prot · G209157 · 1978-12-31 00:00:00 — Under alla omständigheter är del emellertidviktigt att fastslå, all eventuellt annat stöd inle får ha selektiv karaktär.Åtgärder av den karaktären snedvrider konkurtensen och är därför till skada förföretag som ej blir föremål för motsvarande insatser. Förutsättningarna för enbärkraftig svensk tekoindustri är konkurrens pä lika villkor, och del kandefinitivt inte vara en uppgift för staten att stödja vissa företag tillförfång för andra. Vi har sä tillräckligt med avskräckande exempel på konsekvensernaav dylika ålgärder frän den socialdemokratiska tiden i regeringsställning, attvi bestämt måste la avstånd från dem. Detkan heller inte vara statens uppgift atl ge sådant stöd lill de statligaföretagen all detta snedvrider konkurrensförhållandel gentemot de enskildaföretagen. Också i delta avseende måste det givetvis råda konkurrens på likavillkor, vilket jag tycker atl även borde kunna inse. Närdet gäller äldrestödet vill Jag också klart understryka del orimliga i all defackliga organisationerna skall ha absolut vetorätt i fråga om dispens frän villkoretatt äldreslöd inle får lämnas, om varsel utfärdats om personalinskränkning.Del är anmärkningsvärt alt utskottsmajoritelen inle ens sätter sådan tilltrolill , all man är beredd all låla styrelsen prövadispensfrågan. Av likartad karaktär är frågan om bidragsmaximum för äldreslöd idispensfallen. Det är ofrånkomligt alt utskotlsmajoritelens ställningstagandeär diskriminerande mol sådana förelag som uppenbarligen är i behov av maximala15 96 av lönesumman i bidrag. Som Jag lidigare anfört är det alltså nödvändigt all tekoindustrin kanutvecklas under företagsvänliga förhållanden. Denna industri är ju påtagligtpersonalintensiv. Höjda löneskatter får därför en förödande effekt när detgäller konkurrensförmågan och därmed sysselsättningen. Del är ofattbart aUsocialdemokraterna inle kan eller vill inse detla sammanhang. Alltjämt talarman ju i termer som leder till ökade påslag och kostnader för värt näringsliv.Det skulle därför vara ytterst allvariigt för vårt näringsliv i allmänhet ochför tekoindustrin i synnerhet om den socialdemokratiska högskatte- ochavgifispoliliken åter skulle bli rådande i vårt land. Spåren från 1970-taletsförsta hälft förskräcker. Elt återupprepande måste med bestämd-hel avvisas. räcker inle med delta, om vi vill stärka framtidstron inom lekoindustrinoch fl människor villiga all satsa på den och ta sin anställning där. Då måstevi tala om industrins utveckling i stället för dess avveckling. Då måste vi stålyhörda för förslag om nya projekt, t. ex. av den karaktär som harutvecklat i sin idéskiss om etl hemtexlilcentrum, vilken samtliga ledamöter idenna kammare haft tillfälle alt ta del av. Dä måsle vi stimulera lill ökadulbildning inom tekoområdet och la till vara de utbildningsmöjligheter av högkvalitet som slår lill vårt förfogande särskilt i Boråsområdel. Då måsle viockså göra ännu större ansträngningar inom handelspolitikens ram för attytteriigare begränsa importen frän lågprisländerna och den negativa effekt dennahar på vår inhemska industri. Det var som bekant först under lid som handelsminister i trepartiregeringen som kraftfulla åtgärdervidtogs för atl begränsa den tidigare under socialdemokratiskt regeringsinnehavohejdade importen. Pä var det sannerligen inte myckel bevänt medviljan från socialdemokratiskt häll atl skydda den inhemska lekoproduktionen.Nu, när socialdemokraterna kan skåda följderna av sin egen politik, söker despringa ifrån sitt ansvar och skylla pä andra för brister i det har avseendet.Den manövern, herr lalman, är dömd atl misslyckas. Del finns alltså allanledning alt fortsätta pä den av trepartiregeringen inslagna vägen. Slutligen,herr lalman, om vi inle skall kullkasta all framtidstro inom svensk industrioch därmed också tekoindustrin, så måste vi också klart avfärda alla planer påsocialisering av vårt näringsliv genom införandel av löntagarfonder. Omnågonting verkar avskräckande på företagarluslen, investeringsviljan ochrisktagandel måtte det vara Jusl detla. Detta hot mot allt vad friföretagsamhet heter måste därför med all kraft tillbakavisas. Framlidenförsvensk tekoindustri ligger inte i socialiserade företag, planhus- hållningeller byråkratisk administration. Den ligger i en marknadshushållning byggd påbåde små och slora enskilda företag. GÖRDISHÖRNLUND (s) kort genmäle: Det är faktiskt sä att den statliga Eiserkoncernen inrättades under denborgeriiga trepartiregeringens tid. Staten tog över bl. a. som sugits ulav släkten och som hade gått i konkurs. Jagmåste fråga Hans Nyhage: Hade det varil rikligt av statsmakterna all slänga ul800 anställda i stället för atl föra in nytt kapital ochförsöka rekonstruera företaget i en bygd som redan hade förlorat sä mängasysselsättningstillfällen? Jag lycker atl Hans Nyhage borde ha detta myckelklart för sig. Det harju slor betydelse förden region vi båda kommer ifrån. Koncernenhar nu över 5 000 anställda. Över 2 000 av dessa finns fortfarande iBoråsområdel. Hur skulle det gå med sysselsättningen i om manförsökte all inle ge dem samma chans som de andra tekoförelagen flit? Jagtycker att det skulle vara nyttigt om Hans Nyhage kunde instämma imina synpunkter på vilka som är de verkliga bovarna närdet gällerkonkurrenssituationen på lekosidan. Del ärju trols allt de ullandselableradesvenska förelagen och de förelag som har en stor import. Det är dessa företagsom hjälper lill alt la muslen ur de förelag som har sysselsättning inom dethär landet. Jaghar fört en deball här förut om trepartiregeringens ekonomiska politik och omhuruvida nedskrivningen av kronan skulle, som man säger på moderat håll, betydaen 25-procenlig förbättring av kostnadsläget för tekoindustrin. Del är dockkonstigt all teko har gått ned så snabbt som under denborgerliga regeringsperioden. Det kanske beror på att köpkraften hos delsvenska folket samlidigl har minskal med ca . Kanske densumman, som folk annars skulle ha haft möjlighet att köpa kläder för, skulle hakunnat påverka utvecklingen i tekoindustrin. Jag tycker man bör påminnasig också detla i sammanhanget. HANS NYHAGE (m) kortgenmäle: Nedgången för lekoindustrin under den borgeriiga trepartiregeringenslid var ju en direkt följd av den politik som alltför länge hade förts i dethär landet under socialdemokratisk regim. Socialdemokraternaförde ungefar det här resonemanget: Klarar du det, sä klarar du detta, ochklarar du detla, så klarar du det här också, dvs. de lade den ena pålagan eflerden andra pä näringslivet. Till slut kom man lill den punkt då det inte hölllängre, då näringslivet inte tålde de svåra förhållanden som uppstod i sambandmed den långvariga lågkonjunkturen ute i världen. Lågkonjunkturen leddetillsammans med de socialdemokratiska åtgärderna till svårigheter för svensktekoindustri. Detta blev alltså resultatet av den politik som dä fördes. NärGördis frågade mig huruvida Jag anser att del var riktigt alt mansatte in kapital i för att klara sysselsättningen där, lyckerjag all 8 protokoll 1978/79:157-158 ävenhon borde vela all vi moderaler inte ställde oss negativa lill den insatsen. Viansåg alt det för atl klara sysselsättningen var nödvändigt atl vidla deåtgärderna, eftersom det var viktigt att elt stort antal människor inleplötsligt skulle ställas utan arbete. Men när påstod altskulden skulle kunna läggas på en familjeträta, menar jag att del är att la i.Även där var ju orsaken verkligen den politik som hade förts i landei och somhade försvårat företagets konkurrensmöjligheter och arbetsmöjligheter. Lätmig slutligen, vad det gäller konkurrensen från dem som har etablerat sigutomlands, bara säga atl orsaken lill alt de har gjort det är att del undersocialdemokratisk lid fördes en politik i del här landei som tvingadeföretagarna alt etablera sig utomlands, för att företaget över huvud tagetskulle kunna existera. GÖRDISHÖRNLUND (s) kort genmäle: Nedgången, säger , har skett till följd av densocialdemokratiska politiken, genom pålagor o. d. Jag förstår all han dä menarden sociala tryggheten, t. ex. socialförsäkringen. Mendet var faktiskt sä, Hans Nyhage, att ni under förra valrörelsen var ute ochtalade om alt det skulle bli kolossalt bra i det här landet, med en hell annanframtidstro och kraftigt ökade investeringar och ökande sysselsättning, om niskulle fa la hand om makten. Men sanningen är trots allt atl så långt ner haraldrig industrisysselsättningen, investeringarna eller vad man än lar sjunkitsom under den borgerliga regeringstiden. Den där framtidstron som ni lalade omfinns alltså inte hos de svenska företagarna. Det är dock inte alls så att detinle finns ganska goll om kapital hos många av förelagen, men varför satsar deinte? Jo, därför aU de lycker atl del har blivit sä myckel sämre i det härsamhällel sedan vi fick borgerliga regeringar atl det inte längre lönar sig altsatsa pengar. Jagfrågade varför ni försöker försämra för innanuppbyggnadsliden inom är över. Det är Ju det som ni pä moderathåll har försökt göra i etl par års tid. Kan man inte i lugn och ro fl klaraupp situationen inom den statliga Eiserkoncernen, som dock sysselsätter 12 96av de anställda inom hela tekoindustrin? När det gäller familjeträlan flr väl var och en avoss tro vad vi vill. Vi har litet olika erfarenheter och utgångspunkter. Menjag skulle närmast vilja fråga: Var finns Algolskapitalet? Det har sannerligeninle gäll tillbaka till förelaget, och inte till de anställda heller, ulan deldöljs nog någonstans utomlands; del vågar jag faktiskt stå här och påstå. HANS NYHAGE (m) kortgenmäle: Ingen kunde i den förra valrörelsen ana atl landets ekonomi var körd såi botten som den verkligen var. Man kunde definitivt inte ana det mot bakgrundav de uttalanden som gjorde, när han talade om det s. k. dukadebordet. Vad det bordet var dukat med har vi verkligen flit en bitter erfarenhetav efter valrörelsen . Som en ren följd av denpolitik som hade förts hotades också elt antal Del var därför nödvändigt förden borgerliga trepartiregeringen atlsälta in en rad kraftfulla åtgärder för all så långt möjligt begränsakonsekvenserna av den tidigare förda politiken. Ochnu, , visar del sig alt de av den borgeriiga trepartiregeringeninsatta åtgärderna ger resultat. Bilden ärju en hell annan än vad denvarit under de närmast föregående åren. Bilden är påtagligt positiv, ävenom man naturiigtvis skall akta sig för all vara för optimistisk i sin bedömning.Där ser man alltså konsekvenserna av en vettig och riktig ekonomisk politik. Närdel gäller påståendet att vi försöker försämra för , så är delta intekorrekt. Vi har verkligen inle försökt försämra för . Vi hävdar bara medstörsta bestämdhet atl mellan de statligt drivna och de enskilt drivnaföretagen skall råda konkurrens på lika villkor. Därför motsätter vi ossålgärder på den statliga sektorn som försämrar och snedvrider den konkurrensen. Tredjevice talmannen anmälde atl anhållit atl til protokollet flantecknat alt hon inte ägde rätt till ytteriigare replik. Näringsutskotieis betänkande 1978/79:48 behandlar tekoindustrinsproblemställningar. Frän värmländsk horisont berörs vi först och främst av KF:sfabrik - Svenska Rayon - i Välbergs samhälle i . Indirektberörs även andra företag i värt län. Näringsulskottethar uppvaktats av representanter för de anställda och företaget underutskottsbehandlingen av proposiiionen 1978/79:45. Det är främst akutamiljöproblem som är aktuella och som oroar samtliga berörda parter. Vad betyderdä Svenska Rayon i Välberg för och för de anställda? har varit aktuell . Såväl de anställda somföretaget och känner stark oro inför framliden. Vad händer omSvenska Rayon hell eller delvis avvecklas? Detta vore elt hårtslag för de anställda, för kommunen och övriga berörda. Vikan helt enkelt inle stillatigande åse en sådan negaliv utveckling. Vi måsle påallt sätt verka för en forlsalt positiv utveckling av driften vid Svenska Rayoni Välberg. SvenskaRayon sysselsätter i runt tal 750 personer vid Vålbergfabri-ken. Blandövriga driftställen i som berörs av Rayons drift märks bl. a.Skoghallsverken, där ytteriigare ca 400-500 anställda indirekt berörs avdriften vid Välbergfabriken. Totalt i hela landet berörs inle mindre än 2 000-2500 anställda. Del är av största vikt att vi flr behälla dessaarbetstillfällen. Vi värmlänningar är hårt ansatta. Vi har upplevt och uppleveralltjämt en ytterst pressad situation med hög arbetslöshet och en synneriigenoviss framlid när del gäller sysselsättningen. Del är därförav största vikt att vi kan rädda den fortsatta driftenvid KF:s anläggning i . Det innebär tusentals arbetstillfällen i värtlän, men det berör även andra län. Ur beredskapssynpunkt aren fortsattindustriell produktion av fibrer för textilt bruk inom landets gränser avmycket stort värde, för all inte säga helt nödvändig. Det var av beredskapsskälfabriken tillkom, och den är av central betydelse både nu och i framliden. Miljövärdsfrågornahar intagit en central ställning i bolagels verksamhet. Tvåfrågor har därvid ställ i centrum; det gäller utsläpp av svavelväte och zink. Bolagetbeviljades av koncessionsnämnden tillstånd atl höjaulsläppsnivän av zink lill /dygn. Bolaget har därefter begärt anstånd meddenna koncessionsansökan och därtill hörande utsläppsnivåer. Bolaget ä sin sidamenar all man inom föreskriven tid inte klarar de hårda restriktioner somålagts av berörda myndigheler. å sin sida hävdar att del finnsutrymme alt klara detla och har besvärat sig hos Jordbruksdepartementet.Sanningen torde ligga någonstans milt emellan dessa båda uppfattningar. Enhygglig kompromiss vore atl företaget gavs en något längre nådatid än vadexempelvis anser rimligt. Del blir alltså regeringen somkommer all fälla del sista avgörandet. Svenska Rayons ledning anser att vi har härdare lagar och reglerbeträffande miljön än andra länder och menar atl konkurrensneutraliteten mellanolika länder blir åsidosatt. Det finns också vissa länspolitiker som har givituttryck för liknande synsätt. Jag vill klart markera all jag inle delar denensidiga uppfattningen. De miljövärdslagar vi har stiftat i denna kammare skallsjälvfallel följas. Å andra sidan skall arbetstillfällen ställas molmiljövärdskrav, och där skall regeringen ha sista ordet. Den sammanvägningen ärviktig. Miljöfrågorna flr inte nonchaleras och åsidosättas. Regeringenbör mycket noga pröva frågan. Inte minst frän beredskapssyn-punkl bör enfortsatt drift vara oundgänglig för landets driftberedskap. Pengarna måste frampä ett eller annat säll. Statsmakterna bör ställa medel till förfogande föratttillsammans med KF genomföra de miljösträvanden som är ofrånkomliga. Visocialdemokratiska riksdagsledamöter på Värmlandsbänken har besökt SvenskaRayons fabriker i Välberg sä sent som . Pä ort ochställe har vi tagit del av de miljövärdsproblem som är aktuella. Vid deltabesök blev vi övertygade om att resurser måsle tillskapas för alt klara driftenvid fabriken i . De fackliga organisationerna, de anställda i företageloch är oroade. Vi kräver ålgärder av den nu sittanderegeringen. Handla, och handla snabbi! Vi känner oro och förväntar osssjälvfallel positiva besked när nu regeringen snart skall ta ställning tillsysselsättningen och miljön vid Svenska Rayon i Välberg. Vadsäger då utskottet? Jo, utskottet säger alt det är av betydande värde bl. a.från försörjningspoliiisk synpunkt all en viss fortsatt industriell produktionav fiber för textilt bruk finns inom landets gränser. Och ulskotlei förutsätterall pågående förhandlingar mellan Svenska Rayon och ansvariga myndighelerfinner en tillfredsställande lösning. Jagförutsätter alt regeringen, som ändock har det yttersta ansvaret för både miljöoch sysselsättning, känner sitt ansvar och medverkar lill fortsatt drift vidSvenska Rayons fabriksenheier i . Handelsministern ärju själv närvarande i kammaren. Jag kräver ingabesked, men självfallel vore det av stort värde om vi fick etluttalande frän handelsministern alt vi i kommer all fl etl positivtbesked när regeringen tar ställning till denna fråga. Jagtolkar utskottets skrivning som positiv. Jag tolkar den också så, atl regeringenhar fullmakt alt handla - men handla snabbi! Idetta anförande instämde , , ochSven Aspling (samtliga s). Jag vill i denna lekodebaltens elfte timme bara ge några marginellasynpunkter. Debattenlider nu mot sitt slut. Den har starkare än lidigare markerat en vilja hos allariksdagspartier atl skapa inte bara överievnadsmöjligheter ulan ocksäframtidstro inom svensk tekoindustri. Om insaiser i form av ord i riksdagenkunde lösa problemen, skulle ingen längre behöva känna oro för lekoframtiden.Men alla vet atl del inle är så enkelt. Trols de många och ibland vackra ordeni utskottsbetänkande och från denna talarstol tror jag man vågar påstå atlingen har lyckats presentera lösningar på problemen som kan sägas för gottgarantera tekojobben i en oviss framlid. Detfinns anledning konstatera att utöverdevalveringen,som bidrog lill atl sänkatekoindustrins relativa kostnadsläge gentemot konkurrensländerna, haräldreslödel varit det som betytt mest. Större delen av den tekoindustri vi harkvar är beroende av äldreslödel för sin existens. Det gäller framför allt demånga små företagen, som ofta har svårt alt utnyttja de industripolitiskainsatserna i form av siruklurgarantier och exportfrämjande ålgärder. Deförsörjningsberedskapslån som införs måste, i den mån de behöver sältas in,ges en utformning som gör det möjligt även för del lilla företaget att få delav sådana lån. Jagtror inte att Jag gör mig skyldig till någon överdrift om jag påstår alt av1970-lalels tekoinsalser är äldreslödel den enda insats som verkligen nätt utlill de flesta. Del stödet har varil lätt alt administrera, del har varit ihuvudsak konkurrensneutralt och det har haft en icke föraktlig koslnadssänkandeeffekt. Det är bra atl man nu är beredd all behålla det eller något annat stödmed samma effekt under i första hand en treårsperiod. Men det är klart all delinger en viss oro när man frän socialdemokratiskt håll säger att man villomändra detta stöd lill etl selektivt stöd. I så fall kommer säkeriigenlexlildöden att fortsälta. Jusl f n. ser det något ljusare ut för teko, meningen vet hur länge det varar. Visom lever i ell område där fortfarande bortåt av dem som arbetar inomtillverkningsindustrin sysslar med någon form av lekoproduktion känneross ingalunda trygga. Vi har sedan de första lekokriserna i slutet av19S0-lalel levt under de otrygga förhållanden som en krympande bransch medför.Den utslagning som skett inom teko under,i harutgjort en slörre påfrestning för denna bygd än exempelvis varvskrisen utgjordei andra delar av . De efleriysningar som gjorts från länets ochkommunernas företrädare av kraftfulla regionalpolitiska insatser för alldiversifiera näringslivet och skapa ersättning för de bortfallandelekosysselsältningarna har tyvärr gell klent resultat. Inle heller dagensbeslut ställer ut några löften om nya sysselsättningar. 1 varvspropositionenlämnades i alla fall både sysselsätiningsgarantieroch kapitaltillskott föralternativ produktion lill de drabbade orterna. Men lekoområdena har flit klarasin omställning i huvudsak utan sådana insatser. Jag tycker skalllägga del pä minnet, för den händelse de nu beslutade åtgärderna visar sigotillräckliga. Här krävs det en vakenhet hos regering, tekodelegation och allaberörda. Man måste snabbi slå larm, om läget återigen försämras. Slutligenvill jag säga att det bland tekofolket i trots allt finns enviss om än begränsad optimism inför framliden. Den bygger bl. a. pådenkunskapom tekotillverkningsom under merän lOOårharsamlatsidessa bygder, enkunskap som del är viktigt alt la vara pä och föra vidare. Därför lyckerjag altdet är glädjande alt utskottet framhållit betydelsen av att man ifortsättningen ägnar utbildningsfrågorna ökad uppmärksamhel. Tillgäng på duktigyrkesinriktad arbetskraft, skickliga arbetsledare, designer och marknadsförareär nödvändiga förutsättningar, om den nuvarande svenska produktionsvolymenskallkunna upprätthällas. Del hoppas lekofolkel. Jag har inget yrkande, men jagönskar verkligen all förhoppningen kommer alt gå uppfyllelse. ANTONFÅGELSBO (c): Jag hade inle alls tänkt atijag skulle delta i debalten här ,trols all Jag följt den nästan i dess helhet. Vihar en svår lekokris, och här har bollals med mänga siffror och talats omkostnadsläget i vårt land osv. Jag kom då att tänka på en sak som jag själv varmed om . Dagenefter höstsessionens slut blev jag intagen på ett lasarett. Efter några dagarfick jag komma upp och fick ul kläder. Jag fick då bl. a. ut strumpor. Denperson som lämnade ut dessa strumpor, som var sammansatta med en tråd, ryckteisär dem, och vad inträffade? Jo, del blev eu häl pä en av strumporna. Jagpåpekade då detta och sade: Vem skall stoppa det där? Vad fick jag dä för svar?Jo: Här stoppas inga strumpor. När du lar av dig dem kastar du dem i soppåsen.Det bär sig inte all tvätta några strumpor, så det gör vi inte. Jaggjorde den reflexionen inför mina kamrater på sjuksalen: Nog är del etlegendomligt förhållande vi har i vårt land. Först kanske vi lånar pengar iutlandet. Sedan importerar vi för dessa pengar strumpor från avlägsna ,lågprisländer. Vi har inle råd aU använda egen textil, trots alt vi har Sedan har viinte ens råd att tvätta strumporna, utan kastar dem i Nr 157 Men mina hamnade faktisktinte i någon soppåse. Jag tog hem dem,och Jag 28 mai 1979 vill försäkra kammarensledamöter atl det var fina strumpor i flera färger. beklagaralt jag inle har dem här sä alt jag kan demonstrera dem inför Äteärder forteko- Någradagar efter det all jag kommit hem träffade jag ordföranden iförvaltningsulskollel i del landsting det här gäller. Jag berättade dådet härför honom och frågade: Går det verkligen lill pä det här viset? Vi importeraralltså dessa strumpor, men vi har inte råd atl tvätta dem? - Ja, faktiskt, säär förhållandet. Jag fick alltså detta bekräftat. Nukanske någon säger: Det där betyder så litet. Jag vet inle hur det är vidsjukvårdsinrättningarna inom andra landsting. Jag kände inte lidigare självlill att del var så har inom milt eget landsting, och del var del inle så mångaandra som gjorde heller. Jag skall därför inle begära att några från andra hållhär deklarerar hur man gör där. Någon kanske säger att det här är enlandslingsfråga och ingenting annat. Ja, det kan lyckas så. Men här diskuterarvi teko. Även om det här inte är någon siorsak,så harjag i alla fallvelat säga det här som ett observandum när vi diskuterar den svåratekokris som vi har i värt land. (vpk): Jag tänker inte replikera . Jag har i stället begärtordet på grund av all en fråga, som jag har ställt till handelsministern, ärobesvarad. Handelsministern sade i sitt första anförande atl en huvudfaktor iåstadkommandet av en sämre konkurrenssituation för den svenska textilindustrinvar ökningen av lönekostnaderna i . Vad han sade var alltså allhuvudorsaken lill lekokrisen enligt hans tolkning var att tekoarbetarna iSkellefteå, , och begärt för myckel betalt. Nå,del var elt påstående som handelsministern utslungade, men vilka bevis hadehan? Jo, han anförde timlönerna i tre länder, däribland . Det menar en falsk bevisning. Kan han inte prestera en annan bevisning, bör han la tillbakasitt påstående om de svenska lekolönerna. Timlönen säger över huvud lagetingenting om konkurtenssilualionen och de relativa kostnaderna. Man måstenämligen ha statistik på produktiviteten. Omman i landet A har en viss lexlilarbelarlön men i landei B dubbelt sä högtexlilarbetariön, säger delta ingenting om kostnaderna. Det kan ju hända atlman i landet B har sä hög produktivitet som i landet A. Dä blirlönekostnaden i det land som har dubbelt så hög limlön ändå lägre än i detandra landet. Maninäste alltså ha med statistik på och uppgifter över produktivitetsutvecklingoch produktionsnivå. Man skall inte mäta limlönen utan lönekostnaden perproducerad enhet av varan. Det gör inte handelsministern. Han gör precis sammaräknefel som gör i sin omfattande propaganda.Man måste ange lönekostnaden per styck. ärden för tekoindustrin, herr handelsminister?