prot · G209126 · 1978-12-31 00:00:00 — I del nya systemet ingår nämligen en s. k.åldersfaktor, som betyder all kommuner med många barn och en väl utbyggdbarnomsorg får ett ökat skatieuljämningsbidrag. Detta kommer ju senare attbehandlas av . Mankan alltså konstatera att staten har lagit sitt ansvar för daghemsutbyggnadenoch sin del av den överenskommelse som träffades om utbyggnaden och somriksdagen godkände . Fortfarandeligger vikliga och svåra uppgifter på kommunerna. Förutom elt växande anslag ikommunernas budgel krävs ett beiydande arbeie med att göra behovsberäkningar,upprätta stadsplaner, se till all byggnadsverksamheten fungerar, anställapersonal, administrera kösystem osv. Dessa svårigheter får inle leda lill altöverenskommelsen om 100 000 nya daghemsplatser och 50 000 nya platser päfritidshem äventyras. har utbyggnadslakten varit tillräcklig för allmålet skall nås, men kommunernas planer för de kommande två åren visar all delfallas ca 10 000 plalser på daghem och 11 000 på fritidshem föratl planen skallkunna fullföljas. För all komma fram lill vad som kan göras för att se till altplanen hålles, har regeringen haft överläggningar med Svenska kommunförbundet.Dessa har bl. a. givit till resultat att har skrivit lill ell60-ial kommuner med påstötning om behovet av att öka utbyggnadstakten under dennärmaste tiden. har vidare sammanställt ell malerial som allalänsavdelningar inom förbundet har fått och som visar utbyggnadstakten i deolika kommunerna. Det är meningen all detla skall ge underiag för en ingåendediskussion om barnomsorgens utbyggnad vid länsavdelningarnas årsmöten som hållsunder . Delär glädjande att engagerar sig så hårt för all överenskommelsenskall fullföljas. Jag vägar därför hoppas, även om dessa siffror ger anledning lilloro, hoppas all våra gemensamma överiäggningar skall kunna leda lill eltpositivt resultat. Jag noterar också all utskottet, som på den här punklen ärenhälligt, inle finner all det behövs något initiativ av för attpåverka kommunernas planering för den löpande femårsperioden, ulan nöjersigmed den redovisning av regeringens ålgärder som har lämnats. Vikommer senare att ta upp överläggningar om utbyggnaden också för perioden efter1981. Utskollel har i sitt betänkande framhållit vikten av att dessaöverläggningar går snabbi så all sä snart som möjligl kan laställning till ett nytt ulbyggnadsprogram. Jag delar uppfattningen all del börgå lill på del viset. För nästa period bör målet naturligtvis vara att vi skallkunna ge alla föräldrar som så önskar en plats för deras barn inom denkommunala barnomsorgen. Lätmig innan jag lämnar denna fråga bara ge ett par siffror rörandeutbyggnadstakten under den senasle liden. kom nyligenmed statistik för utbyggnaden lill februari 1978.Under den tiden ökade antalet daghemsbarn och antalet inskrivna barnpå fritidshem . kan man räkna medatt antalet plalser pä daghem och fritidshem kommer att fördubblas. Delär naluriiglvis vikiigi all kommunerna kan göra så noggranna beräkningar sommöjligt av utbyggnadsbehovet. I samband med överenskommelsen omfemärsulbyggnaden tillsattes därför en särskild grupp, planeringsgruppen förbarnomsorg,som kommerati lägga fram ell förslag lill förbättratunderlag för beräkningen av behovet av barnomsorg. Del betänkandei kommerattremissbehandlas,och det får naturligtvis betydelse för överläggningarna omnästa etapp av utbyggnaden. Debattenom barnomsorgen har i stor ulsiräckning handlat om behovet av plalser ochtakten i utbyggnaden. Det är naturligt, då vi har haft en så stor brist. Men päsenare tid har vi också fått alltmer av diskussion om barnomsorgens innehåll,man har kritiserat daghemmen. Det här gjort all många av oss som arbetar förfier daghem och som har haft våra egna barn på daghem har känl en viss olustinför denna debatt. Vi har uppfattat del som attacker pä oss själva och pä våromtanke om barnen. Jag tror all del är fel reaktion. Ju fler barn som får platspå daghem, desto viktigare är det alt diskutera hur daghemmen skall kunna bliså bra som möjligt. Del betyder inte att de skulle vara dåliga, men dekan bli bälire. Detpågår runt om i en omfattande verksamhet där man prövar olikaidéer för all utveckla den kommunala bamomsorgen. Staten försöker genom olikaåtgärder alt skapa en god kvalitet på barnomsorgen. Ett sätt är alt ställa uppvillkor för siatsbidragsgivningen, men här finns naturligtvis en konfliktmellan kravet på minskad statlig detaljreglering och kravet på att staten skallgarantera en god kvalitet. Enfråga som är omdiskuterad är det krav på viss lokalyta som finns. Delfinns ju andra synpunkter på kvalilel som nog är viktigare än lokalytan, t. ex.personaltäthet, personalutbildning och gruppstorlekar. Ipropositionen mot krångel och onödig byråkrati har regeringen föreslagil enviss förenkling av siatsbidragsgivningen, Där läggs också fram ell förslag sominnebär minskad detaljreglering som verksamhelen på daghemmen kanförbättras. Jag tänker då på uppmjukningen av bestämmelserna om barnensmedverkan i daghemmets kök. Inomnågra veckor kommer att lägga fram endepartementspromemoria, vilken har nämnis i diskussionen i dag.Den innehåller vissa förslag lill förenklingar när det gäller siatsbidragsgivningenlill den kommunala barnomsorgen. I promemorian kommer också all tas upp frågorsom gäller gruppstorlekar, gruppsammansättningar, personaltäthet ochbehörighet för arbete inom barnomsorgen. Efter del att promemorian harremissbehandlals bör det vara möjligl all genomföra en önskvärd förskjutning avbestämmelserna, sä all del blir färre delaljkrav beiräffande lokaler och enstarkare tonvikt på andra kvalitetskrav som har med personalen att göra. Detbör enligl min uppfattning vara rimligt alt avvakta denna redovisning innan mantar ställning lill yrkanden om kvalitetsfrågor av den typ som t. ex. finns ireservalion nr 3. Detsamma gäller de yrkanden som har framförts i den.socialdemokratiska motion som refererade till och som senarekommer att behandlas av . Om man Just är i färd med att se överSlatsbidragsbestämmelserna, kan del vara lämpligt all vänta med all ta ställningtill sådana yrkanden, som ändå inle gäller del närmast kommande budgetåret,ulan som gäller det budgetär som börjar . Detfinns också kvalitetsfrågor som är svåra att bestämma i siffror eller regleracentralt. Där behövs det lokala inflytandet och del lokala engagemanget. Delgäller t. ex. om man vill skapa fier kontakter mellan barnomsorgen ochsamhället runt omkring, och del gäller önskemålet om en siörreföräldramedverkan i barnomsorgen. I normala fall är kontakterna mellan personaloch föräldrar jäktiga när föräldrarna lämnar eller hämtar sina barn. Del blirbättre om föräldrarna dä och dä deltar i arbetet. Föräldrarna lär kännavarandra, blir mer engagerade i barnens miljö och kan hjälpa varandra även vidsidan av de normala daghemstiderna. Genom sina olika yrkeserfarenheter kan degöra barnstugans liv rikare. Del är svårt all lagstifta om etl sådantsamarbete. Kommunerna och de enskilda daghemmen måste ha stor frihet att hittade lämpligaste formerna för della. Familjeslödsutredningenberättar om ell försök som kan vara värt all pröva. Där får varje förälderarbeta på daghemmet . De får betalt av kommunenenligl gällande avtal för barnskötare, och de är också med och beslutar omekonomi, planering och arbetets uppläggning. Jaghoppas precis som familjeslödsutredningen all fiera försök medföräldramedverkan startas runt om i landei. Enannan inlressanl utveckling på våra barnstugor är förändringen avbarngruppernas sammansättning, från en ganska strikt uppdelning i olika åldrartill mer eller mindre blandade grupper. På ungefar hälften av daghemmen ärbarnen uppdelade i fyra olika åldersgrupper. På de flesta andra finns tvä grupper,smäbarnsgrupp och s. k. syskongrupp, den senare med ungefär 2 1/gamlabarn. har man på en del häll gåu ell steg längre -man prövar att ha barnfrån 7 månader till 12 är i samma grupp. Dethär kan ge ganska förbluffande resultat. Jag besökte för en lid sedan enbarnstuga i en Stockholmsförort, där man hade gått över lill den här modellen.Tidigare hade man haft rätt slora problem med aggressivitet, barn som stack iväg från daghemmet och stressad personal. Genom blandningen av åldrarna fickman en lugnare miljö, de äldre barnen log ansvar för de yngre och det mes la avaggressiviteten försvann. Både barn och vuxna var glada ål förändringen.Orsakerna kan vara många: Delär bra för barnels utveckling att ha andra barn i olika åldrar omkring sig.Många är ulan syskon hemma. Barnenfår möjlighet alt hiUa kamrater pä samma utvecklingsnivå som de själva, oavsetideras biologiska ålder. Delblir också mindre problem vid skolstarten, om barnen slipper att samtidigl bytafrån daghem till fritidshem. Kontaktenmellan föräldrar och personal blir bälire av all barnen inte byter åldersgruppså ofta. Jobbetför personalen blir mer omväxlande med barn i olika åldrar, och de får glädjenall följa varje barns utveckling längre. Allha 15 barn eller fier i exakt samma ålder, med samma dygnsrytm, kan bli ganskaansträngande. Genom blandade grupper fördelas belastningen . IDanmark har man arbetat med sådana här blandade grupper sedan början av1970-talet. Erfarenheterna har varil goda. Hos oss har försök varil i gängsedan 1976. Det här kan man la upp på flera håll. Kostnaderna är inte större änför traditionella daghem och fritidshem. Delär givet all en sådan omläggning inte löser alla problem, vilket inle heller enökad föräldramedverkan gör, men del aren möjlighel att bidra till att utveckladaghemmen lill en bältre, lugnare och mer stimulerande miljö för barn,föräldrar och personal. Avslutningsvisvill Jag säga några ord om den grupp inom barnomsorgen som behöver särskillmycket slöd och som flera talare har varil inne på, nämligen invandrarbarnen.De hamnar lätt i konflikt mellan olika kulturer och normer, mellan hemmetstraditioner och daghemmets sätt att leva. Invandrarbarnen blir tyvärr oftautsatta för mobbning och blir isolerade i en svensk kamratkrets. Menvärst är nog deras språksituation. trodde man att det viktigaste var attde snabbi lärde sig svenska. Deras egel hemspråk glömdes bort. Följden blevtyvärr lätt att barnen blev halvspråkiga i slällel för tvåspråkiga- Ibudgetpropositionen föreslär regeringen all anslaget lill hemspråkslräningfördubblas sä att både fem- och sexåringarna skall kunna ges hemspråkslräning.Men det löser naturiigtvis inte problemen. Vimåste gå vidare sä all vi kan nå alla invandrarbarn pä ell tidigt stadium. Vimåste också se lill all det finns tillräckligt med utbildad personal för delta Regeringen hardärför beslutat att tillsätta en utredning som skall se över invandrarbarnensspråksituation. Det sker naturiigtvis mot bakgrund av den behandling av frågansom ägde rum i socialutskottet under del förra . Jagnoterar aU utskottet har givit motionen 2143 av m. fl. Molionärerna vill alt man vid fortbildning av personal inomförskolan skall lägga särskild vikt vid invandrarbarnens behov. Jag kansjälvfallet instämma i motionärernas och utskottets uppfattning på denna punkt. Närdel gäller den fråga där det har avgivits en reservalion, visar den diskussionsom redan har förts här alt skillnaden i uppfattning i själva verket är ganskaliten. Jag hoppas all utredningen på området skall arbeta så snabbt, an detskall vara möjligl au ulan onödig lidsutdräkl ta hänsyn till dess arbete när vigår vidare med all förbättra hemspråkslräningen för invandrarbarn. Socialutskottettillstyrker alltså den del av budgetpropositionens förslag som behandlas ochsom uppgår till totalt . Del finns ett anlal reservalioner,men i slort sett kan vi se att här finns en bred politisk enighet omkringregeringens förslag i dessa frågor. Denförsta socialdemokratiska reservationen skiljer sig inle i sak från majoritetensuppfattning. Man vill göra vissa betoningar, men i sak är man överens medmajoriteten. Ireservaiionen 2 vill socialdemokraterna öka statsbidraget lill barnomsorgen med50 milj. kr. för det närmaste budgetåret. Med tanke på att budgeten innebär enökning med över en miljard i förhållande till är den härreservationen inte särskilt revolutionerande. Som utskottets vice ordförandeKersti har påpekat kan kommunerna, om de så vill, minska antalet barn ien grupp där det finns barn med särskilda handikapp, och på del sättet få enkvalitetshöjning eller resursökning. Iell antal motioner, som Inga Lanlz har talat för här, ställs yrkanden om ökadeslalliga insatser, särskilda statsbidrag för olika ålgärder, t. ex. förkollektiv familjesemester. Även om Jag tror att detta är en bra verksamhet,vill Jag peka på det allmänna önskemål som finns hos kommunerna att hellre änsärskill inriktade statsbidrag få ell ökal allmänt ekonomiskt stöd. Det förslagsom regeringen har lagt fram lill ökad skalteutjämning kommer all lillförakommunerna . Jag tror att de flesta kommunalpolitikerdelar uppfattningen, att man skall vara återhållsam med att införa nyaspecialriktade statsbidrag och i stället bygga vidare på den här linjen, somnaturligtvis innebär ett ökat förtroende för den kommunala självstyrelsen. Jagvill dock påpeka för att barnvårdarverksamheten har statsbidragredan i dag. Den har samma statsbidrag som social hemhjälp i övrigt, dvs. 35 %av brultokostnaderna. Frågan är nu om man skall ha ett högre bidrag till socialhemhjälp till barnfamiljer än man har till äldre. Jag tror att det voreolyckligt att genomföra en sådan förändring. Även om vi är överens om att enförbättring av förmånerna inom föräldraförsäkringen inte får leda till att manminskar ansträngningarna att få fram fler barnvårdare eller barnsamariter, ärdet ändå så, att när del gäller sjuka barn finns det vid 5 protokoll 1978/79:125-126 sidan av det här stödetockså stödet till föräldrarna. Motsvarande stöd finns inte när det gäller enäldre människa som är sjuk. Att då genomföra särskilt gynnsammastalsbidragsbestämmelser Just för hemhjälp åt barnfamiljerna och inle lill deäldre, som vpk har föreslagit, tror Jag inle vore någon lycklig förändring. Det kan möjligen vara anledning att understryka en gång till att det ärett värde för svensk politik alt det råder så stor enighet om barnomsorgen ochde andra frågor som behandlas i det här betänkandet, eftersom de ställer storakrav på gemensamma insatser. Här finns självfallet nyanser, men de här frågornaställer som sagt stora krav på gemensamma insatser. Vi alla som är verksammainom rikspolitiken har en viktig uppgift att tala för dessa insatser - attövertyga de grupper av svenska folket som inte berörs, och som serhur kostnaderna växer, om hur viktigt det är för den kommande generationen,våra bam, att vi sätter av stora resurser för en snabb utbyggnad avbarnomsorgen, men en utbyggnad som tillgodoser högt ställda krav på kvalitet. Idet arbetet är denna politiska enighet av mycket stort värde. () kortgenmäle: Jag blev litet besviken över att socialministern så kategorisktdeklarerade att staten har tagit sitt ansvar för utbyggnaden och att det nu ärkommunerna som har det hela och fulla ansvaret för att utbyggnadsprogrammetfullföljs. Jag vill erinra socialministern om att när han var ledamot avsocialutskottet var han med om att formulera en uppmaning till den dåvarandeirepartiregeringen, som hade den innebörden att regeringen borde vidla alla deåtgärder som var nödvändiga för att utbyggnadsprogrammet skulle fullföljas. Idetta innefattade vi då icke bara en överiäggning med kommunerna. Det är ocksåsynd att socialministern viftar bort hela den ekonomiska frågan när det gällerutbyggnaden av barnomsorgen. Tyvärtblir del en litet splittrad deball i de här frågorna, eftersom propositioneroch motioner behandlas vid olika lidpunkter. Vad vi då har att utgå ifrån är deförslag som regeringen har lagt och de molioner som bl. a. vi har lagt, och därfinns det en uppenbar skillnad. Från socialdemokratiskt håll har vi klartdeklarerat dels att skatteutjämningssystemet bör ha en sådan utformning att detstimulerar kommunerna till utbyggnad av bamomsorgen, dels att det finns ettuttalat behov av att staten åtar sig ett ökat ekonomiskt ansvar gentemotkommunerna. Jagvill gärna påpeka för socialministern att kommunernas oro är av den artenatt de naturiigtvis frågar sig, om de orkar klara utbyggnaden av barnomsorgenförden här femårsperioden, men de funderar också i del längre perspektivet:Vilka ekonomiska konsekvenser blir det för kommunerna när den fullabehovstäckningen skall uppnås? Och är det angeläget att statsmakterna i ettså tidigt skede som möjligt ger kommunerna elt besked om att man från statenssida är beredd att öka det ekonomiska stödet. Detta deklarerar vi i denreservation 1 som vi har fogat till det här betänkandet och som vi hoppas skallvinna anslutning i samband med de konkreta yrkandena i de motioner som sedan blirföremål för behandling. Jag konstaterar att socialministern ochfolkpartiregeringen icke är beredda Onsdaeen den au ge kommunerna de här klara beskeden. () kortgenmäle: Det är riktigt att allt fler börjar komma till insikt om att det ärviktigt alt sätta in hemspråksträningen för invandrarbarnen så tidigt sommöjligt, och därför har också enigheten efter hand blivit större. Riksdagsbesluteti fjol var det första steget i den riktningen, och jag kan inte låta bli atterinra om att det togs med anledning av en motion från ; det var UllaTilländer och jag själv som stod bakom den motionen. Tyvärrhar enigheten ännu icke lett till resultat, och det är därför jag envisas. Nusäger socialministern alt motionen har behandlats positivt och att skillnadenmellan utskottsmajoritetens förslag och reservaiionen 5 är liten. Skillnaden ärexakt , och det är fyra för invandrarbarnens utveckling oerhört viktigaår. INGA (vpk) kortgenmäle: säger att staten har tagit sitt ansvar och hänvisartill de höjningar av statsbidraget som har skett. Ändå anser Kommunförbundetatt det inte räcker till. Där menar man att staten alls inte har tagit sittansvar, eftersom bidragsdelen har sjunkit från 63 . Det är en avanledningarna till att man upplever utbyggnaden av barnomsorgen i kommunernasom så bekymmersam. Sedankan vi fråga oss: Varför bygger man då inte ut barnomsorgen så att man klararde 150 000 platserna - och än mindre så att man klarar den miljon platser somenligt vad SCB och kommunerna gemensamt har räknat ut behövs ?Och vill man genomföra vpk:s krav att alla barn skall ha plats, så finns det juinte någon som helst möjlighet utan några konkreta åtgärder. De konkretaåtgärder som behövs harjag talat om . Det finns ingenting konkret i detsom har tagit fram. Ändå har han mage att ändra definitionennär det gäller behovstäckning. Han säger att alla föräldrar som önskar platsför sina barn skall få det. Och skall man vidga den definitionen, somJag i och för sig är glad över, behövs det verkligen konkreta åtgärder. Detenda man säger från regeringens sida är att vi skall diskutera den här frågan.Det svaret har vi fått - det skall diskuteras och anordnas överiäggningar.Kommunförbundet har skickat ut ett cirkulär till kommunerna, där det sägs attdetta skall vi diskutera på våra årsmöten. Men det klarar Ju inte en utbyggnadav vare sig de 150 000 platserna eller den miljon platser som SCB räknat fram -och än mindre plats inom barnomsorgen åt alla barn. Detsägs att planeringsgruppen skall ta fram nya beräkningsgrunder. Som det gårtill nu har man långa staplar av beräkningar där man börjar medförvärvsfrekvens och slutar med någonting som kallas behovsnivå. Den sistastapeln gäller servicenivå. Behovsnivå och servicenivå ute i kommunerna är inte alls samma sak. IHuddinge koramuns barnomsorgsplan heter det att utbyggnad skall ske med hänsynlagen till de ekonomiska förutsättningar som finns. Deiärpå väldigt lösagrunder som man antar förskoleplanerna. Vi vel också all förseningar är snarareregel än undanlag. Jagefterlyser alltså konkrela ålgärder från regeringens sida när del gäller altklara dels den kortsiktiga planeringen, dels den långsikliga planeringen. När jag säger alt staten har lagil ansvar för sin del av den häröverenskommelsen, så gör Jag det mot bakgrund av att staten har uppfyllt delöften som gavs om ökade statsbidrag. Jag gör det också mot bakgrund av alt deti avtalet finns en möjlighel för att ta upp nya överiäggningarom ökade statsbidrag därutöver - en möjlighel som intehar velat utnyttja. Dessutom gör Jag det mot bakgrund av den överenskommelsesom träffades mellan staten och , där det framgick altKommunförbundet bedömde del som möjligl all fullfölja den beslulade utbyggnadenav barnomsorgen inom ramen för den ökning av den kommunala konsumtionen som manvar överens om och som bygger på långtidsutredningens arbete. Det är klart attvi måste hälla oss till vad kommunernas företrädare säger när vi skall försökaleva upp lill en överenskommelse som har träffats mellan staten ochKommunförbundet. Jagsäge:r det också mot bakgrunden av att socialutskottet enhälligt tillstyrkerregeringens förslag lill anslag till barnomsorgen för nästa år- med undantagfor del särskilda anslag om 50 milj, kr, som tas upp i en socialdemokratiskreservation men som ju inle är avgörande i detla sammanhang. Dålyckerjag att det finns underiag för att säga att staten har levt upp lill sindel av överenskommelsen. Därmed vill Jag inte vifta bort de ekonomiska problemsom kommunerna kan ha. Jag vill inte heller bestrida att det kan ha ett värdeför kommunerna - det är självfallet - om de får ökade statsbidrag budgetåretefter det som vi nu diskuterar. VadJag sade på den punkten, , var att del bör vara rimligt att ifråga om del framtida statsbidragssystemet avvakta redovisningen av den översynav statsbidragsfrågorna som pågår inom , som vi koroimeratt offentliggöra , som dä kommer att remissbehandlas och som kan geunderlag för de fortsatta diskussionerna. Det tror jag utskottet också ärmedvetet om, eftersom man i sitt yttrande över en motion som gällerstatsbidragsfrågor skriver att det är naturligt alt frågan om det är motiveratatt ändra bidragskonslruklionen tas upp till diskussion i samband med deöveriäggningar rörande etapp 2 av utbyggnaden som skall påbörjas mellanregeringen och . Utskottet är i detta avseendeenhälligt. Jag vill inte bagatellisera betydelsen av de ekonomiska frågorna,men eftersom vi är överens om anslagen för det kommande budgelårel anser Jagdet naturiigl alt vi använder någon lid till att först tänka över hur vi skallha statsbidragssystemet i framliden, och alt vi gör det på grundval av delutredningsmaterial som mycket snart kommer fram. Delta hindrar inte attkonkreta åtgärder redan vidtagits - efteriyste Just konkretaålgärder. Fördet första höjs statsbidragen . Det är en konkrei åtgärd. Bidragen ärhögre än trodde när vi diskuierade saken senast. Fördet andra finns i det skatteutjämningsförslag som regeringen har lagt fram etlinslag av särskill stöd lill kommuner med många barn och mångabarnomsorgsplatser. Fördel tredje har regeringen föreslagit ålgärder för att underiätta för kommunernaatt bygga ut barnomsorgen. Enligt regeringens förslag i budgeten skall mankunna få bosladslån även till lägenhetsdaghem. Vidare skall krånglet när detgäller livsmedelslagens tillämpning minskas för lägenhetsdaghem med en ellertvå avdelningar. Vi harockså föreslagit att den s, k, tvälredjedelsregeln, somav många mindre kommuner anses bekymmersam, skall mjukas upp. Ylteriigareförslag till förenklingar av statsbidragssystemet kommer i den promemoria vioffentliggör . Det är inte bara fråga om allmänt tal elleröveriäggningar, utan det är fråga om konkreta åtgärder - Jusl det som IngaLantz efteriyser. Sedanvill Jag tillägga aU diskussionerna med är värdefulla. Man harprövat metoden med en överenskommelse med , och Jag lyckeratt man bör ge den en chans under de här fem åren innanman bestämmer sig för att målen inte kommeratt uppfyllas. Det vet vi inle ännu.Vad vi vel är att planen förde första tre åren har hållits när det gällerdaghemsuibyggnaden, och del är inle heller betydelselöst. () kortgenmäle: Jag är ledsen alt jag måste uttrycka min besvikelse över det uttalandesom socialministern gör.