prot · G209157 · 1978-12-31 00:00:00 — "Utskottet anför vidare atl i planen borde anges den produktionsnivå resp.produktionskapacitet som krävs för all försörjningsberedskapsmålel skall kunnauppfyllas. Man lalade vidare om samordnade insaiser som nödvändiga för att manskulle kunna genomföra förändringarna i socialt acceptabla former. Utskottetframhöll också alt del behövdes en effektiv samplanering, omfattande både destatliga och de privatägda lekoföretagen. Slutligen anförde utskottet att ingaväsentliga personalnedskärningar borde ske inom den statliga lekokoncernenförrän den begärda planen behandlals av statsmakterna. Efter en så klart uttalad beställning till regeringen avvaktade visjälvfallet med en viss spänning det besked som vi skulle fl i dentekoproposilion som lades . Svarel blev atl handelsministern -och manfår anta hela regeringen - inte delar den uppfattning som en praktiskt lagetenhällig riksdag uttalat sig för. Alt förfara på del sätt som uttalatsig förär enligt handelsministerns uppfattning stridande mot grundläggande principerför vår samhällsekonomi. Regeringen lever alltså kvar i den uppfattningen atlingenting har skett i vår samhällsutveckling under det senaste årtiondet. Mansöker ge en glättad föreställning om atl del industripoliliska problemet är att"stimulera en viss röriighei från stagnerande sektorer till sektorer medbättre konkurrensförutsättningar". Detvarjusl i denna fråga i Ool hade kommit till ell annatresultat. Induslrisysselsätlningenfortsätter inte atl öka. Tvärtom har den minskat medomkring 100 000 arbetstillfällen. Den offentliga sektorn och servicenäringarnaväxer f n. i väsentligt långsammare tempo än exempelvis under 1960-talel.Därmed har vi fåu en relativt hög arbetslöshet och framför allt storasvårigheter för ungdomen all få arbete. Den besväriiga silualion som värt landupplever har förstärkts genom de strukturproblem vi nu brottas med när detgäller varven, stålindustrin och skogsindustrin. Riksdagenbör med rätta reagera starkt på den nonchalans med vilken regeringen bemött deuttalanden som gjordes strax . Somjag ser det kan del endastfinnas två förklaringar lill regeringens hantering av tekofrågorna. Detkan vara så atl man över huvud laget inte tagit del av uttalanden.Det kan också vara så atl man har gjort det men ansett atl dessa uttalandenslår i strid med den egna grunduppfaitningen och därför inte lar hänsyn tilldem. Vare sig den ena eller den andra av dessa förklaringar till regeringenshandläggning av tekoindustrins problem är riklig, anmäler sig frågan: Kanpariameniarismen fungera på del sättet? Är samspel mellan riksdag och regeringmöjligt när respekten för vad klart uttalat blirså ringa? har haft anledning atl ta del av tekopropositionen: näringsutskotlet,arbetsmarknadsutskottet och försvarsutskottet. Försvarsutskottetkonstaterar i sitt yttrande till näringsutskotlet atl proposition och förslaginle motsvarar de önskemål tidigare uttalat. Planen bedöms inte varaägnad atl leda till alt nuvarande produktionsvolym i allt väsenlligl kanbibehållas. Arbetsmarknadsutskottetsäger sig icke kunna acceptera regeringens resonemang att man i princip inteskall anföra regionalpoliliska skäl för all upprätthålla produktionen ochdärmed sysselsättningen. Näringsutskotieishelt övervägande majoritet säger i betänkandet bl. a.: "I propositionenuttalas klart alt den enda faktor som enligt regeringens uppfattning kan motiveraelt bibehållande av den levande produktionen är hänsynen tillförsörjningsberedskapen. Uttalandel kan inle tolkas på annat sätt än atlregeringen därmed i princip underkänner ställningstaganden i frågaom de arbetsmarknads- och regionalpoliliska hänsynen. När det gäller den senaretypen av insaiser har delta f ö. klart utsagts i proposiiionen. Det bör dockobserveras atl regeringens förslag när det gäller utformningen av systemet med försörjningsberedskapslån kan fä viss Utskottet finner det emellertid i hög grad förvånande alt regeringenfrångår de av förordade riktlinjerna." Däranmäler sig tvivelsutan en förtroendefråga mellan regering och riksdag, sommöjligen kan anstå av tvä skäl. Det ena är elt statsråds obekantskap med vadsom är kutym i en fungerande pariamenlarism. Det andra ärdetpolitisk-pariamentariska läget, som får klariäggas i det val som äger rum ihöst. Desenaste tvä årens debatt omkring tekoindustrin har i hög grad präglats av attsåväl försörjningsberedskaps- som sysselsättnings- och regionalpolitiskahänsyn skall vägas in i bedömningen av de åtgärder som är nödvändiga på dettaområde. Utskottet skriver i föreliggande betänkande: "Ett rimligt mätt avförsörjningsberedskap förutsätter alt tillgången på maskiner och välutbildadpersonal är säkerställd redan i fredstid. Utskottet anser att inlebör frångå sitt tidigare önskemål om all nuvarande produktionsvolym i alltväsentligt skall bibehållas. En planering med detta mål bör, som riksdagenredan uttalat, grundas pä försörjningspolitiska, arbeismarknadspoliiiska ochregionalpolitiska bedömningar." rekommenderas således allvidhålla sina beslut från tidigare. Detfinns, tyvärr, inget som ger anledning lill en ändrad syn på utvecklingen avdenna bransch. Några statistiska data belyser lägel. Ijanuari 1976 fanns 47 100 arbetare och 11 000 tjänstemän inom beklädnadsindustrin.Summa 58 000. Två är senare är det lolala antalet anställda ca 47 000, och iJanuari 1979 ca 42 000. Industriverketberäknar alt sysselsättningen inom tekoindustrin under perioden 1978-1981minskarmed ca 15 96, om äldreslödel behålls oförändrat. Man kan således räknamed atl ytteriigare omkring 5 000 anställda måste lämna sina jobb om ingenting särskilt görs. Underhand har utskottet fält del av en företagsenkäl inom branschen, som är någotmer optimistisk. Väl vore det. Men fortfarande går del fyra fem medlemmar inomBeklädnads arbetslöshetskassa utan arbete pä varie anmält ledigt jobb.Självfallet räknar vi inte med all varie arbetsplats skall kunna behållas. Enproduktivitetsökning kan dock här liksom inom andra områden ske även med eltmindre antal arbetande. Vikan emellertid inte vara med när departementschefen förordar alt nivån avlevande produktion inom tekoindustrins delbranscher skall svara motförsörjningsberedskapsbehoven. Det är sä myckel svårare som regeringen uttalaratt vi alla förutom beredskapslagring och levande produktion skall hänga undanbegagnade kläder i malpåse och ställa undan begagnade skor. När skall vi i såfall börja med det? Tekoindustrinsföreträdare har starkt reagerat mot regeringens politik och uttalat såsom sinbestämda uppfattning all man inte kan godta regeringens långsiktigamålsättning. Den bildar ej grund för en vilja till investeringar ochbibehållande av tillgänglig produktionskapacitet i . Man är besvikenöver denna brist på målsättning, som ej skapar en framtidstro inom branschenoch som försvårar möjligheterna att göra tekoföretagen till trygga arbetsplat- seroch därmed främja rekryteringen. Regeringenssyn på lekoproblemen domineras av beredskapsaspekien. Man bollar där medsiffror om möjlig import också i ell avstängningsläge och vad som därutöverbehövs av produktion inom landei. Vi har i den socialdemokratiska motionenframhållit alt neddragningen av produktionen inom vissa delbranscher har gåttså fort all man vid en realistisk bedömning av nuläget lorde ligga inom ellervid den s. k. riskzonen. Regeringen bör därför nogsamt observera vad utskottetskriver i detta sammanhang om alt försörjningsberedskapslän bör kunna beviljasredan i den situationen att produktionen i en delbransch sjunker undernuvarande nivå. Därmed kan man på elt rimligt säll kombinera beredskapsmotivetmed sysselsättnings-motivet och det regionalpoliliska motivet. Vårtparti har framlagt skilda förslag, som fäster slor vikt vid alt söka bevara dennu befintliga tekoindustrin och därmed en bibehållen sysselsättning pänuvarande nivå. I delta krav har många instämt, men när man kommer lilldiskussionerna om med vilka medel arbetet skall genomföras för atl uppnå del såställda målet är del svårare, för alt inte säga omöjligt, all bli ense. Vihar förordat en politik med handelspolitiska ålgärder, som sammanfattningsviskan uttryckas så: Vi är i vårt land beredda alt godta alt vad vi förbrukar avkläder och skor till omkring 70 96 importeras och atl nuvarandeproduktionsvolym i allt väsenlligl skall bibehållas. Del förefaller oss någolförvånande all företrädare för andra partier säger sig dela vår målsättning mengår emot förslag, som innebär nödvändiga medel för alt nå del mål som vigemensamt ställer upp. Vi förordar i vår motion - och detta har blivitutskottets skrivning - att kommerskollegium ges i uppdrag att pröva bl. a.global kvotering mot länder utanför EFTA och EG liksom sialshandels-ländernaför atl nå en effektivare övervakning av importen frän lågprisländerna, närbegränsningsavial ger importörerna anledning alt snabbi flytta över sin importlill andra produceniländer. Denlicensiering vi förordar bör förknippas med åtaganden om alt importören blirpliktig atl medverka lill försäljning av 30 96 av försäljningsvärdet i form avsvenska varor. Vi förordar vidare alt del nuvarande systemet med produktpåslagi handelsledet ersattes med kronpäslag och begär också en lagstiftning härom.Vi menar atl när en kund kommer in i butiken för alt köpa, lar han i hög gradintryck av den totala kostnaden, priset på den vara som han skall lillhandlasig. Vid ett procenlpäslag som är lika för importerade och svensktillverkadevaror ligger priset för de svensktillverkade varorna redan i produktionsledelväsentligt högre, och därför blir också försäljningspriset med hänsyn tillprocenlpäslaget så myckel högre. Elt kronpäslag skulle i någon mån reduceraprisskillnaden mellan den importerade varan och den svensktillverkade. Viönskar vidare ursprungsmärkning av kläder. Köparen skall i butiken få veta varden produkt han vill lillhandla sig är tillverkad. Motlicensiering och ursprungsmärkning vänder sig majoriteten av de borgeriigaulskotlsledamölerna. Jag använder denna vändning, eftersom 5 protokoll 1978/79:157-158 utskottetsskrivning är den som vi förordat i vår motion. Del hänger samman med att vi iulskotlei vid tillfället för voteringarna var 7 socialdemokratiska och 7borgerliga ledamöter. Utskotlsordföranden kunde därmed få utslags-rösten. Mendetta innebär, som jag framhållit, att de borgerliga ulskotlsledamölerna väntsig mot delta med uppdrag ål kommerskollegium, prövning av globall system ochlicensiering liksom också tanken på elt kronpäslag i handelsledel. Detvisar sig alltså, herr lalman, att sedan man sträckt sig sä långt atl manuttalat sig för bibehållen tekoindustri i landet har man inte velat gåindustrin och dess anställda till mötes för aU klara målsättningen allbibehålla nuvarande industri, och därför har vi kommit pä hell skiljaktigalinjer i övervägandena kring väsentliga frågor. Min förhoppning är nu atl maninom de områden där vi har en betydande del av vår tekoindustri föriagd nogsamtskall fundera över vilka medel som erfordras för atl vi skall klara denmålsättning om bibehållen industriproduktion som vi gemensamt varit med om atlställa upp. Är det ändå inte nödvändigt alt dessa medel går längre än de vi harprövat hitintills, vilka i och för sig är vikliga och där vi vidgar arsenalenmed del s. k. beredskapsförsörjningslänet, där vi också utökar slödel men därdet visar sig att effektiviteten i stödåtgärderna inte har varil tillräckligaför att hindra eller bromsa upp den långtgående nedlrappning av den svenskatekoindustrin som vi upplevt under elt flertal år? Vihar också i våra motionsförslag - och det ligger dä i vår reservation -förordatinrättandet av elt särskilt saneringsbolag. Det är enligt vår uppfattning eltmycket väsentligt medel för alt uppnå produktionsmålet. Visserligen är detviktigt atl förslaget om utvecklingsstöd och förslagen om atlarbeismarknadspoliiiska inlressen skall beaktas vid en nedläggning vinnerbifall, men eU saneringsbolag skulle enligt vår mening ha etl annat syfte. Delskall inte i första hand vara något avvecklingsstöd. Långt utdragna avvecklingarär enligt vår erfarenhet ofta myckel påfrestande förde anställda, något somockså framhållits från de anställdas organisationer. Elt beslut bör kunna lastämligen snabbi om huruvida elt förelag behövs och kan vara kvar eller inte.Det är närdetta beslut fattals som saneringsbolagel träder in. Uppgiften blirdå alt rekonstruera bolaget så atl del får livskraft. Dä gäller det också allsöka en ägare. Del är kanske inte minst detla med alt söka en ägare som isammanhanget tillhör de besväriigasle uppgifterna. Då skall förelaget kunnafinnas inom ramen för det av oss förordade saneringsbolaget. ViRister också stort avseende vid vad staten genom direkt förelagsverksamhet kangöra på del här området. De statliga förelagen kommer Ju genom de beslul som ärfattade alt efter bli likställda beträffande statligt stödtill lekoindustrin. Redan nu borde del vara möjligt att göra elt uttalande somger samma förutsättningar och samma villkor för den statliga förelagsdelen avtekoindustrin. Menvi vill också, herr lalman, rikta uppmärksamhel på möjligheterna till meraaktiva insaiser, mera aktiva ålgärder. Vi har etl speciellt område som detfinns anledning alt ägna uppmärksamhet, nämligen skydds- och arbetskläder ochmotsvarande utrustning. - kanske de tvä allra senaste-hardel uträttats åtskilligt på det området. tillsammans med bl. a.styrelsen för teknisk utveckling och i samarbete med företag och kommuner hargjort etl fint utvecklingsarbete i fråga om exempelvis sjukhusulrustning,specialkläder inom metallindustrin, för byggnadsarbetare och för eleklrikerosv. Här är etl fält som har etl utomordentligt stort utrymme för alt kunnabearbetas, och del borde vara möjligt alt i samarbete mellan de fackligaorganisationerna och arbetsgivarorganisationerna under ledning eller påinitiativ av staten samordna de här aktiviteterna, så att den statliga, denkooperativa och den privata industrin skulle kunna samordnas också i fråga omprodukiionsuppgifierna framöver. Jag tror inte atl elt sådani aktivt arbete medsyfte bl. a. att bevara de norrländska industrier, på vilka vi från statenssida satsat sä myckel inom lekoområdel, skulle behöva bli på något sättbesvärande eller störande för de privata företagen. Det torde finnas utrymmeför samtliga parter. Med dessa kommentarer till del utskottsbetänkande som föreligger berjag alt fl yrka bifall lill de socialdemokratiska reservationerna 7, 14, 15 och16 och i övrigt bifall lill utskottets hemslällan. Textil- och konfekiionsindustrierna lorde tillhöra de äldsta branscheri vårt land där människor har sysselsatts i industriell tillverkning. Det som kallas tekobranschen - alltså textil- och konfeklionsindustri och någraandra grenar- har också under en lång följd av år varit en av våra mestbetydelsefulla industribranscher. Ända var denen av de stora, tunga branscherna med inemot elt par hundra lusen människorsysselsatta. Emellertid är tekoindustrins tillverkningsprocess inle sä våldsamtkomplicerad och sofistikerad som exempelvis datateknikens. Den kan ganska lättklaras med relativt enkla maskiner och metoder och har alltså legat utomordentligtväl till för utvecklingsländerna, som i rasande takt har kommit i falt oss. Islor utsträckning utgör delta anledningen till att den svenska tekoindustrin såkraftigt har minskat. Del har varit en myckel stark och mycket snabb minskning.Så sent som under mitten av 1960-lalet sysselsattes ungefär 90 000 människor itekobranscherna, och antalet gick ner lill 35 000 på bara . När delgäller minskningen tilll 978, så gick antalet ner frän 67 1970lill knappt 38 1978. Sysselsäitningsminskningenhar varit mest påtaglig inom konfektionsinduslrin. Jag kan ge ett exempel somvisar hur pass våldsam den nedåtgående utvecklingen har varit. Bara på etl årfrän 1977 lill 1978 försvann inom konfektionsinduslrin 12 96 av arbetstillfällena,medan textilindustrin fick vidkännas en minskning med 9 96. Detla har gjort aUstatsmakterna i mycket hög grad har insett allvaret och vidtagit diverseåtgärder för atl förbättra lägel. Visserligen har en del förbättringar ägt mminom teko under den första delen av delta år, enligt vad handelsdepartementetuppger, men ändock framstår läget som myckel allvariigt. Detfinns dock, herr talman, vissa ljuspunkter. Jag har personligen nästanhandgripliga erfarenheter av dessa ljuspunkter, och det gäller de mindre och medelstora förelagen idenna bransch. Jag hade under min tidigare verksamhet som chef för nära kontakt med just textil- och konfektionsbranscherna, ochjag kännerpersonligen många av dess utövare. De har pä etl förunderiigl säU klarat olikalexlilkriser. Jag känner personer, eller deras söner och döttrar, som fränbörjan har varit och är verksamma i samma förelag ochmed framgång. Delfinns alltså ljuspunkter, och en annan ärden alt man kan exportera i ganskastor omfattning. Del finns också förhoppningarom att exporten skulle kunnaökas. Men lotalinlrycket är som sagt bekymmersamt. Riksdagenantog sä sent som en plan för teköbranschen med åtgärdersom skulle vidtas. Mot bakgrund av delta kan man konstatera atl regeringen nunärmast kommer med - och jag försöker inle skämta - en s. k. väslgölaklimax.Den plan som regeringen lägger fram visar föga överensstämmelse med vadriksdagen har beslutat. Chefen för säger t. ex. attindustripolitiken syftar lill alt främja och utveckla livskraftiga företag, ochdel är snarare eU induslripolitiskl mål atl stimulera en viss röriighei frånstagnerande sektorer till sektorer med bälire konkurrensförulsältningar. Atl avregionalpoliliska skäl upprällhålla sysselsättningen i en hel bransch pä enviss nivå strider enligt handelsministerns uppfattning mol grundläggandeprinciper för vår samhällsekonomi. Fråncenterns sida har vi i vår partimolion mycket starkt reagerat mol detlauttalande och mot denna ideologi. Vi vill säga all regionalpolitiken är i höggrad en väsentlig och myckel viktig del av den allmänna närings- ochindustripolitiken. Näringspolitiken ärelt av de viktigaste inslmmenten vi harför atl inte bara uppräuhålla utan även utveckla sysselsättningeri. Industriproduktionärju inte någol självändamål. Industriproduktion och näringsverksamhet överhuvud tagel skall komma hela samhället lill gagn, och det skall också enligtvår ideologi utjämna olikheterna och ojämnheterna mellan olika regioner. Därförär regionalpolitiken så utomordentligt väsentlig. Handelsministern frånkänneralltså regionalpolitiken en roll och trycker ensidigt påförsöriningsberedskapssynpunkterna. Vihar därför haft anledning atl i vår motion mycket starkt kritisera hela dennalekoproposition. Frän början funderade vi över om vi över huvud taget skullekunna undvika att avstyrka hela propositionen. Sä pass starka är bristerna ipropositionen. Vi har emellertid under utskottsbehandlingen lyckats komma framtill överenskommelser på väsentliga punkter, där alltså proposiiionen harförbättrats och de värsta bristerna har undanröjts. är icke desto mindre mycket kärvt i sin kritik: "Riksdagensuttalande om de mål som borde vara vägledande för en övergripandeplan var otvetydigt. Planen borde syfta till alt nuvarande produktionsvolym iallt väsentligt skulle bibehållas." Och sedan kommer något mycketväsentligt, herr lalman: "Den skulle ange såväl lång- som kortfristigaperspektiv och grundas på försörjningspolitiska, arbetsmarknads-politiska ochregionalpolitiska bedömningar." I propositionen säger handelsministern,som jag framhållit, atl del enligt regeringens uppfattningbara är försörjningsberedskapen som kan motivera ell bibehållande avproduktionen. Detla uttalande av handelsministern har vi alltså reagerat myckelstarkt emot, och denna handelsministerns inställning har också underkänts avutskottet. Men,herr talman, om de beredskapspolitiska synpunkterna skulle vara avgörande bordedel ändå betyda alt den andra huvudförulsältningen som antog skulleha uppfyllts, dvs. en konsekvens av regeringsplanen skulle bli en oförändradproduktionsvolym. Men så är ingalunda fallet. Enligt en utredning somindustriverket presenterat blir det en minskning i tekoindustrin under perioden1978-1981 med ca 15 96, även om del s. k. äldreslödel bibehålls oförändrat.Minskningen drabbar framför allt konfektionsinduslrin. "De av regeringenföreslagna åtgärderna kan inle beräknas påtagligt rubba förutsätlningarna förindustriverkets prognos", säger utskottet. Utskottet pekar också på enannan mycket viktig sak, nämligen atl 40 96 av antalet sysselsatta i branschenåterfinns i etl enda län - . Del är mol den bakgrunden myckelväsentligt all man bibehåller en oförändrad produktionsvolym och atl del inleblir någon snedbelastning. Delär mot denna bakgrund i hög grad självklart att man måsle ta regionalpolitiskahänsyn. Dessa måsle få inverkan på statsmakternas målsättning. Annars blirdeten katastrof, inle minst i men även i andra delar av landet därman har en utvecklad lekoindustri. Vihar också från sida sagt alt om del blir slmkturförändringar, vilketdel Ju blivit och vilket det otvivelaktigt kommer alt bli även iforlsältningen, så måste dessa ske i socialt acceptabla former och medhänsynstagande lill den regionala balansen. Denna viktiga punkt saknas hell ipropositionen, vilket vi anser vara allvarlig brist. Ulskotleikritiserar alltså proposiiionen pä en rad punkter, där man förstärker förslagenoch undanröjer en del av bristerna. Utskottet anser "atl intebör frångå sitt lidigare önskemål om atl den nuvarande produktionsvolymen iallt väsentligt skall bibehållas". Sedan säger utskottet återigen - del ärviktigt atl understryka delta: "En planering med detta mål bör, somriksdagen redan uttalat, grundas på försörjningspoliliska, arbeismarknadspoliiiskaoch regionalpoliliska bedömningar." När del gäller propositionens förslag lill ålgärder motsysselsäitningsminskningen på kort sikt säger utskottet: "Ulskoilelkommer' i det följande atl förorda en ytteriigare förstärkning av en del avdessa åtgärder. För att en vändning till del bättre skall bli bestående krävslångsiktiga samhällsinsatser av en hell annan storieksordning än den regeringenförordat i proposiiionen." Jag skulle kunna sluta här med min genomgång av propositionens bristeroch inla en mer positiv hållning. Den positiva hållningen grundas pä utskottetsbehandling av propositionen. Utskottet har, somjag sagt, pä avgörandepunkter förstärkt propositionens förslag och undanröjt bristerna i den. Jagskall inle i detalj gä in på utskottets förslag till ändringar. Jag skall baranämna atl utskottet underkänner regeringens tro att manunder en krisperiod skulle ha möjligheter atl upprätthålla en fjärdedel avlekoimporten. Sammanlagethar utskottet kommit fram till alt med de ändringar som föreslås börproposiiionen kunna godtas. Del har till betänkandel fogals 4 reservationer somcenterns utskottsledamöter deltar i. Det har, som redan påpekat,en något märklig bakgrund. De fyra reservationerna nr 3, 4, 5 och 6 skullenormall sett har varil en majoritelsskrivning i utskotiet. En av folkpartietsledamöter var frånvarande vid den slutliga voteringen, varför del blev likaröstetal. Därmed kunde den socialdemokratiske utskotlsordföranden med sinulslagsrösl avgöra voteringen till del socialdemokratiska förslagels favör.Detla är alltså bakgrunden. Jag skall därför la upp reservationerna 3,4, 5 och6. Andra kolleger i näringsutskotlet kommer alt behandla de övrigareservalionerna. Förstvill jag säga att jag lycker au var ovanligt demagogisk när hani sitt anförande kom in på de åtgärder som man på olika håll vill vidla delsför all förbättra proposiiionen där den brister, dels för atl rent allmäntförbättra tekoindustrins möjligheler. Han sade ungefärså här: Vi har kommitöverens om atl det är nödvändigt att bibehålla lekoindustrin. Alla partiernahade i stort sett kommit överens om atl den här industrin måste utvecklas iframtiden, och del inle bara av beredskapsskäl utan även av andra skäl. Inteminst var vi tvungna alt göra det med hänsyn till de anställda. Men när vi nuföreslog de och de metoderna ville de borgeriiga ledamöterna i utskottet inlevara med.