prot · G209167 · 1978-12-31 00:00:00 — LÄRAREN(ler): Ni förstår: vad ni lär er att läsa på, är alldeles likgiltigt. PELAGEAVLASSOVA; Varför del? Hur skriver man till exempel 'arbetare'? Del intresserarPavel Sigorski här. SIGORSKI: '' stöterman ju aldrig på. ; Han ärmetallarbetare. LÄRAREN: Men bokstävernafinns i det ordet. ARBETARE: Men i ordet'klasskamp' finns också bokstäverna! LÄRAREN:Ja, men jag måste börja med det enklaste, inte med det svåraste på en gång. '' är enkelt. SIGORSKI; 'Klasskamp' ärmycket enklare. LÄRAREN;Men det finns ju inte alls någon klasskamp. Låt oss genast slå fast del en gångför alla. SIGORSKI(reser sig); Då kan jag inte lära mig något av er, om det inte finns någonklasskamp hos er. PELAGEAVLASSOVA: Du ska lära dig läsa och skriva här, och del kan du också göra här.Alt läsa del är klasskamp! 10 protokoll 1978/79:166-167 : Att läsa är klasskamp - med detmenar jag: om soldaterna i Tver hade kunnat läsa våra banderoller, hade dekanske inte alls skjutit på oss. Dom var bondsöner allihop." Scenenär lika aktuell . Alt läsa är klasskamp, men vad Sigorski och arbetarna ipjäsen ställer på sin spets är frågan om utifrån vems kunskaper ocherfarenheter som skolan skall utgå. Vems intressen skall skolan tjäna? Denfrågan har hitintills inte politiserats, och det gäller även för dagens debatt.Politikerna och socialdemokraterna har överlåtit åt andra att fastställaundervisningens innehåll och arbetssättet. Frånvänsterpartiet kommunisternas sida menar vi att skola och arbetsmarknad hörihop. Förändringar i arbetsmarknadens struktur leder till förändringar iskolan. Vad arbetsmarknaden kräver av den stora mängden arbetare äruppenbarligen anpasslighet snarare än kunskaper samt smidighet och.självständighet i icke alltför stora doser. Detta framionar också i den nyaläroplanen, där kunskaperna skrotas ner och mysigheten skruvas upp genom bl. a.den nya pedagogiken. Vpk anser att det är viktigt alt skolan politiseras, attarbetarrörelsen lar lill vara de möjligheter som finns också i den nyaläroplanen för att fylla den med sanna och verklighetsförankrade kunskaper, somkan hjälpa människorna alt återta kontrollen över sina liv och arbeten. Dettaborde ha tagits upp i dagens debatt, inte en diskussion på reaktionens villkorom s. k. ordningsproblem. Med det sagda, herrtalman, yrkar jag bifall lill vpk-motionerna. STIGALEMYR (s) kort genmäle; får nöja sig med att hon bemöts trots att hon inte nu ärnärvarande. Hon dellog ju i debatten och frågade då vadutskottet nienade på vissa punkter. Vad jag har sagt är att , liksomalla vpk-represenianter i resp. utskott, hade möjlighet att vara närvarande vidbehandlingen i utskottet. Som suppleant har man inte förslagsrätt. Däremot harman yttranderätt. Det finns möjlighet all ställa de frågor man vill ställa iulskottei, och det finns möjlighet att plädera för sina yrkanden utan någoninskränkning. Jag har beklagat att inte tog den chansen. Del varett slags blockad av utbildningsulskottei. Men hade menat allvar medall hon var intresserad av att få veta vilken uppfattning utskottet hade, hadehon haft möjlighet att få den informationen i utskottet. (vpk) kortgenmäle; I stället för att ta upp enskilda ledamöters närvaro i ulskottei tyckerjag att såsom utskottets talesman borde ha svarat på de frågor somInga Lantz ställde och som jag har upprepat i mitt anförande. Men det äruppenbarligen så, att socialdemokraterna inte vill ta en debatt beträffandefrågan om huruvida innehåll skall politiseras eller ej. Inteheller vill man la en debatt om den grundläggande analys som borde ligga ibotten av den diskussion som vi för här . I stället väljer man alt gå ini den diskussion som och andra har tagit upp om s. k.ordningsproblem. Jag tycker alt detta är beklagligt eftersom det - som jagframhöll i mitt inlägg - borde vara en uppgift för hela arbetarrörelsen i dagatt se till att skolan blir en skola med verkligt innehåll för arbetarklassensbarn. är del tyvärr så, att del i första hand är de som slås ut. Redan igrundskolan sker sorteringen. Jagnoterar att bara fortsätter att tiga om de väsentliga frågorna.Dessutom hävdade han i sitt förra inlägg alt del inte är en politisk fråga utannågonting som vi kan överiåta åt byråkrater och åt den kommersialism som nubreder ut sig i samhället. STIGALEMYR (s) kort genmäle: Den socialdemokratiska utbildningsfilosofin kan f. n.återfinna i två dokument, dels i propositionen om skolans inre arbete 1976,dels i den stora partimolion som vi lade fram i samband med läroplansförslagetnyligen. 1 höst kan också få läsa ett skolpolitiskt program somen särskild programkommission nu håller på att utarbeta. Vidare kan jagrekommendera läsning av partikongressens beslut och diskussioner. Det finnsmyckel för att hämta i dessa dokument. EVAHJELMSTRÖM (vpk) kort genmäle: Jag har läst vissa av de dokument som räknade upp, men dåhan själv vägrar att lämna en redogörelse, kan jag inte finna annat än att defrågor som jag, och tidigare Inga Laniz, ställt fortfarande inte har besvarats.I de refererade dokumenten besvaras de nämligen inte. Socialdemokraternavägrar att inse att skolan inte kan fungera i ett tomrum, att skolan är en delav vårt kapitalistiska samhälle och att del därför är än väsentligare attförsöka ge skolan ett innehåll som gör att eleverna kan fö kunskaper, så att dekan kämpa mot detta kapitalistiska samhälle. I stället väljer man alltså attställa sig neutral, som tidigare sade, lill innehållet iskolarbetet. Jag tycker fortfarande all delta är beklagligt. Engång fanns det företrädare för socialdemokratin som hävdade att skolan skullebli en spjutspets i arbetet mot klasskillnaderna, men det är bara altkonstatera alt helt och hållet har övergivit den filosofin, altdöma av de inlägg han har gjort här . När man talar om målet för den verksamhet som skolan bedriver, betonasnumera ofta med rätta - och det har gjorts här - att skolansverksamhet skall vara förankrad i verkligheten, i den verklighet som ärelevens, som är det omgivande samhällets och den ekologiska verklighel sombestämmer, våra yttersta villkor. Dethär är allmänna krav, och de anger naturligtvis ytterst summariskt inriktningpå läroplansarbete och undervisning. Men samma krav måsle ocksåställas på politikernas arbete med skolfrågorna. Abstraktioner och visioner harofta ersatt närkoniakten med en ofta krass och svårbemästrad verklighel. Delhar ibland resulterat i att läroplanen har blivit poesi där del borde ha varitprosa. Också här måsle man utgå från den verklighet som lärare, elever ochföräldrar konfronteras med. Den kan vara nog så bekymmersam. Bortsett från attmassmedierna uppförstorar, vinklar eller t. o. m. missuppfattar vad som intesällan händer på skolorna, så kan man inte längre komma ifrån att summan av demånga vittnesbörden från pålitliga och vitinesgilla människor som arbetar milti skolans verklighet är oroande. Del var egentligen också detta som varförutsättningen för arbete. Den bild som tonar fram berättarom en skolsituation som präglas av oro, av störningar, av elever som dåligtpassar tider, om utbrett skolk, om destruktiv vandalisering, förstörelselusta,om utslagna, om uppgivenhet, bristande arbetsglädje, inspirationsiorka hos bådeelever och lärare. Omdelta är halva sanningen, är det illa nog. Den andra halvan låter inte tala omsig så mycket därför all hälsan tiger still. Men det är en tröst att veta altden sidan av skolans arbele också finns. Det finns klasser och t. o. m. skolorsom fungerar och det på alla stadier. Det utförs kanske i det tysta ett idogtstudiearbete. Det finns trots allt elever och klasser som är intresserade ochlärare som är inspirerade av sitt arbete. Den motbilden av skolan måsle ocksåibland framhållas både för all nyansera och för all också uppmuntra, och detkan inte minst vi som politiker behöva. Mankan inte komma ifrån att skolan speglar samhället och dess utveckling, ocksåsamhällets negativa sidor. I del perspektivet visar det sig att skolan är ettsamhällets problem i mera vidsträckt bemärkelse än när man väljer att behandlaskolan som en avskild sektor i samhället. Jag vill bara påpeka alt politiker iplanerandet av bostadsområden, i familjepolitiken, i regionalpolitiken inteskall inbilla sig all detta skall vara detta, för räkningen kommer förr ellersenare, även om det kan vara svårt att alltid upptäcka orsak och verkan. Detbetyder också att förhållandena från skola lill skola kan skilja sig som nattoch dag och all arbetsförhållandena för elever och personal blir därefter. Skolanskall inte bara vara en spegling av samhället; för all använda ett känt uttryckskall den också vara en spjutspels mot framliden. Uttrycket känns en smula bådepatetiskt och anspråksfullt när man numera måsle tala med små bokstäver, menframtiden och målet för skolans verksamhet ärju för eleven i del härsammanhanget ett meningsfullt arbete i samhället. Det ställer bestämda krav påfasta kunskaper, inte bara i del mest elementära som att kunna läsa, skriva ochräkna ulan också i de orienterande ämnena. En fungerande demokrati vidgarkretsen av basämnen också till orienteringsämnena i hög grad. Det måste varaett oeftergivligt krav på ett skolsystem att del bibringar eleverna dessakunskaper, som gör att de kan fungera i sitt kommande liv ute i samhället. Menställer samhället det kravet på skolan, så måste också skolan ställa det kravetpå eleverna. 1 detta krav tillgodoser också skolan krav från flertalet elever.Det är arbetsro man vill ha från olika håll. Det är ett elementärt krav, är grundläggande. Del är prosa i dagens skola. Denförutsätts som någonting givet för myckel av det som är väsentligt ochomistligt i läroplanen: samtal om etiska och religiösa ämnen, om livsfrågor, omliv och död, om mening och meningslöshet, om inlevelse i andra folks religioneroch betraktelsesätt och medkännande i lidandet i dess olika former i väriden , i går och . Det gäller alla de frågor som har mindre alt göramed alt prestera, betygsätta och premiera. De här frågorna har mindre medutbildning än rned bildning, mindre med yrkesförberedande än medmänniskoblivande att göra. Denav många efieriysia normbildningen kan aldrig grundas på någonting annat änsamtal och eftersinnande på det område som öppnar perspektiven motlivsbetraktelse, livsåskådning. Men förutsättningen är som sagt arbeis-ron.Utan den förtrampas mången god planta. Kvar finns då bara prestationsskolan -en utbildningsinstitution, en korvstoppningsfabrik, ett maskineri. Men själenhar försvunnit. Slutsatsen av delta borde bli att eftersom så myckel står och fallermed arbetsron - egentligen alltsammans, vilket förklarar varför det kravet ärdet angelägnaste och mest samfällda från alla grupper - så måste priset få varahögt föratt uppnå arbetsron, och ansträngningarna förall uppnå den måste få blimycket stora. Många försök alt komma till rätta med förhållandena när delgäller arbetsron finns i den läroplan som vi diskuterar. Den grad ivilken man kan förverkliga arbetsron är f. n. ett bra mått på hur man lyckasmed skolan. Visst finns det andra mått au mäta med, men jag tror att . kanknappast en mer angelägen målsättning uppställas som ett elementärt,grundläggande och angeläget etappmål. Jag har lyssnat lill det mesta av debatten . Den har blivit mycketlång, och det känns nästan förmätet alt ta lill orda. Därför skall jag börjamed att yrka bifall lill motionen 370 om som läromedel, motionen 2599 yrkandet1, alt i skolans läroplan religionskunskap skall vara självständigt ämne, ochyrkandet 2, att ramtid, mål och huvudmoment för ämnet för skolans stadier skallpreciseras generellt, saml - i den mån del inte redan är yrkat i reservationer- bifall också till motionen 2602 av och mig. Underåren i harjag, herr talman, talat om skolan, om dessproblem, och jag har bl. a. efteriyst möjligheterna lill alternativ skola. Ensådan finns i andra länder. IDanmark har man en bestämmelse som uttryckts med korta ord så; Skolpengen skallfölja eleven. Del betyder att han för samma stöd ekonomiskt var han än går iskola - del betyder att alternativ finns. Ivår riksdag har man alltid avvisat förslag om alternativ med samma ekonomiskavillkor som motiv - man har talat om enskilda skolor. Visom fört fram förslagen har sett det som orättvist att vissa målsmän skallbetala undervisningen för sina barn och därtill betala skatt lill annanundervisning. Man har sagt här iriksdagen alt del är olyckligt med alternativ. fina att alla går i sammaskola-då får de barn som kommer från t. ex. kristna hem och "godahem" utöva inflytande på barn med svårare bakgrund och större problem -ja,så har det uttryckts. Jagmenar att detta resonemang inte håller. Demokratin kräver också alt vi harmöjlighet till alternativ. handlar inte debatten om detta , och jagvill framhålla att för min del ser jag givetvis saken så, att om alla eleverkan gå i en skola - i den obligatoriska skolan - så är det bäst. Men då måsteockså läroplan och läromedel och anda vara sådana att t. ex. de kristna bekännarnasbarn finner skolan riktig och god. Det ärju ofta på det hållet man har startategna skolor. Ipraktiken har emellertid utvecklingen på skolans område varit så negativ attdet är en mängd människor i landet som kräver en ändring. Steg för steghar man försvagat och skurit ned kristendomsundervisningen i skolan. Bit förbit har man tagit bort del som säkrat religionsämnets ställning, ämnetssjälvständighet, ämnesbeskrivning och undervisningstid. En vetenskapligundersökning visar att 81 96 av svenska folkel var emot en minskningav kristendomsundervisningen, och ändå har det skett en sådan minskning. 1 1963års läroplan för bakades religionskunskapen ihop med ett flertalandra orienteringsämnen. Vid en undersökning som SÖ gjorde erkände 44 96 avmellanstadiets lärare alt religionskunskapen aldrig får sin rättmätiga tid.Undersökningen visade också alt nästan hälften av högstadiets lärare ireligionskunskap inte var formellt behöriga. Det är sådana här sakersom föräldrar och målsmän har kritiserat. Jaglade märke till alt vpk i sin motion 2636 kräver att skalluttala att helt skall sekulariseras och därför ämnet religionskunskapavskaffas som självständigt ämne. Med vpk:s anknytning till den makt som lärall religion är opium för folkel och med dess anknytning till länder som plågarde kristna är det givetvis begripligt att vpk ställer ett sådant krav. Men jagkan säga till vpk att skolan är praktiskt taget så sekulariserad den kan bli -man behöver inte kräva att den skall bli del. Altskolan är sekulariserad är förbannelsen med utvecklingen i skolan. Allt flerinser det nu - även skolpolitiker och de som är ansvariga på den ekonomiskasidan av vårt samhälle. Detförekom myckel hån mot oss för tio när vi krävde normer ochsade att skolan skall fostra. Det är litet annoriunda - visst förekommersamma kritik mot oss , men tonen är inte densamma. Även dagensutskottsbetänkande är ett bevis härför. Jagtycker alt ordföranden i utskottet har talat mycket bra . Men när hanjämför problemen i vårt land med problemen i vissa andra länder, så håller jaginte med honom. Visseriigen förekommer det problem på andra håll, meningenstans har man enligl min och många andras uppfattning haft så svårt medarbetsron och så stora problem i skolan som i . Jag anser att det hängersamman med att man i en mängd andra länder har helt andra uppfattningar omnormer och om exempelvis religiös fostran. SÖ;sförslag till läroplan var mycket dåligt. Propositionen var bättre- många tankar som jag helt ansluter mig till. I motionen 2599, som jag väckt tillsammansmed och , påpekas Nr 167 att del i propositionensaknades positiva förslag. Statsrådet talar om den inre Tisdaeen den förändringen, men del blirju bara en slöja som draperar negativa förslag på e : j ig-ig områdei normer ochreligionskunskap. Vi har i motionen framfört synpunk- ter i delta avseendeoch bl. pekat på en möjlighet att åstadkomma den inre Läroplan får förändring som statsrådet talar om och som vi alla inser måsle komma: srundskolan "Vårungdom har berövats en stordel av vårt kulturarv. Genom en olycklig utvecklinghar stora livsvärden förmenats den. Allt fler upplever livet som meningslöstoch saknar kontakt med livskällorna, de bärande principerna." Jaghinner inte läsa mer innantill, men jag ber den som är intresserad alt ta delav motionen. Jagvill också tala om att detta är en djupt känd sak hos många svenskar. Jag harjust fåll del av ett upprop som informationstjänst gick ut mednär man fick del av SÖ;s förslag till läroplan. Uppropet hade rubriken och innehöll fyra huvudkrav, som gällde religionsämnet mensom jag inte heller hinner läsa upp. I stort sett överensstämmer kraven iuppropet med det som föreslås i flera av de motioner som kräver allreligionsämnet skall vara ett självständigt ämne. Uppropetundertecknades av förre biskopen och professorn . 1uppropet instämde sedan företrädare för . kyrkobröderna, , . Svenskafrälsningsarmen och Örebromissionen. Ingen i tjänst varande biskop hadeundertecknat uppropet, och det blev därför ingen riksomfattande namninsamling,eftersom erforderliga resurser saknades. Men det intressanta är all del bleven spontan reaktion, som resulterat i att hade 22 746 personerskrivit sina namn på de vid uppropet fogade listorna. Jag har velat nämna dettasom ett exempel på vad människorna-föreningar och enskilda, samfund ochkyrkor-pä den kristna sidan känner ute i landet. Jag vill påstå att enöverväldigande opinion i vårt land kräver alt religionsämnet skall fåen självständig ställning i skolan och mer tid. Nästan 100 96 av ledamöterna torde höra till kyrkan,och debatten kring kyrka och stat har visat att del finns ett stort intresseför kyrkan. Kyrkan har det svårt i det moderna samhället med dess mångaproblem, med de stora befolkningsanhopningarna och de stora församlingarna.Kyrkan har svårt att nå ut till många med , med kristendomen och medtröst och normer. De flesta av oss är alltså kyrkans vänner ochkristendomsanhängare. Låt oss se lill att kyrkan får hjälp och alt skolan görBibeln känd. Detfinns all anledning att ställa frågan hur vårt land skall klara sig, om inte en annan syn blir utbredd, om vi inte får en annan syn på livet, en kraft som bär och mål och idéer som lyfter och förvandlar. Det betyder inte att jag menar att skolan skall trycka in uppfattningar hos människor. Jag tror att alla ledamöter förstår vad jag menar. Det finns många, många röster ute i det 151 Nr 167 profana livet, om jag för kalla det så, som entydigt talar sammaspråk. Tisdaeen den "'sade alt när man skrapar på förslag får '5 iuni 1979 manfram konservatism. Till henne vill jag säga att jag i det praktiska livet rör migväldigt mycket ute bland socialdemokrater. De är mina goda vänner. Läroplan får präktigamänniskor och idealister, som har precis samma uppfattning och srundskolan såledesär lika konservativa på den här punkten som vi moderater. Jaghade tänkt säga något mer om motionen 370, men jag ser att lampan blinkar somtecken på att min taletid är ute. Jag vill därför bara påminna om alt i denmotionen har vid början några ledamöter krävt au skall bliläromedel i skolan. harjag hört och andra säga att det intefinns några invändningar mot att används i skolan. Men i praktiken blirdel nog så att den ändå inte kommer till tals. Jag tycker att vi har hört nogav allmänt tal om att får och skall användas-jag vill ha del klartutsagt. Det är lovvärt att är ett läromedel på papperet, men hur är deli verkligheten? Jagvet att vi aldrig kan få en fullkomlig skola. Jag vet också att vi inte kanpåstå att kyrkan har lyckats. Det har den inte gjort. Men jag tror att i dagensläge är de allra flesta av oss övertygade om all del måste komma in en kraft isamhället. Eftersomdetta kanske är mitt sista anförande här i vill jag tala om att överingången till den skola i där jag log examen stod att läsa en latinsksentens, hämtad ur , om att gudsfruktan är vishetens begynnelse. Jagfann samma ord på svenska i en skola i egen stad, , förnågra år sedan. Ni må skratta, men jag menar all del är ord som vi aldrigkommer ifrån. De gäller inte bara för det kristna livet utan för helasamhällslivet och vårt lands ekonomi. Vi måsle som riksdagsmän se till att fåut till eleverna i skolorna, till de unga i samhället, den kraft som bär. Attlåta komma till tals, att ge kristendomsundervisningen utrymme, att göraden självständig, att hindra kristendomsämnet från all försvinna i mängdenbland orienteringsämnena är ett steg i rätt riktning. LINNEAHÖRLÉN (fp) kort genmäle: Jag tror att jag kan säga all ämnet religionskunskap är en hjärtesak för både och mig. Därför vill jag upprepa något av det som jag har sagt om vad som står i propositionen och utskottsbetänkandet om delta ämnes behandling i skolan. Ulskottei har betraktat det som en fördel - och del gör också jag - för ämnet religions kunskap att undervisningen integreras med övriga samhällsorienterande ämnen. På den punkten har samkrisina skolnämnden i sitt remissvar instämt. Del betyder att ämnet även i läroplanen förs in under den gemensamma hatten av mål och huvudmoment för hela gruppen. Men under den hatten får religionskunskapen lill skillnad från de övriga ämnena en egen behandling med vissa särskilda delmål och huvudmoment. Del har föranlett utskottet att säga att religionskunskapen skall vara ett särskilt ämne. Men eftersom konstruktionen inte sammanfaller helt med yrkanden i någon 152 motion har motionerna, med den teknik vi använder,måst avstyrkas. kanalltså säga att ämnet religionskunskap har bevarats som ett särskilt ämneenligt propositionens och utskottets skrivning. Ytterligarehar ämnet fött en förstärkning genom det beslut som har fattats alt det skallske en fortbildning av lärare i religionskunskap. Framför allt finns dettabehov på mellanstadiet enligt den undersökning som hänvisade tilloch som tidigare föranlett SÖ att sätta i gång med fortbildning. Önskemåletom tidsangivelse för ämnet har också tillgodosetts genom att det sägs attsärskilt utrymme i tiden måsle anges för religionskunskapen, bl. a. med hänsyntill att vissa elever enligt gällande bestämmelser kan befrias från deltagandei religionskunskap. Det sägs att ämnet skall ha ett utrymme motsvarande det dethar . Jagär också myckel angelägen au betona centrala roll som läromedel iundervisningen i ämnet religionskunskap. Den ö/eti läromedel enligt deförordningar vi har. Den skall obligatoriskt finnas i alla skolor och allaklasser. Om den används eller hurden används kommer ytterst an på den enskildaläraren. Del är där vi har så svårt att komma in och få förverkligade deönskemål som vi som enskilda riksdagsmän kan ställa men som det inte alltid ärmöjligt att finna praktiska tillämpningar av i skolan. () korlgenmäle; När jag har jämfört SÖ:s förslag och vad skriver ipropositionen harjag upplevt som slående mycket nära mig i sinatankesätt. Men sedan finns inte de förslag som hennes resonemang borde ha letttill med i propositionen. Jagdelar inte uppfattning att det är en fördel med integrering avkristendomen och andra ämnen. Man skall givetvis när man undervisar i de andraämnena tala om kristendomen och andra religioner som historia. Men det finnsnågonting mer i kristendomen, som försvinner. Jag har redan påpekat hur svårtdet i praktiken varit att få fram kristendomsämnet alls i undervisningen.Under den hatt talade om har tydligen de andra ämnena varit förbreda. Jag är övertygad om att kristendomen egentligen borde vara huvudämnet,men det är omöjligt att tänka sig att det skulle kunna genomföras. Men så långtkunde vi sträcka oss all vi gjorde del till ett bestämt enskilt ämne medbestämd, fixerad lid. LinneaHörién har rätt i att vissa lärare kanske inte orkar med ämnet. Men det skulledå uppvägas av att det var ett eget ämne. Alla lärare visste då när det gälldekristendomen som när det gäller andra ämnen som har bestämda veckotimmar attämnet skall ha det utrymmet. LinneaHörién säger att är läromedel. Jag är glad över alt det är det-formellt.