prot · G20921 · 1978-12-31 00:00:00 — De har gått isär hell enkelt av det skälet att man frånsocialdemokratiskt håll har vägrat atl acceptera vari problemet har bestått.Man har vägrat att acceptera alt här fanns ett kostnadsproblem som var del hellgrundläggande. Nog sagt om det. Nufrågar : Om ni nu ändå är överens om atl det behövs en stimulans,varför sade ni då inle ja till vårt sjupunktsprogram, som vi har presenterat inågra omgångar? Närdet programmet lades fram , var tiden inte inne att göra denbedömningen. Hade man följt den socialdemokratiska politiken i det skedet, hademan gjort sig skyldig till ett misstag. fullföljer den nya regeringentrepartiregeringens planering. Vi kommer att göra den konjunklurpoli-tiskabedömningen, och vi kommer att presentera de förslag lill åtgärder som denbedömningen kan föranleda. I det skedet får man väl i utskottet granska alla deförslag som läggs fram. Menlåt mig igen göra det påpekande som jag gjorde i mitl förra inlägg: När manfrän socialdemokratiskt häll nu gör ett väldigt stort nummer av att man villförbättra för barnfamiljerna genom en engångshöjning av barnbidraget med 500kr., så gör man det uiifrån ett antagande om en annan prisutveckling än den somfaktiskt blev fallet. Och redan del faktum alt prisutvecklingen blev så passmycket gynnsammare än man tidigare räknade med, innebär alt man för 1978-ochdet ärju som del socialdemokratiska ekonomiska paketet väsentligengäller - har föll den stimulans som den här extra barnbidragshöjningen i ensorts engängsinsats skulle innebära. Man får i .själva verket för de fiestamänniskor en större stimulans genom den utvecklingen än man hade fåll med dethär sjupunktsprogrammet. Menvi har alltså sagt atl målsättningen är mer ambitiös, att den utveckling avkonsumtionen som skulle innebära en höjning på 1,5 96 är för liten. Vivill ha en höjning på åtminstone 2,5 96, och därför kommer vi all lägga framolika förslag i syfte atl nå det målet. Där kommer vi att försöka balanseramellan kraven pä en sådan stimulans och riskerna för alt stimulansen blir för storså att man inle längre kan hålla prisutvecklingen under kontroll. Del blir naturligtvis intressant alt notera hursocialdemokraterna i det läget kommer all ställa sig till de justeringar avskatteskalorna som i varje fall TCO har rest mycket starka krav på, liksom hurman från socialdemokratiskt håll kommer atl bete sig för att infria deförväntningar man skapade när man gick ut och sade att man nuinseratt marginalskatterna är elt problem. Det ärju gott och väl att mangördel. Jag hoppas nu också atl denna insikt skall kunna omsättas i praktisktpolitiskt samarbete när regeringens stimulanspaket nårriksdagens bord. (vpk) kortgenmäle: Jag ber om ursäkl, men del är inte jag som trollar med lalarordningensä atl del blir förvirring i debatlen här . Jagär litet förvånad över alt statsministern inte svarar på den fråga jag ställdeom del är prakliskl alt ha medlemmar i regeringen som har ägarintressen inomnäringslivet och storfinansen. Delär naturligtvis inte särskilt egendomligt eller överraskande att medlemmariherr minislär har ägarintressen i svenska förelag. Det visar bara påsambandet mellan och storfinansen, och det visar också hurlöntagarna i det här landet skall se på den här regeringen. Försvarsministernmåste gå ut när regeringen diskuierar stöd till bruk. Hansägarintressen i det företaget gör atl han inte får delta i besluten. Är inledet besvärande för regeringen, ? Jagfrågade hur det blir med den nye industriministern . Enligt uppgifter harhan betydande aktieposter i fiera stora svenska företag som , L MEricsson, AGA och . Men ännu mer: Han har aktier i två storasvenska banker. Lägg därtill aktieposter iinvestmentbolagen , Inveslor, Promotion, , Incentive -bolag som har ett finger med i spelet i praktiskt taget varje förelag avbelydelse här i landet. Det gäller naturiigtvis också krisdrabbade branscheroch krisföretag som kommer atl bli föremål för olika stödåtgärder frånregeringen . Ärinle delta opraktiskt, ? Eller tänker statsministern göra traditionav den förre statsministerns sätt alt dagtinga med sina principer och blundaför industriministerns ägarintressen? Isä fall verkar det som om den poliliska moralen sjunkit betydligt sedan1930-talet. Då avgick den liberala efter att ha haft affärerihop med storfinansen. Men har vi haft en borgerlig regering , där ivarje fall ett av partierna, förre ekonomiministern moderatasamlingsparti, tagit emot direkt slöd av storfinansen, och vi harfått en ny regering, där medlemmar har direkta ägarintressen i svenska företagoch tillhör denna storfinans. Jagupprepar frågan till statsministern: inte detta besvärande dels av praktiskaskäl, för regeringsarbetet, dels med utgångspunkt i det allmänna förtroendetför politik och regeringens beroende av svenskt näringsliv och svenskstorfinans? () kortgenmäle; Jag har en känsla av alt om jag och andra socialdemokraler inte funnes,så vore i en evig lystnad eller en evig monolog med sig själv. Vikänner naturligtvis ett slarki ansvar för all hälla honom i gång, men dethindrar inle alt del får vara någon ordning på kammarens debatt. Jaghar nu på mig. Låt mig först säga att har fel närhan påstår all regeringen tyckte atl tiden inte var inne förkonjunkturslimulans, alltså lät den bli att göra något. Vi sade då; Om vi inlevidtar stimulansåtgärder , får vi en hög ungdomsarbetslöshet . Vihar nu fäll konfirmation pä alt tiden var inne , för då hade vi sluppiten del av denna höga arbetslöshet. Det är jag alldeles övertygad om. Ävennedgången i handeln och nedgången i order lill hemmamarknaden hade vi delviskunnat undvika. är inte bara tiden inne, nu är del hög tid atl göra något.Dä har en andra försvarssyn som säger; Det blev litet bättre förbarnfamiljerna än vi trodde, för prisutvecklingen har blivit litet lägre än vitrodde. Det är ett krokigt sätt alt resonera pä. Jag kan påpeka att sedanregeringsskiftet har matpriserna ökal med "bara" 25 96 ochkonsumentpriserna . Del har slagit hårt på barnfamiljernas standard -de har fäll en standardsänkning. Dä måste väl liden vara inne för all försökase lill all de får en bevarad levnadsstandard. MedOla eget sätt att resonera som utgångspunkt kommer jag igen fram tillalt del vore väldigt bra, klokt och riktigt att just nu sätta in . i enextra barnbidragshöjning, både för barnfamiljernas levnadsstandard och förstimulansen, som bör komma . Nikanske tycker att del här är en liten fråga. Del är del inte för landetsbarnfamiljer. Detta extra barnbidrag skulle innebära fiera tusental kronor fören fierbarnsfamilj, men framförallt är del ell uttryck fören viljeinriktningför vår del. Vibedömer regeringen efter dess gärningar. Vi har inga behov av några övertoner,för vi känner oss ganska trygga i vår politik. Socialdemokratin kommer attdriva en politik som syftar lill sysselsättning ät människorna, social rättvisaoch rältfärdighet, en rättvis fördelning och en uppbyggnad av värt näringsliv.Den politiken kommer vi all driva. Det har vi gjort förut, och del fortsättervi med. Vi lar gärna breda lösningar för aU nå detta, men vi tror all delkommer att gä bättre när vi inte längre har denna splittrade borgerligamajoriiei att dras med i . har ställt en fråga till mig angående statsrådens aktier.Jag har lovat honom alt jag skall svara på den frågan , och däfår vi ta den debatten. Jag kan dock redan nu försäkra om au detsätt pä vilket vi kommer all sköta den här frågan pä inget vis kommer allinnebära att minsta misstanke kan falla över något statsråd att han i sinämbetsutövning gynnar egna ekonomiska iniressen. Vi kommer i det här avseendeti själva verket atl vara myckel hårdare än vad man har ansett sig behöva vara imoisvarande siluation. OlofPalmekommer tillbaka och vill all jag skall medge alt vi hade fel när vi inlesatsade på konsumlionsslimulanser , som socialdemokraterna ville. Jagkan för egen del bara komma tillbaka och upprepa vad jag redan har sagt fleragånger. Vi satsade på konsumlionsslimulanser, på stimulanser av ekonomin, fastvi valde andra metoder än dem som socialdemokraterna har rekommenderat. Visatsade pä atl sänka produktionskostnaderna i industrin genom atl devalvera ochsänka arbetsgivaravgifterna. Vi satsade på skallesänkning via indexreglering.Vi har försöki alt på sikl hålla kommunalskatterna nere genom uppgörelse medkommunerna. Vi satsade pä en myckel aktiv prispolitik, som gjorde att vi ficken gynnsammare prisutveckling, som i sin lur därmed gav de för löntagarnatämligen magra löneavtalen myckel mera av innehåll än de annars skulle ha fåll. Numenar socialdemokraterna och atl vi förde en oförsiktig politiklidigare, som innebar alt vi fick väldiga prishöjningar. Ja, det är riktigt atlvi hade väldiga prishöjningar, och de väldiga prishöjningarna var jusl enkonsekvens av att vi hade väldiga kosinadsstegringar i den svenska ekonomin. Vilät kostnaderna stiga med ungefär 45 96 under samma lid som våra konkurrenterlät dem stiga med bara en tredjedel av denna höjning. Vi sade oss också all delkommer atl gå ät skogen för den svenska ekonomin, om man inte gör någonting åtdella. Vi försökte atl göra någonting ät det, och vi har lyckats med deåtgärder som vi satte in. Vi ser också all dessa äigärder fört med sig altpriserna nu stiger långsammare än de gjorde tidigare. Inflationsbekämpningenharblivit framgångsrik - naturiigtvis långt ifrån så framgångsrik som vi villatl den skall bli, men vi har en gynnsam utveckling pä prissidan. Utanall avslöja någonting från de samtal som har förts mellan ä ena sidan mig ochandra medlemmar av regeringen och å andra sidan företrädare förlöntagarorganisationerna kan jag säga atl en av dehuvudsynpunkter som framfördes, för alt inte säga den huvudsynpunkt som manfrän LO-sidan förde fram nu liksom i andra sammanhang, just var att den bästastimulanseffekten för de svenska konsumenterna uppnås om man gör vad man kanför alt hålla priserna i schack. Del är då som köpvärdet hos lönerna ökar. Delär då vi kan få fart pä ekonomin. Det är då vi kan skapa en trygg grund för nyainvesteringar och för fler jobb. Detärden politiken vi har fört. Vi har inte lyssnat lill socialdemokraternasrecept. Vi har lyssnat till andras recept. Resultatet har visat sig varapositivi, och med det är vi mycket nöjda. (vpk): Jag skall villfara begäran atl inle lägga mig i de treborgerliga partiledarnas gräl om skulden lill all den borgerligatrepartiregeringen sprack, även om jag inte är säker på all de själva kommeralt klara ul det. Att inle alla ville lämna regeringen har vi fåll helt klartför oss efter att ha hört tal här . Jag konstaterar bara borgerliga regeringen inle överlevde en valperiod, men de inle fulll två årsom densatt var tillräckliga för alt den skulle visa vad den gick för. Jag har ingastörre förhoppningar om en bättre politik när vi nu i stället fält en borgeriigenpartiregering. Också en folkpartiregering är en regering som stöderborgerligheten, som företräder kapitalägarnas intressen, som i all sinkonkurrensfilosofi slår för den slarkares rätt och den planlösa ekonomi somskapar arbetslöshet och utslagning. Spårenav vad trepartiregeringen åstadkom borde ha fått den samlade arbetarrörelsenalt rösta nej till varje borgeriig regering. Så skedde nu inle.Folkpartiregeringen tillkom med den socialdemokratiska riksdagsgruppens passivaslöd. De socialdemokratiska rockslagsknapparna med devisen "Nej till enborgeriig regering" bör väl stå rätt lågt i kurs , när socialdemokraternauttalat alt stödel ät en folkpartiregering är förnuftels seger över känslan. Jagtycker atl det är en berättigad fråga som mänga inom arbetarrörelsen ställermed oro, nämligen om farhågorna för ell närmare samarbete mellansocialdemokraterna och nu håller på atl besannas. Någon socialismeller någon politik i lönlagarnas iniressen kan man nämligen inle åstadkommatillsammans med . Detta parti är och förblir elt avhögerpartierna i politiken, även om det eller några av dess enskilda medlemmarkostar på sig punklradikalism och yviga fraser i olika sammanhang. Del endarikliga hade varil atl säga nej lill varje borgeriig regering och därigenompressa fram ett nyval. Motdetta hävdas alt landet måste ha en politisk ledning och att ett nyval skulleha skapat problem. Detta argument är ohållbart och kortsiktigt. De borgerligapartierna har i två är visat vad de gått för. Visserligen fick de denkapitalistiska krisen emot sig -en kris förorsakad av det syslem som de hartill uppgift att försvara - men det sätt på vilket de angrep krisen visade deborgerliga partiernas rätta ansikte. De förde en utpräglad klasspolitik föröverklassen mol folkfiertalet. Det gäller samtliga tre partier. De var överensom alll utom kärnkraften, eller- rättare sagt - om alll utom laddningen av ettelfte aggregat. Och del gäller inte bara atl se lill alt landet fr en regeringvilken som helst, det gäller inte bara att få en regering för all vissa problemmåsle lösas - sådana problem står alltid på dagordningen. Det gäller självainnehållet i den politik som regeringen står för. Vikan inte se politiken på det sättet alt del har något med ansvar för landet attgöra att fa fram regeringar som för en borgeriig politik. Regeringar som för enborgeriig politik gör alltid landet och lönlagarna den största tjänsten genomatl avgå. Därför krävde vi nyval och står fast vid alt bekämpa alla borgerligaregeringar. Viär också medvetna om alt ett nyval inle med säkerhet skulle ha fört till enbättre politik. Det skulle exempelvis bara vara en begränsad vinst att istället för en folkpartiregering med socialdemokratiskt beroende få en tillsamarbete med anpassad socialdemokratisk ministär. Skall Sverigeföras ul ur krisen krävs det en offensiv politik mot borgerligheten och deintressen den företräder. De tvä årens erfarenheter av borgeriig regeringspolitikger en för de fiesta löntagare, pensionärer och barnfamiljer kännbar bakgrund lill varförpolitiken måste vridas ät vänster, varför del krävs en offensiv politik riktadmot borgerligheten, där arbetarna och tjänstemännen, de som bygger upp deltaland, sätts i främsta rummet. Jaghar lidigare redovisat hur har agerat i den tidigaretrepartiregeringen. Man har fört samma politik som de övriga borgerligapartierna, och man är beredd att fullfölja den lönlagarfientliga,arbelsgivar-vänliga politik som den regeringen förde. Tilldet torftiga svar som statsministern lill sisl lämnade pä min fråga, om delinte var besvärande att i statsrädskretsen ha medlemmar som har direkta ochindirekta ägarintressen i förelag som regeringen tänker lämna bidrag lill, ärdel bara alt säga: Del tycker uppenbariigen inle statsministern. Och det ärockså ett klariäggande svar. Detär följdriktigt att den folkpartisliske arbetsmarknadsministern som en av dennya regeringens första åtgärder söker direkt konfrontation med löntagarna ochfackföreningsrörelsen, när det gällerden nya förtroendemannalagen. Manfullföljer den gamla regeringens arbetsgivarvänliga politik. Denskiljelinje som mest markerats mellan de borgerliga partierna har gälltenergipolitiken. och har entydigt lagil ställning förstorkapitalets energipolitik. gick ut i valrörelsen som motståndspartietmol kärnkraft. Men man ställde sig efter valel i spelsen för en regering somfört oss längre och längre in i kärnkraftssamhällel. Viklandrar inte eller för atl de lämnade regeringen,när påtryckningarna från kärnkraftsanhängarna till sisl blev för hårda. Mencentern, som sade sig aldrig kunna medverka i en regering som byggde fierkärnkraftverk, satte sig i en regering som i praktiken gav klartecken förytterligare fem kärnkraftsaggregai, vilket innebär en snabbare utveckling ännågonsin lidigare. Det betyder alt regeringen i praktiken mer änfördubblade kärnkraftsberoende, eftersom de nya kärnkraftverken ärbetydligt större än de som togs i drift före den borgeriiga regeringen. Vilillhör således inle dem som blir hänförda av centerledningens agerande ikärnkraftsfrägan. Men kärnkraftsmotsländets största fiender är kärnkraftsanhängarnaoch, politiskt, de partiledningar som går kärnkraflsindustrins ochstorfinansens ärenden i energipolitiken. Jag tillstår gärna alt kärnkraftsmotståndetinle i första hand handlar om kamp mot . Visserligen har man lovatmnt och låtit taktiska hänsyn gå före sak, men samlidigt har mångacentermedlemmar och centerorganisationer deltagit och deltar med engagemang irörelsen mot kärnkraft. Kärnkraftsmotsländets främsta fiender finns i ledningenför , , moderata samlingspartiet ochfolkpartiet. Och jag vill fråga socialdemokraterna, hur länge man skall göragemensam sak med de här krafterna i energipolitiken och varför man motsättersig förslaget om folkomröstning i kärnkraftsfrågan. Frän en del håll har hävdats atl svensk ekonomi går mol ljusare tider.Flera s. k. konjunkturrapporter har detta som sin tro. Och , somförstört så mänga arbetarfamiljers ekonomi, säger alt han skulle ha velalfortsätta sitt verk nu när resultaten börjar märkas. Men varken svångremspoliiik eller Åslingsnedläggningspolilik kan la äran av atl konjunkturerna ljusnar. Del är ellnormalt inslag i kapitalismens utveckling. Den pendlar mellan låg- ochhögkonjunkturer. Och även om vissa data lyder på en förbättring i denekonomiska konjunkturen, så kvarstår fortfarande allvarliga problem.Konjunklurförbätl-ringar kommer först mycket långsamt att minskaarbetslösheten. Och en konjunkturförbällring hindrar inte den fortsattanedskrotningen av svensk industri. Till del behövs en hell ny industripolitik.Och framför allt: Ser vi ekonomins utveckling i ell längre perspektiv, tenderarhögkonjunkturerna att bli alll svagare och kortvarigare, medanlågkonjunkturerna successivt har förvärrats. Inget pekar på all della skulleförändras. Jag tror inle att man skall ropa hej för en högkonjunktur.Kapitalismen fungerar ju så, all varje högkonjunktur är inledningen till en nylågkonjunktur. Därför räcker inle siödpolitiken lill kapiialäg'arna, sompåbörjades under den socialdemokratiska regeringen men som slagit alla rekordunder den borgerliga regeringsperioden. 1 stället krävs en politik somangriper kapitalägarnas makt över näringslivet. Visäger all del behövs en radikal arbetarpolitik. Vad menar dä vi kommunister meddet? Enradikal arbetarpolitik är en politik som tryggar sysselsätlningen, som stopparprisstegringar på dagligvaror och bosläder, som gör en bra bostad lill ensocial rättighet, som tillgodoser alla barns räll lill en plats på daghem ellerfritidshem, som satsar på den kollekliva trafiken i stället för på privatbilismen.En radikal arbetarpolitik sätter också stopp för del militärarustnings-vansinnet. Vi måste som alliansfritt land gå i spetsen förnedrustning och avspänning. Desenaste årens erfarenheter borde ha gjort det uppenbart l. o. m. för de borgeriigapartierna atl del inte går alt lämna åt del privata näringslivet atl klarasysselsättningen. Trots en miljardrullning utan motstycke har ingenting skettsom på sikl kan trygga jobben. Denförre ekonomiministern sägeratl ungdomsarbelslöshelen gick ned merän den övriga arbetslösheten. Ja, sä kan bara den uttrycka sig som aldrig hargått utan jobb, som aldrig har varil arbetslös. Så lättsinnigt uttrycker sigden förre ekonomiministern om ungdomsarbetslösheten, trots all det finns över50 000 arbetslösa ungdomar. Det är ungdomen, kvinnorna, de äldre, de handikappade ochde socialt utslagna som drabbas särskilt hårt. Hundratusentals av dessamänniskor nås inte heller av den räcka av uppehållande åtgärder i form avberedskapsarbeten, arbetsmarknadsutbildning, 25-kronan och annat som har saltsin. I sysselsällningsulredningen var samtliga partier överens om parollen. Men del är inte den parollen som styr svensktnäringsliv. I stället är del parollen . Arbetslöshetenkan inle bara mötas med uppehållande åtgärder, även om sådana självfalletbehövs i den situation vi har försalls i. Nej, del är nödvändigl med en nyindustripolitik, som frigör oss frän del extrema exportberoendetoch beroendet av multinationella förelag. Vi måsle åstadkomma en långsiktigplanering för förädling av landets råvaror och vidareförädling inom landet. Vimåste också bygga upp statliga basindustrier inom samtliga vikligaindustrisektorer och utforma en inriktning av produktionen för all tillgodosegmndläggande behov i samhället. En sådan planmässig omstrukturering är endasätiei alt på sikl höja sysselsättningen och ge möjligheter atl bygga ut denoffentliga sektorn samt tillgodose alla de behov som har tillåtits släpaefter, exempelvis barnomsorg, sjukvård och åldringsvärd. Atl planmässigt ökaantalet arbetstillfällen är grundläggande, inle bara för vars och ens rätt lillett jobb, utan också för jämställdheten mellan män och kvinnor och för kampenmot den sociala utslagningen. Priseroch hyror rakar i höjden och urholkar lönlagarnas ekonomi. De borgerligapartierna berömmer sig av att prisstegringarna har varit lägre än pä fleraär. Det är i och för sig sant, men för lönarbetarna gäller att prisstegringarnaändå måste betalas, och de måste betalas med löner som baserar sig på detsämsta avtalet . Det lilla lönelyft man fick, som egentligen intevar mer än litet felräkningspengar, var redan om uppslukat avföregående års extrema inflalion. Vi kommunister säger att momsen pä matenmåste bort därför att den orättvist drabbar låginkomsttagare och barnfamiljer,och della motverkas inte av ett par tior mer i barnbidrag. Detta är elt gammallvpk-krav, som efter varje prisökning omfattas av allt fler människor. Byggkapitalelutnyttjar hänsynslöst människors behov av en bostad. Hyreshöjningarna haröverträffat alla andra prisökningar . Därför krävervpk hyresslopp och all staten skall gå in och subventionera de allmännyttigabostadsföretagen. Vi kräver också förbättringar av bostadsbidragen. Men pä siklmåsle flnansieringsformerna ändras sä atl byggandet av flerfamiljshus kan skelill låg och fast ränta med lån från en statlig samhällsbyggarbank. Statenmåste dessutom skaffa sig kontroll över byggnads- och byggnadsmalerielindustrinoch slå sönder de privalkapiialistiska iruster, karteller och monopol som behärskar marknaden. Delhär är en politik som vi har fört och tänker föra mol den borgerligaregeringen. Vi behöver en politik som utgår från de samlade värderingar somarbetarrörelsen har. Därför kritiserar vi socialdemokratin för alt den harhjälpt fram en borgerlig regering genom sill passiva slöd. Vi säger alt ur ensådan regering kan aldrig komma något gott. Jag skall under de jag har lill mitl förfogande beröra ettproblem, som oroar mig mycket och som vi - både här i kammaren och i allapartier - borde ägna mycken tid och tankemöda, nämligen den växande misstronmot politiker saml politikers vilja och förmåga au komma lill rätta med desvårigheter som drabbat så många människor i vårt land. Misstron kommer tilluttryck på många sätt. Ettav våra fackförbund har låtit göra en undersökning på en antal industriorterför alt mäta medlemmarnas politiska intresse och engagemang. Undersökningen visar -tvärtemot vad man kunde vänta - atl del poliliska engagemanget är lägst och denpolitiska osäkerheten och ibland likgiltigheten störst på de värst drabbadekrisorterna. Det kan bara förklaras med att många av de människor som drabbatshårdast av den ekonomiska krisen, de som hyser den största oron för framtiden,de som egentligen är mest beroende av politiken - att samhällel ställer upp fördem -just de börjar tappa tron på politikerna och deras förmåga att lösaproblemen. Dennaallvarliga tendens styrks av undersökningar som en samhällsvetare i ,, har gjort på det socialdemokratiska partiets uppdrag.Undersökningarna visar atl många människor, som mer eller mindre frivilligt harflyttat lill förorter långt från de platser där de tidigare haft sina rötter,lätt blir socialt isolerade och känner sig utestängda från gemenskapen ochfrämmande för del etablerade samhället, antingen det framträder såsommyndigheter eller såsom politiska eller andra organisationer. HaraldSwedner fäller en hård dom över organisationerna - också de socialdemokratiska.Han menar atl verksamheten ofta är alltför inkrökt, alltför krävande.