prot · G20951 · 1978-12-31 00:00:00 — Närvi nu har salt i gång med ännu en studie för atl belysa delta, har det skettför atl fö fram yueriigare underlag . Vi får se vad detta kommerall resultera i. Inför ett stöne energipolitiskt beslut är det vikligt alt vihar en så klar bild som möjligl av de olika energikällornas kosinader. Detgäller inte bara kärnkraften ulan också andra. Utgångspunkten måsle dä vara attgöra en så rationell bedömning som möjligt, och den måsle göras medutgångspunkt från de svenska förhållandena. Jag tror därför all det ärbetydelsefullt alt vi nu något avvaktar denna rapport och jämför den med vad vitidigare vet från både svenska och utländska källor. 0/77kärnkraftens dolda kostnader Om läst min interpellation, vilket jag hoppas, måsle han hafunnit att den inle innehåller några påståenden om alt kostnadsnivån skullebefinna sig i något vissl läge. Interpellationen redovisar atl man anser attdenna spännvidd finns, vilket innebär att del finns en genuin osäkerhet.Eftersom kostnaderna tycks vara utomordentligt slora frågar jag om man inleborde ha klariagt detla innan ytterligare investeringar görs i kärnkraften ochinnan man tar nya kärnkraftverk i drift. Dettavaralltså min linje när jag skrev min inlerpellation, och det var också minlinje i min första och min andra replik. Del är alltså inte fråga om någotannat. Jag har inte, som antyder i sitt svar, påstått aU den härrapporten skulle vara ett underiag för en slutlig bedömning av kärnkraftenskostnader, och del gör inte rapporten heller anspråk på. Däremot illustrerar deuppgifter rapporten har atl man i känner denna genuina osäkerhet. Denskiljer sig alltså på ett markant sätt från den attityd som intar.Här är man säker, här vet man vad del är fråga om, här vet man vad man ger sigin på. Jag är fortfarande lika förvånad över denna tvärsäkra attityd, och Om hanteringen av kärnkraftsavfall jagundrar alltjämt vad det är för kunskapsunderlag som vi har i och somman i inte har tillgäng till. Jag undrar varför vi inle lill amerikanarnakan dela med oss av denna trosvisshet eller förvissning, vilket del nu är.Amerikanarna skulle då slippa bekymra sig. Närdel sedan gäller det norska konsultföretaget säger atl del viktigavar atl ha elt företag som var fristående från svenska kärnkraftsin-iressen.Detla med kärnkraft aren i högsta grad internationell företeelse. Om delförelag man anlitar är bundet till svenska eller utländska kärnkraftsin-iressenär egentligen ganska likgiltigt. Ett svenskt material kommer naturligtvis atlåberopas i utlandet lika väl som elt utländskt material åberopas i Sverige.Detla gör atl objektiviteten när man vänder sig till ett utländsktkärnkraftsetablissement är lika stor som när man vänder sig till ett svenskl.Enligl min bedömning hade regeringen alltså lika gärna kunnal vända sig lillAsea-Atom för atl fö denna analys gjord. Visstkan det vara rikligl atl utnyttja den sakkunskap som finns, men om man hadeförsöki gå ul litel bredare än vad regeringen gjorde, givit mer än ell förelagchansen alt lämna inanbud på verksamheten, trorjag alt man kanske hade kunnathitta något som inte var fullt så hårt låst till existerande näringslivsinlressenpå delta område som blivit fallet. Del trorjag hade varit nyttigt för heladen här", debatten. Del är mycket möjligt all del här konsultföretagetkommer atl göra ell seriöst och bra arbele, men skuggan av tvivel kommer alllidalt finnas där, och det tycker jag är mycket beklagligt. Sedantalar om alt vi borde avvakta. Ja, del är väl precis vad vi bordegöra. Men vi bör inte avvakta med debatten om kärnkraftens kostnader -den börvi föra kontinuerligt. Däremoi vidhåller jag min uppfattning atl vi bordeavvakta med att binda oss för nya stora åtaganden på kärnkraftens område lilldess atl vi vet vilka ekonomiska konsekvenser de får. Det är en sundföretagsekonomisk princip, men ekonomiska principer lycks inle väga särskilltungt när det gäller kärnkraften. Överiäggningenvar härmed slulad. § 4 Om hanteringenav kärnkraftsavfall StatsrådetCARL erhöll ordet för att besvara () den 13 novemberanmälda interpellation, 1978/79:80, och anförde; har frågat mig dels hur jag tänker angripa frågan om denframtida ansvarsfördelningen och organisationen när del gäller hantering ochförvaring av kärnkraftsavfall, dels när jag kommer atl starta utredningsarbeteti denna fråga. Fråganär mycket betydelsefull och har beretts inom sedan någramånader tillbaka. Vid regeringssammanträdet fick jagregeringens bemyndigande all tillkalla en utredare med uppgift all lägga framförslag om organisation och finansiering av hanteringei'1 av använlkärnbränsle och radioaktivt avfall. Utredarensuppgift blir alt kartlägga de organisatoriska och finansiella former som i daghar utvecklals på områdei i och atl lämna förslag till en samladframtida lösning av organisations- och finansieringsfrågorna. Utgångspunkterför arbetet bör bl. a. vara följande. Staten har det övergripande ansvaret förmiljö- och säkerhetsfrågor i anslutning till kärnkraften liksom förkärnkraftens radioaktiva avfall. Det åligger emellertid kärnkraftsproducenlernaatt visa all lösningar kan erhållas på dessa frågor och atl en helt säkerförvaring av aklivi avfall är möjlig och att en sådan förvaring konkret kangenomföras. Del bör därför ankomma på kärnkraflsproducen-terna all svara förprojektering och byggande av nödvändiga anläggningar. Samtligakosinader för avfallshanteringen skall belasta ägarna av de kärntekniskaanläggningarna. I fråga om finansiering av framlida kostnader för hantering avanvänt kärnbränsle och radioaktivt avfall skall utredaren utgå från de avAka-utredningen lämnade förslagen. Med dessa som utgångspunkt skall förslaglämnas till en långsiktig lösning av denna fråga. Tillståndsprövning,kontroll och tillsyn skall handhas av myndigheler som står fria i förhällandetill anläggningsinnehavarna. Den nuvarande organisationen på detta område bört. v. vara oförändrad. Vadbeträffar forskning och ulveckling inom områdei använt kärnbränsle ochradioaktivt avfall skall utredaren med utgångspunkt i nu rådande förhållandenlämna förslag till hur den framtida forskningen och utvecklingen på dettaområde skall organiseras och finansieras. Utredarens arbete bör varaslutfört senast den 1 oklober 1979. Direktivenär f n, föremål för förhandling enligl medbestämmandelagen i slatensförhandlingsråd. Så snart som detta är avslutat kan direktiven publiceras. Jag ber alt fö lacka statsrådet för svarei på interpellationen. Förramåndagen gav försvarsminislern ett interpellationssvar som allvarligtkomprometterade hans förelrädare, och är del tydligen energiministernslur att slälla förre energiministern i en underlig dager. Till den långa radenav plumpar som Fälldinregeringen satte i energipolitiken för vi nu registrerayllerligare en. Trots upprepade påstötningar tog trepartiregeringen inle påallvar upp frågan om hur man skall organisera den långsiktiga hanteringen avradioaktivt avfall. Bakgrunden är följande. Förmer än 2 1/föreslog alt regeringen omgående skulleuireda den här frågan. Med något undanlag fick förslagel starkt stöd vidremissbehandlingen. Men liden gick och inget hände. Det fanns en statligorganisation som tillfälligt skulle klara forsknings- och utvecklingsarbelel,nämligen programrådet för radioaktivt avfall. Programrådet uppvaktadeenergiministern och bad att han skulle la itu med organisationsfrågorna ochansvarsfördelningen. Programrådet återkom vid olika tillfällen med skrivelser i ärendet, meninte heller nu ville energiministern lämna besked. Atltrepariiregeringen inle kunde la sig samman och starta utredningsarbetet ärnaturligtvis djupl beklagligl. Men vad nu avslöjar i sill svar ärlyvärr inget mindre än en skandal. Vad man kan nysta fram ur välinlindade formuleringar är ju detla: trots alt del fanns elt utredningsförslag,trots alt remissbehandlingen var klar, trols alt remissopinionen i stort setttillstyrkte, trots alt programrådet uppvaktade och skrev, ja, trots allt dettabörjade man inle ens bereda ärendet i industridepartementet. CariTham stryker särskilt under all frågan är myckel betydelsefull men sägersamtidigt all den inte beretts i industridepartementel i mer än några månader.Varför började man inte bereda frågan ? beskyller mansköldpaddor för alt vara långsamma, men i jämförelse med Fälldinregeringen kande nog känna sig som gaseller. Virrvarretinom energipolitiken har leu lill miljardföriuster och utsatt många människorför onödiga påfrestningar därför att de inle fått besked . Del som vi nudiskuterar är bara en mindre del av den totala energipolitiken, men del är ändåen stor plump i trepartiregeringens protokoll. Därförvälkomnar jag atl vi nu äntligen har fött elt besked. har skriditlill verket utan onödigt dröjsmål, och det är utmärkt. Mennär det gäller hur arbetet skall inriktas finns det nog två saker som vi måstediskulera, . Den första är vilken sorts avfall som utredningen skallta hänsyn till. Den andra gäller en formulering i svaret som gör mig djuploroad. Den formuleringen för mig att undra om energiministern verkligen harklart för sig hur en slutförvaringsslation kommer alt fungera. Menförst frågan om olika sorlers avfall: Utredningen gäller kärnkraftensradioakliva avfall. Men del finns också en massa annat radioaktivt avfall sominte skiljer sig pä något avgörande sätt frän kärnkraftsavfallet när det gällerstrålning eller hur det bör tas om hand och slutförvaras. Det rikliga måstevara atl slutbehandling och slutförvaring samordnas för olika radioaktivaavfall, som i stort sett har likvärdig karaklär. Därförundrar jag nu: Hur blir del med avfallet från Sludsvik, därforskningsverksamheten och f ö. också rivningsavfallet innebär stora volymeroch lång radioaktiv livslängd? Hur blir det med del radioaktiva avfallet fränindustrin? Hur blir det med de radioaktiva ämnena från sjukvärden? Hur blir delnär vi har konsumentartiklar med radioaktiva strålningskällor? Jag länkersärskilt på om vi får allt fler brandvarnare med alfastrålande ämnen. Dä för viett avfallsproblem som vi absolut inte kan försumma. Medandra ord: Kan energiministern bekräfta atl ulredningen inle är snävt avgränsadlill kärnkraftens radioaktiva avfall? Kan energiministern bekräfta attSludsvikavfallet, atl den industriella och medicinska användningen avradioakliva ämnen, att konsumentartiklar med radioaktiva strålkällor - alt allt detta kommer atlbeaklas av den utredning som skall se dagens ljus? Jagär djupt oroad över del svar jag har fölt på en punkt. Energiministern sägernämligen atl del bör ankomma på kärnkraftsproducenlerna att svara förprojektering och byggande av nödvändiga anläggningar. Det betyder atl ävenslutbehandlings- och slutförvaringsstationen skall tas fram av kraftinduslrin.Därmed bryter upp den enighet som skapades i . Där varförelrädare för samtliga riksdagspartier överens om att det borde bildas enstatlig organisation, som skulle svara för all långsiktig hantering avradioaktivt avfall och därmed sammanhängande arbetsuppgifter. Utredningen fanndet angeläget alt den statliga organisationen på ett tidigt stadium skulle laansvaret för de aktuella uppgifterna. Det innebär atthuvudmannaskapet för slutförvaringsfunktionen bör ligga hos en part, nämligensamhällel, under såväl byggandet som driften. Omnu ger utredningen som utgångspunkt att byggandet avslutförvaringsstationen skall ligga i kraftproducenternas händer låser handirektiven så att utredningen inte kan belysa det som var Aka-utredningenshuvudalternativ, nämligen en statlig organisation som skulle ha hand omslutförviringens projektering, byggande och drift. Jaghar i min brevlåda fött en broschyr från där det om den nyaregeringen heter: Vi är ute efter resultat. Och säger där attenergipolitiken skall utformas så att den kan få bredaste möjliga stöd iriksdagen och bland väljarna. Det är bra. Men med den låsning som här lydligenföreligger kan det hända att vi för ett utredningsförslag där maninte haft möjlighet alt belysa just det organisalionsalternaliv som enriksdagsmajoritet kanske lycker är det enda rimliga och rikliga. Är inte CarlTham oroad över detta? Därmed skulle ju ytteriigare dyrbar tid gå förlorad. Jagvill sluta med alt vädja till att länka om på den här punkten. Prövaden här frågan en gång till ulan presligesynpunkter, ulan liberal dogmatism!Cari vill väl ändå inte alt i folkpartiels de liberala dogmernagår före säkerheten och en förnuftig organisation? Jag vill hell kort kommentera de två frågor som ställdeavslutningsvis i sitt anförande. Regeringenhar för avsikl alt i särskild ordning ta upp frågor som gäller annat avfall ändet som kommer från kärnkraftsanläggningar. Jag avser att inom korl föreslåregeringen atl ge slatens kärnkraftinspekiion ett särskill uppdrag när detgäller jusl Siudsviks avfallsfrågor, som är av stor vikt i sammanhanget. Andraavfallsfrågor får handläggas på sedvanligt sätt och i första hand beredas medutgångspunkt från strålskyddsinstitutels ansvar på detta område. Jagtror atl det är värdefullt alt vi nu för lill slånd en utredning som tar uppjust frågan om organisationen av hanteringen av avfallet från kärnkraften. Delutesluter självfallet inte att man också föreslår lämpliga samordningsåt- 2 protokoll 1978/79:51-52 0/77hanteringen av kärnkraftsavjäll gärdernär utredningsuppdraget väl är fullgjort. Vadgäller den andra frågan, om ansvaret för byggande av anläggningar förslutförvaring av kärnkraftens radioakliva avfall, vill jag säga följande. Rentprincipiellt anser jag alt del är riktigt atl det är kärnkraftsproducenternasom svarar för projektering och byggande av dessa anläggningar. Del är ocksåden gmndtanke som låg bakom villkorslagen, och den harju gett resultat så tillvida att kärnkraftsbolagen på förhållandevis korl tid har lagit fram ettprojekt, som f n. är föremål för fortsatt bearbetning. Omman skall ta stegel från projektering till projektelsförverkligande i de olika leden är det naturiigt atl kärnkraftsindustrin haransvaret. Det är då också naturligt att den lar del direkia ansvaret för självaanläggningen och dess konstruktion och drift. Om man så att säga skall växlaöver , kan det som alltid i sådana sammanhang uppståbetydande problem. Erfarenheterna visar att man vid övergäng från enorganisation, som har planerat, lill en ny organisation, som skall ta ansvarför den fortsatta driften, lält möter en rad olika svårigheter. Självfallelhar dock, som jag framhöll i mitt svar, staten ell övergripande ansvar på delhär området -såväl ell ansvar för tillsynen som ett ansvar på längre sikl. Jagvill gärna säga lill att jag inte har några speciella låsningarpå den här punkten. Enligt min mening är det här det huvudalternativ som börulredas, men jag vill inte utesluta atl utredningen också skall kunna ta upp deandra alternativ som vill förorda. Jag delar hans uppfattning,och jag står hell och hållet för vad jag sade i den åberopade broschyren,nämligen alt det är angelägel atl vi i de här frågorna kan fö så bredalösningar som möjligt. Då vore del olyckligt, om vi inte i direktiv tillutredningar kunde ge utrymme för olika möjligheter. Jag tog upp tre frågor i mitt lidigare inlägg. Den första gällde altden här utredningens lillsättande har fördröjts pä ell orimligl säll ulan någrasakliga skäl. Jag bara noleraralt inte hade någon invändning mol minbeskrivning och krilik på den punkten. Närdel gäller de andra frägoma, om inriktningen av arbelel, komAka-utredningen,som studerade saken väldigt noggrant, fram till att det bordelas ett samlat grepp kring hantering och förvaring av radioaktivt avfall avungeför samma slag,oavseii om avfallet kom från kärnkraft eller inte. Nuframgår del alt tänker sig att släppa del samordnade greppet. Manskall ha olika uiredningar om vad som skall hända med avfall från sjukvården,från industrin och från konsumentartiklarna; del hela är litet oklart.Studsviks-avfallel kommer alt bli föremål för en särskild ulredning. Jag tyckerdel är beklagligl alt man inle från början lar del här gemensamma greppet kringalll avfall som är av likvärdigt slag och som därför bör behandlas ochslutförvaras på likartal sätt. Omman vill hålla staten borta så myckel som möjligt, kan man naturligtvis tyckaall del är bra all skilja ut del avfall som kommer från andra källor änkärnkraften. Men om man ser avfallet i helhetsperspektiv blir del ännu orimligarealt just elkraftsproducenterna skall bygga slutförvaringsanläggningen ochdessulom ha hand om driften, som vi här fick veta. VadCarl gör , när han talar om atl del är kärnkraftsproducenterna som skallha hand om slutförvaringen, är ju alt han går tvärt emot vad som var ensjälvklarhet för liberalen , för moderaten , förcenterpartislen och övriga ledamöter i , nämligenatt slutbehandling och slutförvaring aren samhällets uppgift. Det är samhälletsuppgift alt la fram anläggningarna och sköta driften, Atl man sedan kanfinansiera del hela med avgifter för kraftbolag och andra är en annan sak. Jagnoierar med tillfredsställelse all ändå är beredd att ge en öppninghär. Trots att han har hamnat på en olycklig linje är han lydligen beredd altutfärda direkliven på elt sådant sätt att det som var Aka-utredningenshuvudallernativ skall kunna belysas i ulredningen, och det vill jag gärna tafasta på. Menjag vill också passa på att nämna all i har del gjoris en litenulredning om hantering av kärnavfall. Del är intressant atl notera att man iFinland, som låg efter oss i de här sammanhangen, harhunnit långt förbi oss. Det är väl bra för del, men del kan möjligenockså säga en del om hur det har stått till i , när vi blivit så rejältpasserade. I den finska utredningen finns några synpunkter somjag vill delgeCari , Därsägs att som de viktigaste fördelarna med en statlig organisation förkärnavfallshanteringen kan nämnas att det slutgiltiga omsorgsansvaret föranvänt kärnbränsle och radioaktivt avfall övergår entydigt till staten och attorganisationen är stabil. De riskfaktorer som hör ihop med privat verksamhelförsvinner, då man inte behöver gardera sig för atl bolaget t. ex. kan upphöraatt existera. De procedurer som behövs för alt grunda organisationen ärrelativt enkla - inget delägaravlal med kraftbolagen är nödvändigt. Anskaffandeav föriäggningsplats stöter antagligen inte på lika stora svårigheter som vidandra företagsallernativ. Och så säger ulredningen att när man beaktarverksamhetens natur och långvarighet och vad som aren allmän fördel samt deförutsättningar som ställs på organisationens varaktighet och del faktum att enorganisation för kärnavfallshantering i sista hand behövs förslutför-varingsändamål och man bedömer organisalionsalternativens goda ochdåliga sidor, så blir resultatet att elt statligt affärsföretag aren lämpligform för den slutförvaringsorganisalion som grundas för kärnavfallshantering. Detfinns också en del andra synpunkter i den här utredningen som man kundediskulera. Jag skall inte göra det , men jag hoppas verkligen att"parentesen" med om villkorslag och liknande kommer att ersättas meden mer realistisk diskussion om vilka krav som bör ställas på organisationenför den slutliga förvaringen av kärnkraftsavfall och annat avfall. är en aning hastig att tolka min lystnad vad avsåg hansinledande synpunkler beträffande trepartiregeringen som ett instämmande.Det vill jag kanske ändå inte göra. Jag tycker nog atl där fanns en del lättaöverdrifter. VadJan missarär bl. a.alt vi underden häriiden har fött fram ett myckelkonkret projekt för hur man praktiskt skall lösa avfallsfrågan. Därvidlag trorjag alt man utan tvekan kan säga all nu befinner sig absolut i täten.Del är också det intryck jag fick när jag besökte INFCE:s plenarmöle iWien, där vi hade en del informella kontakter med företrädare för andra länder.Där finns ett mycket stort intresse för de praktiska lösningar som har tagitsfram i vad gäller avfallshanteringen. Det kan argumenteras fram ochtillbaka - vi behöver inte gå in på den debatlen här - om det hade varitmöjligl att fö fram detta på något annat sätt. Men det kan inte bestridas attdet har tagits fram med stor snabbhet och att metoden att lägga en stark presspå i det här fallet de ansvariga producenterna så lill vida visal sigframgångsrik. Jagtror också alt och jag är överens i långa stycken. Vad vidiskuterar aren praktisk fråga för framtiden. Jag har redan sagt atl den inteär läst till någon absolut given uppläggning. Självklartskall här finnas elt samhällsansvar. Likaså är det självklart - och det harockså bekräftat - att kraftproducenterna skall ha ett finansielltansvar. Vidare är del klart alt producenterna måsle la ett ansvar för denpraktiska hanteringen fram mot de slutliga anläggningarna. Enligt min meningfinns det starka skäl som talar för att de också tar ansvaret föranläggningarna, men jag vill alltså inte utesluta den andra möjligheten. Aka-utredningenvar på många sätt ett utmärkt aktstycke, men med all respekt för den blev deldock inget heligt dokument. Det måste ges möjligheter atl efter hand och medledning av de erfarenheler som vi hargjort av att lägga uppgifter påproducenterna också något korrigera de slutsatser kom framlill. Samhällethar dock, som sagt, ett självklart ansvar både för att driva framtillfredsställande lösningar och för att se till alt de kommer till stånd påett tillfredsställande sätt. Del blir i slutändan trots allt närmast enpraktisk fråga om hur man bäst arrangerar uppförandet och driften avanläggningarna. Herrialman!När jag talade om aU hunnit i kapp , gällde det juslorganisationsfrågorna. Del går nog inte att bestrida atl på det området har detvarit döU i , under den borgeriiga liden. Jagförslår alt försöker mildra kritiken här, men han preciserar inle påvilka punkter han har annan mening än jag gav lill känna i miu första inlägg.Min krilik mot Fälldinregeringens energipolitik drabbar också . Nisatt med i den borgeriiga trepartiregeringen, och ni har därför lika stortansvar för de försummelser som begåtts, för de beslut som fattades och de sominte fattades. Manskall ju göra klart för sig aU KBS-projeklet arbeiar med den tekniskaprinciplösningen. Där handlar det om aU beskriva hur de olika hanteringsstegentekniskt skall utformas. Man skall redovisa de geologiska förutsätt- ningarna förslutförvaring, man skall peka ut en eller flera platser där deförutsättningarna uppfylls, man skall analysera säkerheten. hindrar ju inte alt vi kan ta itu med de finansiella ochorganisatoriska frågorna. Skulle man inle kunna göra del mycket lidigare än vadsom har skett, så skulle man inte kunna göra det heller, för med sammalogik borde man också avvakta de diskussioner som skall äga rum i energi- ochmiljörådet, som har aktualiserat. Omman tittar på de två senasle budgetpropositionerna i detla ärende finner manatt det sägs : "Frågornaom kärnkraftens radioaktiva avfall underkastas f n. en ingåendegranskning." Däreftertalas del litel om vad som skall ingå i underlaget för granskningen, och sedansägs: "Närdel gäller frågorna om organisationen av hanteringen av det radioaklivaavfallet och det utbrända bränslet avser jag all i annat sammanhang återkommalill regeringen med förslag lill åtgärder." Detär alltså en klar skillnad mellan å ena sidan arbetet på den tekniska lösningenav principfrågorna och å andra sidan de organisatoriska frågorna. "Arbetetmed de organisatoriska frågorna bör bedrivas med sikte på att ett förslag tillsamlad lösning av hithörande problem skall kunna presenteras senast under våren1979." Säblirdetinte,harvinuföttvela. Del blir ,och därmed haralllsä trepartiregeringen inte kunnatuppfylla de förväntningar som man här skapade i sin egen skrivning. Överiäggningenvar härmed slutad. § 5 Om fritidsaktiviteterför barn SocialministernGABRIEL erhöll ordet för att besvara () den 23november anmälda interpellation, 1978/79:98, och anförde: LeifZetterberg har ställt fiera frågor lill mig med anledning av debidrag som har anslagits ur allmänna arvsfonden för försöksverksamhet medfritidsaktiviteter för barn samt om de förslag som barnstugeutredninglämnade i betänkandet Barns sommar.