prot · G209109 · 1978-12-31 00:00:00 — Konjunkturensynes nu ge vårt näringsliv mera vind i seglen. Vår produktionsapparat äremellertid långt ifrån helt utnyttjad. Den kan producera mera utan attefterfrågan på arbetskraft ökas nämnvärt totalt sett. Det är i och för sigmycket bra. Del kan hjälpa upp vår handelsbalans och vår ekonomi. Huruvidadelta blir möjligt beror i hög grad pä vår ekonomiska politik. Anpassningen av utbildningen inom det reguljäraskolväsendet liksom av AMS-utbildningen till arbetsmarknadens behov är enviktig fppgift. Arbetsmarknadsutbildningen är en sektor som expanderat mycketkraftigt. Trots den kritik som ibland riktas mot arbetsmarknadsutbildningen hördenna nog ändå till de mesl progressiva arbetsmarknadspolitiska instrumenten.Den måsle dock kompletteras med näringspolitiska och regionalpoliliska åtgärderför att vi skall kunna berika främst de svagaste arbetsmarknaderna. I annatfall blir också AMS-utbildningen elt av medlen i en mera röriighelsfrämjandepolitik med svåra negativa effekter som följd. Värtland liksom den övriga industriväriuen har träffats hårt av omvälvandestrukturförändringar inom fiera vikliga näringsomräden. Nya länder med mycketlägre kostnadsläge än vårt har konkurrerat ut oss inom vissa branscher-det ärderas möjligheler alt ge sina invånare en drägligare tillvaro.Arbetsmarknadsulskoltel var över till och . Vifann i stort sett samma problem där som hos oss, t. ex. en mycket storarbetslöshet bland ungdomen liksom branscher med stora osålda lager. I USAtillverkades exempelvis enligl uppgift inte en enda TV eller Iransislorradio.Denna del av näringslivet var utkonkurrerad av och . Samtidigtmed att nya industriländer konkurrerar med oss på traditionella marknader finnsen latent fruktan i väriden för händelser som bl. a. kan störa värt effektivamen ytterst känsliga industrisamhälle. Krisen i har väl inte påtagligtstört industriproduktionen, men den har ändå skapat oro bland deoljeimporlerande industriländerna. Det är etl tecken på hur sårbart vårl industrisamhälleär. 1vårt land har ännu inle frågan om datateknikens inverkan på sysselsättningenuppmärksammats särskilt mycket i den allmänna debatten. På många håll ute iEuropa diskuteras emellertid nu ganska livligt, om datateknologin kommer atlmedföra bortfall av så mänga arbetstillfällen atl man måsle ransonera dem somfinns kvar. Datorutvecklingens effekter är något som vi måste sällaoss in i, så att den inle får okontrollerat negativa verkningar. Det ärtillfredsställande atl irepartiregeringen tillsatte två utredningar för attgenomlysa vad dalautvecklingen kan innebära för den framtida sysselsättningen,arbetsmiljön m. m. Denna problematik bör ligga väl till även för ett nordisktsamarbete. När samlades här i i febraari varsysselsättningsproblemen del ledande temat i debatten. Man var enig om allarbetslöshetsproblemen främst löses genom en riktig ekonomisk politik. Dettabör inle minst gälla vårt land som för sin ekonomi är så starkt beroende avhandeln med utlandet. Denfelaktiga politiken får vi dyrt betala. I fjolåretsarbetsmarknadsdebalt pekade jag pä atl den socialdemokraliska politiken efter1976 skulle ha fördyrat exporten mer än 20 9é i förhållande tilltrepartiregeringens politik. Frågan är om socialdemokraterna ännu har uppfatlatallvaret i den nya situationen. Under1978 förbättrades vår handelsbalans, och inflationen har dämpats påtagligt.Industriproduktionen började ta fart igen. Det är på den här vägen vi främstkan skapa arbete åt alla. Liksom under tidigare är råder det stor enighet omhuvudlinjerna i vår arbetsmarknadspolitik. I är ger de mångareservationerna närmast exempel på hur små skillnaderna är mellan partierna.Den reservation som utifrån värderingar väcker mesl uppseende ärmoderaternas reservation nr 1, som sjunger flytllasspolitikens höga visa.Moderaterna säger i sin reservation nr I följande: "En ökad röriighetmellan branscher och inom regioner är som framhålls i moderata samlingspartietsmotion en förutsättning för atl vårt lands tillgångar av kapital och arbetskraftskall kunna tillvaratas och alt framtidsinriklade och expansiva företag skallkunna bidra lill vårt välstånd och vår sysselsättning. Politiken måste alltsåutformas sä atl den främjar röriigheten. De arbetsmarknadspolitiska insatsernaär därvid självfallet betydelsefulla, men även andra åtgärder måsteövervägas." Omdenna politik genomföres skulle, enligl vår åsikt, 1960-lalelsflyltlasspolitik pänytlfödas. De regionalpolitiska insatserna skulleneutraliseras. Företrädare för folkpartiregeringen, t. ex. statsrådet ,har varit inne på samma tankegångar. Även arbetsmarknadsministern har iförsiktiga ordalag varit inne pä samma sak i budgetpropositionen. Centerpartiethar i sin partimoiion nr 1652 framhållit de negativa effekterna med enupptrappad röriighetspolilik för samhällsbildningen, servicen ochmiljöfrågorna. Alternativet är ökade regionalpolitiska och näringspolitiska insatser. Det är detta alternativcentern för fram. I motsats till rörlighetspo-litiken skapas därmed bältre regional balans och bältre miljö såväl iglesbygderna som i tillväxtorterna. Denna polilik är också samhällsekonomisktlönsam. Vi har alltså i det avseendet en annan uppfatining än den sommoderaterna framför i sin motion och i reservationen 1 vid utskottsbetän-kandet. Denstora förändringen under 1970-talel i fråga om den befolkningsmässigaobalansen har inträffat inom regionerna, inom länen. Främst gällerdetta länen istödområdet. Strömmen av främst unga människor fortsätter frånglesbygdskommunerna lill de stora orterna med de bästa arbetsmarknaderna. Delär just denna omflyttning som vill ytteriigare stimulera, vilketklart ullalats i såväl motion som reservation. Ävenandra ålgärder än arbetsmarknadspolitiska måste övervägas för alt ökaröriigheten, säger . De anser också atl det är allvariigt och t. o.m. ägnat all inge oro atl människornas vilja alt flytta har drastiskt minskat.Della är en ganska cynisk syn pä människorna och deras egen strävan atl skapatrygghet i en miljö man rotat sig i. kommer säkert atl oroas -ochoroas välförtjänt - när man inför 1980-talet vill fortsätta alt flyttamänniskor som robotar. Har inte 1960-talels misslag gett några lärdomar? Utskottetsmajoritet "finner inle anledning alt i förevarande sammanhang gå närmarein på problemen om arbetskraftens röriighet". Troligtvis är inte enighetenså stor i sakfrågan mellan de partier som bildar majoriteten-socialdemokraterna, och . Denna fråga kommeremellerlid uppi samband med proposilionen om den framlida regionalpolitiken. inlemoderaterna hade varit så ivriga, borde man ha kunnai nöja sig med majoritetensskrivning. Närde nu inle gör del ulan reserverar sig med en, som vi lycker, såutmanande skrivning, måste vi naluriiglvis från reagera också idella sammanhang. Deflesta av de socialdemokratiska reservationerna är, som jag ser det, närmastmarkeringar och nyanseringar. Utskottets skrivning visar i flera fall atlreservationerna kanske t. o. m. är onödiga. I fråga om t. ex. samhällskontrollvid nedläggning av företag förelåg enighet i utskottet , och i sakfråganråder, efter vad jag kan se, inle några delade meningar. Fråganom könskvotering inom arbetsmarknadspolitiken tas upp i en annan reservation,som i praktiken är tillgodosedd. Kravetpå vidgade försök med arbetsmarknadsutbildning för äldre arbetssökande kantillgodoses inom gällande regler och organisation. Försök med nya former förplanering av beredskapsarbeten pågår redan. Man behöver därför avvaktaeffekterna av del nya samrådsförfarandet, som alltså redan pågår. Ireservation nr 20 upprepar socialdemokraterna sill förslag om en höjdarbetsgivaravgift för alt betala facklig information. Denna information betalasnu över budgeten. Arbetsgivaravgifter fördyrar produktionen och minskardisponibelt löneutrymme. Deras effekt är också alt kommuner och landsting fåren kostnadsövervältring från slalen med höjda kommunalskatter som följd. Del ärsåledes flera skäl som lalar emot denna finansie-ringsväg, som visat sig ha sänegativa följder såväl för näringslivets kostnader som för kommunernas skatter. Vårlparti har godtagit propositionens förslag om 300 nya tjänster förarbetsmarknadsverket. Sedan förra lågkonjunkturen 1972 har AMS ökat antalettjänster eller 1 500. Det är en myckel stark tillväxt. Enåterhållsamhet är nödvändig på alla områden. har hörtlill de samhällssektorer som vuxit mest i vårl samhälle. När man diskuterarvarje enskilt område kan alllid vägande och starka skäl framföras för etl ökatanlal tjänster. Så är också fallet i fråga om arbetsmarknadsstyrelsensframställningar . Men vid en övergripande avvägning av resursbehov mellanövriga områden kan man också i är konstatera alt fårförhållandevis många tjänster. Den snabba tillväxten av arbetsmarknadsverketkan ha inneburit atl verket nu inle fungerar särskilt väl, och detta kan ocksåha inverkat på arbetsmiljön. Frånvaron inom ärförvånansvärt stor. Utskottet ansluter sig lill vår motion om en snar utredningom arbetsmarknadsverkets organisation. Ireservation nr4larcenlerledamölerna upp en fråga som varit föremål förulredning, nämligen jordbrukels och trädgårdsnäringens säsongmässigasysselsättningsproblem. uppstår av naturliga skäl enarbelstopp. minskar arbetsuppgifterna kraftigt. Ulredningenföreslär en försöksverksamhet med kontant sysselsättningsstöd på vissa villkorunder högst fyra vintermånader. Folkpartiregeringen anser, liksomarbetsmarknadsstyrelsen i remissvaret, alt detta skulle minska rörligheten påarbetsmarknaden. Utskottets majoritet instämmer och anser dessutom atl dessaproblem bör lösas med de befintliga arbelsmarknadspolitiska medlen. Vi vet juatt detta inle har varit möjligt. Det har sagts i denna fråga attbönderna bör kunna planera så alt arbetet också skall räcka till under vintern.Man skulle då vilja be om t. ex. sädana planeringsföreskrifler från folkpartiregeringensom skulle ändra klimatet eller alternativt växternas orationella beteendeunder vinterhalvåret. Om den skulle lyckas med della, kanskesysselsättningsproblemen kan lösas - vi får se hur del blir meddel. Utskottsmajoritetenställer sig bakom regeringens restriklivitel med beredskapsarbeten inomjordbruket. Vi harsvårl alt förstå denna inställning. Vad finns del för skälförden? Tvärtom borde enligt vår mening jordbruket ha samma prioritet som andraområden i samhället, förutsatt att åtgärderna är meningsfulla och lönsamma fränsamhällets synpunkt. Jag ber all fä yrka bifall lill de reservationer som undertecknats avcenterpartister och i övrigt bifall till utskottets hemställan. iSimrishamn (s) kort genmäle; hänvisar i sitt inlägg lill föregående års debatt omden ekonomiska politiken och menar att socialdemokraternas ekonomiska polilikskulle fördyra produktionen och atl Irepartiregeringen kom fram lill bättreresultat. Jagvill bara hänvisa till den ekonomiska debatt som vi förde företl par veckor sedan här i . Det är väl ändå ett obestridligt faktum atlvad vi har föreslagit är en effektivisering av det svenska näringslivet för atlöka värt lands internationella konkurrenskraft. Den upplåning som blev följdenav den ekonomiska politik som irepartiregeringen förde framgick med önskvärdtydlighet i den debatten, och jag ber atl få hänvisa till den. Närdet sedan gäller tjänsterna vid arbetsmarknadsverket säger atldet har gjorts en prioritering av dessa och att del verket har blivit vältillgodosell i förhällande lill andra myndigheter. Låt mig bara erinra,, om de utökningar av verkets arbetsuppgifter som skett genombeslut i och om den ekonomiska och konjunkturmässiga situation som vihar i vårl land. Våra ambitioner alt fier och fler människor skall fä komma uli förvärvslivel görarbelsförmedlingens verksamhel alltmer tidskrävande,eftersom de nytillkommande arbetssökande behöver få sill självförtroende stärktgenom personliga samtal och även har behov av att bli informerade om de mångaolika utbildningsvägar som vi har tillskapat. Delta klarar man inte med dennuvarande personallillgången. Deltahar underslrakits av som är ansvarigt ämbetsverk. Mankan uttrycka det så att redskap och maskiner är anskaffade i och med deinslrament som har ställt lill förfogande för arbetsmarknadsverketmen all man inle har personal alt sköta dem. Det är pä den punkten som visocialdemokrater ser allvariiga brister, och det är där som de övertygandemotiven för vår framställan ligger. JAN-IVANNILSSON (c) kort genmäle; Jag tror aU i och jag kan vara eniga om attgrunden för ökad sysselsättning läggs genom en riktig ekonomisk politik och enriktig näringspolitik. Vi har i del sammanhanget hävdat att socialdemokraternasinställning efter 1976. när del gäller devalveringarna, anknytningen av vårvaluta till den tyska marken och när det gäller alt belasta näringslivel medytteriigare arbetsgivaravgifter, minskar värt näringslivs möjligheler altkonkurrera på den internationella marknaden. Det kan beläggas med många såvälinhemska som internationella ekonomers bedömningar. Effekten av den poliliksom trepartiregeringen har fört har inneburit atl vi har förbättrat vårhandelsbalans. Vi har minskal tempot i inflationen, Det är huvudvägen när detgäller alt skapa ökad sysselsättning. Skillnadenmellan socialdemokraternas polilik och trepartiregeringens politik - minsl 20 %i kosinadsbelastning på export - skulle kraftigt ha minskat vårkonkurrenskraft. AMSfår också della år 300 nya tjänster. Det är en utökning som väl är slörre än pånågol annat område liksom sä många lidigare år - en ökning med 40 96 sedanförra lågkonjunkturen. Vi har haft starka ökningar också underhögkonjunkturperioden. Vårt samhälle är under stark omvandling, såväl avtekniska orsaker som av orsaker utifrån. Därför behövs arbelsmarknadspolitiskainsatser oavsett om del råder hög- eller lågkonjunktur. Men vi har begränsaderesurser. Vi måsle vara återhållsamma på alla områden. Närnu har varit prioriterad under hela 1970-talel och ärdel också i är, är det vår bedömning atl man där liksom pä alla andra områdenfår försöka att genom omgrupperingar och omprioriteringar och enrationalisering av den stora apparaten åsiadkomma större effektivitet. iSimrishamn (s) kort genmäle; Helt kort, : Vi är överens om aU grunden förarbetsmarknadspolitiken har starkt samband med den ekonomiska politiken ochnäringspolitiken. Del är helt riktigt. Det framkom vid årets finansdebatt här ikammaren. Där redovisades den internationella konjunkturutvecklingen, därredovisades de ålgärder som har vidtagits i fråga om arbetsgivaravgifter ochderas konstruktion - allt i syfte att förstärka och utveckla arbetsmarknaden. Rättenlill arbete råderdet politisk enighet om. Det harockså framkommit i dennadebatt. säger att tjänsterna vid AMS har ökat med 40 96. Hanpåpekar också all vi har begränsade resurser. Vad vi reservanter menar är altarbetslösa människor är dyra för samhället. Vi har genom sysselsätlningsulredningenfått bevis för att ökad service ger resultat. Försök har pågått i ,där man kunnat öka tidsramen för varje sökande, och det har gett etl gottresultat. Somdet f n. är klarar vi inte att förverkliga de politiska beslut som vi i riksdagenhar fattat när det gäller arbetsmarknadspolitiken, och orsaken är just bristenpå tjänster. Del är det vi har slagit fast och vill ha en ändring på, av Delförsta är atl vi utifrån ideologisk-polilisk synpunkt sätter rätlen till arbetehögt. Det andra är all arbetslösa människor är en förlust för samhället frånfiera synpunkier. Del är motiveringen förvårt ställningstagande. JAN-IVANNILSSON (c) kort genmäle; Jag ber alt med tillfredsställelse fä konstatera aU ochjag är helt eniga om huvudlinjen för all nå målet arbete åt alla och att delskall vara en rätt för alla människor som vill ha arbete att också kunna fåarbete. Den gemensamma grunden är en framgångsrik ekonomisk politik och enframgångsrik näringspolitik. har understrukit vikten av just detta. Jag ber också atl idelsammanhanget få peka på att den politiken har varit framgångsrik efter 1976,trots att vi på den punkten har delade meningar. Meningsskiljaktigheierna ärinle särskilt stora när det gäller arbetsmarknadspolitiken, men där är det ju,som jag lidigare har sagt, också frågan om all hushålla med den kaka som tyvärrär alltför liten. Vi kan konstalera - och mot detta har integjort någon invändning - all arbetsmarknadsverket är ett prioriterat område ivårt samhälle, bl. a. när del gäller att få nya tjänster. I en arbelsmarknadspolitisk debatt i riksdag bör man enliglmin mening kunna ägna ät den principiella frågan om rätten tillarbete. De tidigare talarna har redan gjort det, och jag skall utveckla denytteriigare litet grand. Villverkligen alla människor ha ett jobb? Vill de verkligen arbeta? Är del inte säatl man dä och då hör människor säga att mänga av de där som är arbetslösaegentligen bara är lata? Inle vill de ha ett jobb, inle vill de gå upp tidigtpä morgnarna, inte vill de passa tider eller göra rätt för sig! Nej, sädana därföredrar sofflocket eller en öl tillsammans med kompisarna iledighels-kommittén. Och pengar, del får de ju: de stämplar och kvitterar utslantar sä att det räcker lill både det ena och det andra. Ochdagens ungdomar skall vi inte tala om. De har tydligen tidigt fält lära sig hurman skall göra del så bekvämt för sig som möjligt. Jag skallinle fortsätta på den reaktionära litanian. Jagskall i slällel påpeka atl självfallet är en diskussion om huravida allamänniskor verkligen vill jobba ganska onödig i en krets av kloka ochprogressiva ledamöter i arbetsmarknadsutskottet. Men även om man skulle kunnatro, när man här ser sig omkring, att arbetsmarknadsutskottet vid det härtillfället bara har förlagt sitt sammanträde lill en någol slörre lokal, är detju ändå så all vi med den här debatten vill nä också åtskilliga andramänniskor, ja åtskilliga miljoner svenskar. Därför är den här principiellafrågan befogad, liksom del självklara svarei: Visst vill alla människor ha ettarbete, visst vill alla människor göra rätt för sig, visst vill alla känna enmening med tillvaron, såväl i ett jobb som där hemma! Jag har träffat mänga människor-och det har niockså gjort - som mycket engagerat protesterar när man kommer med sådanapåståenden. För all förslå att den människa som utåt uppträder likgiltigt,oengagerat och lättjefullt egentligen, innerst inne, vill arbeta, vill engagerasig, krävs del ett längre resonemang om orsakerna och om hindren. Lålmig bara få tillägga alt denna syn på den enskilda människan ligger helt ilinje med den moderata ideologin. Resonemanget leder vidare in i nästaprincipiella grundsals: all alla människor skall ha rätt till ett arbete. Jagvill då också instämma i vad i uttalade, all det intebara är fråga om rätten till ett arbete, utan att det också är rätlen - somErik sade - till ett meningsfullt arbete. Del är della somsysselsättningspolitiken i stort syftar till med bevarad samhällsekonomiskbalans. Ibegreppet sysselsättningspolitik ingår olika ekonomisk-politiska åtgärder såsombl. a. finansplan, ekonomisk politik, näringspolitik, regionalpolitik ocharbetsmarknadspolitik. Desenare åren har verkligen lärt oss all full sysselsättning, jobb åt alla,förutsätter all såväl den ekonomiska politiken som näringspolitiken skaparmöjligheter lill ökad export. Denna i sin lur kräver effektiva företag ocheffektiva produktionsmetoder. har lärt oss löntagare alt denbästa trygghelsgaranlin, det är ett vinstgivande och konkurrenskraftigtnäringsliv. Denborgeriiga trepartiregeringen visade genom de ålgärder - en del var impopuläras. k. svångremsätgärder - som vidlogs att man var inne på rätt väg. Svenskafolket har med egna ögon kunnai konstatera atl trepartiregeringen lyckades.Expertis både inom landet och ule i världen har bekräftat att del var rätt allexempelvis devalvera och all ta bort den s. k. löneskatten. Det borde slåklart för varje löntagare all den återhållsamma och måttfulla löneutvecklingenför och i viss mån, såviti vi kan förstå, också medverkar lillatl skapa förulsättningar för all lönsamma och expansiva förelag skall bidratill trygghet i jobbet men också lill nya jobb. Samtidigtborde del slå klart för varje löntagare all politik under1970-lalet inle var särskilt löntagarvänlig, fast man ville låtapåskina det. Allt fler blev ju arbetslösa. Och får jag lovalt påminna i om, när han här börjar tala omungdomsarbetslösheten och atl siffrorna var dåliga 1977, att siffrorna förungdomsarbetslösheten också var dåliga under 1970-lalet, när vi hade ensocialdemokratisk regering. Att siffrorna var så dåliga även 1977 berodde påden socialdemokraliska politik som fördes under 1970-ialel. Inte sedan1930-lalel har vi haft att brottas med så allvarliga och svårlöstaarbetslös-helsproblem som under 1970-lalet. Jagär övertygad om att händelseutvecklingen vad gäller förelagskriser,branschkriser och ökad arbetslöshet har givit varje löntagare en allvarligtankeställare. Vad nytlar del exempelvis med en avtalsrörelse som skullekunna ge ett procentuellt slörre lönepåslag men som knappast ger någon ökadköpkraft på grund av vårl skattesystem och våra prisstegringar m. m.? Är detklokt att avtala om en slörre lönehöjning i en situation då svenskt näringsliv harallvariiga problem med höga koslnaderoch konkurrenssvårigheter, dålig lönsamhetosv. Jagtror att allt fler löntagare börjar förslå det samband som finns mellan senareårs löneutveckling och arbetslöshetssiffror. Och den som vill lära mer om detkan ju studera vad som pågår i . Senast har vi läst om ting som viverkligen inte vill skall hända i det här landet. Jagär också övertygad om all allt fler inser atl de tre borgerliga partierna måslefå ytteriigare en mandatperiod för all fullfölja den ekonomiska polilik som ficken lycklig start under de tvä borgerliga regeringsåren. När näringspolitiken och den ekonomiska politiken misslyckas krävs detarbelsmarknadspolitiska åtgärder, och även i del avseendel har varitlärorikt. I den moderata partimotionen 1108 har en sådan lärdom berörts,nämligen behovet av röriighet mellan yrken och branscher och inom regioner.Benägenheten atl byta bosättningsort eller atl byta arbete tycks ha minskat. 1ett snabbi föränderiigt samhälle som grundar sin produktiva verksamhel påmarknadsekonomi aren sådan rörlighet nödvändig. Därför måste dearbelsmarknadspolitiska stödformerna utformas med hänsyn lill detta. Ireservationen 1 vid arbetsmarknadsutskottets belänkande nr 21 kräver vi att desenaste årens erfarenheter skall granskas. Hur har arbetsmarknadsmedlenfungerat? Vilka åtgärder måsle vidtas för atl göra dem ännu effektivare, föratt över huvud taget göra arbetsmarknadspolitiken effektivare? Fårjag i det här sammanhanget säga all delta inte innebär kritik enbart motarbetsmarknadsmyndigheterna. Nej, den här kritiken slår tillbaka mol osspolitiker. Hur går det till, ärade kammariedamöler, näreU förelag råkar i krisi en kommun någonstans här i landet? Jo, då kliver del fram enpolitiker, som säger: Lugn, lugn! Det här skall vi ordna. Inle skall ni behövaflytta från den här bygden inte. kommer nästa politikerfrån nästa parti och uttalar samma löfte. Visstkan vi förslå alt de här politikerna vill slå vakt om sysselsättningen i sinbygd. Det är alldeles klart att del finns skäl för del. Men är del här pålängre sikt elt realistiskt säu? Jag undrar om inle varje ansvarsmedvetenpolitiker är klar över vad del egentligen gäller. Det gäller egentligen atl hacivilkurage, alt ha politiskt mod all förklara de verkliga ekonomiskasammanhangen för människorna och inle bara tänka pä alt de är väljare. Feletmed oss politiker är, inte minst i del här avseendel, all vi diskuterar de härtingen med folk först då det är . Är det inle vår skyldighet egentligenatt förklara för människor atl i elt snabbt föränderligt samhälle, i ettarbetsliv där strukturförändringarna sker snabbt och eftersom vi är starktpåverkade av förhållandena ute i väriden måste vi bereda oss på - del är dettavi måste förklara för människor i god lid - att byta yrke undervår levnadslid, att kanske tvingas byta arbetsplats under vårlevnadslid, ja, t. o. m. kanske någon eller tvingas byta boplatsunder vår levnad?