prot · G209156 · 1978-12-31 00:00:00 — Just blir problemet därförrelativt lätt alt lösa, eftersom denna dag är och de flesta i allafall skall resa hem över veckoslutet. Detär sannolikt rikligt, som säger, all ca 900 befälselever vidmarinen och kustartilleriet har längre tjänstgöringstid än 15 månader framförsig och då i alla fall ej blir färdiga med sin militärtjänst vid höstterminensbörjan. Men det förutsätter all de inkallas , vilket intealltid är fallet med de 900 befölselever som det här gäller. Mol detta skall dåställas att ca 2 000 blir färdigajusl för att kunna börja sina högrestudier. Delär min avsikt alt års inryckningar diskutera detta problem med demilitära myndigheterna. Någon garanti för atl dessa diskussioner kommer atlleda till någon ändring av inryckningsdagen för berörda 15 96 av årsklassen kanJag dock inle lämna, eftersom konsekvenserna blir avsevärda, om även alla andravärnplikiskategorier i sä fall får sina inryckningstider ändrade - det helahänger ihop som ell skrapnosspel. Fördelar och nackdelar med ändringar inuvarande system måste noga utvärderas innan någon a.innebär en senareläggning av alla inryckningar en förläggning lill avutbildning som ligger på sommarlid. YLVAANNERSTEDT (fp): Det är positivt alt försvarsministern tänker ta upp överläggningartill kommande arom denna fråga. Det finns nämligen ytteriigare etl argument fören senareläggning: en omgång dyra permissionsresor kunde undvikas. En fiygresatur och retur kostar . och en flygresa tur och returMalmö-Luleå . Därtill kommer all den dyrbara arbetstid som går ät förall administrera alla permissionssedlar som det blir fråga om. Det är inle ulanall jag tycker alt denna fråga borde ha behandlats i samband med proposiiionenom åtgärder mol krångel och byråkrati. Omdet efter allvarliga försök att klara tidsanpassningen är svårt förde militära myndigheterna atl lösa frågan, kan man länka sig ytterligare ettförfaringssätt, nämligen au försvaret och skolan tillsammans löser problemet.Min erfarenhet från skolans värld har övertygat mig om atl kvaliteten pä ochvärdet för framliden av del arbete som avsluiningsklasserna utför under densista veckan i skolan lämnar en del övrigt att önska. Har överläggningar medskolan förekommit i det här ärendet? Nej, del har inte skett i samband med besvarandet av denna fråga, mennär jag utlovade att konlakler skall lagas med berörda myndigheler för attöverlägga om inryckningsdatum 1980 avsäg jag självfallet inte bara militäramyndigheler utan också skolan. YLVAANNERSTEDT (fp): Det är mycket positivt att försvarstninistern tänker vidta dessaåtgärder. I försvarssammanhang är denna fråga visserligen marginell, men den ärnog så viktig för alla de unga människor som den berör. Jag lycker alt del ifolkpartiets bör finnas möjlighet till smidiga lösningar. Överläggningenvar härmed sluiad. §8 Om det militära flygsäkerhetsarbetet FörsvarsministernLARS DE erhöll ordet för atl besvara () anmäldainterpellation, 1978/79:183, och anförde: har mol bakgrund av bl. a. viss haverislatisuk förflygplan 37 frågat mig om jag anseratt en formulerad målsättning för delmilitära flygsäkerhetsarbelel kan ge långsiktigt resultat samt om Jag anser attytterligare insatser kan göras för att öka personalmedverkan iflygsäkerhetsarbelel. Han har vidare frågat vilka analysresurser för flygsäkerhetsarbelelsom kommer atl flnnas i försvarets framtida centrala stabsorganisation och omde resurser som tas bort från miloslaberna kommer att finnas kvar på annat hålli organisationen. Flygsäkerhetsarbetetbedrivs med målsättning att spåra flygsäkerheisho-lande faktorer, förebyggahaverier och bedriva skadelindrande verksamhet. Sä långt möjligt beaktas därvidall de taktiska och operativa målsättningarna uppnäs. Attförutse framtida haveriorsaker är ytterligt svårt. I nuvarandeflygsä-kerhetsarbele bedrivs ell omfattande analysarbete som grundas pä erfarenheteroch statistik och som i sin tur utgör grund för den haveriförebyggandeverksamheten. Dehaverier som inträffat under senare är har i stor omfattning orsakats avmaterielslörningar, t. ex. vingbrotl på flygplan 37 samt störd molorfunklion päflygplan 37 och 35. Dessa störningar hade inte kunnat fömtses med en annorlundaformulerad målsättning eller med en ändrad inriktning av flygsäkerhetsarbetet. Delexisterar således en målsättning för det militära flygsäkerhetsarbelel, somsyftar lill såväl kortsiktiga som långsikliga positiva resultat. Målsättningenhälls levande och anpassas kontinuerligt till del aktuella flygsäker-heisläget. Detfinns emellertid anledning påpeka, att vi ej får slå oss lill ro med dennuvarande frekvensen av haverier, och detta i synnerhet icke i fråga om olyckormed flygplan tillhörande Viggensyslemet. Ingenting är så bra all del inte gåralt göra bättre, varför målsättningen i konkreta termer bör vara att väsentligtsänka nuvarande lotalhaverifrekvens. Belräffande personalmedverkan vill Jaganföra atl en mycket viktig del av flygsäkerhetsarbelel bedrivs vid våraflygförband i samband med planering och genomförande av flygning. Självklarthar alla berörda samma intresse vad gäller all bibehålla en hög flygsäkerhet. F.n. finns elt skyddsombud vid varje division som omfattar ca 15 flygförare.Detta skyddsombud härjämte linjeorganisationens flygsäkerhets-representanter attbevaka personalens säkerhet i flygljänsten. Skyddsombuden erhåller för sinverksamhet särskild ulbildning. De följer dessutom de utredningar som genomförsefter haverier och tillbud. Vidförbanden bedrivs särskilt skyddskommilléarbete för flygljänsten. Protokollfrån skyddskommittésammanträden tillställs chefen för flygvapnet och utgör eltvärdefullt underlag för det centrala flygsäkerhetsarbelel. Personalmedverkani försvarets flygsäkerhelsarbete för alltså anses vara väl och betryggandetillgodosedd pä alla nivåer. Tillämpaderutiner och gällande lagstiftning (medbestämmandelagen och arbetsmiljölagen)torde alltså i och för sig säkerställa personalens medverkan i säkerhetsarbetetpä ett tillfredsställande sätt. Det är emellertid min avsikt att genom kontaktermed berörda personalorganisationer förvissa mig om all organisationerna i frågaär av samma uppfattning. Ibörjan av 1960-talel genomfördes en översyn av flygsäkerhetsorganisa-lionen påalla nivåer. Den ledde bl. a. lill vissa personalförslärkningar, som väsentligtökade resurserna för flygsäkerhetsarbelel. Därigenom kunde en mängdflygsäkerhetsfrämjande ålgärder vidtagas, som pä 16 prolokoll 1978/79:154-156 Denframtida centrala stabsorganisationen ses f n. över i syfte au bl. Detla ärelt genomgripande arbete som pä centralnivå berör samtliga stabsfunktioner. Det är inte möjligt för mig att iinledningen av detla arbete beskriva hur någon av dessa funktionerorganisationsmässigt kommer att se ut i framliden. Jag bedömer emellertidflygsäkerhetsarbelel viktigt och kommer att ta hänsyn härtill i den kommandebehandlingen. Jagvill i delta sammanhang också erinra om att den samlade tekniska kompetenseninom flygsäkerhetsområdet återfinns inte endast inom försvaret utan även inomindustrin. Behovet av kompetens att klara den viktiga tekniska delen avflygsäkerhetsarbelel kommer emellertid all beaktas i den utredning som Jagaviserat i propositionen 1978/79:138. HANS (): Jag vill tacka försvarsministern för ett positivt svar. Mycket hargjorts för att förebygga haverier i den militära flygverksamheten, men somstatsrådet säger får vi inte slå oss till ro med den nuvarande nivån.Målsättningen bör vara att väsenlligl sänka nuvarande frekvens av totalhaverier,säger försvarsministern. Demilitära flyghaverierna innebär den kanske svåraste arbeismiljöfrågan inom denstatliga verksamheten. Ingen annan grupp anställda har motsvarande frekvenssvåra olyckor. De motiv som låg bakom den nya arbeismil-jölagen gällergenerellt, men här har de en alldeles särskild tyngd. Delta motiverar aktivainsatser. Denandra aspekten är atl haverierna innebär all flygplan och ulrusining för mycketstora belopp går förlorade. Förloras för många flygplan, blir det omöjligt auvidmakthålla den krigsorganisation som statsmakterna förutsatt. Därmed nedgåreffekten hos förband som har mycket viktiga uppgifter just genom sinallsidighet och stora röriighei. Ur denna synvinkel är den höga frekvensenlolalhaverier med särskilt oroande. har 21Viggenflygplan förlorats genom haverier, varav 6 innevarande budgetär. På etlår har vi alltså föriorat flyglan motsvarande en tredjedels division. Totalthar vi fem och en halv altackdivisioner med . Eftersom Atiackviggen nu ärslullevererad men skall kvarstå i organisationen lill , ärdet uppenbart att hittillsvarande haverifrekvens - som ligger högre än förnärmast föregående typer - måste minskas. Detär meningsfullt all arbeta med flygsäkerhetsarbete. Genom medvetna insatser kannämligen många olyckor undvikas. Det gäller olyckor både till följd avmaierielfel och till följd av förarfel. Olycksfrekvensen är alltså fullt möjligatt påverka. Detbästa sättet atl illustrera detta är väl atl hänvisa till ålgärder som redanhar vidtagits. Det har varit möjligt atl kraftigi minska antalet olyckor ochtillbud till följd av kollision mellan flygplan och föglar; delta sedanflygvapnet anlitat orniiologisk expertis, sä alt man numera kan undvika atlflyga på låg höjd vid tider och i områden då många fåglar finns i luften. gjordes sedanvingbrotishaverierna med upptäcktes gör att denna olycksorsak numeraanses borta. Uttagningssystemet för förare har förbättrats högst väsentligtgenom åren. Tillkomsten av simulatorer gör atl man har etl nyll hjälpmedel förall träna personalen inför kritiska situationer. Haverier vid start tycks haförsvunnit sedan en särskild arbetsgrupp studerade erfarenheterna från lidigarehaverier. De s. k. högfartshaverierna lycks också ha angripits på ellframgångsrikt sätt. En viktig insats har gällt förbättringen avräddningssyslemen. Genom att katapultstolarna fött raketer har flera förarekunnat rädda livet från absolut lägsta höjd, vilket inte tidigare var möjligt. Jagvill också nämna den flygräddningsorganisation som består av helikoptrar somsnabbt kan lokalisera och undsätta den som hoppat med fallskärm. Delär väsentligt att man inte målar upp någon motsättning mellan operativaönskemål och flygsäkerhetsarbete. Tvärtom är det uppenbart att en minskadhaverifrekvens medför påtagliga operativa fördelar genom attkrigsorganisationen inle i fred berövas värdefull personal och materiel. Bakgrundenlill min fråga om en formulerad målsättning för den militäranygsäkerhetstjänsten är följande. Om vi kan komma fram till en av regeringenangiven uppfattning om försvarets haveri föriuster kan del vara en fruktbargrund också för målformuleringar på myndighetsnivå. Jag anser alt såvälarbetsmiljöfrågan som behovet av att minska malerielförluster som urholkarkrigsorganisationen talar för att regeringen anger en målsättning. Jag är gladål alt försvarsministern delar denna uppfattning. Förmyndigheterna gäller det sedan att med elt brett deltagande av berörda grupperoch deras organisationer söka formulera önskemål och ambitioner för delfortsatta flygsäkerhetsarbetet. Utmärkande för denna verksamhet är att manständigt måste ställa nya frågor och söka efter nya idéer. Inomförsvaret bedrivs flygverksamhet inom alla tre försvarsgrenarna. Mestauppmärksamheten ägnas väl flygvapnet, men vi kan notera atl omkomsju inom flygvapnet och tre inom arméns flygverksamhet. Flygvapenchefen harenligt den s. k. huvudslabsprincipen del samlade flygsäkerhelsansvaret inomhela försvaret. Det är viktigt att också här byta erfarenheter mellan civil ochmilitär flygverksamhet, vilket underiättas genom den inrättade . Jag vill också peka pä del omfattande iniernaiionejlasamarbete som i värt land bl. a. tar sig uttryck i flygsäkerhetsseminariernavid vid tekniska högskolan i . Närman skall formulera vad man vill göra i framliden tvingas man också tänkaigenom vad man gör och på vilket sätt man gör det. Formuleringen av målhänger således samman med både utvärdering och kunskapsuppbyggande. Jagfinner del glädjande au försvarsministern nu är beredd att ange ell mål förytteriigare insatser inom flygsäkerhetsområdet. Jag vill därför fråga omförsvarsministern delar min syn på atl ett sådant uttalande från honom kan fåen positiv effekt på myndighetens och personalens flygsäkerhetsarbete. Omdet militära flygsäkerhetsarbe -tet Närdel gäller frågan om statsrådet anser att yueriigare insaiser kan göras för allöka personalmedverkan i flygsäkerhetsarbetet, så delar Jag uppfattningen attden formella organisationen är uppbyggd pä etl tillfredsställande sätt. För altpersonalen skall kunna medverka i flygsäkerhetsarbelel fordras dock aupersonalen för en gedigen ulbildning om uppbyggnad, mål och metoder förflygsäkerhetsarbelel. I interpellationen har Jag framhållit atlflygsäkerhetskurserna för t. ex. skyddsombud inle hållils de senaste fem åren.Sedan dess har självfallet personbyten skett på mänga häll. Medintresse tar jag del av statsrådets förklaring att han ämnar ta kontakt medpersonalorganisationerna för au se vad som kan göras på detta område. Enligiarbeismiljölagen, som är en ramlag, behövs också personalorganisationernasmedverkan när det gäller att upprätta elt avtal med myndigheten om personalensorganiserade medverkan i flygsäkerhetsarbelel. Såviu Jag förslår gäller intelängre de tidigare överenskommelserna i delta avseende, dä ny lagstiftning hartillkommit. Jagvill fråga försvarsministern om han ytteriigare kan berätta något om delinitiativ han ämnar ta för att överlägga med personalorganisationerna i dessafrågor. Iinterpellationen tog Jag också upp frågan om flygsäkerhetsorganisationen skalldrabbas av personalminskning i samband med omorganisationen av de militärastaberna. Bakgrunden är följande. Försvarsmaktens ledningsulred-ning-där jagråkar vara ledamot- föreslog 1976 minskningar av de centrala staberna. Utredningenhade också all lämna förslag till uppgiftsfördelning mellan central och högreregional nivå, alltså militärområdena. Utredningen föreslog därvid, motbakgrund av den krympande flygvapenorganisationen, atlförbandsproduklionsledningen av jaktflyg m. m. i framliden skall ske direktfrån central nivå. Del innebäratt flyginspektörerna och flygsektionerna vid detre aktuella milona utgår och all uppgifterna överförs lill flygstaben.Regeringen och godtog utredningens principförslag; däremolökades högsl väsentligt det antal tjänster som staberna skall minskas med. Iflygsektionerna på milonivån ingår sammanlagt tre särskildaflygsäkerhetsofficerare. Del har framskymtat alt en eller ett par av dessasannolikt försvinner enligt nuvarande planer, alltså atl den samladeflygsä-kerhelsorganisationen . ÖB har alt lägga framförslag till detaljorganisation för de centrala staberna. Jag känner dettveksamt om vi verkligen skall minska resurserna för flygsäkerhelsarbete denärmaste åren, särskilt som det finns en viss tendens till ökning avhaverifrekvensen . Somjagvisat i interpellationen skedde en mycket påtaglig förbättring avflygsäkerheten i mitten av 1960-lalet i samband med att flygsäkerhetsorga-nisalionengjordes om och fick bättre resurser. Men efter denna minskning för 15 år sedanhar haverifrekvensen inte fortsatt att minska, utan den har i stället somnämnts visat en viss tendens till ökning. Alt i det lägel minska på personaleni flygsäkerhetsarbelel kan inle vara rimligt, särskilt inte nu sedanförsvarsministern så tydligt deklarerat att medvetna insatser för alt ytterligare förbällraflygsäkerhelen är motiverade. Jagvill därför vädja lill försvarsministern alt allvarligt bevaka denna fråga dåregeringen har att ta ställning lill del förslag som ÖB kommer med ifråga om detaljorganisaiion för de centrala staberna. Men Jag har självfalletförståelse föratt försvarsministern inle innan frågan formellt skall handläggasi regeringen vill yllra sig om antalet tjänster. Jag tar dock fasta påförsvarsministerns löfte att han bedömer flygsäkerhetsarbelel som viktigt ochatt han kommer atl ta hänsyn härtill i den kommande behandlingen. Försvarsministernvidgade frågan genom att inte bara beröra staberna ulan också ta upp denkompetens som finns inom industrin och inom . Det beslutsom fattade om de centrala staberna innebar också all manskulle minska med sammanlagt 700 tjänster. Det ärklart att det då finns risk för att kompetensen på flygsäkerhetsområdel kandrabbas. Det är alldeles uppenbart all frågan vilken total kompelens som finnsi landet, inom förvaltningen, staberna, industrin och underhållsverkstäderna,är myckel viktig. Alldeles oavsett vilka nya fiygplan vi skaffar kommer desystem som vi har, Drakensysiemet 35 och Viggensyslemet 37, att leva kvarin pä . Detta är alltså en mycket viktig frågeställning,och jaj känner tillfredsställelse över att försvarsministern har uppmärksammatden. Jagvill nämna ytteriigare en faktor som aktualiserar ökade flygsäkerhetsinsatser,nämligen de allt tydligare tecknen på att flygvapnet förlorar elt stort antalpiloter till SAS och andra civila flygförelag. Den färdigautredningen om en civil traflkflygskola är verkligen efteriängtad. Det är ettväldigt slöseri med resurser alt så många dyrbart utbildade piloter pä Viggenoch Draken går över till civilt flyg. Försvarets årliga ulbildning av piloterär väsentligt mindre än lidigare, varför avgångarna lill civilflygetblir långt mer kännbara . Chefen för flygvapnet har i enskrivelse till regeringen ännu en gäng fäst uppmärksamheten på detta problemoch föreslagit en rad åtgärder. Delfrån flygsäkerhelssynpunkt allvarliga i sammanhanget är att en kraftig avgångav erfarna piloter från flygvapnet gör att myckel av kunskap riskerar atlförsvinna frän försvaret. Det kan bli svårt att då få fram det antalkvalificerade divisionschefer som behövs. Delta vore myckel allvarligt,eftersom duktiga divisionschefer och fiygchefer har nyckelroller i ulbildningoch vidareutbildning av den flygande personalen. Får vi problem att ute påvarje division ha den personliga kunskap som finns blir det ännu merangeläget att vi har en flygsäkerhetsorganisaiion som snabbt kan föra utaktuell information. Yngre personal måste delges den flygsäkerhetserfarenhetsom finns inom organisationen. Minsista fråga blir därför om försvarsministern också vill väga inflygsäkerheisaspekten då han och regeringen i övrigt har all la ställning tillden fortsatta flygutbildningen i värt land. Omdet militära flygsäkerhetsarbe -tet Det är min avsikt alt med några bilder belysa senare tids utveckling isäkerhetsavseende för all flygning inom försvarsmakten. Päbildskärmen visas nu bild nr 1. Av denna framgår att flygsäkerhetsarbetettrots allt inte har varit utan framgång när det gäller avhjälpande av samtliga driftstörningarmed skada fördelade på olika orsaker. Kurvan går brant nedåt under senare åroch skulle i och för sig ge anledning till viss optimism. Men trots detta harantalet lolalhaverier inle gått ned. Delta beror faktiskt till ganska stor delpå problemen med Viggensyslemet. Av bild nr 2 framgår att Viggensyslemet underinkörningsskedet har haft slörre problem än Drakensystemet och flygplan 32.Dess bättre finns det emellertid anledning att säga atl vi har kommit lillrätta med flera av problemen. Exempel pä delta är problemet med vingbrotl, somär avhjälpt på alla flygplan. Ett annat exempel är problemet medmolorslörningar, som är under kontroll, även om man aldrig kan säga atlmolorslörningar inte kommer att inträffa. Attviss framgång har nätts även med flygplan 37, dvs. Viggensyslemet, framgår avbild 3. Man ser där atl kurvan för antalet driftsstörningar under de senasteåren gått ner granska brant. Även om det är svårt atl se på bilden är del såatt felfunktionen materiel i hög grad har bidragit till den här nedgången,vilket inle var fallet förut. HansLindblad berörde i sitt långa inlägg mänga väsentliga förutsättningar för enökad flygsäkerhet. Ulöver dessa finns anledning diskutera ytterligare några. Avsärskild vikt i säkerhetsarbetet är alt åtgärder alltid snabbi och fulltäckandevidtas för atl förhindra att en olycka upprepas. Information, utbildning,anvisningar, beslämmelser, modifieringar och ibland även nyanskaffning ärdärvidlag nödvändiga ingredienser liksom kontroll av all allt detta verkligenträngt ut till alla berörda förband och till enskilda piloter. HansLindblad berörde sambandet mellan den nyinrättade ochtekniska högskolan då det gäller flygsäkerhet. Beaktas bör härvidlag ocksåförekomsten av flygsäkerhetskurser vid utländska universitet och högskolor,lill vilka elever från vid behov kan sändas. Islutet av 1960-lalet och inträffade ett antalinstrumenihaverier i samband med atl förare hade kommit in i okontrolleradeflyglägen vid undanmanövrer in i moln under luflstridsövningar. Chefen förflygvapnet tillsatte i denna situation en speciell arbetsgrupp föratt se överhela inslrumenlflygningsmelodiken, där speciellt instmmenlflyg-ningsproblemen isamband med luftstrid studerades. Detla resulterade i en delvis nyulbildningsmelodik, där simulatorer och tvåsitsiga flygplan utnyttjas i störteutsträckning än tidigare under både grundutbildningen och den fortsattaoperativa flygtjänsten. En markerad minskning av denna typ av haverier harglädjande nog skett . Detre haverier som inträffat i samband med siridsmässigflygning under mörker påminner inle om lidigare relaterade instrumenthaverier.Flygvapnet ser myckel allvarligt på dessa haverier, och en översyn har startatsför alt i detalj gå igenom samtliga övnings- och utbildningsanvisningar förflygplan 37. Övning för övning går man igenom samtliga faktorer som inverkar påövningarnas genomförande för att se om ändrad metodik kan införas för att höjaflygsäkerheten utan atl flygvapnets operativa krav eftersatts. Denna genomgånggenomförs med hög prioritet inom flygvapnets attackeskader. EltViggenplan har förlorats genom sekundära effekter efter ett blixtnedslag iplanet, en olycksform som också förekommit i flera fallutomlands. I har vi tagit fram erforderliga konstruktioner för atlförhindra ett upprepande och räknar med att dessa tekniska förändringar skallvara genomförda på planen . tidningsartikel anges att föraren vid del aktuella haveriet skulle haomkommit. Detla är inle fallel, ulan föraren räddade sig med hjälp avflygplanets raketstol. Omen olycka trots allt inträffat gäller det Ju atl genom i förväg vidtagnaåtgärder försöka minska möjligheterna för att allvariig personskada kommer attinträffa. nämnde i denna fråga möjligheterna alt med hjälp av derakeldrivna kalapullsiolarna företa lyckade fallskärmshopp även från lågahöjder. Vi lorde i också ha lyckais med att utforma dessa stolar pä ettsådani säll alt de skyddar personalen även vid uthopp i myckel högahasligheier. Stolgeneraiion nr 2, som är i bruk på alla flygplan av Drakeniypochkommeratt införas även pä , ärså utformad atl benens läge stabiliserasäven efter det atl stolen skjutits ul ur planet. I stolgeneraiion nr 3, som ärunder utprovning, har även en armfixerande anordning tillkommit som förhindraratt armarna skadas efter ell uthopp i hög fart. På fyrakonkreta frågor vill Jag lämna följande svar. Allmän enighet råder om alt nuvarandelotalhaverifrekvens är för hög och att den med tillgripande av, om så bedömsönskvärt, ökade insatser måste bringas avsevärt nedåt. Jag är dock inte bereddalt ge någon absolut siffra på hur lågt olycksfallsfrekvensen per 100 000flugna limmar skall kunna nedbringas, och Jag är tveksam till om ett sådani målöver huvud taget är meningsfullt au formulera. Helst skulle man ju önska enolycksfrekvens på noll, men en sådan är lika orealistisk i fråga om flygningsom exempelvis i fråga om biltrafik eller i fråga om bålolyckor. Del är min avsikt atl inbjuda berördapersonalorganisationer lill en konferens om flygsäkerhetsfrägor, varvid medinbjudan skall följa en PM, i vilket problemställningarna klariäggs.Huvudsyftet med denna konferens skall vara all kontrollera altpersonalorganisationerna anser atl deras medlemmar och organisationerna självahar ett tillräckligt medinflylande på hur säkerhetsfrågorna löses inom denmilitära flygtjänsten. ÖB inkommer med "Stab 77" tillmig.