prot · G20921 · 1978-12-31 00:00:00 — denprivala konsumtionen öka med 2,2 96 - om inle ytterligare stimulansåtgärdersätts in - och så skall bli fallet; bruttoinvesteringarnaöka med 5,1 %>,den förslå ökningen och den största under hela1970-lalet; näringslivetsinvesteringar öka med 5 96; bostadsinvesteringarnafortsätta atl öka - nu ; överskotteti handelsbalansen öka ytterligare till , varigenombyiesbalansunderskoitet skulle bli , en i och för sig påsikt dock alltför hög siffra. är alltså läget och utsikterna framöver, ett resultat av en planmässigoch målmedveten rekonslmkiionspolilik efter det förfall vår ekonomi befann sigi vid den socialdemokratiska regeringens eget fall . Del är mot denbakgrunden som man skall bedöma socialdemokraternas politiska tuvhoppningunder de gångna två åren: Delsderas ovillighet atl erkänna begångna misstag. Vi hörde det . Dels derasväxande insikt om att verkligheten obönhöriigt måste komma attklarlägga vad som brustit. Dels deras i motsvarande grad växande motvilja molatt medge alt trepartiregeringen steg för steg höll på atl lyckas med denekonomiska politik som socialdemokraterna gjorde sitt bästa - och det vill intesäga litet - för alt göra ned. Ibörjan av 1977 anklagade socialdemokraterna trepartiregeringen för alt föra enalltför expansiv politik. Den internationella konjunkturen skulle förbäurasmycket snabbare än vad regeringen trodde - påstod de. När regeringen någramånader senare stramade åt ekonomin, var detta plötsligt helt fel.Åtstramningen borde anslå till början av 1978 - hette del då. Socialdemokraternaangrep som bekant våldsamt devalveringsålgärderna . Alla deraspåstådda vådliga konsekvenser framhölls. Man gjorde största möjliga nummer avde effekter på prissidan som utgör närmast automatiska följder av dylikastabiliseringsåtgärder. I den ekonomiskpolitiska molion som socialdemokraternaväckte angreps den ekonomiska politiken återigen för alt inte varatillräckligt stram. En åtstramning påstods då vara nödvändig för att devalveringeninte skulle misslyckas. har socialdemokraterna-sedan bytesbalansen ochinfiationstakten blivit mindre politiskt matnyttiga - skjutit in sig påarbetsmarknadsläget. heter del plötsligt att den ekonomiska politiken äralltför stram. Ochvisst är arbetsmarknadsläget bekymmersamt. Del är ju just därför som denborgeriiga trepartiregeringen satsat mera pengar än någon tidigare regering iSveriges historia på sysselsällningspolitiska och induslripolitiska åtgärder.Men man måsle ändå i varje saklig debatt hålla i minnet att vi i har enlägre arbetslöshet än man har i nästan alla jämförbara länder och att vi -trots betydligt allvariigare ekonomiska problem - har en lägre arbetslöshet iår än vi hade , dä socialdemokraterna satt vid makten.I september i år var antalet arbetslösa 108 000.1 september 1971 var del 113000, och var 121 000 personer arbetslösa. Det kan också varavärt att påpeka, som gjorde, att det totala antalet sysselsattaär större än . Menäven sysselsättningskurvan börjar nu vända åt rätt håll. Ikonjunk-lurbarometern konstaterades att utfallet blivitbättre än vad företagens planer angav . Minskningen av antalet arbetareär klart lägre än vad som registrerats ända . Ävendet allvarligaste av alla allvariiga problem, nämligen ungdomsarbetslösheten,har lindrats. gick ungdomsarbetslösheten ner betydligt mera än denallmänna arbetslösheten. En begynnande förbättring av läget skulle kunnainträffa under loppet av , konstaterar också följdriktigtkonjunkturinstitutet. Att utvecklingen inte gårsnabbare beror naturiigtvis på den överkapacitet som industrin fortfarandehar . Man trollar inte bort sysselsättningsproblemengenom den typ av åtgärder som socialdemokraterna har föreslagit. Däremot kanman genom ett fortsatt målmedvetet ekonomiskt-poliliskt saneringsarbete uppnåden eftersträvade förbättringen också på arbetsmarknaden. Dethar, herr talman, funnits en enda röd tråd i den socialdemokratiska kritiken avregeringen ekonomiska politik, och det ärdet rena nej-sägandet -ettnej-sägande för nej-sägandets egen skull, ett exploaterande av missnöje somborde vara ett ansvarsmedvetet parti främmande. Heltnyligen har socialdemokraterna väckt en motion här i med anledning avarbetsmarknadsläget. De hävdar däri att den ekonomiska utvecklingen under åreti flertalet hänseenden blivit sämre än vad som tidigare antagits i finansplanenoch i den reviderade finansplanen . Jag har i min uppräkning här redankonstaterat alt det i verkligheten förhåller sig precis tvärtom. Vi lär fätillfälle att i annat sammanhang återkomma lill den socialdemokratiskamotionen. Jag vill bara säga en enda sak. Jaghar, som kammarens ledamöier vet, under åtskilliga år brukat beskyllas för altsvartmåla. Vem minns inle långa moraliserande tirader? Han levdealldeles i sin sedvanliga jeremiad upp till sitt förflutna i dethänseendet. I efterhand har alla kunnat konstatera atl de varningar somjaguttalade tidigare var i allra högsta grad befogade. Men om del verkligen var såalt jag svartmålade, då var jag bara en enkel amatör i den konsten i jämförelsemed vad socialdemokraterna nu presterar. Deras motion är en enda långuppvisning i konsten att ljuga med statistik och atl förvränga verkligheten. Somjagredan framhållit, hert talman, återstår många ekonomisk-politiska problem altlösa innan alla våra svårigheter är ur väriden. Vi har hunnit en god bil påväg. 1 och , som har mött likartade problem, socialdemokratiskt dominerade regeringen resp. den rena socialdemokratiskaregeringen liksom vi tvingats att lägga tyngdpunkten i den ekonomiskapolitiken på alt hålla tillbaka efterfrågan och den privala konsumtionen. Deangrep sina problem senare än vad vi gjorde. De såg inte faran i lid. Och derasmedicinei har därför blivit långt beskare än våra. I har man tvingatsinföra pris- och lönestopp. I bedrivs en myckel restriktivinkomstpolitik som man höjer mervärdeskatten. ISverige har vi nu kommit så långt in på återhämtningens väg att del blivitmöjligl alt ge den ekonomiska politiken en något mer expansiv inriktning. Denborgerliga trepartiregeringen syftade till att låta den privata konsumtionenöka med , dvs. med en procentenhet mer - 2 miljarderkronor- än vad man trott skulle bli möjligt. Det gläder mig att kunnakonstatera att den nya minoritetsregeringen förklarat sig vilja fullfölja denpolitiken. Menlåt mig ändå i det här sammanhanget uttala en varning. Det är långt ifrån oväsentligthur denna expansiva politik utformas. Det är tvärtom utomordentligt viktigt attde åtgärder som vidtas står i samklang med den ekonomiskapolitikens långsiktiga mål, dvs. attde för det första inrikias på alt ytteriigare förbäiira del svenskanäringslivels inlernalionella konkurrensförmåga och investeringslust-del är enförutsättning för atl jämvikten i vår betalningsbalans pä sikt skall kunnaåterställas, altde för del andra medverkar till en fortsatt dämpning av pris- ochkostnadsutvecklingen samt atl de för det tredjefrämjar produktivitetsutvecklingen i samhället. Enåtgärd som motsvarar alla dessa krav är all sälla stopp för eller senareläggaden höjning av arbetsgivaravgifterna fr. o. m. som riksdagentidigare faltal beslut om. Den borgerliga trepartiregeringen förklarade ivåras atl den skulle pröva det samlade arbetsgivarav-giftsutlageifr. o. m. . Jag vill råda den nya regeringen atl verkställa ensådan omprövning. OlaUllslen förefaller av sitt inlägg att döma alt vara låst i en motsattuppfattning. Jag tycker del är beklagligt. Att sänka arbetsgivaravgiften den 1juli och höja den efteråt med i runt tal 1,5 96 måsteuppfattas som ett slag i ansiktet på de mänga slora och små förelag som ytterstskall svara för tillväxten och sysselsättningen i vårt samhälle. Enhöjning av arbetsgivaravgifterna fr. o. m. är enligt min mening klanfelaktig ur konjunkturpolitisk synvinkel. Den skulle försvära för exporten allåtervinna ytteriigare marknadsandelar. En tankeställare borde också vara altkonjunkturinstitutet tror alt marknadsandelsvinsterna blir mindre än iår och alt den importkonkurrerande svenska industrin inle kommer atl göra någrasådana andelsvinsier alls. Enhöjning försvårar också kampen mot prisstegringarna. Del finns risk för atlinflationen äter lar fart i samband med en förbättring av industrikonjunk-lurenoch sysselsättningsläget. Den risken ökar definitivt om man låterarbetsgivaravgifterna stiga. Enhöjning är dessutom, som jag sade, psykologiskt farlig, inte minst gentemotde mindre och medelstora företagen och i en situation dä invesieringslusten börstimuleras. Sänktamarginalskatter tillhör också del som ökar tillväxttakten i samhällel och äveni övrigt främjar de långsiktiga ekonomisk-politiska målen. Del av trepariiregeringeninledda arbetet med att reformera del svenska skattesystemet måste fullföljas.Vi måste bl. a. införa ett marginalskattelak. Som ekonomiminister fickjag belägg för hur förlamande del nuvarande skattesystemet är förlusten lill arbete, nyföretagande och initiativ. Jagskall inle här och gä in på den katalog över skattesänkningar som OlaUllsten presenterade . De överensstämmer i mycket med vad vivar överens om i trepartiregeringen. På någon punkt har vi en motsauuppfattning. Denandra varning som jag skulle vilja framföra avser budgetarbetet. I denuppgångsfas vår ekonomi nu befinner sig i är del nödvändigt atl budgetprövningenblir utomordentligt restriktiv. måste vara beredd alt omprövaredan gjorda utgifter. Det budgetunderskott som vi tillåtit oss all hahar varil godtagbart med hänsyn lill den slora överkapacitet och de outnyttjadereserver vi haft i vårt samhälle. I elt läge dä vi kan räkna med ett ökatresursutnyttjande och ökad efterfrågan kommer riskerna också att öka. Och iperspektivet kan en fortsatt stabil prisutveckling komma allholas. Dåkommer i första hand åtgärder på utgiftssidan in i blickfältet. Visserligenkommer ökande produktion och tillväxt alt nära nog automatiskt krympabudgetunderskottet - men inle i tillräcklig grad. Ytteriigare skattehöjningareller avgiftshöjningar, i elt land med världens högsta skattetryck och med enoffentlig sektor som ligger i storleksordningen 65 96 av BNP, skulle direkthämma både produktion och investeringar. De skulle försvåra och motverka istället för atl underlätta strävanden efter långsiktig balans. Den nyaregeringen måsle därför ägna större möda ät att begränsa utgifter än åt atlhitta nya skaiieobjeki eller alt bredda skalleunderlaget. Sammanfattningsvis: Den nu avgångna trepartiregeringen har lagl grundenför en sanering av den svenska ekonomin och för en utveckling i mer sundabanor-sedan må tycka och länka och säga vad han vill. Åtskilligaproblem äterstår, både på kort och på läng sikt. Värt näringsliv kommer underåtskilliga år framöver atl brottas med svåra struktur- och omställningsproblem.Utrymmet förökad privat konsumtion kommeraii vara begränsat - även om vi inteskall behöva dra ner den privata konsumtionen . Särskilduppmärksamhet måste ägnas den alltför snabba kommunala ulgiftsexpansionen. Denkan inte tillåtas växa som . Idet lägel har ftl en ny regering med smalaste tänkbara pariameniariskabas, och det är naturligtvis inle bra. Därmed uppkommer risk för alt denstramhet, fasthet och målmedvetenhet i ekonomisk-politiskt hänseende som lägetkräver kan komma att ersättas av en famlande politik vilande på politiskauppgörelser från fall lill fall. Jag vill inte säga att det behöver bli sä,bara atl risken för det är påtaglig, därför alt tycks ha valt allföriita sig på socialdemokraternas goda vilja framför alt klart och bestämtmarkera en vilja atl bygga pä den borgerliga majoriteten i . Del hadevarit möjligl all fullfölja det icke-socialistiska samarbetet på bredastemöjliga bas och atl fortsätta regeringssamarbelet på grundval av 1976 och 1978års regeringsförklaringar. Men har sä icke velal, och del är desssak. Vi får då försöka göra det bästa möjliga av det faktum atl riksdagensmajoritet är borgerlig. Ochdet bör finnas all anledning för alt dra sig lill minnes, alt del varden socialdemokratiska politiken samt socialdemokratiska missgrepp ochförsummelser på den ekonomiska politikens, på näringspolitikens och påskattepolitikens områden som bragte vårt land in i det krisläge som råddehösten 1976. Om socialdemokraterna nu skulle kunna förskaffa gehör försina kravpå nya bördor på näringslivet, nya skattehöjningar, nyasocialiserings-åtgärder inom näringslivet och ytterligare steg mol löntagarfondernas kollektivsamhälle,då hamnar vi väldigt snabbt i en ännu värre kris än den som mötteden nu avgångna regeringen . OLOFPALME (s) kort genmäle: Vi har alla varil vittne lill dans på blockpolitikenssaliga ängar eller på de saliga blockpolilikernas ängar eller vad det nu skallvara. Det var inte så roligt att lyssna lill! Menlikväl säger atl jag får säga vad jag vill. I Sverigefår , enligt , säga vad han vill. Det är inte dåligt - jagtackar för det. Jagskall inte la upp allt det här. Jag tänkte jag skulle resonera med kärnkraften, fördel har intresserat mig. Och det ger inle någon fin bild avhonom egentligen. Vidbehandlingen av energiproposition var mer positiva tillkärnkraften än vi socialdemokraler. Man tog bl, a, upp frågan om ett fjortondekärnkraftverk. Man såg mer lättvindigt på säkerhetsproblemen. Så här sade herrBohman: Omdet vore på del sättet att säkerhetsproblemen är olösliga, så vore varjeutbyggnad av kärnkraften hell oansvarig. Men så är ingalunda fallet. Atl vimoderater accepterar kärnenergin beror alltså på atl vi blivit hell övertygadeom atl de riskersom är förenade med en ansvarsfull kärnkraflspolitik, med derigorösa kontroll- och säkerhetsföreskrifter som tillämpas på detta område, ärlångt mindre än de som sammanhänger med nästan all annan mänsklig teknik. Vadvi kunnat inhämta genom skickliga forskare och vetenskapsmän har övertygat ossom att så är fallet. Så kom en valrörelse. Då plötsligt hade kärnkraften blivit en storpolitisk stridsfråga-dä låg moderaierna utomordentligt lågt. Och har herrBohman i öppet berättat att del var av rent pariitaktiska skäl.Man ville inle störa kampanj. Man ville låta ta röster åtborgerligheten. Man ville underiätta en borgerlig regerings tillkomst. Därmed,herr talman, vilseledde man i realiteten både allmänheten ochcenterpartisterna. Centerpartisterna måste ju ha filt del intrycket, att när demed sin kärnkraflspropaganda vunnit valet åt borgeriigheten, så skulle de blibemötta lika tillmötesgående efter valet som de hade blivit bemötta före valel.Pä den punkten håller jag med . Men sä blev inle fallet. I stället satteGösta hårt tryck på . Han tvingades atl ladda . Och med många förseningar ochfördyringar och kriser har man ju i stort sett fullföljt energibeslut. Detframgår ju klart - det är den iredje punkten - atl moderaierna vid behandlingenav laddningsansökningarna för Forsmark I och var beredda aU utanvidare omgång godkänna laddningen. Man gjorde eftergiften till med dehär extra borrhälen, men man ansåg att del politiskt var klart, och då gickhert ut och förklarade triumferande, alt nu var säkerhetskraven till lösta. Det har han sedan försökt bortförklara. skulle bli blek avavund, om han kunde ta del av de bortförklaringar som kommit medpå den punkten. Såföll emellertid regeringen. Då övergick i stället till alt berömmaherr - ett beröm som ju måsle vara rena dolkstöten. För vad är del herrBohman säger? Jo, han säger: var beredd att sträcka sig ännulängre. Han var beredd alt dagtinga en bil lill, enligt cenierns språkbruk, mendet var fotfolk som spräckte regeringen. Det var inte som del gällde, utan fotfolk kunde inte se sina grannar ocharbetskamrater i ögonen längre. Därmed får ju tillfälle att sägaatl del var fotfolk som spräckte den borgeriiga regeringen - det ärderas fel. Meninle nog med detta. Sedan fick ju inte vara med heller. De ficklämna regeringen. Då antyder - del är nästa steg - atl hade hananat alt skulle sparkas ur regeringen, så hade han kunnat länka sigatl la direktkontakt med . Det säger han plötsligt i TV. Då hadehan kunnat länka sig att stoppa vid tio aggregat, då hade han kunnat länka sigen folkomröslning. Därvänder nu och försöker lägga nästa skuldbörda på . Detvar folkpartisterna som sparkade ul ur regeringen. Hade herrBohman anat della, så hade moderaierna haft en annan taktik i kärnkraftsfrägan. Samtidigtskriver emellertid samme i en artikel, där han framstårsom rättssäkerhetens apostel. Han skriver följande: "De reaktorer somredan ftt tillslånd att byggas - dvs. t. o. m. den tolfte reaktorn - fick genomlagen statsmakternas uttryckliga löfte om igångsättning, men bara underförutsättning atl de i lagen uppställda säkerhetskraven kunde lösas.-- Atl i efterhandsätta en definitiv gräns vid ett lägre antal reaktorer sirider alltså motlagstiftningen. Det slår därmed i strid med allmänt hävdaderätlssäkerhelsprinciper." Påsamma sida i - för det är publicerat pä samma sida -framstårherr pä den ena spalten som supertakiikern som skulle begränsa anlalelaggregat till tio, och på den andra spalten som rättssäkerhetens apostel somsäger att före tolv aggregat kan man inte stoppa del här, om villkorslagenskrav uppfylls. Delhar ofta sagts i våra led, atl vad man än må säga om , så är hankarl för sin hatt. Vi tycker inle bra om hans åsikter, men han står ju för deåsikter han faktiskt har. Men i fråga om energipolitiken må del tillåtas migall säga alt hert framstår i facit som en ganska lealös supertakiiker,som satt den poliliska makten och taburellkänslan i alla lägen föreövertygelsen i sakfrågan. Jag hoppas all det är därför, i den egna känslan avdetta, som han skött energipolitiken så illa. Jagvill också säga all är del många av oss som tycktsynd om när vi sett hans bild i tidningar och TV med grämelsen ochbitterheten rislad i ansiktet. , har man sagt, har blivit lurad. Jagbörjar tvivla på det där. Jag tror alt i själva verket haröverlistat sig själv, och jag hoppas all moderaierna återvänder till en sakligenergipolitik. GÖSTABOHMAN (m) kort genmäle: Jag måste erkänna atl jag ibland kan lycka alt det är behagligt omnågon tycker synd om mig, när det finns skäl lill del. Men jag blir inle gladom säger att han tycker synd om mig, för del menar inte kan inte lycka synd om andra-möjligen kan han lycka synd om sig själv någonenstaka gång. Jagtycker inte heller atl skall lägga sig i debatten om de inbördesförhållandena mellan de här tre nu avgångna regeringspartierna. Den debattenkan vi nog klara själva. Jagvill beröra en del av de principiella synpunkter som tog upp. Om detär någon följetong som njuter av så är del den om energipolitiken. än två är har stått mitt uppe i den här svekdebatten, trots allOlof har fullt klart för sig - vilket för en stundsedan konstaterade - att meningarna i hans eget parti i denna fråga är slarkidelade och all han inte är representativ för sitt parti när han talar såkategoriskt om kärnkraften som en energikälla ulan några som helst problem. Jagstod bakom energiprogram närdel antogs häri kammaren, och jag kankosta på mig all erkänna-i motsats till många andra, jag hadefel den gången i min överoptimism dä del gällde kärnkraften. Jag trorfortfarande att de problem som är förenade med kärnenergin skall kunna lösas,men jag har långt ifrån en lika självklar uppfallning som jag hade när vidiskulerade denna fråga i 1975. Även om jag är gammal, är jag inte sågammal all jag inte kan lära om. Jag hoppas all även blir så gammalalt han kan lära sig all lära om och dra nytta av erfarenheterna, de praktiskastudierna och av de försök som pågår och lära sig någonling av alt människorrunt om i världen tänker om rörande kärnenergin. Jagupprepar: Jag tror atl de problem som är förenade med kärnenergin skall kunnalösas, men vi kräver nu med rälla längre gående, fastare och siarkare garantierför atl problemen är lösta innan vi tillåter nya reaktorer atl sälla i gång. Detvar detta som låg bakom villkorslagen, den villkorslag som partigick emot här i . Genom villkorslagen ställde vi större krav påkärnkraften än man hade gjort lidigare, krav som ställs i många andra ländermen som tydligen fortfarande tycker är onödiga. De kraven ledde tillforskningsinsatser på säkerhetsomrädei som varit utomordentligt betydelsefullaför studierna och bedömningen av kärnenergin och som jag även tror kommer altbli av värde för den svenska industrin framöver. OlofPalme lever sä myckel med pariitaktik att han ser partiiakiik bakom nästanallting som existerar i sinneväriden. Närvi inle drev energifrågorna så hårt i valrörelsen som menar au viborde ha gjort mol bakgrunden av beslut, berodde del framför alll påatl vi var medvetna om all meningarna också inom moderata samlingspartiet vardelade. Vi hade inte en sä kristallklar linje atl vi kunde gå ul och mejsla denpolitik som skulle bedrivas i framliden. meningarnavar delade också inom men att man inom hade en klar ochbestämd negativ syn. Vi var inställda på all vi skulle arbeta tillsammans, ochvi var övertygade om all vi tillsammans skulle finna en klar och bestämd linjeför hur kärnkraften skulle hanteras. De förhandlingar som vi fbrde sedan vilillsammans hade vunnit val syftade ju lill atl lösa det här sväraproblemet i energibehovels, ekonomins och hela svenska folkets inlresse. Vitrodde oss ha nått en sådan lösning genom villkorslagen, tillsättande och genom de besparingsåtgärder som vi varöverens om. har erfarenheten visat all vi inle lyckades. Del brast i mångahänseenden, och vi kan bara konstatera all vi föll på den här frågan. Men attdet bakom della skulle ligga något slags ren och skär pariitaktik i ordetsfulaste mening-det ärju del insinuerar-vill jag bestämttillbakavisa. Efteratl ha suttit tvä år i kanslihuset har vi så mycket filt klart för oss hur delgår lill all vi vet all del även i den socialdemokratiska regeringen mängagånger fanns myckel stora motsättningar och att man tvingades lill kompromisserför att över huvud taget kunna hälla ihop den socialdemokratiska regeringen.Ingen gick ut och beskyllde olika ledamöier av den socialdemokratiskaregeringen för pariitaktik, smussel och allt möjligt sådant för all manträffade kompromisser. Del fanns heller ingenting av pariitaktik och smusselbakom strävandena att försöka hålla ihop tre partier, som har delvis olikameningar i olika frågor, i en regering som väljare röslal fram och sommajoriteten av väljare önskade skulle sitta kvar lill nästa val, dåregeringen skulle få ett förnyat förtroende eller mötas av ett misstroende. i en sådan regering i slora och små frågor - stora som kärnkraftsfrågan ochsmå som andra frågor- resonerar sig fram lill lösningar är inle någonpartiiakiik i den mening som vill lägga in i del ordet, utan det ärhelt enkelt elt förnuftigt resonerande i överensstämmelse med de principer somtillämpats i del här kompromissernas gamla fina . () kortgenmäle: Jag förstår väl alt är illa trängd. Jag har inlediskuterat kärnkraftsfrågan i sak. Jag har aldrig påstått all kärnkraftenskulle vara utan problem. Inför överoplimism påpekade jagtvärtom atl det här finns rader av problem. Vad jag här utgått ifrån är GöstaBohmans egna uttalanden. Han säger direkt i sin artikel alt skälet lill atl haninte klart redovisade sin egen ståndpunkt valrörelse var alt hanville underlätta strävandena alt hålla ihop den borgerliga regering som hanhoppades alt väljarna skulle rösta fram. Vi fick ensamma ta debatten medcentern - höll sig hell undan. Det är klart att det varpariitaktik. Men det var en pariitaktik som straffade sig. Jag häller nämligenmed centerpartisterna när de säger att de måste ha fått intrycket atl det tillmötesgåendeman visade i valrörelsen skulle man visa också efter valet. Men dåsatte i stället ett stenhårt tryck på , som fickvika undan på punkt efter punkt. Det var bara del jag påstod i delsammanhanget. Det andra jag påstod var atl det inte är särskiltvackert när säger att det inte var några svårigheter med ThorbjörnFälldin utan all denne var villig att sträcka sig långt - vilket avcenterpartiet måsle uppfattas som "dagtinga" - för samarbetets skulloch för att hålla ihop med .