prot · G209146 · 1978-12-31 00:00:00 — Det är heller inte detta oenigheten gäller, ulan frågan är om vi med andraskatter vill betala det bortfall av intäkter som uppkommer för det allmänna. Vifår inte försämra finanserna som helhet. Vi kan inte hålla på och låna tillallt möjligt, även till skattesänkningar. Det är ett faktum som vi aldrigkommer förbi. Med det anförda ber Jag alt få yrka bifall till utskottets hemställanpå samtliga punkter. BO () kortgenmäle: sade att problemen med vårt skattesystem inte bara ärde höga marginalskatterna. Det är alldeles korrekt. Men det som frånsamhällssynpunkl är angelägnast är att få ned marginalskatterna till rimlignivå för att stimulera till arbete och initiativ och sätta stopp för denväxande grå marknaden: byte av tjänster, arbete utan kvitto osv. Närdet gäller skatleutrednings förslag är det korrekt att vi på denborgerliga kanten var helt överens både om de skattesänkningar som skullegenomföras på marginalskatteområdet och om att de skulle finansieras. Jag villbara notera att detta framför allt berodde på alt vi inte kunde diskutera pånågot annat sätt: de direktiv vi hade utgick ifrån ett helt och hålletoförändrat skattetryck. Vidaremåste man se det här från tid till annan beroende på konjunkturutvecklingenoch det samhällsekonomiska läget. Den marginalskattesänkning som vi nudiskuterar och som föreslogs av folkpartiregeringen kostar -om man skallanvända det uttrycket - litet . Vi har från moderathåll under vårriksdagen anvisat besparingar på offentliga utgifter på drygt 2miljarder kronor. Vi har alltså genom de här besparingsförslagen kunnat täckaden eventuella brist som på kort sikt skulle uppkomma i statsinkomsterna. Sedanhar jag också sagt att vi måste acceptera det faktum att andra partier här iriksdagen inte har velat spara. Man kan alltså inte räkna med dessabesparingar, om del skulle komma ett nytt förslag . 1 det läget får vi medhänsyn till konjunkturutvecklingen och det samhällsekonomiska läget bedöma vilket behov detkan finnas av att dra in köpkraft. Vi menar att man bör göra detta i förstahand genom ett ökat enskilt sparande. Men i motionen och reservationen har viklart och tydligl sagt au vi inte för all framlid avvisat tanken påkonjunkturellt och samhällsekonomisk betingade skattehöjningar, även om vigärna ser att det i första hand är andra instrument som använts. Pålång sikt måste självfallet sparandeunderskoltet i samhället minska. Men detmåste i första hand ske genom att våra samlade resurser ökar, genom att vi intelängre behöver göra industripolitiska satsningar och satsningar päsysselsättningsfrämjande åtgärder, vilka är en starkt bidragande orsak till detstora budgetunderskott vi har. Del är alltså nödvändigt att samhällsekonominfungerar på ett riktigt sätt. Detär den grundläggande tanken bakom våra förslag på skatteområdet; de syftaralltså till förbättrad samhällsekonomisk balans. Fortsattreformering av inkomstskatten, tn. () kortgenmäle: Jag begärde närmast ordet för att replikera medanledning av vad han sade i finansieringsfrågan. I mitt anförande förklaradejag att folkpartiregeringens avsikt var att totalfinansiera och att orsakentill att vi ville skjuta den närmare utformningen av finansieringen till höstenhade sin grund i bl. a. den snabbutredning som pågårom bruttoskal-ter. Jagbehöver emellertid inte närmare kommentera inlägg, eftersomhan var generös och snygg i sitt agerande genom att ge ett värdefulltkomplement till historieskrivningen när han påminde om att i densituation som vi gemensamt råkat in i hade sagt att finansieringsfråganomedelbart skulle diskuteras. Jag vill ge en eloge för att hannämnde detta, och med honom som trovärdigt vittne kan vi kanske avföra denfrågan från dagordningen. Dåjag ändå har ordet vill jag emellertid ta upp en annan fråga som AlvarAndersson berörde, nämligen att det inte bara handlar om att ordna ettmarginalskattetak för höginkomsttagare, som han uttryckte det. Det är alldelesriktigt, . 1 mitt inledningsanförande var Jag, inte minst motbakgrund av de fall ur verkligheten som Jag relaterade, angelägen att peka påatt det också och i ännu större utsträckning handlar om att sätta ett tak påövriga marginaleffekter. Den frågan är emellertid tekniskt mer komplicerad ochmåste redas ut närmare, ett arbete som ju pågår. var angelägen om att påminna om allt som måste göras i dettareparationsarbete när det gäller det svenska skattesystemet. Vi har gjort denförsta operationen i och med införandet av inflationsskyddade skatteskalor,något som komplimenterade oss för. Men det gäller att forisätlamed andra åtgärder. Jag tror det är utomordentligt viktigt, ,att vi tar de olika inslagen i detta reparationsarbete i den ordning som de ärtillgängliga för meningsfulla insatser. En meningsfull insats för att minska endel av marginaleffekterna får inle hindras av att andra insatser för att göradet måste anstå i avvaktan på närmare utredning. Vi är, menar Jag, Fortsattreformering av inkomstskatten, tn. inte oense i sak. Däremottror jag del är nödvändigt att vi får tillfälle att resonera oss samman bättrenär det gäller själva proceduren för att utföra alla de reparationer som måstetill i syfte att få en bättre ordning på del svenska skattesystemet, ALVARANDERSSON (c) kort genmäle: skyller nu på direktiv till 1972 årsskatteutredning, där han var med och föreslog alt en sänkning avmarginalskatterna skulle finansieras med helt andra intäkter. De borgeriigaledamöterna i utredningen var eniga i sin ståndpunkt. framför enhelt annan syn beträffande finansieringen. Han svävar ut i en framtidstro somgår ut på att en sänkning av marginalskatterna kommer att innebära dels attsvenska folkets arbetsvilja ökar väsentligt, de.ls att de svenska medborgarnasom skattebetalare blir betydligt ärligare än f n. Också en del andra saker,menar han, kommer att ge ökade intäkter, som åtminstone möjliggör attvi kommer att kunna betala tillbaka gamla lån, medan vi nu kan uppta nya lånför att finansiera en skattesänkning. Isitt förra inlägg sade att man inte skulle behöva ta ut mer än 5096 marginalskatt i något inkomstskikt. Man frågar sig vem som skall betala ensådan skallesänkning. Det är tydligen bara de högre inkomstlagarna som skall fåförmåner. Eller menar att de höga inkomstlagarnas skatteförmågaskulle vara så dold att de, bara de fick en sänkt marginalskatt ned till 50 96,skulle bidra till att skatteintäkterna flödade in? Menar han att de då kommeratt redovisa sina verkliga inkomster? BO () kortgenmäle: De direktiv till skatteulredning som Jag hänvisade till varinte de ursprungliga, som hade givits av förre finansministern ,utan de tilläggsdirektiv som utfördades av budget- och ekonomiministernIngemar Mundebo under trepartiregeringen, och dessa direktiv fick vinaturligtvis följa. sade alt Jag svävade ut i en tro som gick ut på attsamhället skulle få ökade intäkter genom en rimligare skattepolitik. Det ärmöjligt att Jag svävar ut, men Jag har verkligen en framtidstro. Genom enrimlig skattepolitik och ekonomisk politik tror jag verkligen att man kan skapaförutsättningar förett fortsatt välfärdssamhälle. Om man inte tror på attmarginalskatiesänkningar har positiva effekter i många avseenden, borde maninte föreslå några marginalskattesänkningar alls. Eftersom ju äröverens med oss inte om storieken men om att marginalskatiesänkningar behövs,drar Jag den slutsatsen att är överens med oss om att de har positivaeffekter. Då kanske vi inte behöver diskutera den frågan direkt. \'ianser inte att några nya lån skall tas för att finansiera denna skattesänkning.Vi har i vårt alternativ redovisat besparingar, som majoriteten tyvärr intehar gått med på. I andra hand får vi studera möjligheterna att göra någontingunder hösten, om det skulle behövas när vi kommer dit. När det gällerdiskussionen i den borgeriiga gruppen i skatteutskottet måste Jagkonstatera, att det som har inträffat beträffande denna frågas behandling iriksdagen är att i finansutskottet gick samman med socialdemokraternaom ett yttrande, som gav ett ganska klart intryck av att det skulle bli ettuppskov med diskussionen om skatteskalor och eventuellafinansieringar. togs frågan upp igen i skatteutskottet. Folkpartietvar då berett att diskutera finansieringen men kom aldrig konkret in på om man skullehöja mervärdeskatten eller folkpensionsavgiften, som väl är de två störrealternativ som kan tänkas. Vi var inte beredda att föra den diskussionen,framför allt därför att vi menade att det samhällsekonomiska läget ochden bättre bedömning som man då kan göra av vad som kan hända måstevara avgörande för om man väljer att höja mervärdeskatten ellerfolkpensionsavgiften. Sedanvill Jag rätta till en missuppfattning hos . Vi har aldrignågonsin sagt att marginalskatten skall vara maximerad till 50 96 i alla skikt.Samma påstående förekommer också i centermotionen. Jag har också i decsammanhanget försökt göra ett tillrättaläggande. Vi har sagt att förheltidsarbetande inkomsttagare i vanliga inkomstlägen måste målsättningen vara50 96 marginalskatt. skall del ske en nedjustering av taket till 70 96.Jag vill erinra om att i en debatt i TV i samband med 1976 årsvalrörelse sade att 50 96 marginalskatt för vanliga inkomsttagare är ett målsom även kunde stödja. Jag förutsätter att det gäller även . Fortsattreformering av inkomstskatten, m. m. () kortgenmäle: När det gäller den 50-procentiga marginalskattesatsen är det inte någraTV-tal jag åberopar, utan det är yttrande i det första inläggethär . Jag antecknade att han direkt ställde frågan: Anser ni inte atthälften av inkomstökningar skall fö behållas av inkomsttagaren? Jagsäger att det är tyvärr inte möjligt. 50 96 marginalskatt innebär, med . ikommunalskatt, att man inte i något läge skulle betala mer än 20 96 istatsskatt. Dit tvivlar jag på att vi någonsin kommer. Mendet väsentliga i sammanhanget är att om vi sänker de direkta skatterna - ochdet är uppenbart att det bör vi göra och det är vi väl i princip överens om -såmåste vi skaffa andra intäkter i stället. Hur stora sänkningar det finnsmöjlighet att genomföra kan vi ha olika uppfattningar om, men uppenbart är välatt vi inte för ytterligare försämra det allmännas finanser. Viborde, tror Jag, då och då försöka att informera medborgarna litet mer om attskatterna inte är till för att beröva människorna en väsentlig del av derasinkomster utan för att sköta samhällets service på olika områden. Skatternaanvänds ju till omvårdnad av medborgarna, något som har mycket stora positivaeffekter. Jagskall erkänna att inledde sitt anförande på det temat, men detkommer så ofta bort i hanteringen. Ökningenav det kommunala och statliga skattetrycket nar ändå i storutsträckning baserats på den grunden att vi har byggt ut åtgärderna församhällets omvårdnad av medborgarna. 4 prolokoll 1978/79:146-147 Fortsattreformering av inkomstskatten, m. m. (vpk): Turerna i skatte- och finanspolitiken har den här gången varit fler ochstörre . Oenigheten bland de borgeriiga partierna har framståttklarare än tidigare - den debatt som har förts här ger ocksåbelägg för den saken. Kriseni den kapitalistiska marknadsekonomin, både här hemma och i västvärlden iövrigt, visar att de s. k. självläkande krafterna är oförmögna att klara ut detmest elementära, nämligen frågan om sysselsättning åt människorna.Arbetslösheten är rekordstor trots alla de statliga miljarder som rullat frånmoderat-, folkparti- och centerministrar till de stora privata företagen,pengar som arbetare och tjänstemän bestått samhället med. Bolagen själva, desom beredvilligt ställt sig till förfogande som mottagare av skattemiljarderna,har inte ställt upp med mer än ett par procent av samhällets skatteintäkter.Men det är i och för sig inte deras fel. Felet ligger i en dåligt utformadlagstiftning, och det felet går tillbaka till både socialdemokraternas ochborgarnas politik gentemot förelagen. Menskattepolitiken är felaktig, även i andra delar. De som har de störstainkomsterna förde största lättnaderna enligt den regeringspolitik som liggerlill grund för besluten . Vi kan naturiigtvis ifrågasätta propositionensberättigande, då det visar sig att det bara är på någon enstaka punkt som denblivit tillgodosedd. Men slappheten, eller kanske man skall säga oviljan attbeskatta dem som har mest att skatta för, har även präglat de snart gångna treår som vi haft dessa borgeriiga politiker i kanslihuset. Folkpartiregeringensproposition går under beteckningen "fortsatt reformering avinkomstskatten", men av den västen bidde det inte ens en tummetott. Tilldetta kan man säga att det är skönt. Det är inte den sortens reformering avskatteskalan som vi behöver ha i det här landet. Det är inte en reformering avskatteskalan till förmån för höginkomsttagare som är nödvändig. Tvärtom - detär för låginkomsttagarna och mellangrupperna som reformeringen behövs. Socialdemokraternaoch enades om att skjuta huvudparten av frågorna , då kanskecentern och socialdemokraterna - eller partierna var för sig - harförhoppningar om att fö lägga fram ett nytt regeringsförslag. Folkpartiregeringenhar beskyllts för att vara handlingsförlamad. har förnekat dettamed hänvisning lill alla de propositioner som regeringen har framlagt. Efteratt ha summerat dessa förslag kan man i varje fall påstå attfolkpartiregeringen kanske inte är handlingsföriamad men däremothandlingsförvirrad. Socialdemokraternadäremot verkar i den här skatteomgången vara oerhört försiktiga. Det är enförsiktighet som ställer frågan om vad socialdemokratin egentligen vill i frågaom skattereformer. En reformering av skatterna tycks inte vara så angelägenlängre. Enreformering av hela skattesystemet är däremot en nödvändighet. Vänsterpartietkommunisterna har lagt fram en rad förslag till verkliga förändringar av det nuså orättvisa skattekomplexet. Men det är inte bara att lägga fram förslag. De måsteockså sättas in i ett skattepolitiskt mål, ett mål som måste vara attunderiätta för det stora flertalet och i stället föra över tyngdpunkten tillbolagen, till produktionen, till dem som har höga inkomster, kort sagt till demsom har råd att betala. Detta kan ske med skärpningar mot bolagen -, främst dåmot storföretagen - med förändringar av möjligheterna alt utnyttjaavdragssysiemet, kraftiga skärpningar mot spekulationer av olika slag, ingreppmot skatteflykt och skattefusk, övergång till progressiv statskommunalenhetsskatt och ett slopande av momsen, i första hand på mat. Ensådan skattepolitisk målsättning får självfallet inte stöd hos de borgeriiga partierna men den borde röna ett vida större intresse från socialdemokraternas sida. En aktionsenhet för en skattepolitisk målsättning av det här slaget borde också vara en möjlighet för arbetarrörelsens båda partier. '' Skattepolitikenhar som främsta uppgift att utjämna skillnader mellan inkomster och att försestat och kommuner med inkomster för samhälls-nyttiga insatser som borde kommaden stora breda massan till del. har vi inte den fördelningen, och därför ärdet viktigt att inte längre skjuta på avgörandet när det gäller en reformering.Skattepolitiken har också blivit ett instrument i avtalsrörelsen under låt migsäga . Vissa justeringar har gjorts som sedan har avräknatsfrån det s. k. löneutrymmet. I verkligheten har skatteförändringarna blivit entill viss del statlig lönepolitik. Dethar i debatten inför förändringarna av skatterna sagts att dessa måstevara klara tidigt för att avtalsrörelsen skall kunna komma i gång på allvar.Det kan finnas skäl att vara försiktig när det gäller att handskas medskatterna som en del i en avtalsrörelse. Visserligen finns det varnandeexempel, som när borgarna direkt efter avtalsrörelsen gick ut och gav företagenlika mycket statliga pengar som löneökningarna hade kostat eller skulle kommaatt kosta, pengar som redan i ett tidigare skede hade avräknats i form avlöneökningar. Slopandet av arbetsgivaravgifterna har av borgarna genomförts påarbetarnas och tjänstemännens bekostnad. Det är dessa som fått betala dettagenom lägre löner. sade tidigare här i kammaren att det var arbetsgivaravgifterna somhade orsakat den ekonomiska krisen i landet. Ja, jag måste säga att det är enbesynnerlig analys av den ekonomiska krisens orsaker, om man försökerframställa arbetsgivaravgifter på 4 96 som orsak eller i varje fall som enhuvudorsak till den kapitalistiska krisen. Det är inte bara som har enekonomisk kris. Vi har 17 miljoner - eller kanske flera - arbetslösa människori västvärtden, delvis på grund av den ekonomiska krisen. Den kapitalistiskamarknadsekonomin, den profitekonomi som moderater och naturiigtvis ocksåIngegerd så varmt omhuldar, klarar inte att garantera människorarbete och sysselsättning, delta oberoende av om det blir arbetsgivaravgifterpå 4 96 eller inte. Underden tid som har drabbats av borgeriiga regeringar har den svenskeindustriarbetaren föriorat två månadslöner i form av reallönesänk- Fortsattreformering av inkomstskatten, m. m. Fortsattreformering av inkomstskatten, m. m. Den borgeriigaskattepolitiken har en stor del i denna utarmning. Därför är det ocksånödvändigt att skattepolitiken vänder borgarna ryggen och att den i stället fören socialistiskt inriktad prägel. Detär emellertid inte bara regeringen som är förvirrad. Också utskottet förefalleratt vara det. På en del punkter, som Jag närmare kommer in på senare, harutskottet behandlat borgeriiga motioner men helt tappat bort våra förslag isamma ftågor. Våra förslag klumpas däremot ihop på slutet och avstyrks på någraynka rader. Jag måste ställa frågan: Är det verkligen så det skall gå till? Närdet gäller skatten inkomst kommer besluten att fattas i höst.C.-H, kommer senare in mer på dessa förslag, men låt mig konstateraatt i den hemställan som utskottet tillställt kammarens ledamöter har manpå dessa punkter tagit fasta på vpk:s förslag till förändringar . Enskattereduktion som innebär lättnader för de stora breda lagren är naturiigtvisen både rättvis och enkel förändring. Del är också det som vänsterpartietkommunisternas förslag innebär. Sannolikt kommerockså utskottets föredragandeatt säga att det måste vara ett tryckfel i utskottets betänkande. Detta har Jagi och för sig redan fött belägg för. Det är självklart att utskottet inte - hurbra ett vpk-förslag i det avseendet än skulle vara - kunnat tänka sig attbiträda ett sådant, med den tyngdpunkt det skulle ha. Det kommer ju från felparti. Låtmig i korthet också kommentera några andra punkter där utskottet har följtvpk-motionen. Regeringen föreslog skattelättnader för vissa gåvor och ävenlättnader i arvs- och gåvoskatten. De förslagen -såväl som många andra - vändersig tvärt emot den skaltepolitiska målsättning vpk står för, och därför var detnaturligt att vi yrkade avslag på dessa punkter. Det är bra attsocialdemokraterna och också har hamnat på samma linje. Detsammagäller förslaget om införande av 80/85-procentsregeln även för inkomster. Denfinns tidigare när det gäller kombinationen mellan inkomster och förmögenheter,angav i propositionen att det är ett rätivisekrav att införa80/85-procentsregeln även för enbart inkomster av tjänst när den redan finns iandra sammanhang. Det rättvisa handlandet borde enligt vårt förmenande istället vara det som vi också har föreslagit, nämligen att 80/85-procentsregelnsom finns helt försvinner i lagstiftningen. Vårt förslag till avslag när detgäller införande av den här regeln på enbart inkomster har vunnit gehör, ochdet är bra, men frågan om att slopa den redan befintliga 80/85-procentsregelnhar utskottet inte tagit upp till saklig bedömning. Den aren av de frågor somklumpats ihop med andra. Däremot har utskottet kostat på sig nära en hel sidabeträffande motion om en ytteriigare utvidgning av80/85-procentsregeln, Det skulle ha varit att uppfylla ett renlighetskrav omutskottet även behandlat vårt förslag om ett slopande av denna orättvisa regel,som endast gynnar de redan besuttna. Avdragssystemetär en av de verkliga orättvisorna i skattesystemet. De möjligheter till storaavdrag från inkomsten som föreligger gynnar i allra högsta grad dem som harhöga inkomster. Höga ränteutgifter för lånkan bara utnyttjas av dem som har inkomster Det fordras, föratt erhålla lån i den storleken, att bruttolönen som regel är väl tilltagen.För de relativt höga månadskostnader som uppstår - i vart fall preliminärt -fordras också höga löner, liksom det, för all del hela skall löna sig, skallvara inkomster som beskattas med relativt höga marginalskatter. Dettasystem gör att den rikare blir rikare, och de som för betala kalaset-de medlåga eller normala inkomster - blir fattigare eller förblir i vart fallfattiga. Satsningar på fasta egendomar med stora lån har blivit en inkomstkällaför en del i stället för en utgift. Förmögenhetsbeskattningen är dessutom såtill den milda grad liberal att den inle på något vis förrycker effekten av avdragssystemetsorättvisa karaktär. Exemplen skulle kunna ges i massor, men jag skall begränsamig till ett slående exempel. Förnågra månader sedan var det båtmässor här i landet. Det var utställningar sominte vände sig till den vanlige inkomsttagaren utan till ett privilegieratfåtal. Båtarna på mässorna kostade som regel inte ,, utantvärtom låg de på priser över både 200 000 och ,, kontant. Till dessahöga priser kommer sedan avbetalningstillägg och räntor på nödvändiga lån. Räntesatsernalåg dessutom en bra bit över gällande bankräntor. De finansieringsbolag somtillhandahåller lånen tar sådana räntesatseratt det kan ifrågasättas om de ärlagliga. Dessutom är det omöjligt för en privatperson att få ett lån i en bank,i varje fall för detta ändamål, utan de pengarna är i stället avsedda att lånasut till industrins investeringar. Det är genom alt gå denna bakväg som manutnyttjar pengarna och lånerestriktionerna. Det gynnar privatafinansieringsintressen i namn av att pengarna satsas på investeringar inomindustrin. Låtmig komma till exemplet med den av skattemedel delvis finansierade båten.Priset i det här fallet vid kontantköp låg på . En tredjedel skullebetalas kontant, vilket utgör . Resten, , tas upp i ett lånmed amorteringstid. samtettavbetalningstillägg på runt 7 000. Räntorna är avdragsgilla, och den som harhög inkomst - vilket naturiigtvis är en förutsättning för att han skall fålånet eller kunna klara månadskostnaderna - och ligger vid en marginalskatt på80 96, betalar endast ca 30 000 av de 168 000 som räntorna kostar. Resten, , betalas a v de skattebetalare som inte har dessa möjligheter till lån,som inte har de här möjligheterna till utflykter i avdragsdjungeln. Alltsåbetalas kalaset av arbetare och tjänstemän i normala och låga inkomstskikt. Ja,del här är endast ett exempel på en av avarterna i avdragssystemet. Det måstetill radikala åtgärder på detta område, och det är därför som vpk vid fleratillfällen har lagt fram förslag om skärpningar. Fördet första kräver vi att det skall sättas ett tak för avdragsrätten. Vi anseratt lån . kan accepteras, men där bör del också bli stopp.Lån däröver får till fullo betalas av dem som tar dem. Dessutommåste förändringar komma lill stånd på så sätt all avdragen görs från skatt medett reducerat belopp - exempelvis 50 96 - och inte som direkt från inkomst.Det skulle göra att det inte uppstod orättvisor beroende Fortsattreformering av inkomstskatten, m. m. Fortsattreformering av inkomstskatten, m. m. på vilken inkomstnivå manhar. Som det fungerar har Ju den med höga inkomster avsevärt högreskattelättnader för samma avdrag än den som har ett normalt inkomstläge. Dethar under de år som vi hävdat att man bör göra förändringar av detta slagkommit att framstå som riktigt hos fler i denna riksdag - men även utanför -att följa våra idéer. LO har anslutit sig till tankegångarna ochsocialdemokraterna har därefter uttalat sitt gillande. Under detta år har ocksåfolkpartisten anslutit sig, och det sade i sittinlägg tyder på att också han delar vår uppfattning. Det är bara att beklagaatt inte har lyckats förmå den övriga delen av attkomma till samma insikt. Det visar trots allt att arbetarrörelsen måste ta sinaintressen i egna händer.