prot · G209146 · 1978-12-31 00:00:00 — Det visade sig att det inte varsocialdemokraterna som vid dessa lotteridragningar ville försämra statensinkomster, utan fick den socialdemokratiska regeringen försöka hållaigen för att statens finanser inte skulle försämras än mer. Socialdemokraternavar alltså inte heller då boven i dramat utan helt andra partier. Detär klart att även vi är beredda att sänka marginalskatterna. Framförallt är viberedda att sänka dem på det sättet att en del av avdragen minskas, så att detblir pengar överalt sänka marginalskatterna. Då kan det bli ungefar lika föralla. är det så oerhört många underskottsavdrag att marginalskatternaegentligen är ointressanta för riktigt höga inkomsttagare, som sätter dem urspel. Kan vi fö hjälp med att klara av den saken, är vi mycket intresserade avatt sänka marginalskatterna, och det även långt upp. Att vi är beredda att sänkadem i normala inkomstlägen bevisas av alla de förslag som vi har lagt fram. Härmåste i alla fall erkänna, att lägger han ihop alla de förslagsom inverkar på den totala skatten för vanliga inkomsttagare, ger detsocialdemokratiska förslaget ända . Sedanär det när vi talar om landets finanser inte så mycket fråga ommarginalskatterna utan om det totala skattetrycket. Vi är alltså beredda attsänka marginalskatterna, men på något annat sätt måste vi betala samhälletsutgifter. Det vill också göra, men vill inte talaom hur. Vi håller på att bråka om ord, men låt oss strunta i vad som ärbondföngeri eller inte! Slutligenvill jag i klarhetens intresse säga att även Jag har talat omheltidsanställda människor. Talmannen anmälde att och anhållit att till protokollet fö antecknat att de inte ägde rätt tillytterligare repliker. INGEGERDTROEDSSON (m): Får Jag först bara påminna om att den mycket kraftigaökningen av arbetsgivaravgifterna som satt ikanslihuset bidrog till den svåra ekonomiska kris som vi haft så svårt att taoss ur. Under tre sista år i regeringen nära nog fördubblades bl.a. arbetsgivaravgifterna. - Nog om detta! Jag skall i mitt inlägg ta upp några frågor som rör barnfamiljernas ochpensionärernas beskattning samt de rester av sambeskattningen som fortfarandefinns kvar. Det är frågor som har berörts här i kammaren utan attdärför vara mindre aktuella -dess värre! Vår bestämda ambition är att föen tillfredsställande lösning av dessa frågor, så att de skall slippa blievergreens här i kammaren och hänga med år . Vihar från vårt håll och i olika sammanhang påvisat de hårdamarginaleffekter vid en inkomstökning som drabbar många barnfamiljer med lågaeller vanliga inkomster. Marginaleffekter på 80-100 96 - och t. o. m. mer än så- på grund av höjda skatter och bortfallande bostadsbidrag är inteovanliga. Det är djupt oroande att de breder ut sig i alltvidare inkomstskikt och gör det allt svårare för många barnfamiljer att av egenkraft behålla eller förbättra sin standard. Det är djupt allvarligt ur bådesamhällets och den enskildes synpunkt. I familjer med vanliga inkomster ellerflera barn har på samma sätt behållningen när hemarbetande make går ut iförvärvslivet blivit allt mindre - vi har fått in en sambeskattning bakvägen,en sambeskattning som slår hårdast just på barnfamiljer med vanliga inkomstereller många barn.Tar man dessutom med i bilden möjligheterna att erhållasocialbidrag och att begära "existensminimum" - avdrag för nedsattskatteförmåga - är det krasst ekonomiskt tämligen likgiltigt för t. ex. enfyrabarnsfamilj om inkomsten ärOeller . eller något där emellan. Delär glädjande all man nu inom nära nog alla partier börjar inse all delta ärorimligt. På grund av riksdagsmotioner skall en utredning inom socialdepartementetoch en annan inom se över bostadsbidragen och främstbarnfamiljernas problem. Men ingen av dessa utredningar har att ta uppskattesystemets roll. Det är ganska självklart att ett skattesystem som baratar hänsyn till hur många som tjänar ihop inkomsten -och inte på något sätttill hur många som skall leva på den - ställer till problem. Det har medförtbehov av ständigt ökade bidrag, som i sin tur inte bara ökar behovet avytteriigare skatter utan också, i den mån bidragen är behovsprövade,ytterligare ökar marginaleffekterna. gav exempel på en långrad absurditeter på det här området, och han efteriyste bl. a. ett tak. Det ärett önskemål som vi utomordentligt gärna vill ställa oss bakom. Jag vill baraerinra om att vi begärde att bostadsbidragen för nästa årskulle utformas på ett sådant sätt att vi Fortsattreformering av inkomstskatten, m. m. Fortsattreformering av inkomstskatten, m. m. åtminstonefick ett tak vid 100 96. Inte ens det visade sig vara möjligt att fö majoritetför. Jag vågar därför påstå att det inte kommer att vara möjligt att åstadkommaett tak på en tillräckligt låg nivå för barnfamiljerna, om man inte samtidigttar med skattesystemet i bilden. Vi anser därför att det är utomordentligt angelägetatt utreda möjligheterna att inom ramen för skaite-och bidragssystemet minskarundgången genom en bättre anpassning av beskattningen till barnfamiljernasfaktiska försörjningsbörda. Imånga barnfamiljer förvärvsarbetar båda föräldrarna. De gör det därför att deav olika skäl önskar göra det - det kan vara psykiska eller fysiska orsakereller det kan vara rent ekonomiska motiv. Det senare gäller naturiigtvis inteminst många ensamföräldrar som än så länge alltför sällan har något verkligtval. Men en förutsättning för att detta skall löna sig är vanligen att barnenfår plats i den starkt subventionerade kommunala barntillsynen. Många föräldrarför emellertid inte plats för sina barn där, eller också kan de av olika skälinte utnyttja denna tillsyn. Dessa familjer måste dock på egen bekostnad skaffafram en ersättare. Det kan bli nog så svårt och nog så dyrbart, eftersomförvärvsavdraget liksom är begränsat till . Vad som blir kvar av lönen efter skatt och bortfallna bostadsbidrag räckerutomordentligt sällan till för att betala en ersättare - i eller utanför hemmet-skälig lön och sociala förmåner. Vadgör då dessa familjer? I mycket stor utsträckning tvingas de anlita svartarbetskraft. En tjänsteman vid har beräknat att varjedag tvingas föräldrar till ungefär 150 000 barn att på det här viset begåekonomiskt brott för att kunna förvärvsarbeta. Det här är naturiigtvis enfullständigt orimlig situation - orimlig för barnfamiljerna, orimlig förbarnvårdarna, som går miste om social trygghet och sociala förmåner, ochorimlig för skattemoralen. Detär hög tid att erkänna att omvårdnad av små barn är ett viktigt och nödvändigtarbete var vården än sker och vem som än står för den. Det innebär bl. a. attsådana styrkta barntillsynskostnader som är direkt nödvändiga för attföräldrarna skall kunna förvärvsarbeta måste betraktas som utgifter förinkomsternas förvärvande och därmed bli avdragsgilla. Naturligtvis måste mansätta ett tak på en sådan avdragsräit, men det måste sättas med hänsyn tillbarnens vårdbehov, dvs. ålder och antal, inte med hänsyn till föräldrarnasinkomster. Ett så utformat förvärvsavdrag skulle innebära stora fördelar förbarnen, för föräldrarna och för samhället, och det skulle också innebära etteffektivt sätt att fö en bättre skattekontroll inom hela dettaverksamhetsområde. Låtmig så, herr talman, gå över till pensionärerna. Marginaleffekterna förpensionärerna är något lägre än de var , framför alltpå grund av trepartiregeringens förslag om alt pensionärer skall ha rätt tills. k. statskommunalt bostadstillägg, om det är fördelaktigare än det vanligabostadstillägget för pensionärer. Men alltjämt är marginaleffekterna för enpensionär orimligt höga, vid sidoinkomster på . för en ensamstående pensionär. har regeringen aviseraten kommitté för alt se över de problem som är förknippademed de nuvarande reglerna för folkpensionärernas beskattning, och vi tycker attdet är bra att en sådan översyn kommer till stånd. Men vid den översynen börenligt vår mening också en skatterabatt för pensionärer utredas. Skatterabattenskulle motsvara skatten på de grundläggande pensionsförmånerna. I nuvarandeekonomiska läge måste naturiigtvis en viss avtrappning av rabatten ske dåinkomsten är större än folkpension och pensionstillskott. Men det är, som viser det, utomordentligt angeläget att skatte- och bidragssystemen intemotverkar angelägna arbetsinsatser från pensionärerna - angelägna ur såvälpensionärens som samhällets synpunkt. m, 1976 beskattas folkpensionärer individuellt. Däremot prövas det extraavdrag som krävs för att folkpensionen skall vara skattefri, om den är endainkomsten, fortfarande inte bara mot den enskildes egen förmögenhet utan ocksåmot makens. Detta leder till en dubbel avtrappning av de extra avdragen förmånga folkpensionärer. Två ensamstående folkpensionärer, som bor tillsammans, kanha . var i förmögenhet utan att få någon som helst minskning av detextra avdraget, men är de i stället gifta med varandra, medför dennasambeskattning att de går miste om extra avdrag ända , ochdet är naturiigtvis en helt orimlig situation, i synnerhet som pensionerademakar dessutom får lägre folkpension än om de varit ensamstående. Vihar därför krävt att det extra avdraget skall utgå från en förmögenhetsberäkningsom innebär, att vardera maken har hälften av de gemensamma tillgångarna. Detskulle innebära ökad rättvisa i förhållande till ensamstående pensionärer, ochdet skulle inte heller innebära någon risk för förmögenhels-överföring för attminska skattebelastningen. Genom1970 års skattereform infördes i princip särbeskattning för förvärvsinkomster,men sambeskattningen behölls dels förs. k. B-inkomster, dvs. inkomster avkapital, dels vid förmögenhetsbeskattningen, och den skatteberäkningen skerinte efter någon gynnsammare skatteskala. Detta har kommit att kraftigt missgynnamånga sambeskattade och måste i många fall ses som ett markant undantag frånkravet att beskattningen skall vara neutral till samlevnadsformen. Vihar krävt en utredning av möjligheterna att åstadkomma enindividuell beskattning av makars och Jämställdas förmögenhet. uttalardepartementschefen att man närmare bör undersöka möjligheterna att ge decivilräitsliga reglerna en sådan form att en övergång till en helt individuellbeskattning underiättas. Enligt vår mening är detta uttalande inte till fyllestnär det gäller att snabbt skapa en rättvisare förmögenhetsbeskattning. Såvittoss är bekant kommer inte heller familjelagssakunniga, som ju Just sysslar medde civilrättsliga frågorna, att lägga fram något förslag i den riktningen. I avvaktanpå en mer individuell förmögenhetsbeskattning har vi därför i motionen 306anvisat olika sätt att åstadkomma en rättvisare beskattning av makarstillgångar. Det är uppenbariigen inte redskapen som saknas när det gäller attsnabbt åstadkomma ökad rättvisa och likformighet i förmögenhetsbeskattningen. Fortsattreformering av inkomstskatten, m. m. Fortsattreformering av inkomstskatten, tn. är det inte bara makar som sambeskattas vidförmögenhetsbeskattningen. Också barns, styvbarns och t. o. m. fosterbarnsförmögenheter skall sammanläggas med föräldrarnas. Detta sker även om det ifråga om fosterbarn gäller förhållandevis tillfölliga placeringar.Skattekonsekvenserna av dessa regler kan i många fall bli så drastiska attannars önskvärda och lämpliga fosterhemsplaceringar helt enkelt inte kommertill stånd. Det är enligt vår mening helt klart att sambeskattningen i dessafall kan medföra sådana olägenheter att det är angeläget med en omedelbarlagstiftning som eliminerar den. Ocksånär det gäller inkomst av kapital måste strävan vara att åstadkomma en så långtmöjligt individuell beskattning. Men i avvaktan på en sådan kan man gå längre iindividualiserande syfte än vad som gäller. Särbeskattning sker bara ide fall då makarnas B-inkomster tillsammans understiger . sambeskattas de däremot i sin helhet, dvs. de beskattas på toppen avhögsta makeinkomsten. Dettaleder ofta till direkt orimliga Pomperipossaeffekter, vilket vi under en långföljd av år har påpekat. Låt mig som exempel ta en familj där mannen har vanligindusiriarbetarlön och hustrun har ett deltidsarbete som ger . Har hondessutom en B-inkomst på , skall den särbeskattas. Men ökarB-inkomsten med , så ökar skatten med . därför att B-inkomsten dåskall sambeskattas från första kronan. Det är naturiigt att de allt fler makarsom drabbas av dessa tröskeleffekter finner förhållandena minst sagt märkliga.Vi beklagar därför att varken regeringen eller övriga riksdagspartier ärberedda att göra något åt dessa missförhållanden, som verkligen inte är ägnadeatt öka förtroendet för skattereglerna. Vi yrkar att den nuvarande frigränsenpå . skall höjas till . och ersättas med ett fribelopp. Dettaskulle innebära att B-inkomst till den del den understiger . alltidskall undantas från sambeskattning. Lätmig helt kort, herr talman, också beröra det fall då en person har sin utkomstav att sköta en fastighet som han äger. skall inkomst av s. k. annanfastighet alltid betraktas som B-inkomst. Detta för många egendomliga ochallvarliga följder. Intäkten skall sambeskatlas genom att skatteberäkningensker ovanpå högsta makeinkomsten. Ägaren-fastighetsskötaren har inte någon somhelst möjlighet till ATP eller sjukpenning på sitt arbete med fastigheten. Hanhar inte heller möjlighet till avdragsrätt för premie för frivillig pensionsförsäkring.Enligt vår uppfattning bör man överväga att vidga A-inkomstbegreppet till attomfatta också inkomst av annan fastighet till den del den härrör från egetarbete. I avvaktan på en sådan lösning bör fö medge dispensför rätt till avdrag för pensionsförsäkringspremie på den del av inkomsten avannan fastighet som kan hänföras till arbetsinkomsten. Slutligen,herr talman, skall jag helt kort la upp avdragsrätten för gåvor. Ipropositionen 160 föreslås en viss avdragsräti vid inkomstbeskattningen förgåvor, men begränsad till bl. a. internationell biståndsverksamhet. Förslagetsaknar i allt väsentligt anknytning till del system för avdragsräti för gåvor till ideellaorganisationer som har begärts. Vi delar därför utskottets uppfattningatt förslaget bör avslås. Det bör emellertid enligt vår mening uppdras åtregeringen att utarbeta ett nytt förslag till avdragsrätt för gåvor tillideella organisationer. Meddetta, herr talman, ber Jag att fö yrka bifall till reservationen I imotsvarande delar. ERIKWÄRNBERG (s) kort genmäle: Jag tänker bara bemöta del första av det som sade,nämligen att det inte bara är kommunerna som har ökat sina skatter ochavgifter, utan att arbetsgivaravgifterna har bidragit till det totalaskattetryckets ökning. Detär riktigt att arbetsgivaravgifterna har bidragit till ökningen, men vi skallha klart för oss att som arbetsgivaravgifterna införts har en hel delskattelättnader genomförts på de direkta skatternas område, och en del avskatterna och avgifterna har flyttats över från enskilda människor tillföretagen och till produktionen. Detta gäller exempelvis folkpensionsavgiften,som man slopade helt för enskilda människor, och sjukförsäkringsavgiften, somenskilda människor har betalat. Man har alltså konsekvent under enföljd av år flyttat över sådana kostnader från den enskilde till företagen, därde har blivit bikostnader för arbetet. Detta har också bidragit till attarbetsgivaravgifterna har ökat, men har det totala skattetrycket inteökat, utan det har minskat för den enskilde. Fortsattreformering av inkomstskatten, m. m. INGEGERDTROEDSSON (m) kort genmäle: Får jag ocksåberöra frågan om arbetsgivaravgifterna. Detär väl inget tvivel om att man, när man har beräknat inkomsterna avarbetsgivaravgifterna, helt har bortsett från alla de negativa konsekvenser somarbetsgivaravgifterna har fört med sig. En som avser Just de här frågorna harvisat att de höjda arbetsgivaravgifterna inte har avräknats från lönerna, utanatt de i stor utsträckning har lagts på produktionskostnaderna. Det harinneburit att vi under en följd av år har haft utomordentligt svårt att klarakonkurrensen med omväriden. Under den socialdemokratiska regeringens tvåsenaste år förlorade vi pä det viset drygt en sjättedel av hela vårexportmarknad. Jag vågar påstå att det var just höjningen avarbetsgivaravgifterna som våren av huvudorsakerna till detta. () kortgenmäle: Vem som har betalat arbetsgivaravgifterna i sista hand är fortfarande,enligt mitt sätt att se, en öppen fråga. Man har fött den som fruTroedsson talar om, och i har kommit med raktmotsatta uppgifter efter sina undersökningar, som gjordes förföretagsskatteberedningens räkning. Sedanär det fortfarande så, att arbetsbikostnaderna i är lägre än i deflesta av våra konkurrentländer. Fortsattreformering av inkotnst-skatten, 171. m. ALVARANDERSSON (c): När propositionen 160 hade lagts på bord väcktecenterpartiet en partimotion, i vilken vi i första hand föreslog att beslutetom statsskatten skulle anstå . Vi har nämligen den bestämda uppfattningenatt om man föreslår en sänkning av marginalskatterna skall man direktredovisa för med vilka andra skatter detta skall betalas. Det räckerinte att förklara att man avser att i ett senare skede lägga fram förslag tillfull täckning av det inkomstbortfall som marginalskattesänkningen skullemedföra; man bör tala om hur detta skall finansieras så att vi kan vägamarginalskatiesänkningarna mot de indirekta skattehöjningar som måste komma istället. Viframhöll vidare att man inte borde införa ett marginalskattetak som gynnarenbart de högre inkomsttagarna. Man måste försöka eliminera eller i varje fallbegränsa marginaleffekterna av skatter och bidrag i de lägen där effekternablir dubbeltydiga och kan få marginaleffekter som i själva verket är större änvad skatteeffekterna i de högre inkomstlägena blir. Omriksdagen inte ville uppskjuta behandlingen av skatteskalan, föreslog vi enalternativ skatteskala som i viss män innebär lägre marginalskattesänkningar,särskilt i de högre inkomstskikten, än vad regeringens förslag innebär -ungefär två tredjedelar av marginalskattesänkningarna enligt regeringensskatteskala. Mellanskillnaden skulle enligt vårt förslag användas till atttäcka kostnaderna för första etappen vid införandet av vårdnadsbidrag, Isitt yttrande förordar finansutskottets majoritet våra förslag i alternativ 1,alltså att vi skall vänta med behandlingen av skatteskalan och finansieringsfrågantill hösten. Formellt har det utformats så att finansutskottet avstyrkerregeringens förslag och förutsätter att en ny proposition läggs fram tillhösten. Den får då behandlas av den nya . Det skulle ha blivit alltförtrassligt med enbart bordläggning, eftersom man inte heller var överens omskatteskalans utseende. När1972 års skatteulredning lade fram sill förslag var de borgerligarepresentanterna i utredningen överens om marginalskatiesänkningar i treetapper, men vi var lika överens om att indirekta skattehöjningar dåerfordrades för att kompensera inkomstbortfallet för staten. Om detta var bl,a, , och Jag överens. Folkpartiethar nu kommit dithän att man vill ta det som verkar trevligt förskattebetalarna - sänkt marginalskatt - före valet. Man har visseriigendeklarerat att man avser att finansiera sänkningen men inte hur. Och detbeslutet skall anstå , nar valet är över. har nuförklarat att man över huvud taget inte vill finansiera enmarginalskattesänkning med andra skatter utan att sänkningen skall varasjälvfinansierande - i varje fall i ett längre perspektiv. Omman gör upp en budget, antingen det är en eller statlig, bör man rörasig med realiteter. Jag tror att vi, särskilt på den statliga sidan, under degångna åren tyvärr har baserat åtskilliga beslut - beslut som i framlidenkräver mycket stora inkomsttillskott - på prognoser som har varit alltföroptimistiska. Man kan inte gärna fortsätta på den bogen och säga: genomför viskattesänkningar som vi inte klart beslutar hur de skall finansieras. Med denstatliga budget som vi har - som egentligen är helt skrämmande med ständigtökad upplåning - får vi rimligen inte, i varje fall inte direkt, låna även tillskattesänkningar. Jagskall gärna erkänna att det i den avvikande mening, som folkpartisterna anfördetill finansutskottets yttrande till skatteutskottet, fanns tongångar somantydde att man kunde diskutera en finansiering , I den avvikande mening sommoderaterna har anfört till finansutskottets yttrande gavs det däremot inte påminsta sätt någon antydan om att man ville vara med och finansiera sänkningen.Vi gjorde vissa försök i skatteutskottet att med de borgeriiga komma fram gemensam ståndpunkt, så att vi nu i vår kunde ha fattat ett marginalskattebeslutmed en skatteskala som hade legat ganska nära den skala som vi centerpartisterhade som alternativ i vår motion - men vi var givetvis beredda att diskuteravissa mindre Justeringar, Det hade varit bra om vi hade fått en majoritet förett sådant beslut - lagt fram förslag till en skatteskala och direkta förslagtill hur vi skulle finansiera sänkningen. Jag tror att det hade funnitsförutsättningar för och att komma till ett resultat,men eftersom sade direkt nej till att lägga fram ett förslag därskattesänkningarna beslutade nu i vår också skulle direktfinansieras på ettsätt som gav samma summa på intäktssidan, fanns del inga förutsättningar förall i utskottet få en majoritet för ett sådant ställningstagande, och därmedförföll det hela. Vi hade Ju för vår del då vunnit huvudsyftet med vår motion:att uppskjuta hela behandlingen . Det betyder inte att vi går emotmarginalskattesänkningar, men vi har slagit fast att beslut om skattesänkningarskall fattas som beslut fattas om vilka andra inkomster som skallbetala det hela. Nästa ärende som vi har att behandla gällerkommunalekonomiska beslut, och där klaffar det betydligt bättre mellanfinansiering och utgifter. Vi inom har i våra motioner uttalatuppskattning av detta. Jagtrodde faktiskt att vi skulle kunna vara överens om vissa grundläggandeprinciper, när inledde debatten och i sin första mening slog fastatt skatterna är till för att betala utgifterna. Det är den principen som viundan för undan har gjort avsteg ifrån i allt större utsträckning under hela1970-talei, och kulmen har nåtts . Del är alldeles uppenbartatt man tillfälligtvis kan låna till utgifter. En gammal princip är att manlånar till kapitalutgifter. Till driftsutgifter lånar man emellertid inte gärnaannat än i särdeles dåliga konjunkturiägen, då det kan vara motiverat. Attfortsätta att låna i en accelererad takt när konjunkturen verkar vara i starkuppgång måste leda till ytteriigt betänkliga konsekvenser. Jagtror inte att man skall hålla fast vid påståenden om att skattesänkningarnafinansierar sig själva. Innan detta idealtillstånd inträder lär vi vara tvungnaatt försöka inrikta oss på att inte öka budgetunderskottet och upplåningen.Inom befinner vi oss annars, som påpekade härtidigare, i den situationen att den direkta statsskatten i sin helhet går åttill att betala räntan på statsskulden. Fortsattreformering av inkomstskatten, tn. Fortsattreformering av inkomstskatten, m. m. Mantalarom skatterna som enbart ett marginalskatteproblem, och det är klart kan redovisa vad man betalar i skatt på den senast intjänadehundralappen och vad man betalar i skatt om man ökar inkomsten. Genom attskatteskalan är indexreglerad har vi inte de effekterna att förändringar ipenningvärdet automatiskt ökar skattetrycket. Det är en väldigt väsentlig sak isammanhanget, som vi inte skall bortse ifrån. förutsätts direkta beslut omskattehöjningar för att det skall bli fråga om skatteskärpning. Det är klartatt vi har haft skattehöjningar under en lång följd av år genom den starkakommunalskattehöjningen, som ju gett marginaleffekter i alla inkomstlägen. Menvi bör observera att när det gäller statsskatten härden direkta statsskattensjunkit. Ser vi på de direkta skatterna finner vi att kommunalskatten numerautgör mer än två tredjedelar av de direkta skatterna. Det är inte så förfärligtlänge sedan som statsskatten utgjorde hälften av de direkta skatterna. Att vibehöver sänkningar av den direkta skatten kan vi väl i och för sig vara överensom.