prot · G209164 · 1978-12-31 00:00:00 — ligheier på denna banainnebära väsentliga fördelar för elt fierlal kommuner inom tre län. Parallelltmed denna bredspåriga bana löper den smalspåriga s. k. , varav nuåterstår endast sträckningen . Verksamheienpå båda dessa banor har successivt trappats ned. Inom samma geografiska områdefinns således två parallella järnvägslinjer, vilka båda kännetecknas av enalltmer försämrad service - till stort förfång för berörda kommuner. Under1974 aktualiserades frågan om en breddning av banan förgodstransporter. har företrädare för berörda kommuner och förlänsstyrelsen vid upprepade tillfällen genom skrivelser och uppvaktningarpåtalat nödvändigheten av alt etl besked lämnas om framliden för väsigötabanan.För väslgöiabanans del är alternativen en breddning av banan eller ennedläggning. Nuvarande förhållanden är hell oacceptabla. Fortfarandeföreligger inga besked i ärendet. I exempelvis kommun bereds sedan långlid trafikiekniska och andra frågor som är beroende av beslut om järnvägensframtid, varför det är angeläget med ett skyndsamt besked. Vidare planeras enlokal museibana pä av nuvarande väsigötabanan, dvs. arbete har en ambitiös ideell förening tagit pä sig.Självfallel har ocksä föreningen anledning alt få besked om vad som skall händamed väsigötabanan. Myndigheternahar- i den män de över huvud laget svarat - hänvisat till del beslul somriksdagen nu skall fatta. Sä gjorde också kommunikationsministern, när honbesvarade en fråga från mig . Då anfördekommunikationsministern bl. a. följande: "Detviktigaste är all det i proposiiionen kommer atl föreslås atl vissa villkorskall vara förknippade med nedläggningsprövning. Därför finns det förkommunernas del anledning all avvakla och la del av den trafikpolitiskaproposiiionens innehåll." känner vi, herr lalman, propositionens innehall; likaså vad trafikutskottetanser- det harju framgått av debatten. Det finns därför anledning att nuupprepa följande frågor: Ärkommunikationsministern beredd all vidta åtgärder för att påskynda ärendetshandläggning? När kommer besked om detta att kunna lämnas? Kommunikationsministernkanju inte hänvisa till atl kommunerna skall komma med framställningar iärendet. Framställningarna föreligger redan. Som Jag nämnde har fråganväckts , dvs. Istället för alt denna del av landei även skall få dras med tvåjärnvägslinjer, som båda kännetecknas av undermålig service, borde man i varjefall satsa på en av dessa linjer. Enradikal upprustning och effekiivisering av iransporimöjligheierna på denbredspåriga banan Gårdsjö-Häkantorp torde kunna uppväga ölägenheterna av ennedläggning av den andra banan, dvs. Väsigötabanan går redan numed föriust pä 3-4 milj. kr. Nr 164 som uppgivits frän SJ. Vid en nedläggning av väsigötabanan erhåller SJ den dennasumma, vilken bör kunna förränta utgifter för att modernisera linjen 1 iuni 1979 Gårdsjö-Häkantorp. Därmed tillskapas etl enhetligt sammanhängande förbmdelsesystem mellan och med åtföljande förkor- Trafikoolidken '''restider och ökad fiexibililel i fjärtiågsförbindelserna genom tre län. Vadsäger då utskottet om dessa förslag? Utskottet föreslär att skallanse motionen besvarad med vad utskottet anfört. Utskottet anser att berördabandelar bör bli föremål för utredning inom ramen för den fortsatta regionalatrafikplaneringen. Därmed kan jag konstatera att utskottets ställningstagandesammanfaller med molionsyrkandet. Slutligenskall jag understryka vikten av yrkandena i molionerna nr 2311 och 2380 ombandelarna resp. med innebörd attnedläggning på berörda bandelar ej får komma lill stånd förrän överenskommelseträffats med berörda kommuner rörande ersäiiningsfrå-gorna. Icke heller dessamotionsyrkanden avstyrks av utskottet. Sålunda kommer även dessa motionskravalt beaktas vid den fortsatta handläggningen. Jag har därför ingen anledningatt framställa nägot säryrkande, utan Jag uttalar den förhoppningen alt berördamyndigheter - både centrala och regionala - agerar så atl besked kan lämnas meddet snaraste i de angelägna frågor som jag här lagil upp. vice talmannen tillkännagav atl anslagutfärdats om sammanträdels fortsättande . OVEKARLSSON (s): Jag har begärt ordet med anledning av två motioner som behandlats avulskoltei i della betänkande. Dels är del moiionen 1978/ 79:458, där vi - någrasocialdemokrater - begärt en ulredning om möjligheterna au uinyttja Dalälvensom sjötransportled från Siljan lill , dels är det motionen1978/79:2226, i anslutning till den irafikpoliliska propositionen. Eftersom densenare motionen behandlats försl i utskotlels betänkande, vill Jag börja medatt argumentera för den. Somvi framhållit i motionen är del angeläget atl persontrafiken behålls päVästerdalsbanan mellan och , liksom trafiken på inlandsbananMora-Sveg. Ifråga om Västerdalsbanan har del framförts krav på ålgärder och garanti för framlida trafik . Trafikutvecklingen pä banan har också varil så positiv all det borde vara naturligt ochsjälvklart alt den redan nu hörde till de trafiksvaga bandelar som sammanförs med affärsbanenälet. Detla är nödvändigt, inte minst ur underhållssynpunkt. Vissa delar av banan, framför alll delen , är nu myckel dåligt underhållna. Detla oroar människorna utefter banan, vilket också bevisas av den spontana reaktion som följde på de protestlistor som arbetare kommun hade ute mot det förslag som regeringen hade presenleral. Vi uppfattade förslagel som elt direkl hot mol banan. Detla var väl också 120 anledningen till alt del pä kort lid - och utanpropaganda - var nära 5 000 människor som skrev päprotestlistorna. Dessa listor har överiämnats till Nr 164 trafikutskott. Jag känner därför atijag har ett gott stöd, när jagnu den här pläderar för att Västerdalsbanan skall finnas kvar och rustas jjj J9-79 upp. Isamband med den trafikplanering som samtliga länsstyrelser genomförde Trafikpolitiken 1974 bemötte .SJ i beräkningaratl Västerdalsbanan skulle vara samhällsekonomiskt lönsam. SJ beräknade då atten upprustning av bandelen skulle kosta 105 milj. kr. För denna summa skulleman få en standard motsvarande en mycket hög affärsbanestandard. Föross som bor i skulle det vara glädjande med en upprustning avbanan för att möjliggöra hastigheter och för att vi skulle fögarantier för atl persontrafiken kunde bevaras. Ja, bara en upprustning avbandelen skulle lugna oss i vår strävan att få behålla banan. Utskottetvill inte heller nu ta ställning och klart slå fast nödvändigheten avVästerdalsbanans bevarande. Därför känner jag mig mycket oroad. Ytteriigareutredningar skall göras, med risk för att underhållet eftersatts ännu mer. Videlt protestmöte i fick vi del klarlagt av SJ:s representantatt timmertransporterna på järnvägen våren god affär. är enligt minmening det bästa bevis och det bästa argument som vi fått förall vi nu oförbehållsamt och kan ställa kravel på en upprustning avVästerdalsbanan. Denna upprustning bör ske på så sätt att hela banan kantrafikeras med en hastighet av . Utskottets skrivning har dockingalunda lugnat mig, sä jag får väl fortsättamin kamp för Västerdalsbanan. Delfinns anledning att säga några ord om en förlängning av järnvägssträckanMalungsfors-Sälen. En sådan förlängning måste betraktas som mycket angelägen. Enligtberäkningar som gjordes 1973 skulle en upprustning av denna bansträcka då hakostal ca 2 250 000-3 250 000 kr. beroende pä vilket alternativ man valde. Idagens läge skulle man nog fä tredubbla den summan. Ändå skulle del bara rörasig om förhållandevis rimliga summor, och en hel del skulle säkert kunnahänföras till AMS-arbeien och betalas med pengar som på så sätt anvisas. Deakluella summorna måsie betraktas som en rimlig kostnad med tanke pä vadnedslitningen av vägen kostar. Väldiga skador uppstår nämligen framförallt på grund av den tunga trafiken. Omdet fanns möjligheter att transportera på skulle kunna leverera drygt 50 000 m flis och ca 20 000 m spån. Det är inteatl förakta i dagens läge när man försöker ta lill vara alll man kan i skogenför omvandling till energi och för tillverkning av exempelvis papper. Därtillkommer de olycksfallsrisker som uppstår när vägen trafikeras med tunga fordonför iransporterav sågat och osågat virke samt i någon mån av flis och spån. Meni huvudsak gäller transporterna rundvirke och sågade trävaror. Jag vill också peka pä nödvändigheten au en taxesamordning sker mellanbuss- och järnvägstrafik. Med del anförda yrkar Jagbifall till moiionen 1978/79:2226. Närdet gäller motionen 1978/79:458 har vi begärt en utredning om möjligheterna altulnyllja som sjöiransporlled från Siljan till . Utskottetavstyrker molionsyrkandet med hänvisning lill ett yttrande från sjöfartsverketoch som är daterat . Yttrandet har föranletts av enframställning från i i samma fråga som den som vinu har aktualiserat motionsvägen. avstyrker framställningen medhänvisning till de kostnadskalkyler som kanalsällskap har gjort. Dessakalkyler har jämförts med utbyggnadsalternativ för väsigöiadel.Jag citerar: "Utgående frän den angivna jämförelsen och från deerfarenheier har angående godsprognoser och lönsamhet iutbyggnader av Trollhäiie kanal och har verket kommit framtill 'att möjligheterna atl nå lönsamhet i det nu aktualiserade projektet(synes) vara ytterst ringa'." Utskottethänvisar också till en artikel i för inre vattenvägarsjubileumstidskrift , där man menarait del inle skulle vara samhällsekonomisktmotiverat att genomföra ett projekt kanal. Självfalletirorjag atl både och vattenvägar har storakunskaper om vad de yttrar sig över, men jag lycker ändock atl det skulle varamotiverat att göra en mera genomgripande utredning om möjligheterna atlutnyttja som sjöfartsled. för inre vattenvägar sägeralt "del lorde finnas andra former av regionalekonomiska satsningar somger bättre resultat eller medför mindre kostnader", borde föreningen hakommit med några tips om de insaiser som skulle ha medfört dessa bättreresultat. Jagdelar LO-distrikiets i uppfattning, vilken även länsstyrelsenställt sig bakom, all frågan om irafikering bör bli föremål förenskyndsam statlig ulredning. Man har sagt: "Vi har inte råd atl avslä någolförslag som kan leda till sysselsällningsfrämjande ålgärder under nu rådandeförhållanden på arbetsmarknaden." Frånalla möjliga håll framförs krav på sysselsättning och på alternativasysselsättningar. Här har föreslagits etl, om än stort, projekt,och vad som nukrävs aren allsidig utredning om det realistiska i projektet. Vi har i motionenräknat upp en rad frågor, som vi menar skulle behöva utredas. Självfallet kanman utgå ifrån all fler frågor kan behöva utredas, men det tycker jag ärsjälvklart när man förutsättningslöst skall undersöka en sak. Efterhand som energifrågan blir alltmer aktuell måsle det anses nalurligl atl viintresserar oss för energisnåla transporter. För del måsle del ocksävara angeläget att vi funderar över hur transporterna inom skall fungerapä lång sikt. Meddel anförda yrkar jag, herr talman, bifall lill motionen 1978/ 79:458. (vpk): Den här trafikdebalten harju mest handlat om landtrafik. Först nu påslutet har man börjat tala litet grand om sjöfarten. beklagadeatt man inte samordnat trafikgrenarna och alt man i den här stora debalten intehar kunnat göra en bedömning av sjöfarten. Jag instämmer till fullo i denanmärkningen. 3, 4 och 5 i trafikutskoltels betänkande redogörs i korthet förproposiiionens huvudsakliga innehåll. I inledningen konstateras bl. a. alt 1963års trafikpolitiska beslul bör ersättas av en ny trafikpolitik. Det heter:"En samhällsekonomisk grundsyn föreslås bli vägledande för det framtidahandlandet pä det trafikpolitiska området." Sedan fortsätter man:"Målet för trafikpolitiken bör vara att erbjuda medborgarna ochnäringslivet i landets olika delar en tillfredsställande trafikförsörjning lilllägsta möjliga samhällsekonomiska kostnader." - Vidare sägs: "I detsamhällsekonomiska synsättet ligger atl trafikpolitiken skall utformas så attden bidrar till alt resurserna utnyttjas effektivt i samhällel som helhel ochdärmed till alt uppfylla mål inom olika samhällssektorer. I detla ligger ocksåatt resurserna inom trafiksektorn skall utnyttjas så effektivt sommöjligt." Hurkommer de initiativ som den borgerliga regeringen har tagit att verka iförhållande till de uppdragna riktlinjerna? Har man gått över fränföretagsekonomiskt länkande lill samhällsekonomiskt handlande när det gällertrafikpolitiken i sin helhel? Leder de föreslagna åtgärderna lill att"medborgarna och näringslivel i landets olika delar" fär entrafikförsörjning lill lägsta samhällsekonomiska kostnader? Det är frågor mankan ställa. Enligtvår mening leder inte de tagna initiativen till den målsättning ochden inriktning som man har skisserat. Vänsterpartietkommunisterna har i bl. a. molionerna 970, 1407 och 1948 till årets pänylt tagit upp frågorna om kust- och insjöfarien och hamnpoliiiken här ilandet. Liksom i tidigare vpk-moiioner tar vi i molionerna 970 och 1407 uppkravet på en ökad samhällelig satsning pä upprustning av kanaler och övrigainre vattenvägar och vissa kust- och insjöhamnar. Vi kräver alt dessa frågorutreds skyndsamt. Meningen med en sådan utredning är au man snabbt skall fåfram fakta om transportkostnadsskillnaderna mellan - i första hand -godstransporter sjöledes och transporter på landsväg. En sådan ulredning skallockså kunna ge synpunkter på hur stor del av nuvarande landsvägstransporter närdet gäller det lyngre godset som kan överföras till sjötransporter- då med hänsynlagen till samhällsekonomi, miljö och energiförbrukning. Utskottetbehandlar dessa frågor på s. 113 och erinrar om atl ett flertal statligautredningar har sysslat med dem. Och så påstår utskottet: "Pågrundval härav har några projekt, som bedömts ha de största förutsättningarnaatl ge positiva regionalekonomiska effekter och samhällsekonomiska fördelar,genomförts." - Jag skulle bra gärna vilja veta vad det är för slagsprojekt som har genomförts och om dessa är av den typ ålgärder somkommunisterna har motionerat om. Jag skulle vilja ha ett klartbesked på den punkten frän utskottets talesmän. Mig veteriigt har del inte Nr 164 företagits någon ulredning av det slag som vi avser i våra motioner -inte av Fredagenden *" lidigare socialdemokratiska regeringen,inte heller av den borgeriiga 1 iuni 1979 ireparliregeringenoch helt naturligt inte av den folkpartistiska minoriteisre- TrafikDOlitiken Ärdet någon här som på allvar vill påstå att man vid någol tillfälle har utrett vad del skulle betydasamhällsekonomiskt om man exempelvis kunde överföra eller t. o. m. mer avde tunga godstransporterna, som går på våra vägar, till sjötransporter? Vadbetyder del i energibesparingar? Vad betyder det miljömässigt? Vilken betydelseskulle det ha på trafiksäkerheten, och vilka regionalpolitiska effekter innebärdel om landet får ett modernt och välutvecklat iransporisysiem för våra kust-och insjövatien? Omdet finns någon frän utskottet - eller från regeringen eller tidigareregeringar- som kan påvisa eller redovisa nägot sådant utredningsresultat idessa frågor, skulle det vara intressant om man ville klargöra det här och . Vihäri våra motioner- både nu och tidigare-pekat på vikten av en ökad samhälleligsatsning på sjöfarten i allmänhet och den mindre skeppsfarten i synnerhet. Detär ett faktum all det satsas väsentligt mer pä sjötransporter internationelltän vad man gör i vårt land. I en rad europeiska länder har slora investeringargjorts för au bibehålla och ulveckla de inre vattenvägarna och kusisjöfarten. a. , , och har man goda erfarenheterav jusl sådana salsningar. Härigenom har del mindre och medelstora tonnagetfåll elt underlag för sin verksamhet och en given chans all överleva. Här haranialei arbetstillfällen inte bara bibehållits ulan också kunnai öka. Detvore naturligtvis bra om ocksä vi i vårt land kunde åstadkomma detta, eftersomexempelvis medlemmar ständigt hotas av en ökad arbetslöshet.Den är redan nu mycket hög. Det finns ingen anledning befara all effekterna aven slörre satsning på en upprustning och utökning av vårt kanalsysiem och av deövriga inre vallenvägarna liksom på kusisjöfarten skulle bli annoriunda i värtland. Omman ser rent företagsekonomiskt på kostnader för godstransporter, finner manatt sjötransporterna är vida överiägsna transporter på järnväg. Enligt gjordaberäkningar är kostnaderna per lonkilometer vid sjötransporter, 10 örevid Järnvägstransporter och inte vid landsvägstransporter. Ochdå är det väl att märka, alt kostnaderna vid sjötransporter med ell välutvecklat pråmsystem med moderna läktare kan bli ännu lägre. sedan samhällsekonomiskt - som man säger atl man skall göra - på detta, finner vi atl det måste betyda avsevärda besparingar på värt vägnät. För det är ulan tvivel så att den tyngre laslbilstrafiken står för den överväldigande delen av slitaget på vägarna. Kunde man, som jag lidigare nämnt, nedbringa den tyngre laslbilstrafiken med hälften eller mer och föra över dessa transporter lill våra vattenvägar eller järnvägar, mäste det vara en god affärför samhället. a. skulle således vägslilagekosinaderna därigenom kunna 124 minskas avsevärt. Fränenergiförbrukningssynpunki måste det vara en stor fördel att så mycket sommöjligt av de tyngre godstransporterna sker sjöledes. Ett fartyg som lastar ersätter exempelvis 50 långtradare med släp. Bilarna gör i del härfallet lillsammans av med omkring 20 gånger mer bränsle än et t fartyg. Voredel inte något att tänka på, när vi nu har och kommer atl ha ont om olja ochdessulom oljan kommer alt bli dyrare? Del talas myckel om att vi skall sparaenergi och göra oss oberoende av oljan. Pä det här avsnittet kan alltsåenergiförbrukningen nedbringas. Ocksåfrån miljösynpunkt är del fördelaktigt att, där det är möjligt, ersätta godstransporterpä landsvägarna med sjöledes transporter. Lastbilarna kör ofta om nätterna ochutgör i tätbebyggelse och städer stora problem. Bullret och luftföroreningargenom dieselavgaser medför betydande miljöproblem, och dessa bör självfalletnedbringas till etl minimum. Närdel gäller irafiksäkerhelssynpunkierna kan man inte bortse från atttrafikolycksfallsriskerna skulle minska väsentligt om större delen av de tungalandsvägstransporterna i stället skedde lill sjöss eller med . Även idetta avseende skulle det vara stora samhällsekonomiska fördelar att vinna meden ökad satsning framför allt på sjötransporter. Trafikolyckorna i vårt landskulle härigenom nedbringas väsentligt. Det förekommer ofta au lastbilar medtunga laster råkar ut för haverier med omfattande personskador och mänskligtlidande men också slora materiella förluster som följd. Dessa olyckor skullekunna nedbringas väsentligt. Vi har uttalat oss för att vi skall göra allt vadsom är möjligt för att nedbringa trafikolyckorna. Det här är en väg att gå idet arbelel. Landsvägstransporterav farligt gods utgör elt ständigt hol mot miljön i allmänhet. Ett haveri meden last av giftiga ämnen kan fö katastrofala följder för hela samhällen,exempelvis genom att grundvattnet förstörs. Ett sådant haveri medförnaturligtvis också att människor utsatts för olycksfallsrisker. Mänga av dessariskmoment skulle kunna starkt reduceras om sådana transporter skedde sjöledeseller med järnväg. Ellutvecklat transportsystem med moderna läktare och pråmar och med lämpligtanpassat annat tonnage, såsom mindre containerfartyg samt tank-och bulkfartyg,på våra kanaler, insjöar och vissa kuststräckor, som är lämpade för sådantrafik, skulle således medföra stora samhällsekonomiska vinster, störretrafiksäkerhet, billigare transporter, mindre miljörisker och bättreboendemiljöer för dem som bor i områden som är starki trafikerade av detyngre lastbilarna. Mänga andra fördelar skulle vinnas, och vi undrar varförman då inle vill göra en satsning pä detta område. Föratl del skall vara meningsfullt alt salsa pä en utökning och utveckling avsjötransporterna är det nödvändigt att upprusta hamnarna i våra inre farvattensamt vissa kusthamnar. Detta skulle skapa många ytteriigare arbetstillfällenbäde för varvsarbetare - det behövs moderna pråmar och specialfartyg - och förarbetargrupper som sysslar med förbättring av hamnar och farieder. Mankan inle heller bortse från fördelen för kustsamhällena att kunna erbjuda godasjötransporter. Det kan mänga gånger vara helt avgörande för indusirietablering, om enkommun eller ort har en farbar hamn där man kan både lossa och lasta gods. Enupprustning av insjöhamnar och vissa kusthamnar har således ocksåregionalpoliliskt en stor betydelse. Dessaaspekter har utförligt behandlats i motionen 970 av och , vari det krävs en ulredning rörande sjöfarten till ochEnköping. I moiionen påvisas att en upprustning av farlederna skulle fäavsevärd betydelse för flera kommuner i Mälardisirikiei. När det gäller moiionen1948 framför vpk krav på "1.att en parlamentarisk utredning tillsätts med uppgift att framlägga förslag omden framtida hamn- och loisorganisationen, varvid sysselsättnings- ochmiljöaspekter samt sjösäkerheisaspekier skall beaktas och målsättningen varaalt bevara och utveckla samtliga hamnar, 2.alt den planerade koncentrationen av hamnar och lotsstationer stoppas iavvaktan på den föreslagna pariamentariska utredningens förslag samt riksdagensställningstagande." Utskottetsäger lill denna fråga au "ålgärder från sida som kan ledalill slmkturförändringar av betydelse inom svenskt hamnväsende ej bör vidtasutan prövning". Vidare sägs: "Någon indragning avlotsplaiser eller lolsuppassningsställen bör därför inte heller ske ulan attriksdagen bereits tillfälle att ta slällning härtill." Dettauttalande är i och försig positivt, men både när del gäller hamnarna och närdetgäller loisplatserna är slarka krafter i rörelse som målmedvetet och aktivtarbetar för en kraftig nedskärning av antalet hamnar och lotsplaiser. Det finnsledande politiker som klart uttalat alt hamnverksamheten bör centraliseras ochau mer än hälften av de svenska hamnar som finns bör läggas ner. Vianser det därför nödvändigt - trots trafikutskottets positiva utlalande i dessafrågor - att yrka bifall till moiionen 1948. Jag vill avsluta milt anförande med atl också yrka bifall tillmotionerna 970 och 1407. Vi älskarjärnvägar i det här landei. Senastemanifestationen är "", där människor samlats itusental och skrivit på listor för atl skall bevaras och rustasupp. Vivill behålla alla järnvägar och gläds när nya byggs och trafiken på gamla återupptas. Det innebär att vi också är beredda att beiala för dem över skattsedeln. Ju mer vittförgrenatjärnvägsnätet är, desto värdefullare är det. Dehöjda oljepriserna kommer au göra järnvägen alll viktigare. medbibanor, t. ex. i Väslerdalarna och upp till och från tillBollnäs, måste rustas upp för all inlands stora tillgångar av skog,torv och sötvalten skall rätt kunna utnyttjas. Jaginstämmer i anförande lidigare , där inställningmer i detalj redovisats. reservationer nr 1,4 och 5 är klara och entydiga i sill stödtill och andra nedläggningshotade banor. Jag ber att fä yrkabifall lill dem. Utskottethar uppenbarligen inte haft tillgäng lill aktuellt beslutsunderlag när delgäller projektet kanal. Oljeprishöjningarna och bildande har heltändrat bilden. Inlands-och kusisjöfarten har framliden försig. I lider av bristpå arbete bör man inte räkna investeringar som belastningar när de ger jobb därmänniskorna vill ha del och närde ger resultat som blir värdefulla förframtiden. Miljöaspekterna pä projektet har emellertid inte utretts i detalj.Dala kanalsällskap har arbetat helt ideellt. Med små medel och storauppoffringar har man lyckais fä fram högintressant material. Det är nunödvändigt atl regeringen övertar uiredningsansvaret. Projektet är betydelsefulltocksä ur näringslivs- och arbetsmarknadssynpunkt. Beslut om ulredning börallisåförberedas i näringsulskoilet och arbetsmarknadsutskottet. Vi återkommer medmotioner, som skall formuleras så att dessa utskott för anledning all undersökaulredningskravei. Underdella anförande övertog försle vice talmannen ledningen av kammarensförhandlingar. i (s):