prot · G20976 · 1978-12-31 00:00:00 — Men sammamänniskors möjligheter till skatteflykt och skallefusk måste även bekämpas. Delär detta kapital som måsle frigöras för alt skapa möjligheler lill alternativproduktion, samhällsnytlig produktion efter människors behov. Del kan satsas iindustrigrenar och i regioner som är pä fallrepet, Vpk:ssamhällsfonder har della syfte. Ta av kapitalel och skapa nya jobb! Salsa påförädling och nytänkande, på ny leknik och nya produkier! Bryt det extremaexportberoendet och skapa en slagkraftig hemmaindustri i stället för all flyttainvesteringarna utomlands! Rädda våra basindustrier! Som en rullgardin dras dens. k. Norriandsgränsen alll längre söderut. Rullgardinen håller nu på atl gåned även för Bergslagen. Två tredjedelar av är ell Meden ny industripolitik, alternativ produktion, förädling, ökadmanu-faklurering,en ny handelspolitik och användandet av samhällsfonder kan vidra upp rullgardinen för Bergslagen och Norriand samt andra drabbade regioner. Borgarnasoch socialdemokratins flyltlasspolitik måsie upphöra. Koncentrations- ochsiordrifispoliiiken måste brytas för alt rädda bruksorter och glesbygder. Dåkan och Bergslagen få en allsidig utveckling. Gruv-och stålindustrinkan utvecklas och bevaras. Etlskolexempel på koncentrations-och nedläggningspoiitik utgör handelsstålsindustrin, 4 000 jobb skall bort,vilket får oerhörda konsekvenser för Bergslagen och . Ironiskt nog ärdet den förre centerpartistiske industriministern som slår fadder förSSAB, vars polilik medför koncentration och nedläggning av verksamheten påbruksorter. Ingen decenlralisering och inget bevarande av bygder och regionerdär inle. Hur och med tanke på den förda politiken i dessa områdeni forlsältningen skall kunna la ord som decentralisering och regional balans isin mun är obegripligt. Mentyvärr är verkligheten värre än vad bara och borgarna gör. Ävensocialdemokraterna har i princip ställt sig bakom den siålpolitik som NilsÅsling har ställ fadder för. De godkänner all gmvor läggs ned i Bergslageninnan de är utbrutna. Socialdemokraternaställer således inte ens upp pä Gruvindusiriarbetare-förbundels krav. Deaccepterar alt malmmetallurgi - råsiålsframslällning -skall läggas ned iBergslagens handelsstålverk. De accepterar atl inte skall få någonförädling av betydelse. Återstår för socialdemokratin i ett"80", för I miljon årslön i stället för 4 miljoner somman lovade tidigare. S AP:s stålpolitik är anpassad till marknadskrafterna ochnytllasspolitiken. Socialdemokratiskapolitiker, bl. a. riksdagsmannen , har rest i dessa områden ochsagl: Vänta tills vi får regeringsmakten; dä skall del ordna sig. Sanningen ärnu alt man svek dessa regioners månghundraåriga indusiritraditioner samtarbetarnas och fackföreningarnas kamp för att få sysselsättning. Vadsocialdemokraterna kunde åstadkomma var bara hot mot de kämpande facken: Vikerni inte frän era krav, ställer vi inte heller upp pä några som helstinvesteringar. Man kan fråga socialdemokraterna: della förenligt med enarbetarpolitik? Naturiigtvisär besvikelsen stor i stål- och gruvområdena. Man frågar sig: Finns del ingenframlid? Jo, naturligtvis finns del en framtid. I stället för all ge upp infören borgerlig siålpolitik och SAP-ledningens svek, måste man mobilisera för enslagkraftig gruv- och stålindustri, som utgår från samhällsekonomiskabedömningar, som bygger pä kvalitet i stället för kvantitet, som bygger på produkter,teknik och produktionsprocesser vilka kan decentraliseras och inle kräverstordrift, som bevarar gruvor och malmmelallurgi i Bergslagen och som gerNorrbotten möjligheler lill avancerad förädling. Därför får inle etlenda arbetstillfälle gä förlorat. överleva.Hela stål- och gruvindustrin måste nationaliseras om denna inriktning skallkunna förverkligas. De privalkapitalisliska intressen som harbedrivit rovdrift och försummat investeringar måste bort frän stålindustrin.Del är en sådan politik vpk står för. Vi måsle kämpa för en sådan inriktningför alt ge borgare och SAP-ledning bakläxa. Gruv-och stålbranschen är bara ett av många exempel på krisbranscher. Varven,tekobranschen och många andra branscher är drabbade. Nedläggningar,rationaliseringar och därmed minskad sysselsättning har inle kunnat hejdas avarbetarna och deras fackliga organisationer. Medbestämmandelagen - den störstareformen sedan allmänna rösträtten, sade 1976 - har visat sig varaell myckel uddlösl vapen när kapitalägarna utövat sin makt. Avsaknaden avkonkreta vetorätter för fackföreningar mol nedläggningar, inskränkningar ochrationaliseringar samt i andra för facket viktiga frågor är MBL:s stora bristtillsammans med strejkförbudet. MBLslår för Med Bibehållen Ledning för kapitalet. Illusionen, att eu avtalmellan arbetsmarknadens parter skulle flytta fram de arbelandes positioner, haravslöjats. Hur kunde man tro att arbelsköparna helt godvilligt skulle avhändasig några som helst maktpositioner? Det har även besannats i de förhandlingarsom bedrivits. Del är SAF:s linje som man har diskuterat och som i sista stundhar spolats av LO och PTK mest pä grund av lokall fackligt motstånd mol SAF:sförslag. Delär uppenbart atl inga medbestämmandeavtal kan träffas med nuvarandelagstiftning. Förhandlingslinjen med ell stärkande av partsförhållandel ärnödvändig, som ökad demokrati inom facket krävs. Vetorätter på avgörandeområden och lokal strejkrätt är avgörande frågor för ett nytt innehåll iarbetsrätislagstiftningen. har LO-ledningen signalerat aU inga löneavtalskall träffas förrän ell medbestämmandeavtal kommit till stånd. Del har ävensagts atl SAP vill förändra medbestämmandelagen på några punkier för alt avtalskall kunna träffas. Ja, skall man se årets riksdagsmotion från SAP som grund,så är det ju inte myckel alt hurra för. Där är det ju samma samarbelsanda somlidigare, och där talas del inte om några avgörande förbättringar för arbetarnaoch facket i dess roll som motpart lill arbelsköparna. Nej, det behövsavgörande förändringar i medbestämmandelagen för all motstå arbeisköparnasmakt, och del behövs för all hävda sysselsättning och ekonomisk och socialstandard. skall därför träffas förrän lagen ändrats på deavgörande punkterna. , när mellan en halv och en miljon människor i arbetsför ålder beflnner sigutanför den reguljära arbelsrnarknaden, måste alla ålgärder vidtas för atl allaskall få ett arbete. En arbetstidsförkortning är tillsammans med en kraftfullsysselsättnings- och industripolitik ell verksamt medel. Kravetpå sexlimmarsdag måste ses i detta perspektiv. Men del är krav som berörsamhällslivets alla områden. Del gäller arbetshets, utslagning, kvinnornasrätt lill ell jobb, kamp mot onödigt utnyttjande av skiftarbete ochövertidsarbete, kamp mot utsortering, kamp mot teknikens grepp över människanoch sist men inte minsl karnp för allas rätt till arbete. tillårets riksdag all sjulimmarsdagen genomförs 1980 och sexlimmarsdagen 1985. Tillsist villjag citera Bertoldt Brechtsord: "Man kallade på arbetskraft kom människor." Vad det handlar om i politiken är inte en grå massa avarbetskraft som man handskas med hur som helst. Del handlar om människor somkräver sysselsättning för atl försöria sig, för att kunna leva på eltekonomiskt, socialt och kulturellt acceptabelt sätt. Det är människor som intevill bli flyttade som . Det är människor som vill ha ett bra liv. Ävenbarn och ungdom vill ha en ljus framtid. Även kvinnor är människor, och dekräver jämställdhet mellan man och kvinna. Människornas intressen måsle gå förekapitalets. Svenska folkel serveras i budgetpropositionen en glättad bild av densvenska ekonomins läge. Konjunkturen beskrivs som raskt uppåtgående, och dentotala produktionen skall öka kraftigt . En förbättrad handelsbalans och enlägre inflationstakt ingår också i anrättningen. Nufinns del också en annan bild att ge av den svenska ekonomins nuläge ochframtid. Det är de nära 90 000 personer som gick ulan arbele , de 175000 som sysselsätts av AMS i beredskapsarbeten och utbildning, del rekordlågaanlalel lediga platser på arbetsmarknaden. Tillden bilden hör också en rad basindustrier i mer eller mindre krisartattillstånd, med tusentals förlorade arbetsplatser - varven, stålindustrin,gruvnäringen, beklädnadsindustrin, gjuteriindustrin, skogsindustrin. Där finnsen rad län och orter med hotande sysselsättnings- och befolkningskris-Norrbotten, , , , och . 1den här bilden ingår också en industri, som efter elt investeringsras med 30 %på tvä är fortsätter all ligga lågt med sina investeringar och som över huvudtaget visar en oroande brist på nya initiativ och planering för framliden.Slutligen har vi statsfinanser i svårt förfall med budgetunderskott på 45miljarder kronor. Delvore därför elt allvarligt misstag all tolka de positiva inslagen i denekonomiska bilden som att svensk ekonomi nu har återvunnit sin balans och sinstyrka. 1 själva verket försämras, trots exportuppgängen, resultatet av deltotala varu- och tjänsteulbytet med utlandet, den s. k. bytesbalansen, mellan1978 och 1979. En prisstegring pä 6 96 ter sig oroande hög , ett årmed små ökningar av lönekostnaderna och en snabb produktivitetsförbättringgenom att ledig kapacitet tas i anspråk. Och trots en kraftig förbällring av näringslivelsfinansiella ställning och en begynnande klar uppgång av vinsterna liggerindustriinvesteringarna mer eller mindre stilla. Dessutomkvarstår den grundläggande obalansen och svagheten i vår ekonomi - enoacceptabelt hög arbetslöshet. Arbelslösheisproblemet är i själva verket långtallvarligare än vad som framgår av siffrorna. Tecknen blir alll fler pä enkraftigt ökad regional obalans, som kan kasta hela län in i en ond cirkel avutflyttning, företagsdöd och ekonomisk förtvining. Del är därför nödvändigl att slå fast all Sverigesekonomi inte är stark förrän vi äter har uppnått full sysselsättning. Del ärförst när allas rätt lill arbele har blivit verklighet - och kan förenas medrimlig prisstabilitet och balans i våra utrikesaffärer -som den ekonomiskapolitiken kan förtjäna att kallas för framgångsrik. Och dit har vi enbåde lång och svär väg alt vandra. Detär i och för sig inget fel om en regering är optimistisk och anstränger sig attframhålla de ljusare inslagen i tillvaron. Men del är fariigt om optimismenblir alltför glättad, om den döljer en allmän handlingsoförmåga och rädsla altla itu med allvarliga problem och obehagliga arbetsuppgifter. Jag fruktar atldel är just en sådan regering som landet nu har råkat ul för. I budgetpropositionentas inte ett enda nytt initiativ som riktar sig mot de sjuka punkterna i vårekonomi - arbetslösheten, de låga industriinvesteringarna, det storabudgetunderskottet. tycks ha åstadkommit en regering som harförbrukat sina krafter innan den ens böoat regera. Denekonomiska politiken måste i väsentliga avseenden ges en annan inriktning. Denmåste lägga en helt annan grund för den långsiktiga återhämtningen ochstabiliseringen av vår ekonomi än vad den kvarlalspo-litik kan göra som nubedrivs. Andra socialdemokratiska talare kommeratl ta upp investerings-,närings- och sysselsättningspolitiken. Jag skall i del här inlägget redovisasocialdemokratins krav pä siatens budget- och finanspoli-uk. Härmåste lägel betecknas som allvariigt. Pä har del statligabudgetunderskottet växt med . Under det nu löpandebudgetåret, 1978/79, beräknas underskottet bli 45 miljarder, ochbudgetminislern har presenterat en budget /80 med samma storaunderskott. Om den bedömningen torde kunna sägas atl den i varie fall inleunderskattar budgetunderskotiets sioriek. Delhar utbrutit en diskussion om innebörden av denna väldigasiatsupplåning, som motsvarar av hela nationalinkomsten. Men enslutsats torde vara svår atl undgå: Om den ekonomiska politiken i skallinriktas på fortsatt tillväxt, ökad sysselsättning och en expansion avindustrins investeringar, kan det inte förenas med ett fortsatt budgetunderskotti 50-miljardersklassen. En ny pris- och kostnadsexplosion torde då varaofrånkomlig. Likviditeten,penningmängden, växer i är med 15 96 för andra årel i följd. En väsentlig delav den likvidiletsökningen sker i företagen, som förbättrat sinfinansiella ställning med hela 30 miljarder, dvs. nästan lika myckel somförsämringen av budgelsaldot. drivs allt längre in i en rentinflationislisk finansiering av statens upplåningsbehov. lånade mansammanlagt 7 miljarder utomlands och i . räknar man med all låna5 miljarder utomlands och 5 miljarder i , dvs. i realiteten frånTumba sedelbruk. Dä fömlsäller man ändå alt bankerna skall tvingas placerastatsobligationer för ytterligare 20 miljarder i sina portföljer. Del som räddar regeringenoch från en ny inflationsväg är del i 6 protokoll 1978/79:76-77 ochför sig beklagliga faktum att de pengar som flnns uppladdade i företag ochbanker inte används. Investeringarna ligger lågt, och sysselsätlningen ökarinte. Menfrågan är vad som händer den dag då det inträffar som ju är allas förhoppning,nämligen alt investeringarna böriar öka igen och företagen börjar anställa merafolk. Och frågan är hur löneutvecklingen skall kunna hållas inom delsamhällsekonomiska utrymmet, om vi har en uppåtgående konjunktur med snabbtstigande vinster och en enorm överlikviditet i företagen. Svarelpä de frågorna kan i alla händelser inte vara att vi med en hård kreditpolitiskåtstramning kan förhindra inflation. För del första måste kreditpolitiken, föratt över huvud tagel ha en chans att lyckas, inrikta sig på alt ta nerinvesteringarna och sysselsättningen - och därmed rasera de strävanden vårpolilik nu måste gälla. För det andra har likvidiletsökningen framåt 1980 medall sannolikhet växt över huvudet, sä alt en organiseradkreditpolilik då blir mer eller mindre omöjlig. Somvi ser det måsle mot den här bakgrunden en sanering av statsfinanserna inledasmed sikte pä att successivt ta ner budgelunderskoltel. Tydligen inser ocksåbudgetminislern detta. I varie fall redovisar han i budgetpropositionen - inleen, utan för säkerhets skull tio gånger - sin uppfattning att finanspolitikenmåste stramas åt. Mentrots denna liofaldiga varning för konsekvenserna av sin egen polilik harregeringen inte en enda åtgärd att föreslå som skulle förbättra statsfinanserna.Och av senare uttalanden, bl. a. från statsministern, framgår all regeringensambition inle sträcker sig längre än lill all försöka hålla budgetunderskottetoförändrat. Men då måste jag för herrar och påpeka att eltoförändrat budgetunderskott inte är detsamma som en finanspolitisk åtstramning.Del är i dagens läge en fortsatt och farlig statlig kreditexpansion. Miltintryck är att moderata samlingspartiet och befinner sig i sammasituation som . Man är lika förskräckt över vad man ställt till medi fråga om statsfinanserna, men man saknar medel och vilja all ta ansvaret försina gärningar. Omnågol över huvud taget kan utläsas ur centermotionen om den ekonomiskapolitiken ärdet atl alla obehagliga finanspolitiska ålgärder skjuls päframliden. Och för säkerhets skull ligger denna framlid bortom den 16september. och far omkring med yvigt och hotfullt lalom sänkta bidrag och minskade statsutgifter, men när för en stundsedan i debatten med fick en chans att förklara vilka bidrag somskulle sänkas och vilka statsutgifter som skulle minskas, dä gick luften ur honom.Vi fick lyssna lill lilel mummel om analyser och experlulredningar. Men,herr lalman, här vore del verkligen plats för lilel hederiigi klarspråk frånmoderaternas sida. När insinuerar att en del barnfamiljer fårbarnbidrag som de inte behöver, menar han då atl vi skulle införabehovsprövning av barnbidragen? När han antyder att samma sak gäller för endel hyresgäster och villaägare som får räntesubventioner, menar han då att viskulle införa behovsprövade räntebidrag? Menar han t. o, m atl vi skulle införabehovsprövade pensioner? OmGösta och vill ha mer av inkomst- och behovsprövning, hurkan de dä påslå alt ell sådant system skulle kosta mindre av byråkrati ochblanketter än t, ex, systemet med de allmänna barnbidragen? Det resonemanget omnågol visar hur ogenomtänkt och osaklig hela den här moderata kampanjen är, Herrlalman!Det vi upplever här är elt föga uppbyggligt skådespel, Efteratt ha lånat sigfram , efter atl ha skaffat slaten en löpande upplåning på uppemot 50miljarder och en statsskuld pä 200 miljarder uppträder de borgerliga partiernanu som om man helt enkelt tänkte smila ifrån hela räkningen. I varie fall skallräkningen inte presenteras för medborgarna före valdagen. Idet här skedet av arbele kan jag bara uppmana de borgerligapartierna all länka om. 1 annal fall berövar dessa partier sig själva både depraktiska möjligheterna och den moraliska rätlen att la något ansvar förlandets ekonomiska framlid. Enliglvår mening måsle en hederlig och ansvarsfull politik innehålla klarabesked om den framlida budget- och finanspolitiken. Om vi skall klara bådestabiliteten i ekonomin och den sociala tryggheten, måste en planering avstatens finanser inledas sä snart som möjligt. 1våra budgetförslag förordar vi ell antal åtgärder för att förstärkabudgeten. Det är besparingar pä utgiftssidan - försvaret, jordbmks-politiken,energipolitiken. Det är återtagande av vissa favörer och lättnader som denborgerliga regeringen delat ut till av den särskilt omhuldade grupper. Det ärockså vissa skaltehöjningar - höjningar av stämpelskatten och avförmögenhetsskatten. Nettoeffekten av våra samlade budgetförslag är enminskning av budgelunderskoltel för /80 med ungefär 2,5miljarder kronor. Inför1980, dä enligt vår mening inflationsriskerna kommer atl öka påtagligt, vill viåstadkomma en mer väsentlig förstärkning av statsinkomsterna. Därför föreslårvi atl fr. o. m. en ny skatt införs, som läggs direkt pä produktionen,en s. k. produktionsfaktorsskalt. Nukända förhållanden lalar för atl statens inkomster behöver förstärkasmed ett belopp i slorieksordningen 7-10 miljarder. Det motsvarar enproduktionsskatt på nivån 3-4 96. Vi har då tagit hänsyn lill atl en del avinkomstförstärkningen skall användas för alt sänka den direkta skatten påhushållen. Vivill emellertid inte nu binda oss för nivån på produktionsskatten, och eftersomskatten inte skall sältas in finns det lid alt avvakta säkrareunderiag för bedömning av konjunktur- och vinstutvecklingen. Fråganär då: Kan produktionen bära den här skatten? Svaren är: För det första införsproduktionsskatten i etl läge, då produktion, produktivitet och vinster väntasöka i snabb takt och då det finns gott om pengar, alldeles för gott om pengar,i näringslivet. För del andra måsle del göras uppenbart för allaall om vi tar ul en skatt direkt på produktionen, för alt kunna sänkainkomstskatterna och för alt finansiera siatens utgifter, då kan vi inleanvända de pengarna en gång lill för ökade löner och kapitalinkomster. Delbetyder att hänsyn till produklionsskatten måsie tas i kommande löneförhandlingaroch att kapitalägarna också färla motsvarande hänsyn närde skall ta ut sinainkomster ur företagen. Densom avvisar produklionsskatten måste också klargöra alternativen. Och de ärbara två. Antingen skall landet fortsätta att låna sig fram med eu ännu Slörrebudgetunderskott. Eller också skall andra skatter höjas, och då återstår irealiteten bara momsen. Men en momshöjning kan inte förhindra alt löner ochandra inkomster rusar i höjden på grund av vinstutvecklingen. Momsens primäraeffekt blir därför au yllerligare driva upp priserna. Det vilar denna vår ett tungt ansvar på för att lägga grundentill en stark ekonomi i vårt land. Det är vår övertygelse alt del kräver alt vinu inleder en sanering av statens finanser och återgår till en ansvarsfullfinanspolitik som kan ge landet trygghet och stabilitet. STAFFANBURENSTAM () kort genmäle: liksom socialdemokraterna i övrigt lalar till förmånför vad de kallar produktionsfaktorsskatt. Vi har länge haft skatteutredningarsom sysslat med all försöka finna ut hur man skall utforma ett nyllskattesystem. Det har bl. a. funnits en företagsskatteberedning som har arbetati 5-6-7 är, största delen av liden under socialdemokratisk ledning. Utredningengranskade även detla socialdemokratiska förslag, och om jag inle har lästbeiänkandena fel lyckades socialdemokraterna på hela denna mycket länga tidinte åstadkomma annat än en liten reservation om alt den här frågan bordeutredas yllerligare. Men , när man är rent desperat över var man har hamnatgenom högskatlepoliliken, då kastar man fram detla som om del vore något nyttoch fint, som skulle rädda landet. Vadinnebär då egentligen produktionsfaktorsskalt, eller produktionsskatt? Del ärsamma sak som en moms eller löneskatt, och dessutom är det en skatt påinvesteringar. Man vill alltså skattebelägga investeringarna. På det viset trorman sig om atl åstadkomma något speciellt nytt. Men man vill också hainvesteringar, och därför ingår det i planen att man genast skall sätta i gångalt ge bidrag - olika selektiva punktbidrag - för all få fram investeringarna.Det är, herr talman, ett alldeles utmärkt exempel på vad vi moderater menar medrundgäng. Försl tar man in skatterna, sedan har dessa skatter skapat så storaskador på ekonomin atl man måste använda hela skatteinkomsten till att betalaut bidrag och reparera skadan. Del är det som vi ser i magnifik skala f n. i svensk ekonomi. Vikan ta förelagsbidrag i största allmänhet - del förekommer ju myckel storasådana. Det har varit nödvändigl alt sälla in dessa bidrag för alt reparera deskador som höga skatter har åstadkommit och för alt vinna tid tillsdevalveringar och andra åtgärder har kunnai få verkan. Det är dessa enormaförelagsbidrag som är ell typiskt exempel på rundgång. Försl lar man in högaskatter, sedan knakar det i fogarna i ekonomin och så måsle staten betala ut bidragför all människorna skall klara sig. Deofantliga satsningarna på AMS, herr lalman, är också till en inte föraktlig delexempel på detla. Skatterna på förelagen är så höga alt del uppstår svårigheterför förelagen all klara nyanställningar. När förelagen inte klarar det, behövsdet bidrag för atl företaget skall kunna anställa folk, eller också får AMSgöra del. Ävenpå andra häll kan man se, när man granskar skattesystemet, hur de skyhögaskatterna på människor och hushåll gör del väldigt svårt för hushållen attklara utgifterna. Del behövs sedan ytteriigare bidrag för att reda uppaffärerna. () kortgenmäle: är lilel slarvig . Han påstår atlproduktionsskatten är en skall pä investeringar. Del är den inte alls.Produktionsskatten är en skatt på brutlovinsien minskad med skaller ochavskrivningar på förelagens investeringar. Det är den dag då investeringarnager inkomster lill kapitalägarna som skallen kommer i fråga, men närinvesteringen görs behandlas den precis som . Så läs pä en gång lill! Vårreservalion var tydligen inle kort nog för all skulleorka igenom den. andra var det intressanta. är det inte bara barnbidragen ochräntebidragen som skall sopas undan i den moderata vinden - nu är delarbetsmarknadspolitiken, nu är det stödet till näringslivel. heter det atldel varit enorma förelagsbidrag . Del har varit enofantlig satsning på AMS. Ja, , del är riktigt att det harvarit enorma förelagsbidrag , mer än under någon annanregering. Enliglvåra bedömningar överfördes frän skattebetalarna till näringslivet ungefär 20miljarder kronor på tvä är. Men varför, herr talman, skall man i en replik lillmig ta upp etl bråk om den saken? Här kommer om somskötte affären, som skötte det som bara var rundgång, enligt . Borde inte herrarna i den gamla avsuttna regeringen la och göra uppsinsemellan hur ni egentligen skötte affärerna? allvariiga ligger naturligtvis i att lika väl som kan stå häroch mumla och antyda att barnbidragen är för höga och gär lill fel människoroch att räntebidragen nog borde avskaffas för en del, så ger budgetläget nuutrymme för en annan moderat föregångsman att angripa arbetsmarknadspolitiken.Nu satsas det för myckel på de arbetslösa. Det har vi hört förr, . Del var som tillsammans medfolkpartiet hade som ett av sina huvudangrepp alt vi satsade för mycket pengarpä arbetsmarknadspolitiken.