väsentlig. Jag skall av alla de reservationer som är fogade till utskotlels oetänkände - och det aren avsevärd mängd - endast beröra en, reservationen 5. Industripolitiken,m. Regeringenhar under fjortonde huvudtiteln föreslagit ett reservalionsanslag på . till utvecklingsfondernas administrationskostnader. Där harsocialdemokraterna och centerpartisterna plussat på med ytteriigare 10 milj.kr. Jag har i utskottet frågat efter motivet för detta. Jag har fått lill svaratt . Alt skall gå in och ta enavsevärd del av administrationskostnaderna bekymrade inle majoriteten.Majoriteten negligerade ocksä fullständigt atl fonderna fr. o. m. delta år harmöjlighet atl tillgodoräkna sig ränteavkasiningen på del utlånade kapitalel,som är I miljard. Avkastningen ger drygt 10 milj. kr., som fonderna kan användaför att läcka administrationskostnaderna. Regeringens proposilion hargodtagilsav utskottet. Detgäller slödel lillutvecklingsfonderna, där majoriteten har plussat på 300 milj. kr. och stödet till Svenskprojektexport. Eftersom betänkandet är en myckel diger lunta, finns del intemöjligheler atl. vilkeljag skulle vilja, gä in på elt flertal punkter. Även ommaterian är fylld av intressanta frågor, skulle det ta alltför . Medviss oro läser Jag näringsutskottets betänkande nr 59. Det finns där tendensertill all den tillfälliga utskottsmajoritelen har gått ifrån den lidigareprincipiella uppfattningen när del gäller att förenkla för mindre ochmedelstora förelag all komma i kontakt med statliga organ. Målsättningen församtliga riksdagspartier har där varit att de regionala utvecklingsfondernaskulle vara det organ förelagen skulle vända sig till. Del visar sig i dettautskottsbetänkande atl man är på väg ifrån den uppfattningen genom atlsocialdemokrater och centerpartister i olika frågor har skrivit sig bort fråndenna princip. Jag beklagar det, men Jag förutsätter att det kommer enlillnyktring i denna fråga. Meddet sagda, herr talman, yrkar jag bifall till reservationerna 5, 6, 10, 15 och26 samt i övrigt bifall till utskottets hemslällan. Underdetla anförande övertog förste vice talmannen ledningen av kammarensförhandlingar. (vpk) kortgenmäle: . anförande ger mig anledning alt återigen, dock ur ennågol annan vinkel, la upp de problem som jag lidigare berörde, i det styckesom de har att göra med den långsiktiga teknologiska förnyelsens snabbhet. Vivet atl problemet ser ul ungefär så här: Vad som behövs är utveckling avprodukter som i många fall ligger ganska långt bortom de nu dominerandemönstren. Ju längre bort en ny produkt ligger, desto svårare har dennaturligtvis att slå sig in på marknaden. Dess tröskel in mol det akluella nuetär högre ju längre bort den ligger från existerande traditionella mönster. Detär jusl detta förhällande som gör att det är otillräckligt alt fortsätta på delsätt som man har gjort här i landet. Man har i stort sett nöjt sig medatt stimulera till idéer, experiment och prototyper men sedan litat på alluppfinnare, företagare eller vilka det nu är skall kunna föra ul den nya Produkten skall då kunna hävda sig av sig själv. Om den inlehävdar sig, säger man all marknadsmekanismerna har gjort atl den inte ärlivskraftig. Adjöss med den! Ioch med detla fär hela den teknologiska utvecklingen ett konservativt drag,vilket aren följd Just av marknadsekonomin. Ju mindre avancerad en produkt är,desto lättare har den alt slå sig in under existerande marknadsförhållanden.Ju mer avancerad. Ju mer förnyande den är, desto svårare har den. Då måste denalltså hjälpas fram. Och hur hjälps den över tröskeln, så att den tekniskaförnyelseprocessen accelererar? Ja, dessa produkter kan bara hjälpas fram genomen parallell, bred planmässig utbyggnad både av produktionen och av de delar avekonomin som skaparen marknad för denna produktion. Solenerginär ett typiskt exempel pä någonting som skulle ha kunnat utvecklas men som såatt säga ligger så pass långt bort alt den inte kan slå sig in med nu vandemarknadsförhållanden, därför att de inte erbjuder tillräckliga skalfördelar.Dominansen från andra energikällor på marknaden är så total. Det skulle alltsåbehövas ell program som också skapade en marknad förden nya energitekniken föralt den skulle komma upp i sådana fördelar alt den skulle kunna göra siggällande med alla de stora inneboende fördelar som den har. Man måste alltsådriva fram både produktion och marknad i en planmässig process. Del är vad vifrån vpk hävdar. Detta klarar inle marknadsekonomin. Industripolitiken,m. i (fp) kort genmäle: började sitt första anförande med att säga ungefärföljande: Hur skall Jobben räddas i industrin?