prot · G20915 · 1978-12-31 00:00:00 — Vi befinneross miu uppe i FN:s kvinnoårtionde. Internationelltutvecklingssamarbete m. m. Denna kvinnodekad sträcker sig fram t. o. m. 1985 och kannärmast ses som en uppföljning av det internationella kvinnoårel 1975. Vid sittgodkännande av programmet för kvinnodekaden uppmanade FN:s generalförsamlingregeringaroch FN-organ all agera aktivt för au säkra ett jämlikt och effektivtdeltagande av kvinnor pä del poliliska, ekonomiska, sociala och kulturellaområdei. Delvar en i hög grad befogad uppmaning. För oss i de utvecklade västländernamedför den elt dubbelt ansvar. Dels måsle vi rensa bort de ojämlikheier mellankvinnor och män som fortfarande finns i våra egna länder. Dels måsle vi i vårtutvecklingssamarbete med medvetet driva jämställdhet som enintegrerad del av varje biståndsprojekt. Jämställdhetsom ett medel att förbättra kvinnornas ställning är en relativt ny synpunkt.Inte heller har man insett atl kvinnors medverkan breddar basen för alllutvecklingsarbete, höjer familjernas standard och tillför samhället viktigaerfarenheter. Följden av della har inom biståndsarbetet blivit all u-ländernaskvinnor i stor utsträckning har ställts utanför utvecklingen, utanför denomdaning av samhällel som pågår. Imånga finns en liten grupp kvinnor som genom sina resurser och sinsociala ställning kunnat bryta sig ut ur del vedertagna kvinnomönslret. De harskaffat sig kunskaper och utbildning och har nått en position i samhället. Denstora massan kvinnor däremoi lever fortfarande under trycket av en gängen tidskvinnouppfallning. De saknar kunskaper, och med förbehåll för del somutrikesministern sade om den förbättrade utbildningssituationen i u-ländernafår vi inte glömma att majoriteten av världens ca 850 miljoner analfabeter ärkvinnor, alt bortfallet - dröp oui - av flickor i skolan är avsevärt större änav pojkar och att endast en mindre del av flickorna går vidare lill högreutbildning. Genom atl kvinnorna saknar kunskaper saknar de också möjlighel allpåverka både den nära omgivning de lever i och samhällsutvecklingen i stort. Sämycket viktigare är det därför all länder som besinnar sitt ansvar ochmålmedvetet driver jämställdhetsfrågorna i alll internationellt arbete och iutvecklingssamarbetet med . Vi har en viktig uppgift alt skapaförståelse i alla internationella organ där vi medverkar, men jämställdhetmåsle flnnas med också i den praktiska utformningen av varje biståndsprojekt. I motionen 1904 med anledning av propositionen 1977/ 78:135 omriktlinjer för del internationella utvecklingssamarbete som bedriverhar jag och min medmotionär hemställt atl jämställdhet införs somelt delmål för den svenska biståndspolitiken. Utrikesutskonet har i stort settbehandlat motionen välvilligt men nöjer sig med att hänvisa lill de fyrahuvudmål för svenskt bisiånd som ställs upp i propositionen 135 och anserdärmed motionen besvarad. Dessa mål, som innebär att svensk biståndsverksamhetskall bidra till resurstillväxt, ekonomisk och social utjämning, ekonomisk ochpolitisk självständighet saml demokratisk utveckling i mottagarländerna är avövergripande slag, men som en naturiig precisering av innehållet, inte minsinär del gäller social och ekonomisk utjämning liksomekonomisk och politisk självständighet, borde jämställdhet mellan kvinnor ochmän kunnat skrivas in som elt delmål för biståndspolitiken. Jämställdhetmellan män och kvinnor är långt ifrån ell självklart mål för utvecklingen, bådeinlernationelll och nationellt inom många länder. Vid del sammanträde som höll delta år förelåg bara ett ytterst begränsatantal rapporter om vad som hillills skett under kvinnodekaden för atlförverkliga del program som FN antagit för dekaden och föratt fullföljavärldsaktionsplanen för jämställdhet. lyder inte pä något överväldigandeinlresse från regeringarnas sida för atl befordra jämställdhet. Endast elttjugotal av FN.s totalt 149 medlemsstater hade över huvud taget bekvämat sigatl rapportera. är betänkligt, och det hade varit värdefullt ur mångasynpunkter om klart hade velat säga ut atl jusl jämställdhet mellankönen ärett mål för den svenska biståndspolitiken och av grundläggandebelydelse för all förbättra kvinnornas situation. Sverigehar gjort åtskilligt för atl främja jämställdhet mellan män och kvinnor. Härhemma har vi hunnit ett bra stycke på väg. Internationellt har vi varitpådrivande i FN. Men ändå vidhåller jag min uppfattning all jämställdhet börinskrivas som ett delmål för svensk biståndspolitik. Jämställdhelsarbelet gårlångsamt, framför allt i , framstegen är små. Kvinnorna saknar oftaegna påtryckningsgrupper. De arbetar under hårt tryck från en omgivning därsamhällsmönslret traditionellt utestänger kvinnorna från deltagande isamhällets angelägenheter. Reaktionära tendenser som motarbetar kvinnornasfrigörelse har också kommii fram under den senaste liden, bl. a. i samband medden religiösa renässans som f n. pågår i vissa islamiska länder. Del finnsalltså goda skäl för atl klart deklarera jämställdhet som ett delmålför svensk biståndspolitik. Jag har inget yrkande, men jag skulle vilja sluta med alt ställa eltpar frågor till utrikesministern. Fördel första: erinrar i sitt nu lagda betänkande om deriktlinjer som antog 1973 för au tillgodose kvinnornasintressen i utvecklingssamarbetet. Men ännu pä konstateradeutrikesutskottet i siu betänkande 1975/76:14 att dessa intentioner "inte iönskvärd grad blivit fullföljda", vilket jag f ö. också hade anledning atlpåpeka här i kammaren. Jag skulle nu vilja fråga: Vad har skett under de två årsom gått , och hur har SIDA-siyrelsens beslut omsatts ipraktisk tillämpning ? Minandra fråga gäller framtiden. Kommer vi atl mer uttalat än aktivtdriva kravei på jämställdhet i vår biståndspolitik? Finns del utformat ellprogram för hur jämställdhelsarbelet inom biståndspolitiken skall bedrivasframöver? När den borgerliga trepartiregeringen var ny och när den svenskaborgeriigheten brann av iver all få lägga om politiken i konservativ riktning,förklarade moderatledaren : All lägga om vårt lands Internationelltutvecklingssamarbete m. m. politiska kurs är som atlvända en supertanker. Man måsle göra omfattande manövrer, och det tar sin tid. Tväårs iakttagelser har lärt oss alt var del starkaste och mestmålmedvetna partiet i den nu avgångna regeringen. De försökte lägga omfärdriktningen på många områden. Ett exempel på della utgör del nu föreliggandebelänkandet, som behandlar proposition 1977/78:135,en proposition som harblivit något av en efterslänlrare från den borgerliga trepartiregeringens lid. Somframgått av dagens debatt riktar socialdemokraterna kritiken främst mot denföreslagna indusiribislåndsfonden. Utskottsbehandlingenav denna fråga har givit många lärdomar. Det har exempelvis varit myckel svårtatl förstå hur de ledamöter av kammaren som anslutit sig till denhittills tillämpade biståndspolitiken nu har kunnat ställa upp bakom detframlagda förslagets alla delar. Jag tänker då speciellt på de representanterför mittpartierna som sagt sig företräda en obunden och idealistiskt inriktadbiståndspolitik, som står fri från kommersiella iniressen -just en sådanbiståndspolitik som mött stor uppskattning i utvecklingsländerna. Detär inte så länge sedan som framför alll cenlerparliungdomarna i olika frågoransågs företräda en vildvuxen radikalism. De utsattes för våldsam kritik avsina borgerliga systrar och bröder för denna radikalism. Centemng-domenstämplades ibland som Åsa-Nisse-marxister. Atl problemen finns kvar icenterpartiet visar piruetter i denna talarstol. Han gavuttryck för viss ideologisk kluvenhet i några av de mest bärande frågorna.Däremoi har förste vice talmannen , som är hans partivän, ingabetänkligheter mot atl gå den här kursomläggningen åt höger lill mötes. Vimärker en klar skillnad i framtoningen mellan dessa två centerpartis-ler. Efterde bullersamma flyitningsbesiyren i kanslihuset bordede som även fortsättningsvis vill följa den tillämpadebiståndspolitiken över hela linjen nu säga nej lill den föreliggande, i vissadelar moderalfårgade proposilionen. Man bör i stället följa de socialdemokratiskareservanterna. Jaghar begärt ordet för all närmare kommentera vårt särskilda yttrande på s. 121 ibelänkandel, som behandlar planerna på indusiribislåndsfonden och demultinationella företagen. Flera socialdemokratiska talare har behandlat dennafråga i dagens debaU, och del är helt naturligt eftersom frågan har ägnats storuppmärksamhet i den mycket omfattande socialdemokratiska pariimoiionen. Vi kanmed tillfredsställelse notera att utskottet inte har varil hell okänsligt förvåra yrkanden. Jag vill rikta kammarens uppmärksamhet på atl utskottet ägnarett tiotal sidor ål de frågor som vi socialdemokraler aktualiserar på dellaområde. Det gäller bl. a. de väsentliga frågorna om teknologiöverföringen inomUNCTAD:s ram, uppförandekoder för multinationella företag - ett arbete sompågår inom FN, och - samt frågorna om de fackliga friheterna som ILOarbetar med. Även om utskottet tagitupp en del av våra skrivningar ställer vi oss på andra punkier inom deltaområde helt avvisande till det förslag som föreligger. Vi är myckel kritiska,och vår oro gäller faran för att svenska biståndsinsatser sammanblandas medolika internationella företag som företräder utpräglat kapitalistiskaegeninlressen. Del har också sagts från talarstolen här . socialdemokratiska partimotionen nr 1912 framhålls alt de multinationellaföretagen alltmer "utvecklas lill globala planhushållare, som verkar Ulandemokratisk kontroll och ansvar. Deras inflytande över såväl handel somenskilda länder är betydande. Ca en tredjedel av världshandeln beräknas varainterniransakiioner inom samma förelag." Imotionen sägs vidare: "Genom sin monopolställning över teknologi ochpatent och genom sin dominerande ställning över marknadsföring ochdistribution, kan multinationella företag effektivt hindra försök allåstadkomma en nationellt styrd industrialisering." Delvar onekligen med stort intresse som vi lyssnade på värt lands nyeutrikesminister , när han från denna talarstol förklaradealt vårt lands biståndspolitik har fått ett mycket gott mottagande ute iväriden, och del är omvittnat i många sammanhang. Han sade atl ett skäl tilldetta är alt den svenska biståndspolitiken är frikopplad från kommersiellaintressen. Det är säkert alldeles riktigt. Vi som har gjort åtskilliga resormed utrikesutskottet har fåu samma intryck, nämligen att vårt landsbiståndspolitik mött stor uppskattning. Moldenna bakgrund ställer vi socialdemokrater oss mycket kritiska till förslagelom indusiribislåndsfonden. Fonden beskrivs i propositionen på följande sätt: "Fondenbör finansiellt kunna medverka i samägda förelag, s. k. joinl veniures,tillsammans med u-landspartner och svenskt företag. Fonden bör därvid kunnaställa kapital lill förfogande i form av aktier och långfristiga lån. Därutöverbör fonden kunna ställa garantier för upplåning som görs av ell eller flera avde samverkande företagen. Förslag om sådan samverkan kan komma från myndighetereller företag i , liksom från svenska förelag eller myndigheter. Detlokala förelaget bör givelvis arbeta på de kommersiella villkor som gäller ivederbörande u-land." Deltastämmer inle riktigt, enligt min mening. Den deklaration som utrikesministerngjorde stämmer inle med det vi kan läsa i proposilionen. Då får man förståvarför vi från socialdemokratiskt håll har skrivit ett särskilt yttrande ochöver huvud laget redovisat åtskilliga protester mol proposilionen på dennapunkt. Jagvill ställa dessa formuleringar i relation till de varningar om sammanblandningmed de multinationella företagen, som den socialdemokratiska motioneninnehåller. Visäger i motionen atl inom ramen för u-landspolitiken måsle analyseras vilkayttre beroenden som skapas och vilka hinder för en ekonomisk och socialutveckling som reses genom alt inordnas i ett kapitalistisktproduktionssystem som domineras av internationella storföretag i industriländerna. Internationelltutvecklingssamarbete m. m. Internationelllutvecklingssamarbete m. m. Närnu den borgeriiga utskoltsmajoriteten inte närmare gått in på detta och när mani dunkla ordalag ställer i utsikt atl en samverkan kan ske mellan denföreslagna utvecklingsfonden och mullinationella företag, finns det verkligenskäl att allvarligt varna för en sådan utveckling. Mångaexempel skulle kunna nämnas på hur hänsynslöst dessa multinationella förelag -med förgreningar åt olika häll - ofta uppträder i utvecklingsländerna. Utskoltelsledamöier har gjon många och långa resor i , , Latin- ochCentralamerika, där vi träffat på olika förgreningar av dessa multinationellaföretag, som enbart har det egna vinstintresset som drivkraft utan hänsyn tilllandets egen befolkning. Synenav utsvultna människor har mött oss i många länder; människor som är i stortbehov av rättvisa jordreformer, människor på väg från landsbygden till deständigt växande slumområdena i storstädernas utkanter - en vandring som deinte hade behövt företa om det i stället funnits bättre jordbruksmetoder,tillgång lill jorden, lill kapital och försäljningsorganisation. Enbidragande orsak lill denna proletarisering är ofta atl har blivitinsnärjda i de mullinationella företagen. Del har inneburit atl de bästajordarna utnyttjats av dessa företag för produktion av exportvaror till de rikaländerna. Änallvariigare har varil de multinationella företagens ansträngningar atldirigera , som bildades efter kriget föratt medverka till attlösa väridens livsmedelsproblem. Förinle så länge sedan presenterade Inlernationella livsmedelsarbelare-unionen ochLanl- och plantagearbetareorganisationen inför Fria fackföreningsiniernaiionalen(FFI) ett sådant material. Detta resulterade i atl organisationerna begärde atlde multinationella företagens infiltration och styrning av FN:slivsmedelsorganisalion FAO i måste upphöra. Ettexempel på dessa multinationella företags dominans med en mer eller mindremonopolislisk ställning utgör bl. a. Unilever, vars tentakler bl. a. sträckersig in i den svenska jordbrukskooperationen. Unilever sålde för 63 miljarderkronor . Koncernens dominerande ställning framgår bl. a. av atl denkontrollerar av de vegetabiliska oljorna. Övrigamultinationella förelag inom della område är bl. a. , och i Ziirich. Inomfruklprodukiionen intar United Brands en ledande roll. 1973 köpte del svenskarederiföretaget 6,7 96 av aktierna och blev därmed en av de störreaktieägarna i United Brands och fraktar huvuddelen av dess banan-export överhela världen. UnitedBrands är föregångare lill del ökända United Fruil, vars hänsynslösauisugningspolilik skildrats av bl. nobelpristagare i hans epos som omfattar Stormvind, Gröna påven. Röda kamelior och Debegravdas ögon och som borde uppfattats som en larmsignal av den civiliseradevärlden. har främst skildrat problemen i . IMexico äger de mullinationella förelagen av jordbruksmarken. En stordel av produktionen - som normalt borde ha inriktats för egenbefolkning - drivs av multinationella företag som bl. a. producerar jordgubbarför export lill . IBrasilien produceras soja i stor omfattning för export, medan den egna befolkningensväller. Dessutom går 95 96 av landets apelsinprodukiion på export. I ställetför att konsumera den egna apelsinproduktionen försöker man i , som iandra , införa läskedrycker med bara smakämnen, konserveringsmedel,färgämnen och konsislensgivare, men ulan näringsinnehåll. De som deltagit iutrikesutskottets resor i utvecklingsländerna har frapperats avatt milt i svälten och armodet, ibland långt in i småbyarna och fjärran frånallfarvägarna, träffa på färggranna reklamskyltar från de väridsomspännandeföretag som tillverkar och . Listankan göras mycket lång pä länder där internationella koncerner utnyttjar denbästa åkerjorden för odling av tobak, kaffe, bomull och socker som skall säljaspå export, medan den sämre jorden används för en hell otillräckliglivsmedelsproduktion ål landets egen befolkning. Till delta kan läggas att utflödet av vinster och kapitali många länder är Större än inflödet.1972 förde amerikanska förelag ut i vinstmedel frånu-länderna. Mol detta skall ses de 5 miljarder som sattes in för nyainvesteringar. Dessbättre har en del inte stått hell försvarslösa. De har under senare årmött denna utveckling genom alt nationalisera vissa förelag. Svenska iniressenhar hillills inle drabbats i samma grad, därför att de inte anses uigöra sammapolitiska och ekonomiska hol i utvecklingsländerna som företagen från de sloraländerna. Delhar ibland sagts atl mal är makt. Det visar de ulpressningsaklioner som deinternationella kapitalistiska intressena vidtagit i vissa länder. Mot denbakgrunden har förväntningarna ökat pä vad FN:s livsmedels- och jordbruksorganisationFAO skall kunna prestera för atl åstadkomma en ökad rättvisa i världenbelräffande livsmedelsförsörjningen. Jaghar redan erinrat om att FAO, som omfattar elt 130-lal länder har utsattsför stark kritik bl. a. av den internationella fackföreningsrörelsen på grundav den infiltration som skett av privalkapiialistiska intressen. Det mest kändaexemplet är det s. k. industrisamarbetsprogrammei (ICP), i vilket ett hundratalmultinationella förelag ingår. Genom påtryckningar och olika initiativ kundetill slut en boskillnad mellan FAO och ICP uppnås. Det har inte hindrat ICP allgöra förnyade framstötar lill FN:s generalsekreterare om atl på andra vägarkunna tränga in i FN:s administration. Protestermol dessa missförhållanden har med kraft framförts av saml Lanl- och planiagearbeiarefe-derationen.Vid en konferens med Fria fackföreningsiniernaiionalen och dessaorganisationer beslöts alt kraftigl fördöma de multinationella bolagensinfiltration av FN-organ och atl kräva fackligt inflytande på FAO:s Internationelllutvecklingssamarbete m. m. Internationelltutvecklingssamarbete m. m. biståndsverksamhet ochdeltagande i FAO:s alla program och kommittéer. Dellavisar hur allvarligt den internationella fackföreningsrörelsen ser på olikaformer av inblandning i en verksamhet, som borde stå hell fri från demultinationella förelagens profitintresse. Vi socialdemokrater anser nämligenatl del finns ell påtagligt samband mellan dessa risker och den framlagdapropositionen. LOoch TCO, som ju tillhör FFI, har därför följt upp erfarenheterna fränFFI-konferensen. Inom industridepartementet finns en referensgrupp, som bl. a.behandlar frågor om multinationella företag. Delta har föranlett LO och TCO atlbegära atl den skall undersöka FAO:s verksamhet, speciellti vad gäller de multinationella företagens inblandning. Nordensfackliga samorganisation, som omfattar såväl LO-organisatio-nerna somtjänstemännens centralorganisationer i de nordiska länderna, har också uppmanatbiståndsministern all göra insatser för atl hindra en sådaninfillralionsverksamhei. Sedan detta hänt har biståndsministern blivit regeringschefJag vet all insatser på delta område har uppskattats, och vihoppas att även hans efterträdare - som sitter på siatsrådsbänken - skallfortsätta på denna väg. Men samlidigt som vi ger della erkännande,är vi förvånade över atl samma biståndsminister har kunnat signera den nuaktuella proposilionen som öppnar nya kryphål för multinationella företag. Denskapar allvarliga konsekven.ser om dessa företag blandar sig i den svenskabiståndspolitiken. Underden har vi fåll ytteriigare exempel på vad en inblandning avmultinationella företag även indirekt kan få för följder för vårbiståndspolitik. Jag tänker på Unilevers roll i den rasätskillnadspolitik sompågår i . Unilever i har som framgått av pressen vägrat allacceptera de svartas fackföreningsrörelse . Detta har medfört atlslrejkvarsel utfärdals vid berörda svenska förelag. Nuhar SWAFU vädjat om hjälp hos Internationella livsmedelsarbetare-unionen ochäven hos Fria fackföreningsiniernaiionalen, som med sina drygt 50 miljonermedlemmar stöder aklionen. Visvenska socialdemokrater hoppas att fackföreningsrörelsen skall komma tillrätta med den reaktionära rasåiskillnadspolitiken, där det multinationellaföretaget med den svenska jordbrukskooperaiionen som medintressenl harspelat en föga ärorik roll, Dessaexempel, herr lalman, ger en del av bakgrunden lill de socialdemokratiskautskoitsledamöternas särskilda yttrande i denna fråga, vilket också näraansluter lill vad vi socialdemokraler anfört i våra reservationer. Delhar i debatten från socialdemokratiskt håll upprepade gånger poängteratsatt vi inte vill medverka i beslut som kan kompromettera den svenskabiståndspolitiken. Vi vill nämligen alltjämt betrakta utvecklingsländerna somsamarbetspartner genom atl sluta samarbeisavtal på dessa områden. Vi vill inlebehandla med utgångspunkt i snäva kommersiella intressen. Vi bör i den kommandevoteringen säga nej lill en kursomläggning, som en konservaliv borgerlighetsöker pressa fram. Detta är en av de allra sista propositionerna som delborgerliga blocket lämnade efter sig innan det bröt samman. Dokumentet bär idessa delar en klar högersiämpel. Alternativet är de socialdemokratiskareservationerna, som jag yrkar bifall till. PERPETERSSON (m): I har det alltid funnits bred enighet om det allmänna måletför vår biståndspolitik. Det allmänna målet för biståndet är att genom direktaangrepp på fattigdomen och dess orsaker åstadkomma eller bidra lill en höjningav de fatliga människornas levnadsvillkor. Detta mål bör vara utgångspunktenför biståndspolitiken. Det ärju skillnaderna i resurstillgång mellan de storafolkgrupperna i och människorna i i-länderna som är delgrundläggande motivet för vårt bistånd. Alll bisiånd bör därför ytterst syftatill atl öka eller förstärka egna produktiva resurser liksom derasförmåga all effektivt använda dem till sina medborgares bästa. Härom har ocksåden bislåndspoliliska ulredningen varit enig. Närdelgällerutformningenoch inriktningen av bislåndel kan man utskilja fyra mål. Bislåndel bör ledalill: 1. resurstillväxt, 2. ekonomisk och social utjämning, 3. ekonomiskt och politiskt oberoende, 4. demokratisk samhällsutveckling. Resurstillväxtär dock del mål som har den grundläggande betydelsen, eftersom en tillväxt avde samlade resurserna också underlättar uppnåendet av de övriga målen. Ju merde samlade resurserna ökar, desto mer finns det att fördela genom olikaåtgärder som syftar till ekonomisk och social utjämning. Jagtror också atl det kan vara av värde alt påpeka alt utvecklingen i ett u-landbeslår av den totala effekten av de aktiviteter som pågår i det landet. Normaltutgör de totala biståndsinsatserna en liten del av de aktiviteterna, ochSveriges andel av biståndsinsatserna är i sin tur vanligen en liten del avbiståndet lill det berörda landet. Jag tror all det är svårt alt hävda mer än attdet svenska biståndet i någon mån har bidragit till den faktiska utvecklingen iu-länderna. Viskall ändå fortsätta att arbeta för att minska ekonomiska och sociala klyftormellan och inom länder och alt verka för människors gmndläggande fri- ochrättigheter. Jag tror atl vi kan bidra till alt minska konfiiktriskerna, ivarje fall när det gäller utvecklingen på . Biståndet via FN stärkerden organisationens ställning på det säkerhetspolitiska området. Olvivelak-liglär det även av säkerhetspolitiskt värde alt bryta länders isolering och Öppnavägar för ett vidgat ekonomiskt och politiskt samarbete. Främstfrän sida har det betonats att det ligger ii-ländernas allmänna egeniniresse atl bistå i deras utvecklings-strävanden.Man har därvid framför allt betonat alt en ekonomisk expansion gör altu-länderna blir alltmer aktiva som exportörer och importörer och då kan della iden inlernationella utvecklingen. En sådan utveckling ligger utan Internationelltutvecklingssamarbete m. m. 8 proiokoll 1978/79:15-16 tvivel i intressemed hänsyn till vår stora utrikeshandel. U-ländernahar också i många sammanhang uttalat all de för atl komma ur sinunderutveckling vill ha en snabb industrialiseringsprocess och atl de då ocksåvill ha stöd till den utvecklingen av .