prot · G209157 · 1978-12-31 00:00:00 — är den en bransch i nedgång mednedläggningar täu kommande och med minskad sysselsäUning, nu totalt 38 000anställda - en myckel kraftig nedgång sedan 1950-lalet. Och nedläggningarnadrabbar särskilt hårt vissa regioner, vilket inle på någol säll görutvecklingen lättare för människorna alt bära. har nedläggningarnainom tekoindustrin gått så långt alt risker har uppståttför våra möjligheler atl trygga försöriningsberedskapen inom ell myckel viktigtområde. , kläder och värme - del måsle vi ha även under avspärrningsperioderoch i händelse av krig. Såhär får del inte fortsätta. Den negativa utvecklingen inom tekobranschen måslebrytas. Vi behöver ur mänga synpunkter en stark, livs- och konkurrenskraftigtekoindustri. Och det syfiet uppnås genom beslut , grundat påregeringens tekoproposilion. Orsakernatill den svenska textil- och konfektionsindustrins nedgång är knappast entotalt minskad efterfrågan på textil- och konfeklionsprodukler. Tvärtom harförsäljningen av sädana produkter ökat i - myckel kraftigt dessulom. Omman tittar på hur del varit för exempelvis beklädnadsvaror exkl. skor finnerman atl vi - räknat priser- sålde för 7,4 miljarder, år 1970för 8 miljarder, 1975 för 9 miljarder och 1977 föröver . Delär alltså inle så all branschen drabbats särskilt av att människorna inlelängre behöver eller är intresserade av branschens produkter. Andra skäl måsteligga bakom, eftersom konsumtionen totalt i fasta priser har ökat. Ellproblem för den svenska textil- och konfeklionsbranschen har varillöneutvecklingen. Omkring är 1957 var lönen för en svensktextilarbetare i genomsnitt , fören engelsk . och fören finsk3:15 kr. hade lönerna förändrats så atl man för den svenskalexiilarbeiaren i timlön betalade , förden engelska . och förden finska 10:60. Timkostnaden för en svensk textilarbetare har således blivitfem gånger högre, för en engelsk och en finsk 3,7 resp. 3,4 gånger högre.Löneutvecklingen har alltså haft en betydande del i den svenska textil- ochkonfektionsindustrins växande svårigheter. Meninle nog härmed! Nya lexlilländer, med ännu lägre produktionskostnader, hartillkommit. Del är länder som och , länder i och deverkliga lågprisländerna, bl. a. och . De har ökat sinproduktion och sin export. Avden totala lekoimporlen kom är 1978, alltså , frånEG/EFTA-länderna, ca 17 96 från , 4 96 från slatshandels-länderna ochresten, ca 8 96, från övriga länder. Till bilden hör också att många svenskaförelag vall att ta upp produktion utanför . Nuär det sä, vilket också sagts här , atl vi har små möjligheter alt bromsalekoimporten från EG/EFTA-länderna. Orsaken är all våra frihandelsavtal meddessa länder inle medger åtgärder riktade mot import från dem. Och om vi ändåvidtar sädana ålgärder är risken stor för att vår export drabbas.Erfarenheterna av den svenska skotullen mol EG/EFTA-länderna lockar inte tillefterföljd. Delbör i del här sammanhanget erinras om atl svensk lekoindustri också är en storexportindustri. sålde vi på export för , ochhuvuddelen gick till EG/EFTA-länderna. Om vi inför restriktioner molEG/EFTA-ländernas export har vi anledning tro atl de länderna inle kommer alttillåla den svenska textil- och konfeklionsexporlen alt i samma utsträckningfinna avsättning pä EG/EFTA-marknaden. Vårtekoimport från och andra slalshandelsländer reglerar vi genombilaterala s. k. årliga protokoll, som vi kommer överens om inom ramen för nugällande långsikliga avtal eller genom på svensk sida fastställdabegränsningar. Vadslutligen gäller vår import av tekoprodukter frän , så har vi i dagförhållandevis goda möjligheler all begränsa denna på ett sådani sätt atl deninle behöver utgöra ell verkligt problem för en konkurrenskraftig svensktillverkning. Vihar genom mullifiberavialet ingått bilaterala avtal med 14 lågprisländer. Deavtal som ingåtts är "heltäckande" och avser alla slagskänsliga varor. Avtalen har för de största exportländerna inneburit nedskärningari förhällande lill lidigare export. Del har varil möjligt atl ingå denna nyatyp av avtal genom alt förhandlingarna har utgått från de särskilda regler .somfastställdes i samband med föriängningen av mullifiberavialet vid årsskiftet1977-1978. Vimåste alltså, herr talman, konstalera alt den svenska tekoindustrin hittillsfrämst har drabbats av den import som kommer frän EG/EFTA-länderna. Eftersom vipå del hela taget saknar förutsättningar atl begränsa vår import frän dessaländer, måste vi tillsammans medverka lill alt svensk tekoindustriomstruktureras på ett sådani säll alt den kan återhämta sin konkurrenskraftgentemot lextilproduktionen i andra industriländer. På bas av mullifiberavialetkan vi förhindra en omfattande u-landsimport av tekovaror. Att totalt minskau-ländernas andel av den svenska marknaden skulle emellertid inte stå iöverensstämmelse med de principer som flertalet av de politiska partierna iandra sammanhang ställer sig bakom. måste ges fortsalla möjligheleratl sälja industrivaror. Deras industrialisering aren utveckling som viuppmuntrar. Jag vill starkt understryka atl en kraftig begränsning av den s. k.lågprisimporten också skulle innebära en väsentlig försämring - både minskadvalfrihet och högre kostnader - för den svenske konsumenten. Nuär del också så alt den svenska textil- och konfeklionsbranschen lyckligtvisinte uppvisar en bild av genomgående hopplöshet. Vissa svenska lekoförelag -däribland många mindre som satsar på kvalitet och särart -hävdar sig väl både iSverige och utomlands. Jag nämnde atl vår tekoexport uppgick till2,3 miljarder, och Jag vill Jämföra del med exporten av en sådan svenskparadprodukt som järnmalm, som uppgick lill 1,4 miljarder. Vi säljer alltsåväsentligt mer textil- och konfeklionsprodukler än järnmalm. Del är således enviktig exportmarknad som vi har i vår svenska textil- och konfeklionsindustri.Del om något visar atl det inom branschen finns en livskraft, elt aktivtmarknadsföringslänkande osv. Motsatsen vore också egendomlig, bl. a. därför attsvensk teko i så slor ulslräckning utvecklats inom en del av landet därföretagskunnande varil väl tillgodosett. Bildenav svensk teko är ändå - om också med några glittrande inslag -alltjämt en bildav en bransch på nedgång. Ju mer detta understryks, desto mer blir del också ensjälvförverkligande profetia. Det är naturligt atl fl vill satsapengar i maskiner, ombyggnad, produktionsutveckling, marknadsföring, miljö m.m. i en bransch på nedgång. Resultatet blir att idérika och framåtsträvandetekniker och designers, förelagsledare och ungdom söker sig lill andra branscher.Gråheten och tristessen breder ut sig. Kraven pä staten alt räddasysselsättningen växer sig allt starkare. När sedan staten går in för alt klarasysselsättningen understryker del ytterligare bilden av tekobranschen som enkris- och siödbransch. Och vilka ungdomar vill länka sig atl ägna sin livskraftåt en sådan bransch? Vadfinns det då som kan förhindra atl den svenska tekobranschen går mot sin totalautplåning? Detfinns etl mycket starkt skäl, och det är kraven på atl vi skall upprätthållavår försörjningsberedskap. Det ger staten anledning atl långsiktigt, tillskillnad från kortsiktiga arbeismarknadspoliiiska åtgärder, garanteralekoindustrin en framtid i . Försörjningsberedskap är etl starkt ochhållbart argument som del också finns möjlighet all få andra länder, inkl.EG/EFTA-länder, att förstå och acceptera. Del är också försörjningsberedskapsbehovsom ligger som bas för regeringens proposition om svensk textil och konfektion.Jag vill ändå gärna erinra om det beslul som tidigare fatlats. Eftersommin talelid är begränsad lill tio minuter- vilkeljag inle kände lill - får jag,herr talman, återkomma . (vpk) kortgenmäle: Det har alltid sill intresse och måste noteras med tillfredsställelsealt statsråd som inle är ledamöter av kammaren dock kan infinna sig isagda kammare och erhålla upplysning om vad som står i grundlagen. Handelsministernenvisas med atl påstå att utskotlsbetänkandet och det beslul kommeralt fatta dock grundar sig på regeringens proposilion, trols atlutskottet skjutit det mesta av proposiiionen i sank. Detta hans påstående germig en möjlighet atl dra en parallell. Det är som om regeringen skulle ha räcktfram en kniv lill utskottet och utskottet då skulle ha sagt: använder vi denhär kniven, men vi byter ut bladet och gör elt nytt skaft. Jagbegärde ordet med anledning av alt handelsminister nu plockat fram ensyndabock som ofta figurerar i de borgerliga sammanhangen när man skallförklara varför industribranscher råkar i kris. Det kan naturiigtvis inte beropå ägarna, och det kan naturiigtvis inte bero på bristande förutseende eller påatt privatkapitalet sett alt man kan fä större profiler på annat håll ochdärför flytt frän sitt ansvar. Det är inte de orsakerna som folkpartisterna somliberaler tar fram. De lar i stället fram orsaker som brukar pekapä, nämligen aU det är lönlagarnas fel, därför atl dessa haft oförsyntheten auskaffa sig alldeles för höga löner. Nuskall vi titta litet grand på räknestycke. Han anförde elt antalsiffror på timlöner för textilarbetare i tre olika länder- , ochFinland,omjag minns rätt. Med del ville han uppenbariigen bevisa-det framgickav det sammanhang som dessa siffror anfördes i - att lönekostnaderna skulle haökat mera i . Den merbelastning som detla hade inneburit skulle enligtHädar ha varit huvudorsaken lill den bristande konkurrenskraften hostextilindustrin här i landei. Så måste man tolka del, eftersom han inte angavnågon annan huvudorsak. Fårjag då fråga: Är det inle hell felaktigt atl anföra timlönesatserna? De sägerJu ingenting som helst om den andel med vilken lönekostnaden ingår i varanspris. För all få fram den andelen, som är den verkligt relevanta faktorn närdet gäller konkurrenskraften, måste man också ta hänsyn till produktivitetsutvecklingen.Jag har inte sett någon speciell statistik för textil, men allmänt sett är detfaktiskt så att lönekostnaden per producerat stycke i Sverigesedan 1960 harstigit mindre än i flertalet andra industriländer. Hur får handelsministern detall gå ihop? i (s) kort genmäle: Jag har alltså inte, lika litet som kammarens övriga ledamöter, fält höraherr hela anförande, och vi avvaktar naturiigtvis avslutningen. Jagvill emellertid beröra två saker som handelsministern tog upp i den inledandedelen av sill anförande. Denena gällde induslriulvecklingen, där vi självfallel har alt avläsa hurusombranschen gått ned från 115 000 sysselsatta i mitten av 1950-lalet till 38 000nu. Den saken har jag talal om tidigare och skall inte ytteriigare inveckla migi den. Jag bara noterar att under 1950-lalel, och början av1970-talel så kunde, i varje fall rent statistiskt, den arbetskraft som blevledigslälld inom exempelvis teko- och skoområdel flyttas över till andrabranscher eller sugas upp av den offentliga sektorn eller av servicesektorn.Den situationen föreligger inte , och det ärju det man måste grundligtstudera, observera och dra slutsatser av. I stället har vi fått motsvarandeproblem, om inle till omfattningen så dock lill karaktären, när del gällervarven, stålindustrin och skogsindustrin, vilkeljag har nämnt. Del ärdärför, herr handelsminister, som de arbetsmarknadspolitiska åtgärderna inle ärtillräckliga. Låtmig sedan göra ett par reflexioner med anledning av resonemanget att vårtförslag om övervakningslicenser gentemot EFTA och EG skulle få dessakatastrofala följder som här utmålas. Det talas ju om handelspolitiskaåtgärder. Övervakningslicenserna är i och för sig inle begränsande utan ger ossframför allt en möjlighet alt följa utvecklingen, sä att inte importen frånlågprisländerna sker via EG- och EFTA-länderna lill värt land. Vadär del som säger alt EG- och EFTA-staterna, från vilka vi Ju har en såbetydande import av tekovaror, kommer all vidla åtgärder när de är underkunnigaom - man lär ändå kunna ge dem upplysningar - atl vi är beredda atl viaimporten upplåta av vår egen marknad närdet gäller vår försörjningav kläder och skor? Vi förbehåller oss endast rätten alt slå vakt om en egenförsörjning på ungefär 30 96. Nog borde man också i andra länder kunna vinnaförståelse för en sådan åtgärd. Det är i det läget som visäger atl de ålgärder vi skall vidta för att klara del Nr157 målet också måste riktasig mol importen, antingen genom förhandlingar den eller också på det sättetsom vi har förordat, nämligen genom importlicenser, 28 maj1979 eventuellt i form avglobalkvolering. Jag fortsätter nu med andra delen av mitl anförande. Sedan skall jaggärna, i den mån liden medger del, svara pä de frågor som har tagits upp. Jagslutade förut med att erinra om alt lidigare har fattat vissa beslut.Del första kom och gällde de industripoliliskaåtgärderna i form av utbildnings- och exporifrämjande ålgärder. Det härindustripolitiska stödprogrammet har därefter successivt byggts ut ochförlängts. År1972 beslöt om vissa försörjningsberedskapspoliiiska åtgärder förtekoindustrin. Bland dessa kan nämnas upphandlingsstöd och kreditstöd förinvesteringar i maskiner och byggnader. Stöden har haft betydelse förbranschens fortlevnad. Våren1977 beslöt om införande av det s. k. äldreslödel, som är etlarbetsmarknadspolitiskt riktat stöd till tekoindustrin. Tekoindustrinsproduktionskapacitet hade nu sjunkit till en nivå som kunde befaras varakritisk för våra möjligheler att klara försörjningen i en krissituation.Riksdagen beslöt därför samma är om preciserade mål som skulle gälla för denfortsatta planeringen av försörjningsberedskapen pä lekoområdet. Regeringenhar i den proposition som näringsutskotlet nu behandlat lämnat förslag lill ensådan plan, omfattande en tidsperiod . Planeninnebär i sammanfattning alt mot bakgrund av försörjningsberedskapskraven fastställsminiminivåer under vilka produktionskapaciteten inom tekoindustrins olikadelbranscher inle får sjunka. Särskildaåtgärder hålls i beredskap inför möjligheten all miniminivån skulle hota atlunderskridas och för atl sältas in för företag av särskild regionalpolitiskbetydelse. Äldrestödetbibehålls under//e/o planeringsperioden, och del har lidigare, som vi alla vet,beslutats försl ett halvt är ål gängen. Fortsatta kraftfullaåtgärder vidtas på det industripoliliska området. Deanslag som begärs för planeringsperiodens första år uppgår lill sammanlagtnärmare 400 milj. kr. i bidrag och lån med väsentligt bidragsinnehåll. För allge en uppfattning om ambitionshöjningen kan jag nämna aU under budgetåret1976/77 uppgick bidraget til' tekoindustrin till 75 milj. kr. Den budgeten varden senaste som den socialdemokratiska regeringen svarade för. iLjungby talade om de stödformer som "vi har utvecklat". Jagkonstaterar bara atl slödel blivit mer än fem gånger så stort sedan socialdemokraternalämnade regeringen. Enligtmin uppfattning innebär näringsutskoltets belänkande ingen väsentlig skillnad i sak jämfört med regeringens proposition. Detta avspeglas i 91 deändringar av anslagen som utskotiet föreslår. Jag erinrar om atl enligtregeringens förslag skulle bidraget lill tekoindustrin uppgå lill 390,5 milj.kr. Utskottet föreslär 394,5 milj. kr. Det är med andra ord fråga om en ökningmed 4 miljoner eller med 1 96. Jag undrar om de som här kritiserarregeringens proposilion i hårda ordalag verkligen själva tror atl del går atlövertyga de närmast berörda, anställda och företagare inom tekobranschen, attfolkpartiregeringens förslag - 390,5 milj. kr. - skulle vara ell uttryck förlältsinnighel och likgiltighet inför branschens problem,-medanriksdagsma-jorilelens förslag-394,5 milj. kr., alltså 1 96 mera-räddarbranschen undan förödelse. Är inle detta alt underskatta människornas förmågaatl länka själva? Det måste vara uppenbart för alla atl behovet atl fl småsakliga skillnader att framstå som slora principiella och politiskamotsättningar ökar kraftigare Ju närmare valet vi kommer. Ibetänkandet riktas emellertid en mångordig kritik mot regeringen på en punkt,nämligen om regeringen i arbetet med proposiiionen följt de riktlinjer somriksdagen beslöt om . Jag skall här ta upp tre huvudpunkter ifråga om den övergripande planen för tekoområdet som angavs i riksdagensdecemberutialande: Fördet första: I planen borde anges den produktionsnivå resp. produktionskapacitetsom krävs för alt försönningsberedskapsmålen skall kunna uppfyllas. Fördet andra: Planen borde grundas pä försörjningsberedskaps- och arbetsmarknadspolitiskabedömningar. Fördet tredje: Planen borde syfta lill alt nuvarande produktionsvolym i alltväsentligt skall bibehållas. Somjagnyss nämnde beslöt om vilka mål som skall gälla förförsöriningsberedskapen på lekoområdel. Dessa mål avserförsön-ningsulhällighet, försönningsslandard, krisimporl och andra detaljeradeförutsättningar. Med ledning av dessa ställningstaganden harregeringen i propositionen lämnat förslag till nivåer för den produktionskapacitetsom inle får underskridas för olika delbranscher inom tekoindustrin. Närdet gäller fastställande av nivåer överensstämmer således propositionen medvad uttalade förta året. Del bör framhållas all riksdageninte uttalade atl nivåerna skulle bestämmas med hänsyn tagen tillregionalpolitiska och arbeismarknadspoliiiska aspekter. Elt sådant beslul hadeJu också, som framhålls i propositionen, stridit mol grundläggandesamhällsekonomiska principer. Det är del totala antalet arbetstillfällen och derasgeografiska fördelning som i första hand är av intresse, inte antaletarbetstillfällen i en viss bransch. Idetla sammanhang vill Jag också betona atl del enda argument somhandelspolitiskt kan motivera och försvara fixerade miniminivåer i en branschtorde vara just hänsynen lill försörjningsberedskapen. Jagövergår sä till den andra huvudpunkten i "kravlisia" fråndecember. Enligt denna borde den övergripande planen grundas på försörjningsberedskaps-och arbeismarknadspoliiiska bedömningar. De försörjningsberedskapspoliliska övervägandena ipropositionen harjag delvis berört. Del bör härutöver nämnas atlförsörjningsberedskapslån skall finnas i beredskap, om regeringen efter anmälanav överstyrelsen för ekonomiskt försvar finner atl en delbransch kan befarasunderskrida den bestämda miniminivån. Närdetså gäller hänsynstagande lill de arbetsmarknadspolitiska målen har detta skettpå två san i proposiiionen: äldreslödel skall bibehållas underplaneringsperioden, och vidare skall försörjningsberedskapslån kunna utgå tillenskilda företag av särskild regionalpolitisk betydelse inom delbranscher sominle har nått en frän försöriningsberedskapssynpunkl kritisk nivå. Ilikhet med vad . anfört i sitt särskilda yttrande tillutskottets betänkande villjag framhålla alt det som föresläs i propositionen ärden mest omfattande arbetsmarknads- och regionalpoliliska satsning som hargjorts för tekoindustrin. önskemål lorde således ha tillgodo-settsäven på denna punkt. Häreflerålerstärdenpunki,enligtvilken planen börsyfta till alt nuvarande produktionsvolym i allt väsentligtskall bibehållas. Har detta lillgodosetts i proposiiionen? Jagtror del är säkrast atl äter beröra den missuppfattning som näringsulskottethär verkar ha gjort sig skyldigt till. De nivåer som anges i proposiiionen ärminiminivåer, som måste försvaras av försörjningsberedskapsskäl. Och -Jagupprepar- detla är i enlighet med vad uttalade förra aret.En helt annan sak är, huruvida det totala målsältnings-och ålgärdspakelet ipropositionen kan bedömas innebära atl produktionsvolymen i allt väsentligtskall kunna bibehållas. Enligt regeringens mening finns det goda förutsäuningaratt sä skulle vara fallet. För delta talar följande: Deföreslagna åtgärderna för branschen är mer omfattande än någonsin och har enlångsiktig karaktär. Psykologisktbör det vara till stor fördel för branschen att ett golv har fastställts förproduklionsnedgången. Förden närmaste liden synes de marknadsmässiga förhållandena vara gynnsamma förtekoindustrin. SomJag nämnde synes inte heller utskottet bedöma att ytteriigare ålgärder,fömtom ökningen med 4 milj. kr. - 1 96 mer än vad regeringen har föreslagit-behövervidtas.Regeringen harju också möjlighet att återkomma, redan i tilläggsbudget, omutvecklingen skulle bli negativare än vad som kan förmodas. Närdet gäller de handelspolitiska frågorna är det bara för mig alt notera, atlmajoritetsförhållandet i näringsutskotlet enligt vad jag harerfarit förändradesvid voteringen där, genom att en av ledamöterna inte var närvarande. Därförskulle näringsutskoltets verkliga majoritet utgöras av dem som står förreservalionerna i dessa frågor. Jag konstaterar detla med tillfredsställelse. Jag vill avslutningsvis återigen säga alt jag anser attnäringsutskoltets betänkande i sak inle skiljer sig i särskilt hög grad frånvad som sägs i regeringens proposilion. Denna enighet i sak bör, tillsammansmed defaktiska åtgärder som kommer atl genomföras, få en positiv inverkan pä framtidstroninom tekoindustrin. Under detta anförande övertog tredje vice talmannenledningen av kammarens förhandlingar. JÖRNSVENSSON (vpk) kort genmäle: Detla är enligt de regler som gäller i kammaren min sista replik tillhandelsminister . Jag skall ta upp två frågor. Egentligenär det inte min sak atl blanda mig i denna debatt mellan regeringen ochutskottets majoritet om vilken målsättning beställt av regeringen förlekopolitiken, men eftersom Jag nu kommer upp med min replik efterhandelsministern, kan Jag inte underlåta alt säga följande. Det förefaller mignär Jag läser ulskotlsbetänkandels referat av beslul från hösten1978 som om handelsminislerns senaste påstående om utformningen av detla beslutvar medvetet missvisande. Utskotiet anför nämligen följande om den plan som vitalar om: "Planen borde syfta till atl nuvarande produktionsvolym i alltväsentligt skulle bibehållas " Det är något helt annat än vad regeringenföreslår. Planen skulle vidare ange såväl läng- som kortsiktiga perspektiv ochgmndas på försörjningspolitiska, arbeismarknadspoliiiska och regionalpolitiskabedömningar. Omjag minns rätt ville handelsministern göra gällande atl den nivå regeringenföreslär uteslutande syftar lill atl vara en miniminivå urförsörj-ningspolilisk synpunkt, vilket han menar är tillräckligt. Delta kaninle stämma. Handelsministern måsle vara medveten om all han har felrefereralpå denna punkt. Jag ser med intresse fram emot den deball som kan utvecklasmellan honom och utskotiet pä den punkten. Låtmig så gå tillbaka till lönefrågan. - Eftersom Jag vore tacksam omhandelsministern ville svara på del som Jag tar upp, vill Jag säga, atl detkanske vore underlättande för honom om han inle jusl nu konfererade med sinasex medhjälpare på stalssekreterarbänken. Det är förmodligen en fördel förhonom att höra vad Jag säger. Handelsministerngjorde alltså gällande atl en huvudfaktor för den svenska tekoindustrinsförsämrade konkurrensläge skulle vara de svenska lönekostnadernas utveckling.Då frågarjag: Är det inte en grov missvisning alt la de nominella lönebeloppensutveckling till utgångspunkt fören sådan analys? Lönebeloppen pertimme säger ingenting. De är fullständigt värdelösa som statistiska mätare,om man inte registrerar produktionsutvecklingen, så alt man får ettmätt pä lönekostnaden per producerad varuenhet. Då först får man en adekvatjämförelse. Jaganförde lidigare att den existerande statistiken över de allmännalönekostnaderna, alltså icke specifikt de textila lönekostnaderna, frän 1970och framöver synes tyda på all en mängd länder har haft en slörre stegring perproducerad varuenhet än . Hur kan då handelsministern påstå, att tekolönernaskulle skilja sig från andra i del avseendet? Bör han inte ta tillbakapåståendet? RUNEJOHANSSON i (s) kort genmäle: Det är inle så ofta somjag har tillfälle att instämma i vad JörnSvensson säger. Han inleder sill anförande med att säga att det inle var hanssak all lägga sig i diskussioner mellan statsrådet och näringsutskotlet. Härinstämmer Jag hell och fullt. Sedan,herr lalman, några kommentarer till vad handelsministern sagt. Handelsministernhävdar att i sak föreligger ingen ändring i näringsutskoltets skrivning iförhållande lill propositionen.