prot · G20936 · 1978-12-31 00:00:00 — För Västerboitensförelagen innebar uppenbariigen det begreppelatl man dels satte kravet på lönsamhet sä atl del skulle uppfyllas inomorimligt kort lid, dels underlät atl ange någon riktig målsättning förverksamheten. De Algotsanställda har visal alt man kan ta talet omrekonstruktion pä ett annat sätt. Man kan inrikta sig på alternativ produktion.Detta begrepp för f ö. också en utförlig behandling i studiematerialet. Mangodtar inte alt det skall handla om nya alternativ för kapitalistisk lönsamhet,ulan man sammanfattar sin syn på begreppel så, att del handlar om an producerasådanl som det finns ell verkligt behov av, all producera på ell sådanl sällalt arbetet blir meningsfullt och ger gemenskap och slutligen an producerauiifrån andra föruisänningar än de rådande, t. ex. när det gällerresursanvändning. Alladessa initiativ har väckt en stark opinion till stöd föratt verksamheien skallfö fortsätta så all man verkligen för en rättvis chans att visa vad man villoch vad man kan uppnå. Stödel kommer från särskilt bildade stödkommii-léer,från fackliga och andra organisationer och från enskilda. Den statligajämslälldhetskommitlén har också i eu brev till induslriminislern framhållilbehovet av kraftinsatser föratt trygga sysselsättningen. Att detla har skettser jag som något högst naluriigl. Frågan om de här arbetstillfällena skallsäkras är otvivelaktigt en högst konkret jämslälldhelsfråga. Rätten till arbelemåste hävdas överallt, men kravei har särskild tyngd i orter därarbetslöshet är det absolut enda som väntar dem som ställs utanför den härverksamheten. För dem som här är aktuella handlar del också om all de har gettsförhoppningar, fött lillfälle all skapa sig en ekonomisk självständighet ocherfaril betydelsen av arbetskamrater och gemenskap. för inte allt della lasifrån dem. Jusldetta alt man sä kraftigl betonar gemenskapens belydelse upplever jag själv somen livsnerv i Algotskvinnornas kamp. De har av och till anklagats för att spelaalltför myckel på känslor. Hur de upplever detta uttrycker en av dem bästsjälv, när hon säger; "Precis som om det inle är känslor det handlar om!Glädjen au ha arbetskamrater, lyckan alt uppleva solidaritet och gemenskap,sorg och vrede när någon försöker ta jobbet ifrån en." som sagt av regionalpoliliska skäl och för atl bereda kvinnormöjlighel lill arbete i områden där del var ont om sådant. Dessasamhällsekonomiska skäl kvarstår. Sysselsättningsläget i de berörda orterna harinle på något sätt förbättrats. Svårigheterna för kvinnor atl där fö jobbkvarstår. Men ändå tillåts rent företagsekonomiska kalkyler all la över.Motsättningen mellan samhällsekonomiska iniressen och företagsekonomi, dvs. deomedelbara vinstintressena, fanns inbyggda i det ursprungliga beslutet. Meninget ivingar staten eller Statsförelag att här följa den kapilalistiskaprincipen att de enskilda företagens lönsamhet skall skymma alla andraintressen. Deförslag som de nämnda studiecirklarna har ularbetal är inle bara realistiskaulan svarar dessutom mot behov. De borde kunna förverkligas med ett statligt slöd. Regeringenärju inle sä noga med budgetunderskottet, vad del tycks, då man tänker minskadel allmänna skatteuttaget med . Del röstfisket är dyrtoch till sin huvuddel samhällsekonomiskt oklokt. Varför är regeringen då såsnål gentemot de arbetande kvinnorna i ? Del rör sig ju inle om såstora summor för alt kunna ge inle bara ytterligare respit ulan också möjlighelförde arbetande i att fö omsätta sina produktiva och riktiga idéer ipraktiken. I det långa loppet kan deras förslag till produktion inle varaförlustbringande utan måste vara till nytta för samhället och för andraarbetande som behöver praktiska och välgjorda kläder både i jobbet och annars. Ulöverden hänvisning som industriministern gör till pågående utvärdering avprojektet skulle han kanske också kunna uttala en egen mening, om han anser attsådana här initiativ från de anslällda måsle fö stöd så långt det är möjligloch alt utgångspunkten för prövningen skall vara inte bara strikt företagsekonomiskulan också samhällsekonomisk och mänsklig. Algotssömmerskornaskamp för sin rätt till arbele är ju inte bara beundransvärd och klok. Denutvecklas också till en symbol för kampen för rätten lill arbele i ochkvinnors kamp för rätt lill elt jobb. Den visar hur de arbetande har egelinitiativ och egen skaparkraft där direktionerna sviker. Och är inte sådanakonstruktiva aktioner något som måsle understödjas? Det här är politiskt ocksåen förtroendefråga. Skall medborgarna kunna tro på att menarnågonting med sill tal om närdemokrati? Industriministern har chans atl visadet gentemot de arbetande vid . öm sysselsättningen inom tekoindustrin Jag för tacka induslriminislern försvaret på min fråga fast del inlegavs några klara besked. EnIjuspunki är dock beskedet angående Norsjöfabriken, där del sägs atl avsiktenärall uppehålla sysselsätlningen till den . Men det är i alla fallbara ett uppehållande försvar. Vad händer därefter? Min fråga är myckel meromfallande än vad som kanske kan läsas ut av den. Den gäller först och främstvad man kan göra för sysselsättningen vid fabrikerna och sedan sysselsätlningenför framtiden. öm sysselsättningen inom tekoindustrin EivorMarklund har gjort en historieskrivning och gett några kommentarer som jag tillstor del kan instämma i. Men jag skulle ändå vilja ge några tillbakablickarhär. Etableringenav i gav arbete åt mänga som dittills inte haft enchans alt fö sysselsättning. Unga människor kunde stanna i hembygden, och någrakom tillbaka från annat håll i landei. Hemmafruar fick arbele och därmed densjälvkänsla detla ger. Kommunerna byggde bosläder och ordnade barnomsorg, föratt nu inte tala om alla insaiser som gjordes för själva förelaget. Alltverkade gå bra till 1976, då införde anställningsstopp sedanförelaget anställt det antal människor som krävdes för alt fö ut hela delöverenskomna bidraget pä 70 milj. kr. Sägott som efter regeringsskiftel kom chocken: Företagel skulle läggasner! Del var inte lönsamt. Och därmed inleddes en kamp för jobben som harengagerat mänga människor utanför fabrikerna. Päkort lid insamlades 33 000 namnunderskrifter på en appell som bl. a. krävde atlstaten skulle gä in och la över förelaget och rädda sysselsättningen. Vi somstödde del förslaget irodde då all ell statligt övertagande skulle vara engaranti. Men så blev inte fallet, och blev 187 anställda vidfabriken i avskedade. Propositionen1977/78:73, som induslriminislern hänvisade till, gällde dem som var kvar vidAlgolsfabrikerna efter de första avskedandena. Närproposilionen behandlades framförde jag en rad argument för hur nödvändigt delär atl ordna sysselsättningen för de tekoanställda i Västerbollen. Jag citerarur kammarens protokoll för - där finns några uppgifter somsärskilt borde inlres.sera den nuvarande industriministern: "Vikan inte accepiera all enheterna i läggs ned utan all någonalternativ sysselsättning skymtar. Ser vi bara på , där ett stonanial personer redan nu väntar på jobb och ytterligare 200 skulle friställas-och del finns små möjligheter atl ge dem jobb - så förstår vi atl det är En nedläggningav Algotsfabriken i skulle innebära en katastrof Det skullebetyda ett direkl och indirekl skattebortfall på ca 2 milj. kr. Atl slälladrygt 100 människor utan arbete för i samma betydelse som det skullefö för att förlora 5 000 jobb i ett enda svep. Det har alltså samma effekli att lägga ned som det skulle ha i om man lade nedtvå tredjedelar av där. kommun har till stor del byggt upp sinservice med anledning av etablering där. Jag tror all jag kan garanteraall kommunerna i mitl län, för varje arbetstillfälle som de räknar med atlkunna fö, helhjärtat harställt upp närdet gälll byggande av bostäder,barnomsorg osv. I finns in te arbele inom pendelavstånd. Del ärtiotals mil till nästa tätort." Viville också frän socialdemokratiskt håll atl lillsammans med defackliga organisationerna skulle fö i uppdrag all ta fram alternativproduktion. Del har också lill en del skett. I har man arbetat medarbetskläder för sjukhuspersonal och i med bl. a. grövre, alltså mertåliga, arbetskläder. De som arbetat med sjukhuskläder har emellertid brevledes fött besked aven representant för Statsföretag att de skall sluta upp med det. Kläderna är bra,men de skall inle få tillverkas i . Deanslällda har visal stort ansvar för en fortsalt sysselsättning genom attoförtmlet i arbetsgrupper och studiecirklar ge förslag lill alternativ produktion.Del arbetet omfattas med stort inlresse av hela bygden och på annat håll ilandet. Det har bildats stödkommiiléer, som försöker skaffa pengar lillutvecklingskostnader. kommun har garanterat ersättning tilltygleverantörer för en mindre kollektion arbetskläder. Den kollektionen ärredan såld. Vid kontakt med fackklubben i har jagfött veta att del ringer folk från hela landei, som är inlresserade av derasprodukter. finns ingen som kan la emot beställningar, och de somarbetar med produktionsutvecklingen vill fö ytterligare pä sig. Detlaär en blygsam begäran av människor som länge levat under stor press och kastatsmellan hopp och förtvivlan. Industriministern har föll information omprojekten som pågår i och och även begäran om anstånd.Begäran om anstånd omnämns inte i svarei, men väl all projekten i ochSkellefteå håller på att utvärderas inom . Det är lill nyår, då bilan faller om inte något görs.Jag frågar: Hur länge behöver industriministern tänka yllerligare? De avskedshotade vid Algolsfabrikerna och många andra väntarotåligt på svar. gav en stor rundmålning över tekoindustrins utvecklingoch lekopolitiken här i landet . Av den framgår atl allaregeringar och alla ansvariga statsråd enligl hans mening grovt har missköttfrågan. Infördelta frågar jag mig om det ändå inte möjligen kan ha slagit altinte alla regeringar och alla statsråd och alla deras medhjälpare nödvändigtvisbehöver ha varil alldeles inkompetenta, utan alt den utveckling som skettberor pä all slora svårigheter har mött och möter tekoindustrin, alt det ärväldiga krafter som är i verksamhet och som givit de utslag som Svenssonmenaratt regeringar borde ha tacklat; själv är han inte i situationen atlpraktiskt behöva tackla dem. Isjälva verkei ärdet så alt samma utveckling som skett i också skett i,trorjag, alla med oss jämföriiga länder. Inte bara i utan även i Asienkan man iaktta all länder med en förhållandevis hög lönenivå och höglevnadsstandard har svårl att uppehålla en sä starkt manuellt betonad induslrisom lekoindustrin. Del är alltså här fråga om problem som man inte löser mednågra enkla penndrag. fortsatte med att kritisera atl jag inte nu tog ställning tilltekopolitiken utan bara hänvisade lill att det pågåren beredning i riksdagskanslietoch atl en proposilion om tekopolitiken är avsedd alt läggas fram på nyåret.Men vi arbetar faktiskt med problemen . Senast den gångna veckan sammanträffadenågra statsråd med statssekreterare och handläggare för att proiokoll 1978/79:35-36 diskutera del material somförelåg och som är en del av det material som skulle ligga till grund för enkommande lekoproposiiion. antydde att det var en sorts nonchalans mot honom som folkvald atl jaginte nu som svar på hans fråga presenterar den övergripande politiken för teko.Man måste väl ändå i en regering arbeta pä del sättet alt man bereder frågor,alt man arbeiar någorlunda planmässigt och atl man inte varje gång enriksdagsman begär ett besked sä atl säga stryker ett streck överarbetsplaneringen och på grundval av ett mer eller mindre halvfärdigt materialtar ställning. var vidare å mina vägnar generad över atl jag åberopade deninlernationella arbetsdelningens fördelar och all jag menade all han förespråkadeen linje som i slorl sett leder till en sämre levnadsstandard. Ja, vi har olikameningar på den punkten. Vi har olika synsätt, och det må vara mig tillåtet altframlägga det synsätt jag har och som omfattas av väldigi många, nämligen attför elt litel land som en internationell arbetsdelning är nyttig och idet stora hela leder till en bältre levnadsstandard. Jagvill minnas att åberopade m. fl. och alt han menadeatl man undantagsvis måsie träffa dispositioner som inle är förenliga medhuvudregeln. Jag är medvelen om del. Själv ärjag en ganska pragmatisk person.Men så har politiken också bedrivits i de av så förkättradelidigare regeringarna av olika kulör. Desvårigheter som råder när det gäller atl upprätthålla också en reduceradtekoindustri åskådliggjorde själv bl. a. när han sade att mångalusen av de nuvarande jobben i lekoinduslrin kan upprätthållas endasl genomsubventioner. Jag upprepar: Förslag om en tekopolitik kommer att framläggasganska snart i form av en allmän proposition. NärJörn som ett av sina botemedel i den här situationen framhöll, alt viborde komma bort från modeväxlingar i klädesvanor och utarbeta enkla, hållbaraoch standardiserade kläder som folk fick använda, skulle jag lill detla ändåvilja lägga atl det finns mycket man kan säga för och emol en sådan tankegång.Men man kan väl åtminstone i det här sammanhanget, när vi diskuterarsysselsätlningen inom lekoinduslrin, konstatera alt skulle det genomföras, skulledet i varje fall inle öka avsättningen av lekoprodukter här i landei - inleheller av svenska lekoprodukler - eftersom det skulle betyda en minskning avkonsumtionen. TillEivor och villjag säga alt vi naturligtvis ser allvarligtpå sysselsättningsproblemen i de orter i som ni talar om. Ettuttryck för atl vi lar allvariigl pä detla ärju den framlagdaproposition som innebär att nedläggningshotet nu skjuls framåt för deloch - kan jag tillägga - också för , även om det är beläget iVästernorriands län. Jaghar myckel rikligt tagit del av det ulföriiga material som muntligen ochskriftligen har förebragts från intressenterna, fack, kommuner och andra, i deberörda orterna. Men jag har också nödgats ta del av material som har tillförtsoss från andra orter, där man frän fack och delvis också förelag har skrivitlill oss och sagt atl man medoro har läst publicerade uppgifter om au man inom att ta upp alternativ produktion av sjukhuskläder och arbetskläder.De som gör sådant har känt sig oroade och skrivit att de befarar atl dedärmed kan bli krisföretag. De missunnar inle sysselsällning, mende vill inte atl sådan här tillverkning tas upp och därmed äventyrarsysselsättningen på andra håll. Jagnämner detta för atl åskådliggöra hur svårt det här problemet är. Ni talade ommotsättningen mellan samhällsekonomi och förelagsekonomi. Jag tror att mantyvärr kan uttrycka del i mer konkreta termer, nämligen atl vi måste kommaunderfund med vad del finns för utrymme på marknaden för de varor det är frågaom: Vad kan svälja, vilken produktion erfordrar det och pä vilka orterbör den lämpligen äga rum? EivorMarklund sade alt man tycks ha råd att öka ett stort budgetunderskott genomskattelättnader som stärker allmänhetens köpkraft. Ja, det varju en av hennespartiväns mediciner för alt komma till rätta med lekokrisen, attöka människors möjligheter att köpa bl. a. textilier, och det gör man med detförslag som budgetministern har lagt fram. Tillsist vill jag understryka atl beredning av materialet inför dessa svåraställningstaganden pågår. Så sent som ägde två sammanträffandenrum på industridepartementet, det ena med intressenter från - fackoch andra -, det andra med kommunalråden i . Det arbetas alltså förhögtryck med problemen, och jag kan utlova ett svar mycket snart, men icke . (vpk): Det är naturligtvis inle någon avundsvärd position som industriministerHuss har. Det är inte vår avsikt att låta honom få svara för alla synder sombegåtts före hans regim. Den här interpellationen framställde jag ju under denförra regeringens tid, och jag förutsäg inte alt den regeringen skulle gå tillhislorien fullt så snabbt som den nu gjorde. Delär också självklart att när vi från vpk;s sida ingår i en skarp kritik mol dengamla och den nya svenska tekopolitiken, så kritiserar vi inte i och för sigall det har skett en nedbanining sedan början av efterkrigstiden avsysselsättning och produktion, fördel vore ju alldeles orimligt att tänka sigatl man skulle hålla kvar de 80 000 jobb som fanns där. Det är inte därilättsinnet har bestått, utan lättsinnet och likgiltigheten harju bestått i , när man såg vårlåt det började luta, inle brydde sig om atl vidta någrafömtseende åtgärder. Och jag vill säga att hela arbetarrörelsen - också vårtparti - har i viss mån del i det ansvaret, även om naturligtvis de som hademöjligheterna all se in , atl göra utredningar, au skapa ettunderiag som möjliggjorde en förutseende politik, självklart i första hand ärde ansvariga. Menvad jag reagerar mot när det gäller , och som han och denfolkparlistiska regeringen måste ta ansvar för, är atl han i ljuset av alladessa försummelser och mot bakgrund av all denna försuttna tid alltjämtvidhåller alt en ganska dogmatisk liberal politik skall fortsätta att varaledstjärnan för den svenska statliga lekopolitiken. Man vågar inte säganågonling om detta: 0/77sysselsättningen inom tekoindustrin Var skall det här stoppaupp? När och var skall den nivå nås som så att säga är ett minimum förbevarandet av svensk tekoindustri? Jaghar heller aldrig insisterat på alt skulle avslöja den kommandeproposilionen i dess olika detaljer, utan jag har egentligen ställt en endafråga - en fråga som inte pä något sätt är karakteristisk för denna proposilionutan som har legat i luften och varil på tapeten här i kammaren åtskilligagånger: Vid vilken ungefärlig nivå kan man tänka sig att nedbantningen inomlekobranschen skall sluta? Det är fråga om en politisk målsättning, och jagvill veta ungefärligen hur regeringen ser på delta. Har man en myckelrestriktiv målsättning? Tänker man sig en myckel omfatlande ytterligarenedbanining eller tänker man sig att det skall stanna när ytterligare någralusen lextiljobb har fått försvinna? Vi kan väl åtminstone få någon ungefärligbild av regeringens allmänna syn på del här. Det skall väl inle vara uppknutettill en specifik proposition, eftersom del är något som går långt utanför ensådan speciell propositions ramar. Sedan lill frågan omfrihandeln! Vadjag reagerade mot var det väldigi enkla och hastiga sätt som industriministerngår till väga på genom att han säger atl när vpk inle accepterar denkonsekventa hundraprocentiga inlernalionella arbetsfördelningen i alla dessmest orimliga konsekvenser, då är vi inom vpk beredda atl la pä oss ansvaretför alt levnadsstandarden skall sänkas. Sä står ju inle frågan, ulan fråganhuruvida folkflertalet - jag menar alltså inle kapitalet och profilmakarna -vinner eller förlorar pä en internationell arbetsfördelning är i högsia gradomstridd. Att man måsle ha en rätt höggradig internationell arbetsfördelning iett industriellt system är det naturligtvis ingen människa som bestrider, menden kan se väldigt olika ul, och man kan vara en myckel god frihandelsanhängareäven när man tycker alt den nivå på import som rådde på tekoområdet såsent som 1974 är alldeles tillräcklig. Vi behöver inle driva den nivån högre -vi skall inle behöva acceptera imporl och total utslagning avhemmaindustrin bara för att upprätthålla en abstrakt liberal princip. Sedanär det även så, som har visat, att internationellarbelsfördelningharsina ramar och gränser. Den är lill fördel när den drivs påett visst säll och till vissa nivåer, men drivs den längre är den lill nackdel.Del är på samma sätt med förelagens optimala storiek. En viss grad av ekonomiskkoncentration t. ex. i en kapitalistisk marknadsekonomi kan vara till fördel-åtminstone för marknadsekonomin - men drivs den överen viss nivå medför den enlång rad ekonomiska och sociala konsekvenser som blir belastningar och lederlill svårigheter och extrakostnader, och dä är den inle längre fördelaktig. Nuhardet kapilalistiska systemet inga korrigeringsmekanismer, inga möjligheteratträtta lill sådanaöverdrifter, och gör man ingenling ål det fär del så att sägabara löpa oavsett konsekvenserna för människorna. Och däri ligger min fråga:Skulle industriministern något vilja utveckla regeringens syn på deninternationella arbetsfördelningen och dess effekter på lekoområdel? Är det såotänkbart att sälta vissa gränser för de mest orimliga konsekvenserna av dennaarbetsfördelning, de konsekvenser som ger dessa frizoner och dessa länder,med sin repressiva och brutala diktatoriska politik gentemot fackligaorganisationer och arbetare, möjligheter atl komma med inle bara dåliga varor,ulan dåliga varor till orimligt nedpressade kosinader? Det kan väl ändå inlevara förenligt ens med liberal konkurrensideologi. HAGARNORMARK (s): Herrialman!Det är inte så att jag vill ta arbele frän någon annan, så all säga flyttaarbetslösheten. Det är det inte fråga om. Jag tror alt problemen går alt lösapå annat säll. Facket i Västerbollen har fiera gånger uttalat atl del inte hellerär deras avsikt. De anser alt det finns plats för deras förslag i en alternativproduktion utan all det fär de konsekvenser som har skisserats här. Vikommer all fö svaret myckel snart, säger induslriminislern. Vi får inle velavaddet innehåller, menjag tolkar del som positivt all vi inte fick ettklart nej på alla de här framställningarna. Närdel gäller arbelslösheten måste jag cilera en gammal partivän som en gång närdelta atl vara arbetslös diskuterades sade; All bli arbetslös är en sådan förbannelseatl del önskar jag inle min värsta fiende. Hurdet är atl bli utan arbele har de Algotsanställda i studiecirklar koncentrerati lilen broschyr, som heter Din lur näsla gång. Jag vet atl den allmänpolitiska debatten hade tänkt överiämna denna tillindustriministern, men det gick inte jusl dä. Därför skulle jag vilja göra deli dag. Tänk över orden "Din tur näsla gång", fast del kanske inteblir så påtagligt som för de Algotsanställda. Men del är mycket tänkvärda satseroch en del faktauppgifter i broschyren som kan vara värdefulla atl ta del av. Jaghoppas alt svarei som kommer mycket snart är till gagn för dem som kämpar försina jobb i . (vpk): ser allvarligt på sysselsättningsproblemen, och det har han isin position all anledning atl göra. Men det är litel tamt när han säger attett uttryck för hur allvarligt man ser pä delta är vad man har gjortbelräffande och . Det handlar ju bara om en kort rädrumstid,något mera konkret och påtagligt för framtiden finns inte i det beskedetheller. Sedanlill detla med oron pä andra orter. Liksom vill jag framhålla altde som har arbetat med dessa frågor i har överallt myckel kraftigtbetonat atl man inte är ute efter alt åstadkomma problem på andra orter. Detärju därför man har tagit fram de här nya produkterna. Del är därför man visarpå alt man , närdet äntligen har fattats ett sä klokt beslut om att långbyxorfär användas inom sjukvärden och eftersom de inle har tillverkats förut, skullekunna börja en nyproduktion av sådana. Inom landstingen är man intresserad av altlägga ut sådana beställningar. Även mol bakgrund av den personalutveckling manväntar sig inom landstingen bedömer man att del kan finnas utrymme för en sådanverksamhet. Detsamma gäller för arbetskläderna-del handlar även där omprodukiion av Dehär filekorna vid talar om produktion av kläder även för andragrupper-äldre människor, handikappade m. fl., dvs. sådana människor som i daginle alls får sina behov tillgodosedda genom det slags produkiion i långaserier som lagts upp. Dessutom har man talat om all skapa kläder uiifrånnorrländsk tradition. Alll detta handlar ju om produkiion av nya saker. Del ärsåledes ingenling som drabbar något förelag någon annanstans. Isin redovisning av en möjlig alternativ produkiion betonar sömmerskorna påflera ställen i studiematerialet att de har kontakter som kan vidareutvecklas,om verksamheten vid kan få fortsätta. Del gäller t. ex. baskläderav den lyp som en gång tillverkade. Jagskulle avslutningsvis vilja la upp en fråga som också berörs istudiematerialet. Den gäller en fortsatt verksamhel vid , om deanslällda ivingas att själva ta över den.