prot · G20977 · 1978-12-31 00:00:00 — Del är angelägel all kommunalskatlehöjningarna stoppas, men det färinte ske genom alt den sociala standarden försämras. Vpkkräver omedelbara insalser i form av höjda slatsbidrag lill kommunerna liksomall staten hell lar över vissa kosinader. De åtgärderna är ändå intelillräckliga, och därför har vpk krävt övergång lill en enhetlig progressivskall lill stat och kommun. Men det ville inle övriga partier vara med ochutreda i de skalteutredningar som var i verksamhet. Kosinaderna för den grundläggandeomvårdnaden, som bör vara lika för alla oavsell vilken kommun de bor i, skulletäckas inom del samlade skattesystemet. Vpkkräver också alt hela avdragssyslemet görs om. De flesta avdrag bör slopas.Befogade avdrag bör ske från skallen i stället för som frän inkomsten.Nuvarande ävdragssystem gynnar höginkomsttagare och missgynnarlåginkomsttagare. Beskattningenav kapital och kapitalvinster har gett ell alllmindre bidrag lill de samlade skatteinkomsterna. Andelen av samtligakapitalskatter har minskal från 1950 lill 0,6 96 1977. Vpk anser altbeskattningen av kapital och kapitalvinster kraftigt måsle skärpas. Likasåhar skatteinkomsterna från juridiska personer, dvs. huvudsakligen aktiebolag,kraftigt minskal i betydelse. Vpk anser atl den direkta beskattningen avbolagen bör skärpas. Idella sammanhang har vi aktualiserat frågan om ell syslem avproduktionsskatter, beräknade i förhållande lill företagens omsättning, råvaru-och energiförbrukning. är alltså en produklionsbeskattning i ordetsegentliga betydelse. Detkommer att bli intressant atl följa den fortsatta debatten omproduklionsbeskattning. Det socialdemokratiska förslagel fyller möjligen denuppgiften alt del nu öppnar en debatt - vpk-förslaget härvidlag har förutförligils - rörande en omläggning av skattesystemet. Denbeskrivning av skattesystemet som finns i den socialdemokratiska motionenöverensstämmer på en rad punkier med den som kommunisternagjort, f ö. under tre olika regeringars tid. Del gäller bl. a.kommunalskatternas ökade tyngd, bolagsskallens minskade betydelse,avdragssyslemels effekler på progressivitelen, behovei av ålgärder molskallefusk och skatteflykt osv. Dettakan utgöra en utgångspunkt för den fackliga och politiska arbetarrörelsensoffensiv mol skatleorältvisorna. Den offensiven får dock inle försvagas genomall man blundar för atl dessa orättvisor är av äldre datum än regeringsskiftet1976 - även om de förstärkts under de borgeriiga regeringarna. Klarautfästelser om atl de uppräknade skatleorältvisorna kommer alt angripas måsleutgöra en viklig del i en offensiv polilik inför höstens val. Skattepolitiken är ett avde områden som visar all del inle räcker med alt bli av med den borgerligaregeringen och ålergå lill den polilik som fördes års val. Detlaäretl område där det krävs en ny politik, en polilik där den arbetandebefolkningens intressen ställs i förgrunden och där kapilalintres-sena trängstillbaka. GUNNARNILSSON (s): "Arbetslöshet är del värsta som kan drabba etl samhälle näst efterelt öppet krig", sade den nu bortgångne . Den insikten prägladehans gärning. Den är avgörande för de fackliga framgångsvägarna och förarbetarrörelsens polilik. Undernågra är har haft en vikande sysselsällning. Hundralusen-tals människorhar tvingats känna på arbetslöshetens gissel. Unga människor har bara möttslängda dörrar när de försökl komma in i arbelslivei. Även om de inteekonomiskt har behövt lida så som generation, har de ändå fåttdela den hopplöshet och känsla av all ställas utanför som mötte 1930-lalelsungdomar. Fackföreningsrörelsenhar starkt känt sill ansvar i den här silualionen. I två lönerörelser har vilämnat vårt bidrag för all hjälpa landet ur den ekonomiska krisen. Lönlagarnahar under krisåren fått dra ät svängremmen. Vi kommer all minnas de borgerligaregeringsåren som den period då reallönerna efter skatt för de bredalöntagargrupperna sjönk med ungefär 5 96. valbudget som folkpartiregeringen nu lagt fram skall folkel fås all glömmade svära åren. Ur den uppgång som ulan tvivel sker i ekonomin drar man demest optimistiska slutsatser. Det finns från facklig synpunkt i flera avseendenanledning atl varna för ett önsketänkande som inle vill se längre än lill den16 september i är. Underde magra åren har vi fått vänja oss vid atl en rad förelag och branscher begärtsamhällsstöd. De har dä ställt upp i samlal och utredningar om förändringar isyfte all skapa en slagkraftig näringsstruktur. I motsvarande män som man nutror alt del pekar uppåt svalnar också intresset för sådana åtgärder. Man villinle se jusl längre än näsan räcker och slår sig till ro. skall lydligenmarknadskrafterna verka igen. Menäven om man nu kan skönja en ljusning för ekonomin, sä kvarstår de gmndläggandeproblem som vi brottats med . Regional obalans, bransch- ochstrukturproblem kommer atl kvarstå. Pä detla finns inga som helsl lösningarpresenterade i finansplanen. Såvälförelag som regering måste nu ta sill ansvar för den framlida sysselsättningeni landet. Del är i etl läge med uppåtgående konjunktur som förändringar skallvidtas, om de skall kunna ske under socialt godtagbara former. Atl i den härsilualionen acceptera en slapp liberal låtgåpolilik kan på bara siklfå förödande verkningar för jobben. Del är nu del måste lill en näringspolitiskplanering från samhället och en framförhällning från förelagens sida. Underde magra åren har lönlagarna fäll höra ständiga maningar om återhållsamhet, omviklen av alt hålla igen det svenska kostnadsläget. Fackföreningsrörelsenär väl medveten om sambanden mellan kosinader och möjligheten atl konkurrerautomlands och därmed hålla produktion och sysselsällning uppe. De Ivå senasteavtalen har vi skrivil under bl. a. i avsiki all ge ulrymme förrelalivprissänkningar på svenska exportvaror. Del som enliglkonjunklurinslilulet häller pä att ske är från de här synpunkterna djuptoroande. Exportföretagen tenderar enligt konjunkiurbaromeiern för försiakvartalet alt höja sina priser. Del finns risk för starka prisökningar isluiet av årel. Vadblir resultatet av sädana här prishöjningar, som ju inle kan finna några somhelsl motiveringar i löneutvecklingen eller i lönekostnaderna? Jo, tillsammansmed regeringens enorma budgetunderskott ger det bränsle lill en nyinflationsbrasa. Riskerna för au än en gång tappar sin med mödaåterkämpade konkurrenskraft är överhängande. För förelagen kan det bli kraftigthöjda, men myckel ojämnt fördelade, vinster. Det finns anledning alt mot den här bakgrunden varna för en upprepningav silualion. Införden avtalsrörelse som skall genomföras innebär del här storasvårigheter. För om förelagen tappar alll samhällsekonomiskt ansvar så fortkonjunkluren vänder uppål, varför skall dä löntagarna ensamma behöva bära det?Någon hjälp från samhällels sida kan man ju inle förmärka i den budget somregeringen presterat. Menkanske kommer vi atl få se någon inflationskampanj från som manar förelagen atl hålla igen priserna. Man missadenämligen del lilirällel 1977, rekordåret i inflation. Ominga särskilda åtgärder vidtas mot de stora men ojämnt fördelade vinstökningarsom kan väntas det här året får vi en ny illustration lill varförlönlagarfonder behövs. Etl av deras syften ärju all underlätta den solidariskalönepolitiken. En annan illustration har vi fått . Jag syftar pä detspräckta . närmast berörda fackliga leden har turerna kring avtalet väckt oro ochprotester. Del är en reaktion som också jag delar. Det kallhamradekapitalistiska spelet kring väcker inle bara indignation i sak. Delväcker också flera principiella frågor. Lät mig konstalera följande: Myten om det maktlösaaklieägandel har spräckts. Del har såväl internationellt som här i landethävdals all ägandet inle längre skulle ge den makt och del avgörande inflytandesom del hade i kapitalismens tidigare skeden. 1 stället skulle andra intressen,såsom en professionell företagsledning, samhällel och de anställda, ha tagitöver. har brukat anföras som paradexemplet på den här utvecklingen. Nuvel vi alt några aktieägare kan köra över såväl förelagsledningen som samhällelrepresenterat av två regeringar och de anställda representerade av samtligasina organisationer. Myten om gemensamma intressenmellan kapital och arbete har än en gång gendrivits. Aktieägare och anställdasitter inte i någon gemensam båt. Del nuvarande systemet ger hell enkeltaktieägarna en roll där de ser lill sina snäva och kortsiktiga intressen, medande anställda och samhällel måste se framåt för atl trygga arbete ochförsörining. Och del är alltså dessa aktieägare som har del avgörandebestämmandet över framliden i sin hand för hundratusentals anställda istorföretagen! 3.Myten om atl del skulle finnas en "pluralism" - mångfald - i vårtnuvarande ekonomiska system, har klart avslöjats. Del räckte med all enfinansman knystade om sin yttersta vilja för all "oberoende"kapitalinstitutioner, aktiesparare och borgerliga opinionsbildare skulleställa in sig i ledet. Det har åter slagits fast alt har en avväsiväridens mest koncentrerade privalkapitalisliska ekonomier. Atlarbete i sig skall ge bestämmande i produktionen är grundläggande för elticke-kapitalistiskt parti som socialdemokralerna. Men partiet och fackföreningsrörelsenär också tillsammans medvetna om all del bestämmande som ulgår frän arbetetmåsle förslärkas genom löntagarfonder, om fåtalels makt över ekonomin skallkunna brytas. Hurmödosamt det är alt lagstiftningsvägen förstärka arbetets roll i produktionen,visas klart av turerna kring förtroendemannalagen. När lagarna omstyrelserepresentaiion, medbestämmande och även den nuvarande om fackligförtroendeman en gång antogs av , byggde det på förutsättningen atllagen skulle byggas ul vartefter man vann erfarenheter. Denborgerliga trepartiregeringen hade, alldeles innan den gick hädan, ell förslaglill ny förlroendemannalag färdigt för lagrådsremiss. Inför den förödandekritik mot det förslaget som lades fram av löntagarorganisationerna och bl. a.i den här lalarslolen, av , fick folkpartiregeringen kalla fötteroch drog tillbaka propositionen för en överarbelning. länker man göra etlnyll försök. Meninle heller den här gången är löntagarorganisationerna beredda all omgåendesäga "lycka till". Även om flera grova försämringar rensats bort ijämförelse med det förslag som gick till lagrädsremiss, återstår myckel för attuppnå effekt med en ny lag. Lät mig nämna några punkter: Del gamla fackliga kravet påmöten pä betald arbetstid, som stöddes av den nya arbetsrättskommitténsmajoritel, bollas nu tillbaka till parterna för atl lösas förhandlingsvägen.Atl vi redan försökl och bara mötts av arbetsgivarens nej, bortser regeringenfrån. Kravet på atl forskare skall hatillträde lill arbetsplatserna tillgodoses inle. När del gäller finansieringenav den regionala verksamheten demonstrerar regeringen återigen sinvanföreställning om atl del skulle råda något slags kosinadsmässig neutralitetpå arbetsmarknaden. I stället för atl godla principen om atl produktionen börbära bägge sidors kosinader för intressebevakningen vill man dela ulbudgetmedel mellan samtliga arbetslagar- och arbetsgivarorganisationer pämarknaden. Man blundar alltså föratl arbetsgivarnas kostnader bärsav obeskattade pengar ur produktionen. I samband med lagrådsremissenkunde vi frän LO peka på en rad försämringar av förtroendemannalagen. I det nuaktuella förslagel kvarstår merparten av dessa. Samtliga är försämringar avarbetstagarsidans ställning. Sammanlaget innebär folkpartiregeringens s. k.profackliga linje all man , efter åtskilliga mödor, är på väg atl presenteraett förslag som - för all traveslera elt uttalande från trepartiregeringens lid- inte når ända fram lill den nu gällande förtroendemannalagen. Erfarenheternaav arbetsrättens hantering under borgerliga regeringar, nu och för 60 är sedan,har klargjort för fackföreningsrörelsen alt löntagarnas bestämmande också måsieförstärkas genom löntagarfonder och ekonomisk demokrati. Jag skulle avslutningsvis vilja sända folkpartiregeringen och arbetsmarknadsministernnågra ord med pä vägen all fundera över. De är citerade från ochåterfinns i ell av de många s. k. oberoende regeringsorganen. Orden lyder:"Vill man förarga många, skall man vara alla till lags." Jag skall göra några kommentarer med anledning av vad som har sagtsunder dagens debatt; jag hade inte förberett mig på några särskilda ärenden. Närman lyssnar på dagens debatt får man intrycket all någon mer kompaktredovisning av vallöften kan man knappast fä på en gång. Och del kanske ärriktigt, eftersom detla ju är upptakten lill valet och är den försiaslörre debatten i kammaren . Demest omfattande vallöftena - del harjag funnit av mina anteckningar -finns hossocialdemokralerna och kommunisterna. Hur alla dessa program och löften skallkunna genomföras ekonomiskt ulan alt del blir försämringar pä en del andraområden kan naturiigtvis vara svårt all säga. Manhar här klagat över all bostadsbidragen har urholkats genom att inflationen harförändrat penningvärdet. Men får man väl vara på del klara med också har medverkai lill alt kosinader har stigit. Och stigande kosinaderpå alla områden betyder ju inflation enligl den gamla regeln. Jagminns den debatt som pågick i börian av i skuggan av . Dåansågs inflationen vara det farligaste spökel för samhällsekonomin, och det ärnaturiigtvis fullt riktigt. Ändå har inflationen fortsatt i hela världen. Menden har kanske fortsatt starkare i värt land än i något annat land. Del var judel väldiga språnget i fråga om inflationstakt under försia delen av 1970-talelsom förryckte penningvärdets stabilitet så kraftigt och gjorde oss så litetkonkurrenskraftiga gentemot ullandel. OlofPalmesade i böoan av debatten att vi skall ha omsorg om varandra. Det ullrycketkommer kanske att sällas på prov under den här sessionen. Fråganär vilka möjligheler man har all uppfylla en så vacker tanke. Men det gärnaturligtvis inte att bara ha samvetets omsorg i ord. Jag skulle vilja säga får ha omsorgen lilel mer i handlingar också. Närdel kommer flyktingar lill , antingen från eller från andraländer, skall de nalurliglvis behandlas med samma omsorg. Delta alt man harslörre omsorg om vänslerorienierade flyktingar kanjag inte fördra. Jag anseratt del inle är en riktig flyktingpolitik. Lål nu vara au invandrar- verketschef är uppfödd i elt arbetarhem idet röda Ådalen-del kan ju hända alt han harinsupit en viss luft från böoan. Men när man skall behandla flyktingars ärendenmåste man göra del oberoende av om man gillar det land som de kommer från ellerinle. Flyktingar från andra länder än bör kunna bedömas ungefärlika, förutsatt alt deras omsländigheler är lika. Manhar här diskuterat Volvoavialel, och man har sagt atl regeringen inle bordeförsälta sig i en sådan silualion som den har gjorl i och med au Volvoavialelsprack. Jag har gåtl och funderat under dagens lopp över på vad sätt dennuvarande regeringen eller trepartiregeringen har medverkat till allNorgeavialet har spruckit. Det måste vara en felbedömning alt någon sådanmedverkan har förekommil. Jag har sett en hel del framträdanden i TV av Volvosverkställande direktör, och jag lycker att jag har fått för litet informalionav de yttranden som har fällts. Det har i sak inle berörts några vikliga sakerför avtalet, ulan det har sagts atl del är bra för och au det är bra förframliden. Men del är inga ord som ger någonting alt ta ställning lill. Därförtror jag all om man hade gett litet mer kött på benen utåt så hade kanskeaktieägarna, som är sä illa sedda, haft bätire möjligheler all se del på ettannal sätt. Sedanhar del sipprat ul en annan uppgift, och om den är sann borde den sakenklarläggas. Den uppgiften innebär att man i verkligheten inte hade fullföljträkningen av om Volvoslyrelsen hade majoritel för sitt förslag eller inle. Delharsagtsatt när man förstod all avtalet inle var populärt så ville man intefullfölja räkningen. - Detla är alltså bara vad man har sett i pressen. Jagkan inte undvika all notera något av del ordade om faran medradon och dess inverkan på människor som vistas i byggnader uppförda av blåytong. Jag har räll slor erfarenhel av alunskifferlager. taladeom lidigare centerslatsråds eftergivenhet när del gäller fakiorer angåendemänniskors liv och hälsa. Del var någonting helt annal än valtakiik imiljöfrågor, sade hon. Så enkelt är del väl egentligen inte, och så kan maninte lägga upp det. är radon inte någonting nytt, även om det har blivit ellresonemang om del . Radon harju varit med i debattenom alunskiffern och även i debatten om andra gruvor och om de här husen av bläytong. Ibörian av 1950-lalet blev jag invald i en byggnadskommiiié. Det skulle byggasen lågstadieskola i min hembygd. När jag kom in i kommittén hade hela projeklelpasseral och skolmyndigheterna pä länsnivå. Jag fann attskolan skulle byggas i blå ytong. Jag hade lärt mig all blå ytong inte varnågol bra byggnadsmaterial, så jag yrkade på att del skulle bytas ut mot tegel.Jag fick majoriiei för del yrkandel, men del avgavs reservationer av treledamöler som inie ville backa ulan höll fasi vid del lidigare beslutet,eftersom arkitekten hade övertygat dem om atl del skulle vara blå ytong. Bläytong är alltså inie något direkt nytt problem, varför del kanske är orikliglatl beskylla statsråd som har sullit de senasie åren för all ha varii särskiltansvarslösa på delta område. Blå ytong har andraegenskaper som också är dåliga - pulsen håller inle och fuktigavindar går igenom väggarna och slår in i rummen. Blå ytong har alltså mångaandra svagheter utöver den som gäller radongasen, som anses vara bidragandeorsak lill cancer. Jagskall ta ell annat lilel exempel på hur samhällel kan hålla på och köra i gamlahjulspår. Vi hade experter pä landskapsarkitekluroch kulturhistoria pälänsstyrelsen i mill hemlän. De vidhöll att ekonomibyggnader pålandsbygden, i synnerhet i län, som takbeläggning skulle ha elernii.Elernilen blir grå när den blir gammal och del växer mossa på den. Det passadeså bra in i landskapsbilden, ansåg man. Sedan gick det , innan man heltplötsligt uppläckte all asbest, som elernilen är gjord av, är liv.sfariig -denanses orsaka cancer. har man slutat tillverka eiernit, liksom blå ytong -jaghoppas i varje fall att man har gjort det. Samhällelsjälvt kör alliså i samma hjulspår i många, mänga år och har inle möjligheterall upptäcka eller få till slånd en ändring av de felaktigheter som eventuelltkan finnas. Delär klart all sådana förelag i näringslivel som tillverkar för människornahälsofarliga produkter naturligtvis måste läggas ned - hur smärtsamt del än ärför människorna som äger förelagen eller för dem som arbetar i dem. Det finnsnaturiigtvis inte någon som vill alt BT Kemi i Teckomalorp skall vara kvar iden gamla ursprungliga utformningen. Vi får acceptera en sådan tillbakagång inäringslivet. Vi får se lill att det skapas andra produkier i stället. Jagvill beröra en fråga som har varit uppe tidigare, näringslivets dåligakonkurrensläge gentemot utlandet. Del är det som är grunden lill den dåligasysselsättning som vi f n. har och som har letl lill sysselsältningsgarantinför I. ex. Svenska Varv, vilkel jag dock tror är enengångsföreteelse. Vi kan naturligtvis inte bygga hela vår svenskaarbetsmarknad pä sysselsällnings-garaniier. Vi behöver inte granska gångna ärsä långt lillbaka förrän vi finner all del ägde rum en väldig debatt om vad manskulle göra med övervinsterna i företagen. Bara etl par därefter kommervi in på hur man skall kunna få företagen atl överleva i konkurrensen. Vi harett typfall när del gäller sysselsällningssvårigheler - Sainl Gobain iEmmaboda. Man harju iroii au de multinationella företagen skulle vara ganskastabila. De tillverkar många produkter och gär del inle bra med den ena skulledel väl kunna gå bra med den andra. I deua fall gällde det ett glasverk.Förelaget såldes så sent som . Optimismen var slor.Antalet anslällda uppgick till 700. Det dröjde inle länge förrän svårigheternahopade sig. Man hade fält en konkurrent som hade elt patent som man inle kundeutnyttja, och således kunde konkurrenten tillverka en vara som var bådebilligare och bällre än den egna. Nuhar facket och kommunen gjorl en framställning till regeringen om hjälp. SaintGobain lovade sysselsättning med utgångspunkt i lägel 1973, då anlalel anslälldavar 700, men torde man sikta på ungefiir 420 anslällda. Delhär sysselsällningsdramat är som ell stort oavgjort envig mellan facket,kommunen och slaten ä ena sidan och det mullinaiionella företaget i ä den andra. Fråganär om problemel kan lösas pä ell lillfredsslällande sätt, eftersomförutsättningarna på den svenska arbetsmarknaden och produklionsmarknaden harförändrats sedan företaget såldes. Därför anser sig förelagel säkerligen haskäl all ompröva den sysselsätlningsgaranli som lämnades. Anna-GretaLeijon talade före middagsuppehållel om ungdomens möjligheler alt få arbele.Hon sade all ungdomarna i allmänhet är angelägna all få ell arbele, men honville inte förneka all det finns en viss tröghet och passivilel,ochdelärdet somjag vill understryka. Hon höll samma anförande , och dä var hon merabestämd på den här punkien. (apk): Del har i dagens debatt givits mängder av exempel från olika delar avlandet på hur krisen sätter alll djupare spår. Arbetslösheten innefattar alllfler grupper. Byggnadsarbetare går ulan arbete som den akutabostadsbristen kommer alll närmare. Varvsarbeiare på de flesta varvsorlermister arbetet eller också känner de det myckel pressande hotet all mistaarbetet - som redarna fortsätter atl beställa sina fartyg ulomlands.Under del gångna året byggdes inte mindre än tio fartyg utanför vårt landsgränser. Svenskagruvarbetare gär arbelslösa, medan nya gruvor öppnas i andra länder. Storarikedomar av alunskiffer ligger i stort sett oulnylljade på grund av enöverdriven misslro mot de tekniska och vetenskapliga framstegen. Behoven växermen listan över oulnylljade tillgångar skulle kunna göras mycket läng. Denkorta lid som givits mig gör emellertid att jag måste avslå, och jag tror f ö.alt de flesta människor på nära häll känner den del av krisen somarbetslösheten ulgör. Denkris som vi brottas med är inte bara en ekonomisk kris. Det är en kris somberör alla områden i del samhällssystem vi lever i. Krisen omfattar också politiken.Man kan peka på den tilllagande misstron mot politiker och mol parlamentarismensom styrelseskick. I -den stat som regeringen iförsia hand kastar sina blickar på och väntar hjälp ifrån-rullar en s. k.Hitlervåg. Monopolkapitalet satsar miljoner på alt framställa Hiilerfascismensom en harmlös men effektiv styrelseform. Filmer med delta politiska budskapvisas också i värt land. Den svartaste reaktionen organiserar siginiernalionelli. När moderata samlingspartiet aktiverar sig inomSalzburginiernalionalen, så inte är det för atl stärka den borgeriiga demokratinspositioner i . Den nuvarande kapitalistiska krisen har återigenbekräftat sanningen all så länge som kapitalismen består, består också denfascistiska faran. Iarbetslöshetens - och framför alll i ungdomsarbetslöshetens - spär växer detupp en fascistisk våldsideologi. Vi serochläserdagligen om dess yttringar. Delär lyvärr etl obestridligt faktum all många äldre människor drar sig för alllämna sin bostad efter skymningstimmen, likaså atl bank- och postpersonalensarbetsförhållanden blivit både farligare och mera psykiskt påfrestande. Dereaktionära politikerna utnyttjar denna situation lill atl kräva flera poliser. Delärju högerpolitik i miniatyr som bedrivs av väskryckare och bankrånare. Del ärvisserligen drastiska men likafullt hell adekvata yttringar av denindividualism som borgeriighelen slår vakt om. Och man kan inte bemästrayttringarna med batonger. Enlagligt garanterad rätt lill arbete är det enda som kan rädda en slor del avden ungdom som bokstavligt lalat fallit offer för den kapiialisliska krisen ochborgerlig hel- och halvfascisiisk propaganda. Högeroffensiven på ekonomins ochutrikespolitikens område paras med rasistiska och uilänningsfientligaströmningar.