prot · G209130 · 1978-12-31 00:00:00 — Av tvä rapporter, som lämnadestill expertgrupp för säkerhet och miljö, framgår del altriskområdet är ända upp lill och au antalel dödsoffer hänger samman medhur snabbt man kan evakuera det område som berörs. Barsebäcksverkei placerades så, man skulle knappasl göradet felet , au det ger många slora städer, , , , Eslöv- för all inle lala om - ell utsatt läge. Här kräver nu alltmermedvetna och om kärnkraftens risker alltmer initierade människor all konkrela,utarbetade planer görs upp och presenteras. Man kan inte negligera folkviljan ilängden. Jag ulgår från all problemen med Barsebäcksverkels unika placering ärväl kända. gör inie planeringen vid en sior kalasirof lällare. Också detär människor väl medvetna om. Här föreligger mänga frågetecken, som del finnsanledning alt återkomma lill. Det är vikiigi all en planering kommer lill stånd och attden blir känd för dem som berörs av den. I har vi upplevtkatastrofsituationer genom flera snöstormar, vilket har lärt oss hurpåfresiande den hårda verkligheien är för kaiasirofplaneringar. Jag hoppas all det går all planera, men jag vill ändåfråga om jordbruksminislern iror att sådana effekliva planer förhundratusentals människor kan fungera i verkligheien. I alla fill behöverresurser slällas lill förfogande. Då tänker jag främst på problemen för dem sominle har bil, t. ex. åldringar och sjuka. MÄRTAFREDRIKSON (c): Också jag ber all fa lacka herr statsrådetför svaret och instämmer i den posiliva bedömning som har gjort.Jag skulle dock vilja ställa några frågor. Den arbetsplan som vi här har fåll redovisad för oss serjag som mera allmänt hållen. Min fråga är om del finns några klart utarbetadeplaner, som är väl kända för allmänheten. Där vill jag särskilt understrykaorden välkända för allmänheien. Jag läste alt LRF i hade inbjudit till eninformationsträff om beredskapsålgärder i händelse av en olycka men altförvirringen blivit alll siörreju mer man fatt vela om reaktorhaveriet.Referatet gav oss en känsla av all de planer som detarbetats med inte varil realisliska, l. ex. all människorna skulle sliinga insig i sina hus och slänga lill dörrar och fönster. Men husen är kanske inle såtäta att del hjälper alt stänga, och om de ärdel, hur klarar man dåsyretillgången för människor och djur, när man skall stänga både ventiler ochalll annal? Enligt veierinärullålande överlever inle djuren så värsl länge iell väl lillslulel rum. Detär hell klart att reaktorhaveriet utanför - och kanske även del sominträffade i - har aktualiserat behovet av noggrant utarbetade planerför hur man skall klara sådana här händelser. Det som hände i visade att vii har haft räll när vi sagt all del inle finns några garantier för attell reaklorhaveri inte kan inträffa. Verkligheten har visat an det som ansågsomöjligt dock kunde hända. Strålningenefter haveriet utanför var enligt amerikanska vetenskapsmän så starkatt den gåu igenom en betongvägg på en meters tjocklek. Speciellt utrustadehelikoptrar uppmätte 0,33 millirem i luften över frånkärnkraftverket. På marken vid frän kraftverketuppmättes 12 millirem. Även vid kärnkraftverk i normal drift utsättsbefolkningen rum omkring verket för radioaktiv slrålning. är högstalillåina gräns 0,05 rem per person och år. Delgår nu inle längre all inbilla någon all kärnkraftverk är ofarliga och lill "vaccinerade" moi olyckor. Därför måste vi ha en god beredskapsplan,som är realistisk och som människorna känner lill. Den skall ange förmänniskorna i området hur de skall bära sig ål vid en olycka. Det skall finnasnoggrant utarbetade uirymningsplaner, så an människorna vel vad de skall ta sigtill. Dessa planer skall, som Jag sade, finnas i hem, på arbetsplatser, påsamlingsplatser och pä övriga ställen där det kan vara befogal. Planerna skallockså innebära att läkare och övrig sjukvårdspersonal har lämplig utbildningoch tillräckligt med resurser. Detkan också finnas anledning för regeringen all försöka fa lill stånd enmedicinsk experigmpp på några personer som har speciella kunskaper och som kanrycka ut vid behov. Den här gruppen behöver inte bara ha somverksamhetsfält, ulan den kan vara t. ex. nordisk. Avser här slaisrådet att tainitiativ till en sådan grupp? Jag vill erinra om au energipropositionen skrevs föreHarrisburgsolyckan. Redan i propositionen aviserar regeringen sin avsikt alt geslrålskyddsinsliluiel i uppdrag au redovisa organisalion och resurser förberedskap i händelse av olycka i kärnkraftverk. Beredskapsplanernamot kärnkraftsolyckor innehåller en detaljplanering för de åtgärder som kanvidias för befolkningen i området omkring kraftverket. Denna del av planeringenträder i kraft auiomatiskl vid ell larm. Somsvar på del Märla sade om allmänhetens kännedom om planerna vill Jagsäga att planerna är offentliga för allmänheten. En informationsfolder har ävenspritts lill allmänheten, och annonser har Nr 130 publicerats i dagspressen. Tisdaeenden När man informerarallmänhelen om dessa frågor måsieman-och del vill 24 'inri 1 1979 ''kraftigt understryka - göra en avvägning mellan å ena sidan behovet av att lämna en såfullständig informalion som möjligt och å andra sidan risken att Om evakuerings- '''" oroar människor onödigt myckel. ,,(1 lärn- (): kraftverk " lalman! Del är bra all man inie vill oroa människor i onödan.Men beredskapen motkärnkraftsolyckor kan liknas vid ell psykologiskt försvar. Vi har inle denberedskap som vi borde ha när det gäller detla psykologiska försvar.Människorna behöver ha informalion. Det är svårt alt lämna denna informalion,men allmänheten måste la vela exakt vad den skall göra. Jagsade att del förekommer strålning frän de kärnkraftverk som är i normal drift.De som arbetar i kraftverken utgör därför en riskgrupp. k.dosimeiersom visar hursiark slrålning han ellerhon är ulsall för. En annan ulsail grupp är de människor som bor pä ell visstavstånd runt omkring kärnkraftverken. Också de utsätts för radioaklivstrålning. Borde inte även denna grupp ha lillgång till en dosimeier? Har herrstatsrådet funderat över den saken? Jagvill också fråga om statsrådet bevakar att de planer för evakuering somutarbetas verkligen blir tillräckligt realisliska och så väl kända all dekommer all göra avsedd nytta. ULLATILLÄNDER (c): Enligl lagen om skyddsåtgärder vid olyckor i alomanläggningar är dellänssiyrelsens ansvar all vidla lämpliga ålgärder för att minska konsekvensernaav en evenluell reaktorolycka. Vad beträffar finns det enberedskapsplan utarbetad av länsslyrelsen i , men den planen äralltså inte pä långa vägar tillräcklig. Beiräffandedel siaisrådel sade om all man inle i onödan skall oroa människor vill jagpåpeka att den otrygghet man rent objektivt har anledning att känna försvinnerinle och bör inle försvinna genom allmänna välvilliga försäkringar, vilkahillills gåu ut på all betona kärnkraftens säkerhet. , som MärlaFredrikson nämnde, lämnade för kort lid sedan en bidrag som eftertryckligtdemonstrerade teknikens brister, nämligen dä en stor generator gick varm.smälte ner och slungade vrakdelar på flera ton moi de tjocka betongväggarna,som dess bältre höll den här gången. All något sådanl sker irols de årligaavslängningarna för översyn är anmärkningsvärt Del är sannerligen inle bara Harrisburgsom ger anledning lill eftertanke och begrundan. Oron är inte känslomässigtulan sakligt grundad. Men man kan ändå fråga sig om inle uirymningsplaner för enbefolkning som uppgår lill näsian en miljon egenlligen är orimliga. MenHarrisburg har visal att uirymningsplaner är nödvändiga. Paradoxen all delorimliga är nödvändigt visar påtagligt att del är kärnkraften som är orimlig. nämner generalorhaveriel vid . Sådanageneratorer finns vid en rad andra anläggningar, dvs. även sädana anläggningarsom inle är kärnkraflsanläggningar. Närdel gäller säkerheten vid kärnkraftverken och sannolikheten för en kärnkraftsolyckahar myckel omfaUande ulredningar gjorls både i och ulomlands. En stordel av de ulredningar gjorde om säkerhels- och miljöfrågorbehandlade jusl sannolikheten för olyckor. Kärnkraftinspektionens främstauppgift är att se till att säkerheten vid kärnkraftverken ärlillfredsställande, och inspektionen hargjort omfattande utredningar av frågan.Regeringen har redan lidigare varil observani pä säkerhetsfrågorna och hardärför i den energipolitiska propositionen föreslagit alt särskilda medel skallanslås till kärnkraftinspeklionen för alt den skall kunna föreslå konkretaåtgärder jusl för all öka säkerheten vid kärnkraftverken. 0/71evakueringsberedskapen vid kärnkraftverk Experterna har hillills vägrat all la bl. a. energikommissionensvarningar på allvar. Så när del gäller den statistik över riskerna somstatsrådet hänvisar till har man en känsla av alt den betraktats mer som enteoretisk lek med statistiska sannolikheter än som allvar. , hälsa och miljö, som avlämnades av statens energi- ochmiljökommitté, skrev man så här om slora olyckor vid kärnkraftverk: "Mängalusen dödsfall kan dock krävas om en reaklorolycka med slora utsläpp skulleinträffa under värsta tänkbara omständigheter, nämligen om reaktorn ligger näraen stor stad och väder och vind vid olyckstillfället är sådana all utsläppet driverlängs marken inom staden." MÄRTAFREDRIKSON (c): Statsrådet nämde säkerheten för människorna som arbetar vidkraftverken, men det gäller också säkerheten för människorna utanförkraftverken. Oron bland dessa människor kan inle stillas på annat säll än sakligt lar upp frågan och ser lill all människorna, så långl de självaförslår och förmår, vet hur de skall bete sig när del händer någonting - om dethänder någoniing. Jagfrågade om del fanns en utrymningsplan för människor och djur. För bådaderabehöver del finnas en sä effekliv plan att den går all använda. Jag vill bara tillägga all regeringen kommerati falla beslulom den kommission som mot bakgmnd av bl. a. skall se överden svenska reakiorsäkerheien. Kommissionen skall också undersöka om del finnsanledning au ändra de hittillsvarande bedömningarna av säkerheten ocholycksriskerna vid kärnkraftverk. Överläggningen var härmed slutad. 2 Riksdagensprotokoll 1978/79:130-132 Omrätten att använda snöskoter i fjällområden § 7 Om rätten attanvända snöskoter i fjällområden Jordbruksminislern erhöll ordel för atti etl sammanhang besvara dels (), dels () den6 april anmälda frågor, 1978/79:484 resp. 486, och anförde: har frågat, vilka åtgärder jag överväger för all ge denbofasta befolkningen i fiällområdena bälire möjligheler all ulnylljasnöskolraroch därmed också ge lurislerna lillgång till en effekliv räddningstjänst. har frågat om jag är beredd all överväga en ändring av gällandelerrängkörningslag för alt underlätta en rekrytering av personal blandortsbefolkningen lill fiällräddningsverksamheien. Jag lar upp de bådafrågorna i elt sammanhang. Genomterrängkörningsförordnlngen avgränsades de fiällomräden inomvilka lerrängkörning är förbjuden också vinterlid. Nyllo-trafik av olika slagavses inle bli berörd av förbudel. 1 förordningen undanlas bl. a. användning avsköler i irängande fall, l. ex. fiällräddning. Med slöd av förordningen harlänssiyrelserna i fiällänen meddelal ylleriigare undanlag. Pä grund härav fårfiällräddare. ulan hinder av förbudel, köra inte bara vid ulryckning ulan ocksåför rekognosering och inspeklion. Ortsbefolkningen i och Överumansdalgång och ortsbefolkning med jakl- eller fisketillstånd får också köra inomförbudsområde i viss omfatining. Generella undanlag för annan ortsbefolkningsfritidskörning har däremoi inle lämnals. Jaghar förslåelse för frågeställarnas oro för fiällräddningen. Del är angelägetall fiällräddarna känner lill snöförhållanden, isar, raviner och annat somortsbefolkningen har kännedom om. Omsorgom fiällräddningens behov skall emellerlid inle behöva leda till anlerrängkörningslagens syfte blir förfelal. Flera människor än lidigare är , säviii jag förslår, beredda att med skoter göra en insats ikatastrofsituationer. Det armin förhoppning all fiällräddningen också ifortsäuningen kommer all ha lillgång lill lokalvana personer urfiällbefolkningen. 1inledningsskedet av lillämpningen av den nya lerrängkörningslagen kan svärigheleruppkomma. Del måsie emellertid enligt min mening vara möjligl alt på grundvalav de erfarenheter som görs komma fram lill en tillämpning som innebär enrimlig avvägning mellan de olika iniressen som här slår emol varandra. Enlagändring förefaller mig inle nödvändig för all få en sådan avvägning.Regeringen kommerall uppmärksaml följa hurskolerregleringen påverkarförhållandena i fiällvärlden i olika hänseenden. RUNETORWALD (c): Tack för svarel och för all del akuta problem som föranledde fråganlösles på ell så föredömligt snabbi sätt! Redannär den s. k. lerrängkörningslagen antogs 1975 ullalade jag och många med migslarka erinringar moi den lagsliflningsleknik som lilläm-pades och som innebaralt i princip införde etl totalförbud, vilket man sedan överiäl ålregeringen all i väseniliga delar upphäva med en Nr 130 förordning som inle ens delgivils . När förordningen denpresenlerades visade del sig all den var så ofullständig,alt 24 anril 1979 man tvingades uppdra ålnalurvårdsverkel all ularbela komplellerande anvisningar, föratl intekonsekvenserna för försl och främst fiällområdenas q rätten att fasia befolkning skulle bli hell orimliga. Delledde lill all afjända snöskoter nalurvårdsverkel i en promemoria, nr 1976, uifärdade en del /fjällområdenanvisningar. Jag vill bara referera lill vad som slår på s. 6 i dessa anvisningar. Därsägs all länsstyrelserna borde kunna utfärda generella dispenser för parkeringav motorfordon i samband med idrotlstävlingar, friidrotts- och nöjesarrangemangoch liknande. Vadhar della resulleral i? Jag har ben upplysningsljänst att undersökavad som har hänt , dvs. , som lagen har varil ikraft. Jag har fåll reda på all i och har en enda generelldispens utfärdals; den gällde . Alliså har icke en endaidrollsorganisalion sökl dispens för alt ordna sina parkeringsproblem. Det harutfärdats åtta icke generella dispenser. 1Jämtlands län har man ulfärdal fyra generella dispenser. Huruvida någon av demgäller för idroitsarrangemang vågar jag inte säga. Tio icke generella dispenserhar ulfärdals där. Jagkunde räkna upp fier län, l. ex. och Slockholmslän, men jag avstår.Jag menar bara att detta belyser att lagen är en nullitet för den storaallmänheien. Den respekleras icke, den eflerievs icke. Vi har stiftat en lagsom folk varken känner lill eller bryr sig om. Dess värre har den haft effektför en grupp, nämligen för fiähborna. Del har lell lill del problem som haruppstått. Detär märkligt att det går bra för en turist som vill åka upp och fiska att använda sig av helikopter eller flyg, men ortsbefolkningen får inte ulan vidareanvända sig av sina snöskotrar. Delheter i svarel: "Ortsbefolkningen i och Överumans dalgång ochortsbefolkning med jakl- eller fiskeiillstånd får också köra inom förbudsområdei viss omfattning." Detla är enligl min mening att sila mygg och sväljakameler. Min kritik beiräffande lerrängkörningslagen riktar sig inle moi dennuvarande jordbruksminislern, eftersom det inle var han som sliflade lagen -del var Svanle Lundkvisl. Men om jag inle missminner mig var av del jordbruksulskotl som ställde sig bakom lagen. Är del inte högtid all se över lagen efter denna redovisning? GEORGANDERSSON (s): Också jag vill lacka för svaret. Jag är däremoi inle nöjd med dessinnehåll. Detheter i svaret: "Flera människor än lidigare är , såviii jag förstår, beredda alt med skoter göra en insats i katastrofsituationer. Det är min förhoppning all fiällräddningen också i fortsättningen kommerati ha tillgäng 19 Omrätten att använda snöskoter i fjällområden till lokalvana personer urfiällbefolkningen." Dellasägs samiidigl som del pågår strejk mot fiällräddningen i Slorumans ochWilhelminas bevakningsområden. Där är del bara polis och lullpersonal som ärberedd all rycka ut vid en olycka. Det är en myckel begränsad personal. InomSlorumans område tror jag del är ca lio personer, och de kan inte alla rycka ulsamtidigl; de har andra uppgifter också. Delgäller stora geografiska områden. Här i Syd- och har man alltidsvårt all föreställa sig hur slora de är. Del är fråga om län. med syd-ochmellansvenska mått mätt. Vadhänder vid en stor olycka? Vi slår dä i en myckel allvariig situation. Detärell helt otillfredsställande förhållande. Del akuta problemet är inte löst ioch med de åtgärder som har vidlagils. De accepteras inle av ortsbefolkningen. "Delär angelägel alt fiällräddarna känner lill snöförhållanden, isar. raviner ochannal som ortsbefolkningen har kännedom om", säger jordbruksminislerni svarel. Det är riktigt. Men det ärju den erfarenheien man nu inle lar lillvara.Del är den erfarenheien man avhänder sig genoiii en restriktivlagstiftning mot ortsbefolkningen. Dessulomär jag rädd för alt den här restriktiva lagstiftningen när det gällerortsbefolkningens möjligheler all köra snöskoter i fiällområdena skaparmolsällningar mellan olika grupper. En grupp - samerna - kan på grund av sinyrkesulijvning köra ganska fritt, medan den övriga ortsbefolkningen inle harsamma rätt. Del skapar allvarliga motsättningar, är jag rädd. Jordbruksminislernsäger all omsorgen om fiällräddningens behov emellerlid inle skall behöva ledalill att lerrängskörningslagens syfte blir förfelat. Nej, men omsorgen omfiällräddningens behov mäsle vara så stort all man ser överlagen om det visarsig all de behoven inte kan tillgodoses med nuvarande lerrängkörningslag. Jaghade förhoppningen alt jordbruksminislern skulle vara beredd alt göra del. Jag kan inle dela uppfattning all terrängkörningslagen skullevara en nullitet, och den åsikten tror jag all Jag redovisade ganska klartredan när Jordbruksuiskollel behandlade proposilionen och även den moiion somRune då hade väckt. Gällandelerrängkörningslag bygger på tanken alt känsliga fiällomräden under hela årelskall skyddas mot lerrängkörning. sä all negaliva verkningar, främsl pådjurlivet, undviks. Renkalvningslanden finns i stor ulsiräckning inom dessaförbudsområden. Också frän friluftslivels synpunkt är del av väsenlligbeiydelse all våra vildmarksområden kan undanhållas de olägen-heier som följerav en stark skolerirafik. 1fiällräddningen ingår 100 poliser och drygt 600 andra fiällvana personer. Altden gör mycket värdefulla insatser för fiällsäkerhelen vill jag gärnaunderstryka mycket kraftigt. Rekryteringen lill fiällräddningen är därförmyckel viktig, och den borde underlälias. synes del mig, av möjlighelen lillfri färdsel, som fiällräddarna faktiskt har. Klart är också attfjällkännedomen- kanske överförd hosortsbefolkningen från den ena generationen lill den Nr 130 andra - ärväsentlig för fiällräddningen. Den bör därför på olika säll bevaras. den Nyliotrafiken, t. ex. för fiällräddning, skogsbruk och renskölsel,skall ju få Verkan avindividuella dispenser är också betydelsefull i samman- _ (): i fjällområden Låt mig först klariägga att lerrängkörningslagen gäller över helalandei, allisä inle uteslutande i fiällområdena. Det är della som gör den säolämplig. Jagskall bara för all understryka förhållandel referera vad två länsstyrelser harsagt. i skriver under p. 7 i den undersökning Jaghar låtit göra: "Medhänsyn lill antalet ärenden finns anledning förmoda all lerrängkörningslagensbestämmelser är relativt okända. I samband med ridtävlingar, auktioner m. m.borde ansökningar ha behandlals." Delta har alltså inteskett. Länsstyrelseni säger: "De ansökningar som inkommit synes ha tillkommit på grund av att sökanden av en tillfällighet fått kännedom om terrängirafiklagsliftningen. Hela regleringen av lerränglrafi- ken framstår som komplicerad och svåröverskådlig. Härtill bidrar bl. a. att regler meddelas dels i en lag, dels i en kungörelse, dels i form avföreskrifter(se 65 i) TTK), dels i någol som benämner "anvisningar". Konstruktionen all dispens frän förbudet i 1 § terrängkörningslagen medde las genom lokal trafikföreskrift uppleves av många som svårbegriplig. Anvisningarnas status äroklar." 7 säger man: "Denringa mängden dispensansökningar lyder på att lagstiftningen ej är allmänt kändoch således inte efterievs i nämnvärd omfattning." Anser jordbruksminislern inle all del finns skäl all överse enlagstiftning som inle alls fungerar på det säll som den var tänkt? GEORGANDERSSON (s): Jag vill försl betona attjag naluriiglvis är angelägen om attskoierlrafiken regleras, så all en ohämmad turism i den känsliga fiällvärldeninte stör naturen. Vad Jag ömmar för i del här sammanhanget är ortsbefolkningenoch dess möjligheter alt vistas i sin egen hembygd. Ortsbefolkningeni de här myckel glest befolkade områdena är ju fiällbefolkningen. Den kännerfiällen och kan visa den omsorg om naturen som är erforderiig. Vi är starktberoende av denna ortsbefolkning för fiällräddningen. När lurislerna kommer ochovana ger sig ut kan Ju svära olyckor inträffa, och då är del väldigtvärdefullt att vi har en tränad ortsbefolkning som kan rycka in och undsätta. Jordbruksminislernkommenlerar inle förhållandel all olika tillämpningar av en sådan här bestämmelse gäller för olika delar av ortsbefolkningen. I praktiken harju samerna fri rätt att köra med skoter, medan andra inte har 21 Omrätten att använda snöskoter i fjällområden Och jag är som boendei ell dessa län med slort fiällområde oroad för en sådan här skärpning avmolsällningarna mellan olika grupper inom ortsbefolkningen. De olika uppfaUningar om effeklerna av lerrängkörningslagen somredovisas f n. gäller i första hand effeklerna för fiällänen. Jag lycker därförinle att de exempel som fört fram är särskill relevanla fördebalien. Vidaretycks inte ha uppmärksammat all del skedde en översyn avlillämpningsföreskrifterna till lerrängkörningslagen . Närdel gäller fiällräddningen är det uppenbart all ortsbefolkningens kännedom omterrängen är utomordentligt värdefull och all den bör lillvaralas. Moinackdelen av en evenluelll försämrad lokalkännedom kan dock slällas en vissfördel också för fiällräddningstjänslen av skolerförbudel. Olyckslillbuden i defall då del blir fel på skotern exempelvis synes rimligen komma au bli färreockså bland ortsbefolkningen. Jagvill ytterligare understryka alf del är min övertygelse all man inom ramen avden nu gällande lerrängkörningslagen genom en översyn avtillämpningsföreskrifterna, när man får erfarenhet av lagens tillämpning, skallkunna komma lill rätta med motsättningarna. RUNETORWALD (c): Jag skall inle förlänga debatten myckel. Låt mig bara konstalera allerfarenhelerna inle har lell till någon översyn på de punkier som jag refererallill beiräffande dispenser för lävlingsarrangemang och liknande. 1övrigl delar Jag uppfaUning all del naluriiglvis är allravärsl för ortsbefolkningen. Fjällbefolkningen har genom terrängkörningslagensatts under förmyndare i en omfallning som i övriga bara gäller för demsom råkar bo i etl naturreservat. Del ärbrimligl att man i så stora delar avlandei i princip blir t. o. m. hårdare reglerad än de som bor inom ellnaturreservat, och därför hävdar jag med bestämdhet all del behövs en översynför att ge ortsbefolkningen större möjligheter att röra sig fritt i sin egenhemtrakt. GEORGANDERSSON (s): Jordbruksminislern sägeratt han harförhoppningomall man skall komma lill rälla med problemen och allfiällräddningens behov skall kunna lillgodoses. Men vilka ålgärder avser dåjordbruksminislern att vidla föratl lösa den konfiikl som råder i sloradelar av fiällvärlden jusl på della område? Man kan givelvis ha olika meningar om hur slarkl skyddei bör vara motskoierlrafiken. För egen del vill'jag framhålla all anialet skotrar fördubblats på fyra år-från kanske 30 000 till ca 60 000 . Även om skolerkörning ärtillåten över slora områden och längs mänga leder är trycket mot känsligafiällomräden slarkl från skoierägare, såväl bland fiällborna som bland övrigbefolkning. Fritidskörning utan samband med annan aktivitet bör därför tillålasgenerellt för viss ortsbefolkning försl om en sådan körning anses lämplig pågrundval av lagens tillämpning . herr lalman, svaral på senasle fråga.