prot · G209166 · 1978-12-31 00:00:00 — Regeringsförslageisfördelning av resurserna finns mycket detaljerat beskriven i propositionen.Delta har uppfatlats som direkta anvisningar för resursanvändningen ute ikommunerna och därmed som ett avsteg från SIA-beslutet om att lokalt besluta omden mest lämpliga fördelningen av förstärkningsresurserna. Ett enigt utskott uttalar nu att propositionensberäkningsgrunder inte skall innebära styrning av resursanvändningen lokall.Rätten all lokalt avgöra resursfördelningen skall således alltjämt lill fullogälla. Enmajoritet i utskottet, bestående av folkpartister, centerpartister ochsocialdemokrater, står som jag tidigare nämnt bakom utskottsbetänkandet ochdärmed propositionen i vad gäller betygen i . Del är viktigt att dethar bildats en så stor majoritet i denna fråga. får nu ensamma föraden fruktlösa debatten om betygens vara eller icke vara, medan en majoritet avriksdagen konstruktivt vill arbeta fram andra urvalsinstrument och därmedavskafla betygen. Jag har förstått att uttrycket "avskaffa betygen"ändå är farligt inom det borgerliga blocket, tyvärr. Frånsocialdemokratiskt håll anser vi del oförsvarligt att nu helt förbigåbelygssituationen i gymnasieskolan. I motionen har vi därför föreslagit enlokal försöksverksamhet med att ta bort betygen på höstterminen i årskurs 1 ochvid ytteriigare några betygstillfällen i gymnasieskolan. Detta föreslogs ocksåav betygsutredningen men avvisas av utskottets majoritet. Skälen framgår inte. Avvad jag nu har sagt framgår att vi socialdemokrater anser oss ha kunnat påverkastora delar av beslutet om ny läroplan. Likväl tror jag inte att de beslut vi fattar om skolan är tillräckligt genomgripande. Inom del socialdemokratiskapartiet pågår därför ett programarbete för framtidens skola. Detgäller dock att la tag i de dagsaktuella frågorna, all konstruktivt arbeta medatt minska gapet mellan målbeskrivning och skolans verksamhet. SIA-beslutet ochdetta läroplansbeslut lägger en god grund för ett lokalt förnyelsearbete föratt komma till rätta med åtskilligt av skolans ofullkomlighet. Vårsträvan är en skola som utgör en utvecklande verksamhet och som möjliggör ettaktivt kunskapssökande för alla elever. Detta mål kommer socialdemokratinaldrig att göra avkall på. Inom arbetarrörelsen finns erfarenhet av att kunskapär makt, makt som inte får förbehållas ett fölal. I det uppföljningsarbete somligger framför oss kommer därför arbetarrörelsen centralt och lokalt all aktivtarbeta för en skola för alla, en skola som lär för livet. Knappast något område i vårt samhälle har reformerats så ofta och såmycket som skolan . Den kvantitativa expansionen avlandets utbildningsväsen har varit mycket imponerande och glädjande. Allaungdomar har den formella möjligheten att tillgodogöra sig en minsttolvårig skolutbildning, och huvudparten använder sig numera också därav.Skillnaden i detta avseende mellan 1920-ialet - mitt eget skolårtionde - ochdagens situation är enorm. Mångaproblem som vi velat avskaffa kvarstår dock, och nya har tillkommit. Olika slagav snedrekryteringar kvarstår alltjämt. Skiftande hembakgrund och olikabostadsförhållanden har fortfarande betydande inflytandepå ungdomens val av utbildning. Den könsmässiga snedrekryteringen till olikaulbildningsvägar är långt ifrån övervunnen. Påtagliga är likaledessvårigheterna att rekrytera elever till framför allt teknisk och naturvetenskapligutbildning och till vissa yrkeslinjer. Vihar i stort sett bra skollokaler, bra lärare, bra undervisningsmateriel. Ändåkänner alltför många elever, som inte är bra men borde ha kunnat vara det,vantrivsel i skolan. Därmed blir arbetsklimatet icke bra. Ordningsproblemenväxer och blir på sina håll nästan olidliga. Lärarnas situation blir därefter.De kunskaper och färdigheter med vilka ungdomarna tar avsked av skolan lämnaricke sällan mycket övrigt att önska. Det må man kunna säga ulan att bli beskylldför svartmålning. Verkligheten är icke tillfredsställande överallt.Missförhållandena, särskilt i storstäderna, är svåra. Skolanhar två huvuduppgifter: att fostra och att lära. Båda är lika viktiga, bådamåste betonas. Skolan skall träna för vuxenlivet, och i en sådan träning skallingå såväl kunskaper och färdigheter som normer och värderingar. Vill mananvända ett finl ord, skulle man kunna tala om livskompetens, något somutbildningsministern f. ö. redan gjort. partimolion från moderata samlingspartiet som väcktes framhölls att varje enskild elev måste ges möjlighet att utvecklasefter sina egna förutsättningar, sina anlag och sina intressen till en kunnig,duglig och ansvarskännande individ och samhällsmedborgare. och de metoder som används måste anpassas till de studerande såatt effektivitet, arbetsglädje och arbetsro får prägla utbildningen. För altmöjliggöra att detta mål uppnås behövdes enligt motionen ett samlatålgärdsprogram för en kvalitativ upprustning av . Det borde alltså,menade man, vara dags för kvaliietsreformer i skolan. Innanjag går vidare skall jag bara notera att det inte heller gick att undvikaLena Hjelm-Walléns obligatoriska onyanserade angrepp på den moderataskolpolitiken. Jag finner ingen större anledning att här påvisa att ansvarettor mycket av det som varit misslyckai med vår grundskola vilar påsocialdemokratin, som har haft makten även över skolans utformning. Jag skallavstå från det. Del är glömt , och det finns ingen anledning att fördjupa sigi historia. Propositionen1978/79:180 om läroplan för kan ses som ett sådant åtgärdsprogramsom den moderata partimotionen vill ha genomfört. Kan vi moderater accepteradetta program? Både ja och nej - men mest ja. Programmet är klart bättre änskolöverstyrelsens förslag till ny läroplan, som remissinstanserna utsatte fören förödande kritik. Man har verkligen anledning att fråga sig vad detjänstemän på SÖ som bär ansvaret för det misslyckade förslaget har förkunskaper om skolans verklighet och behov av riktlinjer. Här finns det, som jaghar sagt förut, plats för föllstudier, Åandra sidan är vi moderater icke helt nöjda. På åtskilliga punkter finns delför oss anledning att rikta kritik mot regeringens förslag och komma med egnaalternativ och preciseringar. Jag skall ta upp några avsnitt där vi inte ärense med utskottets majoritet. Hans Nyhage, och Mogård kommeratt behandla andra. Denena av skolans båda huvuduppgifter är, som jag tidigare understrukit, att läraoch, vilket skall tilläggas, ställa krav på eleverna att lära sig. Betyg skallsättas på de resultat som kraven leder till. En del skolpolitiker och undervisningsteoretikerförsöker försköna den brist på kunskaper och färdigheter som mångagrundskoleelever uppvisat med att säga att kunskapsbegreppet förändrats. Ja,visst har det ändrat karaktär och kommer att ändras ytterligare i en ändlösserie. Men kvar står genom tiderna att förutsättningarna för vinnande av denlivskompetens som vi är överens om alt varje elev skall ha med sig ut i världenutanför skolan är de kommunikativa färdigheterna eller, med andra ord,basfärdigheterna att tala, alt läsa, att skriva och att räkna. Utan dem kaningen livskompeiens byggas som är ordentligt hållbar. Självfalletfinns det även andra färdigheter som måste ingå i livskompetensen. Men det ärav vikt att termen basfärdigheter reserveras för förmågan att tala, läsa, skrivaoch räkna. Språkels makt över tanken och handlandet är stor. Begreppetbasfärdigheter får inte tunnas ut och kanske till slut omfatta nästan allt somskolan skall ge. Avkall får inte ges på att basfärdigheterna är vad de är, hurän kunskapsbegreppet i övrigt växlar och förändras. Sammatendens till att skapa oklarhet och oprecisering som kan iakttas ipropositionen och utskottsbetänkandet vad beträffar definitionen på basfärdighetenkommer till synes i uttalandena om de krävande och grundläggande ämnena fysikoch kemi inom del naturvetenskapligt-tekniska blocket. I propositionenrekommenderas en orientering bort från, som det heter, traditionellt upplagtstoff i främst fysik och kemi. Läromedlen anklagas föratt ha kvar en besvärandeämnescentrering, hög abstraktionsnivå och abstraktionstäthet. Visstkan det för många elever vara svårt att tillägna sig baskunnighet i fysik ochkemi -jag har själv varit en sådan elev. Viljeansträngning kan behövas. Men mangör ingenting lättare för sådana elever genom att minska ämnescentreringen,dvs. genom att i undervisningen i fysik och kemi ägna sig ät annat ängrundläggande fysikaliska och kemiska fakta och sammanhang, vars existensaldrig kan pratas bort och som måste läras in både genom praktiska övningar ochgenom åtminstone någon liten abstraktion. Laboratoriet får ju inte bara varaen lekplats. Mycket av det stoff i fysik och kemi som i propositionen någotnedvärderande kallas "traditionellt upplagt" är tidlöst och kan inteläggas upp mer än på ett sätt, om det skall kunna ge de grundläggande insiktersom måste anses nödvändiga för förståelsen av sammanhangen i natur, miljö ochteknik. Att, som man gör i propositionen, tala om att specialistutbildningskulle vara det man just nu sysselsätter sig med i är heltmissvisande och enligt min mening nästan löjeväckande. Utskottetansluter sig aningslöst till propositionens dunkla och grumliga förslag ominriktningen av det naturvetenskapligt-tekniska blocket. Vi kan för vår delinte instämma med utskottet. De kunskaper i fysik och kemi som förmedlas igrundskolan är nödvändiga för att eleverna skall förstå Enligt vår uppfattning bör förändringar inte vidtas. Föross moderater är det a och o-alfa och omega- att kan ge elevernafasta och adekvata kunskaper. Det moderna samhället kräver allt högregenomsnittlig utbildningsnivå hos medborgarna. Mot den bakgrunden anser vi detvara verklighetsfrämmande att, som man gör i propositionen, betraktagrundskolan som helt skild från gymnasieskolan eller som en avslutadutbildning. skall förbereda för fortsatta studier i en eller annanform och måste därför vara utformad efter de krav som ställs på och under denfortsatta utbildningen. Följaktligen bör alla siudieval i , som viser det, icke ge behörighet till samtliga linjer i gymnasieskolan. Man riskeraratt bädda för studiemisslyckanden genom att förespegla eleverna, att de intebehöver vissa förkunskaper. Troligt är också att kvaliteten på utbildningensänks i gymnasieskolan på grund av för dåliga förkunskaper i vissa ämnen, någotsom också får effekt för universitetens och högskolornas del. De taktiskavalen, som redan nu är ett problem, kommer att öka. Jagblev litet beklämd över att utbildningsministern ganska provokativt uttalade,att gymnasieskolan skall anpassas efter och inte tvärtom. Jag anseratt den riktiga vägen vore att försöka anpassa båda efter varandra. Ävengymnasieskolan måste ha ett eget mål, vilket jag vill understryka. Det är inteså enkelt, att man bara kan säga att gymnasieskolan skall anpassas eftergrundskolan. Hur mycket skall den anpassas? Måste den uppge de egna mål som jugymnasieskolan måste ha? Propositionenhävdar att könstillhörighet skall ingå bland urvalsgrunderna vid intagning tillgymnasieskolan. Utskottets majoritet biträder detta förslag. För oss moderaterär en sådan urvals- och antagningsgrund icke acceptabel. Självklart böråtgärder vidtas för att få till stånd en jämnare könsfördelning på olikautbildningsvägar, vilket upprepats hundratals gånger och vilket vi heltinstämmer i. Men vi kan inte gå med på att räkna könstillhörighet som en direktmerit. Här rör det sig om en grundläggande principfråga. Skolanär vår största arbetsplats. Där möts, som understryks i , varje skoldag drygt 1 400 000 elever och lärare samt andra vuxna,och där fullgörs skolans två huvuduppgifter: att fostra och att lära. I mångaskolor är arbetsklimatet bra och arbetsdisciplinen-om jag nu får använda detordet - ungefär som på andra arbetsplatser, dvs. i stort sett god. På en delhåll är emellertid situationen bedrövlig med vantrivsel och dess följder- oro,skolk, störande uppträdande, skadegörelse, vandalisering, stöld och mobbing,ja, rent av hot mot och misshandel av lärare. Slappa skolledningar saknas inte.Varför skulle alla sådana vara bra? Uppenbartär att skolans fostrande roll måste betonas starkare och utövas effektivare.Ett betydelsefullt initiativ var tillsättandet av den s. k. normgruppen. Nuväntar vi på resultatet av dess debattskrift. Det räcker inte med debatt omnormbildning och normöverföring. Propositionen är litet tyst omnormgivningsproblematiken, och utskottet faller in i tystnaden. Vad det nu gäller är attpå grundval av debattskriften och de idéer den kan födasnarast komma överens om gemensamma regler för arbete och samlevnad och se tillatt de respekteras. Vi måste göra klart för oss att lika litet som vi kan levai ett normlöst samhälle kan vi arbeta i och med en normlös skola. Fostran tillrespekt för och efterlevnad av normer är förutsättningen för att kunna lära ibästa möjliga miljö. Enav vägarna är att de grundläggande kristna etiska värdena stärks, byggs underoch aktualiseras. De ärju grundvalen för vår västeriändska människosyn ochkultur, ja, för vår demokratiska livssyn och livsstil. Skolans fostran får ickestå främmande för etik och moral, ännu mindre avvisande. Ingen skallpåtvingas den etik och den moral som kristendomen står för, men när ettnormsystem för skolan äntligen skapas torde detta icke kunna ske utan inslag avden kristna etik som redan ingår i samhällets normbildning, vare sig vi ärmedvetna om det eller inte. Idetta sammanhang bör det understrykas att dagens ungdom i växande gradintresserar sig för andliga frågor och söker i sin livssituation stöd i denkristna etiken. Det kan därför hävdas att den andliga vård som också skolan börge behöver utökas, vilket också betonas i reservationen 3 av omandlig vård och vägledning i skolan. Reservationen kommer att stödjas frånmoderat håll. Tillsist vill jag säga att man nog inte kan förneka att en viss nedvärdering avfaktiska, redovisningsbara kunskaper under en följd av år har påverkat och formatskolpolitiken i vårt land. Vem som enligt min mening bär skulden till dettaskall jag inte redogöra för i detta sammanhang. Man har nöjt sig med att betonaatt det enda betydelsefulla är förmågan att använda kunskap, icke beaktande attinhämtande av kunskap, inte utan möda, måste föregå användning av kunskap. Etttillnyktrande tycks vara på väg, om man skall döma av propositionen ochutskottsbetänkandet om läroplan för . Därför ger vi också vårtinstämmande. Är detta riktigt kan vi moderater endast önska läroplanen lyckatill, även om vi i åtskilliga stycken inte har lyckats forma den som vi velatoch fortfarande vill. Jag ber att få yrka bifall till reservationerna 1,2,3,4,11 och 13liksom till övriga reservationer där mitt namn finns med. 1 övrigt yrkar jagbifall till utskottets hemställan. () kortgenmäle: ägnade sig föredömligt litet åt att råskälla på densocialdemokratiska skolpolitiken, vilket vi är vana vid att moderataföreträdare gör. HerrNordstrandh sade bl. a, att man inte hade lyckats i svensk skolpolitik, och dethåller jag med om. Skillnaderna mellan målbeskrivningen och verkligheten ärstor. Därför är det så viktigt att fortsätta förnyelsen. Däremot håller jaginte med om att det har reformerats så väldigt mycket påskolans område. Det har kanske reformerats mycket på papperet, men reformernahar inte fött tillräcklig genomslagskraft, och det är detta som vi nu måstearbeta med, dvs. arbeta med skolans inre frågor. Och det aren motion somman verkligen minns - särskilt för de mycket uppseendeväckande enkla lösningarpå skolproblemen som den innehöll. En av attsatserna i den motionen löd: attarbetsmiljön skall präglas av arbetsro och arbetsglädje. Tänk- så enkelt var det alltså. Att ingen har kommit att tänka på det ochlagt fram ett förslag om att vi här i skulle fatta ett beslut om attskolan skall präglas av arbetsglädje och arbetsro - och därigenom hade vi löstalla skolproblem! Moderaternafortsätter att hålla fast vid den här motionen, som också krävde ettåtgärdsprogram. Man har alltså inte insett att det läroplansförslag som kommerfrån regeringen och det beslut vi nu kommer att fatta är ett åtgärdsprogram.Man kan inte lägga till ytterligare ett program. Det gäller i stället att hoppapå det reformtåg som går. Vadinnehåller då moderatmotionen till läroplanspropositionen för förslag tillåtgärder? Det mest slående är att den består av en mängd önskningar om attbehålla det vi har, exempelvis nuvarande inträdeskrav tillgymnasieskolan, betygen, de alternativa kurserna, synen på kunskap, synen påämnenas innehåll, alltså krav på att behålla mycket av det som finns i dagensskola så som den nu fungerar. I nästa sekund framför en ohämmadkritik emot skolans sätt att fungera. Detär någonting i det här som inte stämmer. Var finns de förslag som i grundenskulle förändra den svenska skolan, som på något vis skulle ta bort grunden förden kritik av den svenska skolan som vi brukar höra från er? I ochutbildningsutskottet har sådana förslag i varje fall inte presenterats. Ochvilka beslut om förändringar genomdrevs då ni ändå hade detyttersta ansvaret för skolverksamheten, med en moderat skolminister? Jag skullekunna bistå med en uppräkning som själv gjorde , men denär ganska generande i all sin ytlighet. Det blev ingenting av all den moderatakritiken. () kortgenmäle: Jag konstaterar med tillfredsställelse att har fattatatt partimotionen var ett försök till ett åtgärdsprogram. Vi kommer inte attbehandla detta förslag till åtgärdsprogram, utan vi fick ett åtgärdsprogram -om vi nu skall använda den termen - från regeringen. Och på grundval av vad vilade fram i partimotionen har vi alltså nu försökt påverka utskottsbetänkandet- det är det som är det avgörande och inte regeringspropositionen - i vårriktning. Att vi inte har lyckats särskilt mycket på vissa av de punkter somLena drog fram kan väl bara glädja , men knappastnågon annan än henne och hennes gelikar. Jagskall inte fortsätta den här diskussionen ytteriigare, men jag vill ställa enfråga: Är allt i den tidigare så illa beskaffat att det inte kanöverföras till den nya med den nya läroplan vi nu tar? Så totaltgalna, menar vi, är inte de förslag vi lagt fram, som alltså anknyter till vadvi har haft i den gamla läroplanen och . Är det helt omöjligt atthävda dem vidare måste det betyda att de som är ansvariga för det-socialdemokraterna, det var ju de som helt behärskade utbildningspolitiken- nu kasserat alltsammans. Ingenting går ens att diskutera utan att säger, att om man skrapar på våra förslag träder det fram någotmycket negativt - jag har glömt vilket okvädinsord använde,men hon kan väl själv lägga in det i sammanhanget. () kort genmäle: Jag trodde att "okvädinsordet" snarare var en neutralbenämning, eftersom det var ordet "konservatism" som jag använde. Jagantar att det är något som vill stå för. Mendet är givet att vi är glada för att inte har kunnat påverkautskottsskrivningen med ert önskemål om att behålla det som vi inte tycker ärbra i dagens skola. Det är alltså det som ni står för. Jag menar att det intestämmer med våldsamma kritik av skolan att ni önskarbehålla väldigt mycket av detta. Vi säger i stället att skolan nu behöver ettstörre genomslag av de reformer som vi har varit med om att fatta beslut om häri åtskilliga gånger. Jagtrcr att det läroplansbeslut som vi skallfatta kommer att göra det lättare att förverkliga de mål som redan äruppställda. I en motiontill riksdag framhöll bl. "Deflesta ämnen i bör kunna ge utrymme för praktisk verksamhet i olikaavseenden. Kan man inte i den konkreta undervisningssituationen finnainlärningsformer med praktiska inslag, finns i allmänhet möjlighet att anknytautbildningen till en praktisk verklighetsbild. Det är av stor vikt att alla möjlighetertill praktisk anknytning tas till vara." Detär med stor tillfredsställelse jag noterar, att den nu aktuellaläroplanspropositionen till stor del bygger på denna syn. 1januari tog i en partimotion upp en rad frågor på grundskoleområdet.Vi hade ett behov av att med anledning av SÖ:s förslag till ny läroplan förgrundskolan redovisa våra synpunkter mera i detalj. Det var ju dessutom vid dentidpunkten ovisst, om det skulle komma någon proposition i ärendet i sådan tidatt vårriksdagen skulle hinna ta ställning i frågan. kom en sådanproposition , och det är bra. Jag vill begagna detta tillfälle ati geskolministern en eloge för detta. Förutomdet som jag inledningsvis citerade yrkades i motionen först på enförstärkning av den praktiska yrkesorienteringen och en större betoning avbaskunskaper och basfärdigheter. Det slogs vidare fast att ämnena svenska ochmatematik framöver måste få minst oförändrad lektionstid. Dennaturvetenskapliga undervisningen börges en mera praktisk inriktning ochekologin tas upp i undervisningen. Vi bör ha ett tillvalssystem, som ger elevermöjligheter till fördjupning i något ämne eller någon ämneskombination, oavsettom det gäller praktiskt eller teoretiskt inriktade ämnen. 1 motionen uttaladesockså det viktiga i att införa begreppet vardagskunskap och göra detta till ennaturlig del i olika ämnen, för att ge undervisningenen bättre verklighetsförankring än . Hemkunskap borde införas på såväl låg-som mellanstadiet. Den särskilda resurs som finns inom ramen föralternativkurserna i matematik, engelska och B-språk skall behållas inom resp.ämnen, även i fall där alternativkurserna organiseras om. Dessacentrala yrkanden är samtliga tillgodosedda i det förslag till ny läroplan somutskottet nu tillstyrkt. Motionen väcktes som nämnts , och de flestaav kraven beaktades redan i regeringens proposition, som fick ibörjan av april. känns det välgörande att ha varit ute , eftersomingen gärna kan misstänka den som var först ute, för att ha plagierat någonannan som har kommit därefter. Vihar alltså fått de av mig nämnda kraven beaktade redan i propositionen. Detvisar att det finns gemensamma värderingar mellan regeringspartiet och vårtparti, och det kan finnas anledning att erinra om detta. Efterregeringsskiftet har det blivit ett helt annat och bättre debattklimat närdet gäller skolfrågorna. Även socialdemokraterna visar nu större benägenhet atterkänna de problem som finns och som länge har funnits i skolan, LenaHjelm-Walléns anförande här vittnar bl. a. om detta. Det är bra att detär så. Vi har från vid många tillfällen erinrat om deproblem som funnits och föreslagit åtgärder för att lösa dem. Engagemanget påandra håll har väl i och för sig funnits men varit tämligen svalt. Bevarandeav de små skolorna, bättre balans mellan teori och praktik på grundskolanshögstadium är två centrala frågor som vi drivit. Med fler mindre skolor och ettökat inslag av praktiska moment i undervisningen hade med all säkerhet många avde problem, som så många ungdomar haft och har svårigheter med, aldrig uppstått. Omsvängningenär som sagt välkommen. 1 anförande tyckte jag mig dockmärka en entusiasm över de fria aktiviteterna och de praktiska inslagen som göratt hon i någon mån glömmer bort den andra viktiga delen, nämligenkunskapsinhämtandet. Det är ofta så att när man -som vi inom gjort idessa ärenden - gång efter annan för fram förslag utan att dessa röner någotsärskilt stort intresse från en bredare publik, men där en och annan börjarfundera över om det kanske ligger något i dem, så är de plötsligt var mansegendom, och det är ingen hejd på entusiasmen. Vaddet hela handlar om är att få en grundskola som ger ungdomarna möjlighet att fåen gedigen grundundervisning och grundutbildning. Alltför många undersökningarger besked om att så icke är fallet. Orsakerna är flera och ligger åtskilligaår tillbaka i tiden. På alltför många håll fungerar helt enkelt inte skolan.Det vore dumt att inte erkänna detta. Det är också det som, delvis i varjefall, ligger bakom att vi nu har fött förslag till ny läroplan. Enläroplan måste ange en någorlunda verklighetsanknuten väg som man kan beträdaför att nå alla elever och ge dem de kunskaper som de har förutsättningaratt taemot och rätt att kräva. Graden av krav på baskunskaper och basfärdigheter ärberoende av en rad förutsättningar, där den enskilde elevens mottaglighet ärden främsta.