prot · G20991 · 1978-12-31 00:00:00 — Man för, enligt minmening, ett till ylleriighel teoretiskt och sofistikerat resonemang av ungeförföljande innehåll. Mansäger alt vi ju har ett sparande via AP-fonderna på ca 15 miljarder. Detta börju enligl författarna gä i avräkning på budgetens underskott I själva verkeikan budgetunderskottet, säger finansutskottels borgerliga majoritel med vissakrumbukter, stanna vid 25 miljarder i stället för som angivits 45 miljarder.Jag betraktar detla resonemang som en exercis ulan verklighels-underiag.AP-fondernas 15 miljarder använder vi för alt finansiera bostadsbyggandetsinieckningslån, fören långsiklig reversullåning lill kommunerna och för köp avindusirins obligationer. Del är aktiviteter som vi självfallet inle kan slutamed. Vi måsle ju forlsälla med della, t o. m. i ökad omfallning. Det kommandebostadsbyggandet måste finansieras. Någon mäste köpa industrins obligationer,någon måsle låna kommunerna pengar långsiktigt. Även om kommunerna f n. kansäga all de som kollektiv redovisar ell överskott, är del åtskilliga kommunersom behöver låna pengar långsiktigt Roarman sig med att teoretiskt reducera budgetunderskotlet med AP-fondernas 15miljarder men inle anser sig kunna sluta med den verksamhet som AP-fondernafinansierar, är man ju tillbaka i utgångsläget Underskottet i budgelen är irealileten lika uppseendeväckande som innan man förde in AP-fonderna i debattenoch förvirrade begreppen. Budgetunderskottet är och förblir 45 miljarder, ochdessa pengar skall skaffas fram. All ett budgetunderskott på 45 miljarder intekan pä svensk kapitalmarknad är ocksä elt ovedersägligt faklum. Vårthushällssparande, värt institutionella sparande och vårt skaltesparande räckerinle lill för delta. Då leder en slik budgetpolitik lill all vi fär anlitaandra nationers sparande via utlandsupplåning eller klara oss genomsedelpressarna i med vad delta innebär i fräga om riskabelinflationsfinansiering. Denofrånkomliga slutsatsen, om man skall se på politiken med ansvar för framliden,är följaktligen all vi snabbi och successivi måste bringa ned del väldigaslalliga underskottet Alll teoretiserande om alt det är likgiltigt atl se påbudgetens balans och atl det avgörande är den samhällsekonomiska balansen ärall slå blå dunster i ögonen på både sig själv och omgivningen. Man kan kostapå sig slikt tal, om man sitter i den avskilda värld -jag vill inte gärnaplacera där, men det finns andra som sitler där - i vilkendessa förespråkare i regel hör hemma. För oss som skall hantera politiken ipraktiken ärdet visseriigen lätt alt släppa fram väldiga budgetunderskott medåberopande av att samhällsekonomin kräver det, men alla är medvetna om vilkaenorma svårigheler det möler, dä man i en av för stor likviditetinflationsholad ekonomi på nytt skall återställa ordningen. Detla kanendastske, för all tala klarspråk, genom brutala och hårda indragningar i form av skaltehöjningar,dyrare pengar och ränleslegringar. Del är här man möter de prakliskasvårigheterna, som politikerna ställs inför men som de här leoreliskarådgivarna är befriade ifrån. Budgetunderskottet, med den omfauning del nu haroch den väldiga likvidiseringen av bankerna som en följd av detlabudgetunderskott, är en fara för framtiden. Regeringens krafter borde inrikiaspä atl möjligt la ned del. Del kan bli en lång och besväriig process,men del är nödvändigl alt påböria den om inle konsekvenserna skall bliomöjliga. Del är nödvändigl, framför allt om regeringens konjunkturprognosslår in. Nuskall ocksä, enligl regeringen, läget bli bättre, konjunkturerna gå upp,tillväxten i vår ekonomi bli hög - högre än någonsin lidigare underefterkrigstiden - och inflalionen låg. Industriinvesteringarna skall som sagtgå upp, även om prognosen därvidlag är myckel blygsam; de skall bara ligga 2796 lägre än de gjorde före del borgeriiga regeringsinlrädet i kanslihuset. Vårexport skall vidare öka snabbare än väridshandeln. Menjag tror atl del är klokt om man i fortsättningen sätter vissa frågetecken vidalla oplimislika prognoser. Del är klokt att vara räll tveksam. En viss uppgångbör vi kunna räkna med, men överdriv den inte. En varning är här befogad. Dagligenavläser vi krisfenomen i tidigare framgångsrika branscher. TV-ochradiobranschens expansion har tydligen haft sin bästa lid. En nedpressadköpkraft, som inle ger bosladsproduklionen den rälla farten, är fortfarande enrealitet Malmen, stålet, stora delar av verkstadsindustrin, lekoindusirin ochvarven är fortsättningsvis områden där försiktigheten bjuder oss all stämma nerde optimistiska tongångarna. Vi får betrakta de glada trumpetstötarna för 1979mer som avpassade lill den valrörelse vi gär till mötes än som etl uttryck fören bedömning av hur framtiden egentligen ler sig. Logiken bjuder atl man - omregeringen skulle få rätt - tämligen omgående presenterar de älslramningsåtgärdersom en sådan utveckling kräver. Vihar mottagit budgeiminister pressmeddelandeom hur han tänkt sig att den kommande skaltereformen skall se ut. I den män denrepresenterar elt steg mol skalleuljämning har han goda utsikter allfö accept frän mill parti på sill förslag. Men vi skall komma ihåg att hansförslag inte innebär någon som helsl garanti för sänkl kommunalskatt förmedborgarna. Då de fattigaste kommunerna i allmänhet har den sämsta kommunalaservicen lill sina medborgare irorjag all del är klokt alt räkna med att enförbättrad skatleujämning i försia hand lar sig uttryck åstadkomma en bättre service - och i bäsla fall får den verkan allkommunala skaltehöjningar i viss mån kan undvikas. Vill man sänkakommunalskatten för medborgarna, vilket ur alla synunkter är den viktigasteskallesänkningen, fär man tillgripa andra vägar än budgetministern hade tänktsig. Vi socialdemokrater har anvisat dessa andra vägar och kommer att vidhålladem när vi kommer fram till den diskussion om skatteskalorna somväntar om någon månad. Vad jag nu säger, herrlalman, kan uppfattas som en enkel skatlepedagogik - kanske i enklaste lagetMen jag tar ändå kammarens lid i anspråk för atl säga det, eftersom man aldrigkan vara tillräcklig ulföriig ens i enkla ling. De2 750 miljoner som regeringen vill satsa på marginalskaltesänkningar betyderatl marginalskatiesänkningen betraktas som det viktigaste ingreppet påskattepolitikens område. Det går före en sänkning av kommunalskatten -denkommunala skatt medborgarna betalar. Jag har mänga gånger understrukit all delviktigaste förden enskilde medborgaren naturiigtvis är vad han betalar i skattpå sin årsinkomst. Om jag läser innantill i skatteutskottets belänkande av den7 finner jag att en skattebetalare med en årsinkomst på 60 000under 1979 - innevarande år - har en total skatt på . vid en kommunalutdebitering av . 90 96 av nalionens skattebetalare deklarerar inkomslerpå maximalt . Idetta inkomsiläge betalar man således en tredjedel eller avårsinkomsten i skatt till stat och kommun. Den omständigheten all skatten påden sista tusenlappen i det här inkomstlaget beskattas lill 60 96 för ju inteförändra den avgörande slutsatsen atl skallen i delta skikt håller sig päungefär en tredjedel av inkomsten. Närjag säger att 90 96 av våra skaltebetalare har maximalt . iinkomst betyder det, att stor delar av dem har en mindre årsinkomst Del ärmänga som har 50 000,45 000 eller 40 000 i årsinkomst Rader avATP-pensionäreroch folkpensionärer ligger ännu lägre-även ATP-pensionärernabetalar ju skatt I dessa lägen är skatten inte en tredjedel ulan kan ulgöra enfjärdedel eller en femtedel av årsinkomsten. Såser det alltså i själva verket ul. De kvarvarande, för vilka marginalskattenär del verkliga problemel, är alltså 10 96 av skattebetalarna i . Motbakgrund av denna enkla redovisning menar jag, att det är ganska orimligl att,som gör, böria resonera om det asociala skattetryck somvi har och om de skyhöga skatter som vi har . Genom en intensiv propagandaom marginalskattens tyngd har skatten pä den sista tusenlappen nu blivitviktigare än skatten pä den totala årsinkomsten, i varie fall i den offentligadeballen. Del kan delvis förklaras av all de 10 96 som förtjänar merän 60 000kr. och de som förträder deras uppfattning är mera energiska, talföraoch skrivkunniga än vad gäller de 90 96 som tjänar . per år.Följaktligen har de förra också på ett ganska oproportionerligt säll fött sinauppfattningar att prägla hela skatledebat-ten. Attregeringen känner starkast för de 10 96 av befolkningen som har höga inkomsterredovisas i det Mundeboska pressmeddelandet. Jag är kanske inte så överraskadöver det. I ell vissl avseende vill jag dock anmäla en lilen överraskning -jagIrodde all man i kände litet mera för de stora befolkningsgruppersom har låga löner men är pressade av skallerna. Jaghar med del anförda inle sagt, att marginalskatteullaget skall nonchaleraseller alt det inte behöver justeras. Det harjag och milt parti ocksåkonstaterat. Men jag kan inle se atl elt skatleförslag som är så konstrueratatt den som tjänar . skall ha åtta gånger större skattesänkning änden som tjänar 50 000 kr.representerar en skattesänkning som präglas av social rättvisa. Sammaorimliga verkningar för man när man indexreglerar statsskatten och låterkonsumentprisindex utveckling vara avgörande för skattesänkningens omfauning.Delta är att se helt bort frän hur vederbörande medborgare har möjlighel altbära prisslegringarna. Del finns en annan väg alt gå fram, och det skulle hahedrat folkpartiregeringen,om den hade beträtt den. Om man hade använt de 3miljarder per helt år som automatiskt flyter ut ur statskassan på grund avindexeringens inverkan, tillsammans med del belopp på 2,5-2,8 miljarder som mannu vill disponera för marginalskaltesänkning, till en rättvis skaltereform,hade man haft mellan 5 och 6 miljarder atl röra sig med för att fritt sätta ini form av en skallesänkning förär 1980, där skattesänkningen bäst behövs. Jaghar lidigare redovisat var svenska folket hör hemma inkomstmässigt. Ocksäfolkpensionärer och ATP-pensionärer böriar konfronteras med skatteproblemen,våra arbetare i låglöneyrkena likaså. En skattereform,som inle garanterar dessakategorier en erforderiig lättnad, är enligt min mening en ofullständig ochorättvis skallereform. Den marginalskallejustering som kan motiveras skallanpassas med hänsyn lill del primära kravet all skattelättnaden skall sällasin där den bäst behövs. Jagföreställer mig att denna riksdag på ett ganska avgörande sätt kommer att göraom folkpartiregeringens skatteförslag, om det nu kommer atl se ut som del harannonserats i det pressmeddelande som har avlämnats. Jag är också livligtövertygad om att folkpartiregeringen kommeratl ta underkännande avdess skattepolitik med samma stillsamma underkastelse som vi har bevittnat vidandra förslag frän regeringens sida som ogenerat har gjort om. Somexpedit av beslut vill jag inte klaga pä regeringen , men detär lilet ovanligt alt etl politiskt parti etablerar sig somexpeditionsregering. Att vi har föll denna första statsmaktens underordnadefunktion i vårt parlamentariska liv har tvä förklaringsgrunder. Dels står delbakom det lilla parliel en dominant dagspress, som finnerexpedi-lionsfunktioneni den sittande regeringen acceptabel. Dels är det folkpartiregeringensegen bestämda avsikt att lill varie pris hålla sig kvar och hälla god min,trols de näsknäppar och örfilar som delar ul. I del senare avseendeiförtjänar både statsministern och budgetminislern ell erkännande för storstryktålighel - de bär bakläxorna som om de tillhörde ämbetets vardag. Jagvill, herr lalman, sluta med både förhoppningen och förvissningen om altregeringens skatteförslag, innan det har passeral delta hus, har gjoris om i enmera socialt rättvisande riktning. Jag vill vidare som en personlig uppfattninguttala att det vore önskvärt att få närmare besked om hur inkomstminskningenskall läckas, efiersom den sillande regeringen inle har haft nog kurage altlala om hurden skall täcka halva inkomstminskningen för statskassan medanledning av reformen, utan bara har avgivit nägra lill inlet förpliktandeanvisningar. En kommande regerings första och mest påfrestande uppgift bliratl la itu med saneringen av de under den borgerliga regeringsperioden nedkördaoch förstörda statsfinanserna. Del behövs då någonting utöver en knapp läckningav skattereformens kosinader. Vägen över en beskattning av produktionen, som har diskuterats mycket utförligt, lorde i praktiken vara den enda möjligaför delta. Därtill behövs inga årslånga utredningar ulan närmast elt politisktbeslulskurage. För en gångs skull kan jag vara ense med . Hur skalldel felande beloppet uttagas, frågade . Någol länkande därom måslerimligtvis pågå i kanslihuset, och det vore önskvärt atl få höra herr budget-och ekonomiministerns intentioner på den punkien. Jagvill, herr talman, ylleriigare göra några korta kommentarer med anledning av endel av dagens inlägg. Vihar upplevl hur har fält fungera som någol slags borgerligfrälsarkrans när man har vänt sig mol produktionsfaktorsskauen. Jag måsteförstöra den borgerliga glädjen på denna punkt Alt la ul skatten överprodukiionen är från börian en idé som har vuxit fram inom Landsorganisationen.Den har diskuierals , och har parliel och LO blivit enseom detla. stär följaktligen bakom principen och grundtanken. Han dessutomi sin egenskap av ledamot av partiets verkställande utskott och partistyrelsen.Han har sagl alt han tycker atl man inte är riktigt färdig med tekniken och auman bör fundera över den. Del är också vad som sägs i den socialdemokraliskaskaltemoiionen. Del är alldeles orimligl all ta fram och försökaslå socialdemokratin i huvudet med honom och säga atl han inte gillarproduktionsfakiorsbeskaltningen. Molsalsen är del rikliga. Päsamma säll lar på nytt fram som något slags lärofader på deskaltepolitiska funderingarnas område. Det är lika malplacerat när som argument använderGunnar som när andra använder . Om man ser efter vadGunnar har sagt i den myckel intressanta artikeln - som ledde lilldebatten mellan honom och mig - som han producerade i "Ekonomiskdebau", finner man all han där säger: Jag är på del klara med all vibehöver höja skatteuttaget i det här landet. lar vi ut avbruttonationalprodukten i skall. Men enligt mening är delofrånkomligen på det sältel atl man bör gå upp till etl skatteuttag av omman skall föra en solidarisk skattepolitik och utföra de uppgifter som liggerpå samhällel. Man skall läsa fasligt illa, om man som herrBurenstam skall kunna använda honom såsom elt motiv för sina egnauppfattningar, som ju - med all den ackuraiess som kanlägga -har framförts här , och som innebär atl vi redan nu har etttotalt skatteuttag som är för högt med hänsyn lill vad medborgarna behöverdisponera för privata ändamål. Skulle inle försl läsa GunnarMyrdal, innan han åberopar honom? Den där slarvighelen i harjag alllid haft väldigl svårl atl ha fördragsamhel med, ochjag har det fortfarande. Jag vill i det härsammanhanget, när jag kritiserar , gärna ge erkännande för ett klart avståndstagande från skallefilosofi. Jag lycker del var renhårigt av atlhan rev i mot och sade atl del inte är med verklighetenöverensstämmande om man inbillar sig alt man skall kunna klara framvälfärdssamhället ulan alt se lill all samhället får de skatteinkomster som vii dag lar in och kommer all behöva framöver. Dellavisarju au moderata samlingspartiet är isolerat i sill skaltepolitiskatänkande. Jag har inle hört alt någon centerpartist har ställt upp bakom denfilosofin, alt vi skulle kunna la ner skatteuttaget - alll man lalar omdär är ju omläggningar av del, men inle alt man skall minska det - sä somframtiden ter sig. Delskall bli iniressani atl se om forisälier att sprida sinskaltepolitiska filosofi i den kommande valrörelsen sommaren och höstenframöver. Jag är rält övertygad om all han kommer alt göra del och atl han isamma andedrag kommer atl lala om för sina åhörare alt därest höstens valskapar möjlighel för en borgerlig majoritet, skall del också bli en borgerligregering, där han räknar med alt han och hans partivänner skall della. Menhurskall de kunna göra det, närde i denna väsentliga fråga om skattepolitikendeklarerar sä klart skiljaktiga uppfattningar? Antingen fär sluta upp med sin, som jag sade, poujadisiiska eller glislrupianskaskaileargumenlering, eller ocksä får han sluta upp med att försöka inbillaallmänheten att han och hans parti skulle vara regeringsfähiga för den händelsedel skulle bli på det sättet atl man skulle få en borgerlig majoriiei vid delkommande valet Argumenteringen går helt enkelt inte ihop. Allrasist vill jag säga några fä ord lill . Han frågade om delär möjligl all starta med en produklionsfaklorsbeskallning redan den 1 januari1980. Jag menar alt del skall vara möjligt. Den här arbetsgivaravgiften, somvi arbetade med under åtskilliga år, var inte förmål för vare sig nägralekniska utredningar eller någol remissförfarande, utan den logs ulan vidaregenom ell beslut i den svenska , sedan hade avvisat ellförslag från mig om en viss justering av momsen. Sedan byggdes den på isamverkan, första årel mellan och hans partivänner samt vårt partioch andra årel mellan , och del socialdemokraliskaregeringspartiet gjorde inte försl några lekniska undersökningar ochutredningar. Om jag lalar om för atl 80 96 av den kommandeproduktionsfaktorsbeskaltningen är den gamla arbelsgivaravgif ten, tyckerjaginte att man behöver gå och vara så bekymrad över att man på grund av tekniskasvårigheter inte skulle kunna fram lill var färdig med ettförslag om på ett anständigt sätl läcker in de kvarvarande . Meddelta hoppasjag, herr lalman-menjag är inle övertygad om det-ha lugnat herrBergqvisl, Del är således mer ett de obotfärdigas förhinder om man säger att viicke skulle ha lekniska möjligheter all klara del, eftersom tekniken inle är såsvåröverskådlig som vill göra gällande. () kort genmäle: är väldigl fast i föreställningen att allt blir bättrebara man höjer skattesatsen mer och mer. Men jag tror att kommeratt upptäcka - om han inte redan gjorl det - alt det finns allvariiga riskermed denna metod. Risken är helt enkelt den - vilket jag försökt säga bra mångagånger, bl. a. genom alt citera både siffror och uttalanden från andra personer- att man förstör de välståndsbildande krafterna i landel. ärdet ickepä det viset att de skatteinkomster slaten fär in beror på hur högaskatteskalor vi sälier upp. beror del pä vad det finns förskatteunderlag, vilken ekonomisk tillväxt och utveckling vi har i landet. Detär det som avgör vad vi fär för möjligheter att fullfölja de olika åtaganden vibundit oss för. Det är illa om man icke inser detta. Människorna utanför detlahus böriar i ökad grad inse del. Det finns folk även inom fackföreningsrörelsensom talar om risken för skatlekollaps. Och det finns även ett antal ekonomersom insett dessa sammanhang. Här i förefaller det tyvärr som om manblir sist att upptäcka de allvarliga risker, det hot mot hela välfärdssamhälletsom det skyhöga skattetrycket kommit atl bli. Dessulomhar skattesatserna blivit så höga, folk har blivit avpressade så stora delar avsina inkomster att de har svåri att klara sig själva och fordrar meroch merstöd av samhället. sade själv i sitt anförande atl folk inle längrehar råd att beiala hyran. kunde ha gjort det lilla tillägget: efteratt ha betalat den stora skatten har de inte råd att beiala hyran. Därförfordras det, enligl , olika nya statssubventioner. Det är precis vadjag talat om. Det höga skattetrycket urholkar hushållens ekonomi så atlfamiljerna blir alltmer beroende av nya stora statsutgifter. Även företagensekonomi är sä urholkad att de blir beroende av mer och mer statliga utgifter.Fortsätter man pä det viset kommer det atl gå myckel illa här i landel. Närmoderaterna salt i regeringsställning sänktes den andel av de samladeinkomsterna i landet som tas ut via olika statliga skatter från lill 2596. Del är bra atl få slå fast det ytterligare en gång . Däremoi höjdeskommunernas skatter. Kommunerna har inte en regering befälsräll över. Vi sänktedock den allmänna arbetsgivaravgiften, så atl kommunerna nu haft möjlighet attta ut betydligt lägre kommunalskattehöjningar i senaste omgången. kalla delta för poujadism och jämföra med Glistrup och allt möjligl, menglöm dä för all del inte atl det i sä fall är elt slort antal människor avganska kunnigt slag utanför som får böria klistra de häretiketterna på. Budget- ochekonomiministern : Herrlalman! är en meramåttfull,jag skulle nästan viljasäga moderat - om del ordel förstås rätt -debattör än läriungen var lidigare . I långa stycken aven del avsniii var han dock bra nära nivå. frågan: Varför gör man ingenling för all klara Det ärjusl där vi har salsal så många miljarder och så mycket av våra resurser underde gångna åren. Viharju en hög sysselsättning i detta land. Låt oss inte glömma deua faklum. Vihar många människor med heltidsjobb. Vi har också många med deltidsjobb.Somliga av dem vill arbeta på heltid, och det är beklagligt alt de inle kan fågöra det. Men, , somliga vill ha deltid, och det är bra alt de harchansen alt få det. Somliga kanske t. o. m. vill arbeta deltid, därför att viännu inte har hunnit att rätta till det marginalskattesystem som mänga, många är har varit med om alt bygga upp. Delär rätt att vi trots de omfattande satsningarna har en alltför högarbetslöshet. Men vid en inlernalionell jämförelse ligger den svenskaarbetslösheten pä en låg nivå. I hela , i OECD-områdel, är det baraNorge som har kunnat redovisa lägre siffror. Låt oss icke heller glömma dettafaktum. Vi har satsat och satsar nu mer än någonsin pä sysselsätlningen. Vigjorde det 1977/78. Vi gör det . Vi kommer också atl haen hög beredskap förframliden. Grunden för detta är den allmänna ekonomiska politiken, dvs. arbetelpå alt stärka industrins konkurrenskraft, att återvinna marknadsandelar ochatt återställa framtidstron. De omfattande arbetsmarknads- och näringspolitiskainsalserna är påbyggnaden. Islutet av 1978 hade vi 170 000 människor i arbetsmarknadsutbildning,beredskapsarbete, skyddat arbete osv. Vi satsade på utbildning, sysselsättningsstöd,tidigareläggning av statliga och kommunala beställningar, frisläppande avinvesteringsfonder m. m., och vi gjorde mänga särskilda insatser päungdomsomrädet: utbildning, praktik, beredskapsarbete osv. Arbetsförmedlingarnafick stegvis starkt ökade resurser. Mendet tar lid alt nä resultat. Först mäste vi rätta lill kostnadsläget GunnarSträng kanske kan erinra sig att vi 1975/76 hade kostnadsökningar på i runt lal40 96, medan produktionen och produktiviteten ökade mycket obetydligt Förstmåste vi, som sagl, rätta lill kostnadsläget. Sedan måste vi sälja utöverlagren. Nedgången i BNP under de två gångna åren motsvarar jusl dessaöveriager. När vi hade säll ut överiagren kunde produktionen böria öka. Och delvar vad den böriade göra och har fortsatt att göra sedan dess.Sedan kan företagen böria anställa nytt folk, och det är vad som sker. Anlalellediga platser böriar nu alt öka. Sist kommer så investeringarna. De böriar nuockså så sakteliga alt öka. Detär rält märkligt att socialdemokraterna inle erkänner det samband som finnsmellan kapacitetsutnyttjande i näringslivel, vinster och invesieringar. När viläser reservationerna lill finansutskollets belänkande kan vi notera atlsocialdemokraterna erkänner det sambandet i det internationella avsnittet. Närman ser på vad som händer i omväriden erkänner man att det finns ett sådanlsamband, men i tycks det inte finnas något sådant samband isocialdemokratins värld. Nuarbetar vi på att få balans och fullt kapacitetsutnyttjande i ekonomin, och viär på väg att få del. En granskning av budgetpropositionen visar den mängdförslag som finns för att nå det målet. Ett par saker om skaiternaoch "promsen" också. GunnarSträng var inte särskilt orolig för att en ny produklionsfaklorsbeskallninginle skulle kunna böria fungera . Vi tillsätter idagarna en utredning med uppgift att arbeta snabbi för att undersöka om det ärlämpligt och möjligt att lägga om beskaltningen på det sältel.