prot · G20991 · 1978-12-31 00:00:00 — När del gäller investeringsulgifter måsle givetvis sysselsätlningen ochden framtida avkastningen i första hand vara avgörande för besluten. är dä självfallet viktigt all också regeringen är beredd att la sittansvar. Regeringens överbud på skatlerna och räddhågan för att nulägga fram etl fullständigt finansieringsförslag lill del aviseradeskaltepaketet visar otvivelaktigt pä riskerna med svaga regeringar i tider dådet behövs ett kraftigt lag om styråran. Men del visar enligt min uppfattningockså atl som parti inte tagit tillräckligt allvariigt påden lurande inflalionsfaran. Nuskall inle motsättningarna mellan partierna överbetonas. När det gällergrundelementen för stabiliseringspolitiken flnns del trots allt en bredenighet, som ocksä innefattar socialdemokraterna. Del borde alltså finnasförutsäu-ningar alt fullfölja den framgångsrikastabiliseringspoliliken. Socialdemokraternas övningar med budgetalternativ ärdock förknippade med många frågetecken. Det socialdemokratiskabudgelallernativet är nämligen minst sagt lösligl till sin konstruktion.Kjell-Olof åberopar frankt besparingar på 2,5 miljarder, men han nämnerdå försiktigtvis inte hur den post om 800 milj. kr. som utskottets ordförande tog upp är närmare konstruerad. Jag har haft den uppe i debatt medKjell-Olof tidigare utan all f något svar på frågan hur den är uppbyggd.Jag har sä småningom kommil fram ull den teorin aU del här är en alldelels egenalternativ energikälla som socialdemokralerna har uppfunnit - kanske en egenlilen ule i valvinden,som harskapat för alt pådet sättet förstärka ett ganska skralt budgetalternativ. Socialdemokraterna gör etlstort nummer av sitt förslag om produklions- Den skallenligl den enklare propagandan räcka både till att väsentligt bringa nedbudgelunderskoltel och till att sänka direktskalten. Isjälva verkei är det dock inle fråga om någol annal än en något modifieradarbetsgivaravgift Den har samma negativa verkningar på sysselsättningen som dentidigare löneskatten. Den urholkar på samma sätt som höjda arbetsgivaravgifterkommunernas och landstingens skalleunderlag. Den driver på så sätt i efterhandupp kommunalskallen. Kjell-OlofFeldl har här inte heller kunnat ge något besked om vilken effekt den s.k. promsen enligl socialdemokraternas modell skulle ha pä investeringsviljan inäringslivet. Det är ändå en central fråga i detla sammanhang. Moldenna bakgrund kan inle godta proms eller någon liknande skatt sompåbröd lill andra skatter. Däremot kan del vara värt att undersöka -och detharju ulfäsi sig att göra - om promsen möjligen kan ersättaredan existerande skatter och avgifter. Del är möjligt atl man pä det sältelkan åstadkomma förenklingar i skattesystemet, och dä är det självfallet lovvärt.Man skulle också fö en riktigare fördelning av skattebördan mellansysselsältningsintensiva och kapitaliniensiva förelag, vilkel är ett sedanlänge känt önskemål. Statskassan får vidare in en någol slörre summa pengar förvarie procent proms än vad det blir med moms eller arbetsgivaravgifter-dockinte på långa vägar sä myckel atl del, realistiskt bedömt, räcker lill någramer omfattande skattesänkningar eller till nägon mera påtaglig reducering avbudgetunderskotlet Socialdemokralerna är fortfarande det parli som mestkritiserar del stora budgetunderskottet men inte accepterar återhållsamhet medreell innebörd för att bringa ner det. Det gör att man för elt, minst sagt,märkligl intryck av det socialdemokratiska budgetalternativet Moderaternahar återfallit i en polilik där man vill framtona som del parli som vill sänkainkomstskatten mest av alla, men man motsätter sig ocksä alla höjningar avsåväl arbetsgivaravgifter och moms som energiskall. Det är givetvis i längdenen ganska verklighetsfrämmande politik i en situation, där staten redan lånar45 miljarder kronor till sin verksamhel -och dessutom till en icke oväsentligdel frän ullandel - och där del nu äntligen växer fram etl ökat lånebehov tillinvesieringar i industri, jordbmk och bostäder. Iett viktigt avseende är , och kanske ocksä socialdemokralernaöverens när det gäller skallerna. Del är att man måste salsapå en effektivare skalleuljämning i enlighel med denkommunalekonomiska utredningens förslag. Detär, som alla vel, etl gammalt centerkrav. Vi har drivit det för all fö störrerättvisa mellan kommunerna och mellan människor i olika delar av landel. Men yihar också drivit kravet på bättre skalleuljämning därför allkommunalskalleskillnaderna påverkar den samlade skattebördan för olikakategorier inkomsttagare. Självfalletärdet också angeläget med lättnader i den statliga beskattningen. Men de måstesom allting annal vägas mot och avpassas till andra önskemål inom dentillgängliga ekonomiska ramen. Allavet all del finns stora eftersatta behov inom bl, a. barnomsorgen ochåldringsvården och alt den utbyggnaden kostar myckel pengar. Dä kan man inlemed det sociala ansvaret i behäll lala ett direkt hotfullt språk motkommunerna, som framförallt nu gör, Alla vet all barnfamiljernasläpat efter ekonomiskl i förhållande lill andra grupper ända sedan börian av1970-talet, Då kan man inle med bibehållet socialt ansvar sätta stora skattesänkningarför dem som har det någorlunda hyggligl ställt framför insatser förbarnfamiljerna. Del kan i varie fall inte vi vara med om. All kompen.sera siggenom att höja andra skatter - moms, arbetsgivaravgifter osv. - innebär attlågavlönade och pensionärer och familjer med stor försöriningsbörda i storutsträckning får vara med och betala. Dä mäste man gä fram med försiktighet Delär alldeles uppenbart. Delär av sådana skäl som höll tillbaka när det gällde skatterna för 1979.Det är därför som vi nu kräver, att vårdnadsersättningen skall inrymmas i denram som kan stå lill förfogande förändringar i skattesystemet och andraförbättringar. Del vore orimligl atl nu än en gång gå förbi barnfamiljerna.Inom den ram som regeringen räknar med kommerdet ändå enligt vär uppfattningatt finnas ell hyggligt utrymme för angelägna ändringar ocksä i del statligaskattesystemet Förbättringeni ekonomin måste även utnyttjas för etl rejält avstamp mot ett bättre 1980-tal. Detavgörande för utvecklingen blir därför nu hur närings- och regionalpolitikenutformas. Om man lyckas fullfölja stabiliseringspoliliken finns det självfalletgoda förutsättningar att också gä vidare mol målet alt återställa näringslivetskonkurrenskraft och öka sysselsättningen. Inomregionalpolitiken har och nu helt slutit upp päcenterns linje efter atl tidigare ha förordat en återgång till 1960-taletsflyttlasspolitik. I varie fall har uttalanden från regeringshäll vittnat omsådana avsikter. Det är nämligen ell myckel betydelsefullt principielltslällningslagande som , och enat sig om ifinansutskottels betänkande i och med biträdandet av cenlermolionen. Imolionen framhålls att det endast genom att i ökad ulsträckning slyraproduktionstillväxten till regioner med hög arbetslöshet är möjligl attåstadkomma en fördelning av eflerfrågelryckel inom näringslivet som tryggarexpansion ulan inflationstryck. Och det är i en uppgångsfas i konjunkluren ellcentralt och betydelsefullt problem som man därmed tacklar. Förelagen bör sökasig till arbetskraften i slällel för atl tvinga fram flyttning mellan regioner. Detintressanta var atl näringsutskottels majoritet anslöt sig till dessauttalanden och framhöll atl ett väsentligt inslag i denna politik följaktligenmåste vara alt i ökad utsträckning främja produktionstillväxten i regioner medhög arbetslöshet Detta har finansutskottels majoritet alltså anslutit sig till.Här har enligt min uppfattning och gjort en helomvändning,och därmed bör del vara möjligt atl fö en bred samling kring den avcenterpartiet förordade regionalpolitiken, som kommer alt bli föremål förbehandling av vårriksdagen. I realiteten harsocialdemokraterna också anslutit sig till det här uttalandet. även om Kjell-Ölof Feldlgör sitt yttersta för att försöka bevisa motsatsen. Men socialdemokraternaharju inget motsvarande yrkande i sin molion, och de har i princip anslutit siglill våra ambiiioner. har från denna talarstol gettintryck av atl vi har orealistiska mål, och han har på nytt tagit upp den evigadeballen mellan honom och mig om mål 400 000 nya jobb under|l980-lalel. Som jag tidigare haft lillfälle all påpeka för måsle tydligen snart ge skriftligt på delta -sä innebär det all vi haransett atl målet arbele ål alla, likvärdiga förulsältningar att fö arbeleoavsett bosiadsort, måste konkretiseras i form av en målsättning. Jag tycker,eftersom soialdemokraiin minsann inte sticker under stol med alt man strävarefter arbete åt alla, atl den här kritiken är - för att använda ett rentsvenskt ord - hyckleri. Delär angeläget att hitta lösningar med bred förankring också när det gällernäringspolitiken. Man kan t. ex. inte lämna flygindusirin vind för väg; vibehöver bevara och ulveckla dess teknologiska belydelse och roll. gåri vår atl besluta om åtgärder beiräffande bl. a. tekoindustrin, och ,liksom om riktlinjerna för 1980-lalels näringspolitik. Detla förutsätter etlaktivt engagemang från statsmakternas sida kombinerat med en vilja fränbranschernas, fackföreningsrörelsens och ägarnas sida lill förutsättningslösalösningar på strukturproblemen. Näringslivelsproblem löser man inte med statligt övertagande av förelagen, men statensmedverkan är nödvändig för atl strukturåtgärder skall kunna genomföras medtillräcklig kraft och målmedvetenhet. Delräcker alltså inle med alt ropa pä bankerna, för att nu la en penningpoliliskaspekt på dagens tema, och tro atl bankerna skall lösa kompliceradenäringspolitiska frågor. Om man nu anser att bankerna har tjänat för myckelpengar under lågkonjunkturen, bör man naturligtvis eftersträva sänktaräntemarginaler och därmed generellt sänkia kostnader i näringslivel. Man löseringa näringspolitiska problem genom att kräva konkurser i näringslivet förderas egen skull och alt bankerna skall la elt ökat ansvar den vägen. Del äratl skjuta över ell näringspolitiskt ansvar pä bankerna, ett ansvar som de inteär skickade att ta. Banklagstiftningen och kreditpolitiken har heller inleutformats pä ell sätt som gör del möjligt för bankerna alt spela en ny roll inäringspolitiken. Den målmedvetna näringspolitik som behövs ävenfortsättningsvis måste alltså bedrivas av ansvariga poliliska instanser. Delansvarel kan inte övervältras pä andra. Eftersom näringspolitiken förutsättersamverkan frän alla inblandade parter, med olika roller och delvis motstridigaintressen, för statsmakterna inte tveka alt ange mål och spelregler. Annarsföriorar insalserna snabbt i kraft och konsekvens, vilket på sikl kan bliförödande för utvecklingen i branscher med strukturproblem. Försl och sist är i näringspolitiken ändå del akuta problemet hur manskall öka investeringarna. Pä något sätl litet aningslöst och omedvetet pekarman i den socialdemokraliska reservalionen nr 1 lill finansutskottetsbelänkande pä det problemel i hela dess vidd. Man säger pä etl ställeatt överlikvi iiieten skall mötas med promsen - den nya mirakelmedicinen.Litet längre fram säger man atl detta kanske ändå inte räcker, ulan atl mankanske måste la till konjunklurfonder för att frysa ner överlikviditet ochvinsler, som kan komma under den här konjunktumpp-gången. Men sedan, efterytteriigare en sida i reservationen, kommer finalen, där man säger att-och detsker med en suck: "Vad som behövs är därför en politik som omvandlar denhöga likviditeten i en faktisk investeringsvilja." Det är naturiigtvissant. Tillsist har man, efter mänga ord och många sidor i en ordrik reservalion, kommitfram till sanningen: alt det gäller atl skapa faktisk investeringsvilja inäringslivel. Men det är magert med förslagen från den socialdemokraliskasidan. Genom au ge strukturfonderna en ny avdelning och en ny organisation förde pengar som vi redan har i samhället främjar man emellertid inteinvesteringsviljan. Jag har ställl en fråga till promsen: Är den investeringsfrämjande? Och hur är det med löntagarfonderna?Del är klart det är angeläget all socialdemokratin ger besked om var man stärdär för att kunna klarlägga för näringslivet om del är möjligt att investeramed sikte på framliden. Lösningenpå problemen är myckel enklare än så här; det är all hålla kostnaderna ischack, atl hålla nere inflationen och att skapa tillförsikt i näringslivetgenom klara distinkta mål för näringspolitiken. () kortgenmäle: har med tiden blivit ganska blygsam i sina krav på politiskaframgångar. Han utstrålar en enorm belåtenhet när han nu har fött elt uttalandeom regionalpolitiken i finansutskollets betänkande, och han betecknar det somen milstolpe i utvecklingen. Jagtycker att vid del här laget borde veta bätire, nämligen atlregionalpolitiken inte sköts med uttalanden eller med vackra ord och medståtliga målsättningar. har haft pä sig i regeringsställningför att förverkliga åtminstone någonling av della, att visa vad innehållet varbakom cenlerns mångåriga retorik. Vi känner till resultatet: del gick åt andrahållet. Koncentrationen ökade i landet. är det område som växersnabbast. Arbetslösheten ligger på rekordnivåer i de s. k. skogslänen, och ulei glesbygderna har ingenting hänt. Hur kan man stå och anklaga andra förhyckleri när man själv haft chansen aU förverkliga sin politik och totaltmisslyckats? Det är inle så au den som inle ställer upp pä sätt atlmed ord, ord och äter ord försöka driva polilik inle menar allvar. Enkonkret mälsäuning är väldigt viktig, säger . Vad är konkretmålsättning? Är det all hysta ur sig all del krävs 400 000 nya jobb? Jag sadelidigare alt , efter den borgeriiga politiken, säkert kommer attbehöva la till 600 000 nya jobb förau vara lika duktig som 1976. Det konkretaligger i vad man är beredd att göra i olika avseenden. Denandra delen av anförande handlade om nya roll som detparfi som framför allt motarbetar den privata konsumtionens ökning. Jag tyckerden kostymen sitter litet illa pä efter alla cenlerns äventyr medöverbud. Om länker inrikta sin ekonomiska politik på 3 protokoll 1978/79:91-92 att hålla tillbaka denprivata konsumtionen, hur skall man få del atl gå ihop med atl isill inlägg avvisade varie känt förslag om förstärkning av statensinkomster och åtstramning av ekonomin? Promsen var inte bra, momsen var intebra, arbetsgivaravgifterna duger inte alls, osv. Jag måste fråga -han borde gå omkring och bära på svaret : Vilka skatter villcenterpartiet höja? Det mäste ni rimligen för länge sedan ha bestämt er för. NILSÅSLING (c) kort genmäle: måste leva i den underbaraste av världar när han stårhär och är helt omedveten om den internationella och svenskakonjunkturnedgången , 1977 och 1978. Del enorma handikapp svensktnäringsliv hade till följd av kostnadsexplosionen 1975-1976 är självfalletgrunden till att regionalpolitiken under det senasie året inte gav den effektman skulle önskat. Att föra en debatt helt isolerad från den ekonomiskaverklighet vi lever i är föga meningsfullt. Sädana debatter brukar man iblandfö föra här i kammaren med övertygade marxister, men jag irodde alt Kjell-OlofFeldt framför allt var pragmatiker. Dessutom har ell slort ochtungt ansvar för det ekonomiska läge det här landet befann sig i vid ingångentill den här lågkonjunkturen. Vihar hela liden försökl förbättra regionalpolitiken. Vi har tagit skildainitiativ, fört fram våra förslag, och vi är beredda att arbeta efter denmodellen även fortsättningsvis. Vi är alltså beredda all fortsätta med konkretaförslag. Jag är tacksam atl påpekade att nu är den iegentlig mening expansiva regionen i vårt land. Jag kanske härmed kan räkna medatt socialdemokralerna stöder värt förslag om en ny modell för decenlraliseringav offentlig och statlig förvaltning. Vi har föreslagit atl man skall gå in föralt de statliga verken i viss omfattning skall decentralisera sin verksamhet uti landet, t. ex. lägga ul filialer eller delegera funktioner lill länsorgan.Jag kanske när allt kommer omkring kan räkna med stöd från socialdemokraternaför delta långtgående konkreta förslag. Vi har inga ambiiioner att i och för sig hälla lillbakaden privata konsumtionen, men vi är angelägna om all hejda inflalionen, därföratl vi vet atl inflationen framför allt drabbar de sämst ställda i samhällel:låginkomsttagarna, människorsom inte har möjligheterall på skilda sättkompensera sig för inflationsutvecklingen. Därför har vi prioriteratprisstabiliteten - infla-lionsbekämpandet - så högt. Därför lade vi vårtförslag . Och därför fullföljer vi nu det med att förespråka ekonomiskstramhet och realism. () kortgenmäle: Alla kan misslyckas, även med de bästa intentioner. Den borgerligaregeringen har genom den internationella konjunkluren och en del annal föttsvårigheter som den själv inte har skapat Men del som gör det nödvändigl attmed en viss handfasthet ta tag i och andra centerpartister i denhär frågan är del enorma gapet mellan era pretentioner under tidigare är, eraangrepp på socialdemokraliska regeringar för vad man kalladekoncentrationspolitiken, och del fakliska resullal som ni sedan kunde prestera.Det fanns ju också tidigare internationella konjunkturstärningar och ekonomiskarealileter som man mäste la hänsyn lill. Men del var del aldrig fråga om, dåherr Åsling våren frigjord centerpartist som kunde kräva saker och ling av enregering. Del är bra om har lärt sig någonting om detta, men slutadå med att kalla oss för hycklare för atl vi inle ställer upp pä sifferiekaroch retoriska övningar, som möjligen gör sig bra ute i bygdegårdarna men sominte har så mycket med den reella politiken att göra. Nuför vi vela -del var i och försig en rask reträtt, men när det gäller herrÅsling skall man inte förvåna sig över någonting - alt ni inte har någrapretentioner alls på att hålla lillbaka den privata konsumtionen. är detinflationen man skall bekämpa. Men, , varför inle dä försökaövertyga de borgerliga kamraterna inkl. om atl man skall bedriva ennågot annan finanspolitik än den har föreslagit och som herrÅsling pä ell ganska riktigt sätt beskrev, när han visade hur snabbt problementornar upp sig? Där har en rad bedömare utanför de politiska partierna sammauppfattning. Sedansäger atl vårt förslag om strukturfonder och produktionsskatt ärraka motsatsen lill att främja investeringsviljan. Ja,det beror helt och hålletpå om man tror att dagens finanspolitik leder till en snabbt ökad risk för storinfiation, kostnadsstegringar osv. Då blir della det allvarligaste hotet motinvesteringsviljan. Om man i lid vidtar åtgärder för att stabilisera ekonominoch minska inflationsriskerna främjar det investeringsviljan. Med är varie ingripande i ekonomin omöjligt, därför all del kan påverkade ekonomiska enheterna jusl när man vidtar åtgärderna. Närdel gäller strukturfonden skulle det, om del hade funnits lid, ha varit värtatt diskutera hur skötte alla sina fonder under sin lid somindustriminisier. Jag vill bara råda alt läsa senaste numret avVeckans Affärer. Där presenteras städnota: snabbt ökade förlusterför industridepartementets olika fonder. Jag tror all det behövs någonting nyllpä del området NILSÅSLING (c) kort genmäle: Det där är det vanliga illusionsmakeriet. Genom alt kalla insalsernanågonling annat - fond eller plan - tror socialdemokratin att man har tillförtnäringspolitiken någonting nytt. Det ärju inte detla det är fräga om. Vaddet gäller är att fö tron att återvända i svenskt näringsliv föratt öka investeringsviljan och företagares, arbetares och tjänstemänsbenägenhet all planera för framtiden. Det gör vi minsann inle genom alt inrättaen eller annan ny fond eller genom att tala om planmässighet. Det gör vi genomalt skapa ekonomisk stabilitet, sä atl man vet att man har chans atl blikonkurrenskraftig ocksä iniernalionelli. Del gör vi genom atl, som jag sade imilt anförande, sätta upp klart definierade mål för hur näringslivet enligtpolitikernas mening skall delta i den här processen. Där sjabblarsocialdemokratin -genom lönlagarfondsdeballen, där man föreslår en gång det ena, en annan gäng delandra, och genom förslaget om promsen. I likhet med vill jaginstämma i LO-ordföranden välövertänkta karakteristik avpromsen. Och sjabblar man genom talet om strukturfonden, denna gallenSärimnersom medjämna mellanrum återuppstår. Vihar naturiigtvis ingen anledning atl hålla lillbaka konsumtionen som sådan.Anledningen lill atl vi har valt en kärv, medvetet återhållsam ekonomiskpolilik äratt vi inle vill ha tillbaka den förödande inflalionen, som gjordealt människor inte från ena dagen till den andra visste vad varorna i butikernakostade. Vi måste fö stabilitet i ekonomin - det är det grundläggande. Därförhar vi valt att lägga fram ett kärvt ekonomiskt program - inte föratt i och försig slå mot konsumtionen utan föratt skapa stabilitet som kan åstadkomma en pälång sikt gynnsam ekonomisk utveckling, som ocksä är det bästa underlaget fören framtida konsumtionsuiveckling. Den ökade internationella oron kan fö djupgående verkningar påväridsekonomin. Förnyade oljeprishöjningar, vidgade gap i betalningsbalansernaoch en allmän oro över det världspolitiska läget kommer sannolikt atl försvagaden internationella konjunkturutvecklingen. Detta kommer onekligen atl göra våregen situation svårare att hanlera. Det blir då än viktigare att vi bemästrarde svårigheler som är hemmagjorda för att slå rycken inför olikainternationella påfrestningar. Delsaknas ingalunda hemmagjorda problem av besvärligt slag. Företags-ochbranschkriser, ungdomsarbetslöshet, låg ekonomisk tillväxt, svagt nyföretagandeoch enorma budgetunderskott hör tyvärr till den aktuella bilden. Men bilden harockså markerat ljusa sidor i form av en förbättrad produktion och bätireresursutnyttjande parallellt med lugnare prisutveckling och gynnsamutrikeshandelsutveckling. Vi kan f n. se atl trepartiregeringens åtgärder föratt rätta till vårt konkurrensläge ger resultat som dock olikagrundläggande problem som gäller vårt ekonomiska syslems sätt alt fungerafordrar ytteriigare insatser. Isin bedömning av vad som har hänt och den politik som har förts har Kjell-OlofFeldt uttryckt stor ilska. hör det tillhistorien att socialdemokralernaunder de gångna åren har varit arga över vad den borgeriiga regeringen än hargjort. har man skällt över att politiken varit för expansiv, och iblandhar man skällt över att det har varit för mycket svångrem över den. Typiskt förhur man har hoppat mellan dessa olika positioner är när man förraåret från denna talarstol presenterade förslag som gick ut på mer statsutgifteroch större underskott i budgelen för att, som man menade,driva på denekonomiska taklen. , , följer man den motsatta linjenoch grälar över de för stora underskotlen. Delta hoppande fram och tillbaka harvarit typiskt för socialdemokratisk oppositionspolitik . Omman försöker se efter vad socialdemokraterna egentligen har föreslagit underdessa år så är det lill alt böria med kraftiga skattehöjningar. emot de skattesänkningarsom trepartiregeringen föreslog och genomdrev. Socialdemokraterna var ocksåemot de växelkursändringar som den tidigare regeringen genomförde. Omman tar i betraktande vad resultatet av de socialdemokratiska förslagen, om dehade omsatts i verkligheten, hade blivit, så finner man alt värt konkurrenslägegentemot utlandet skulle ha varit oerhört myckel sämre. Om man inte hade ändratväxelkurserna, inle hade tagit bort de skatter som trepartiregeringen gjordeutan i stället hade genomfört de skattehöjningar som socialdemokraternaföreslog,så skulle värt kostnadsläge i förhällande till utlandet ha legatungefar 25 96 högre än . Var och en kan ulan svårighet föreställa sig deindustrikriser och branschproblem både inom exportindustrin och i deimporikonkurrerande näringarna som vi då skulle ha haft. Detfinns alltså mycket ljusa inslag i den ekonomiska bilden f n. tack vare deinsatser som trepartiregeringen gjorde, men det finns också stora problem. Detär jusl dessa problem som vi nu måste försöka lösa.