prot · G20971 · 1978-12-31 00:00:00 — Del kan gälla arbetsresor, sjuktransporter eller resor för atl näservice av olika slag. Man kan med fog påstå att öbefolkningen på grund avdetta är mer sårbar än andra människor. Om en akut situation uppstår som kräveromedelbara hjälpinsatser måste man kunna lila på att bät-eller färietrafikenfungerar. Dessakonstateranden är självklarheter, men jag tycker del finns anledning all nämnadem i delta sammanhang. Jaghar i min fråga lagil upp det förhållandet att man på vissa håll planerar allförsämra färietrafiken. Del har framkommit tankegångar som, om de blevförverkligade, skulle leda lill oacceptabla förhållanden. Min fråga har ställtsmed anledning av färietrafiken till Torso, som ligger ulanför . Därbor mellan 600 och 700 personer. Torso är dessutom ett attraktivt område förfritid och rekreation. Ledentrafikeras vanligtvis med kabelfäria, men det finns också en frigående färia.Det är den sistnämnda som man nu planerar att dra in. Om så sker kommer del attinnebära att trafiken inte kan upprätthållaskontinueriigt. Under juluppehåll kunde jag konstatera attkabelfärian låg helt infrusen och obrukbar, och endast tack vare den frigåendereservfärian kunde trafiken upprätthållas. svar framgår all man planerar att installera en luftbubblingsanläggning.Det kanske kan låta bra, men vi skaraborgare hyser en sund skepsis molnymodigheter som vi inle har någon erfarenhet av. Varken personalen på färjaneller lorsöborna är övertygade om att det kommer att fungera. Om nu expertistror att det går att upprätthålla trafiken genom alt lägga nedluftbubblingsledningar, tycker jag all det är en rimlig begäran att denifrågavarande reservfärian får ligga kvar till dess man har provat systemet vidbesvärliga förhållanden, t. ex. vid . Min fråga till kommunikalionsminislernär: Kan jag tolka svaret på det sättet att så kommer att ske? KommunikationsministernANITHA : Herr talman! Svaret på den frågan är ja. Överiäggningenvar härmed slutad. §11 Om tågtrafiken mellan och Kommunikationsministern erhöllordet för att besvara 7ö>ge/; () anmälda fråga,1978/79:267, och anförde: har frågat mig vilka orsakerna är till störningarna itågtrafiken mellan och och vilka kortsiktiga och långsiktigaåtgärder som kommer all vidtas för atl förbättra den nuvarande situationen. Detär enligt min mening oundvikligt att trafiken utsätts för störningar underextrema väderförhållanden såsom kraftiga snöoväder och sträng kyla. Jag trorinte alt det är tekniskt möjligl all utforma trafikapparaten så alt den heltutan problem klarar sådana förhållanden som har rått. Skulle SJ försöka sigpå att radikalt minska även sådana vintertrafikproblem som sporadiskt uppstårskulle kostnaderna och biljettpriserna bli helt orimliga, efiersom del bl. a.förutsätter mycket stora investeringar i reservlok och reservvagnar. Järnvägenskulle då bli mycket dyr årel runt. SJarbetar dock ständigt på att förbättra möjligheterna all hålla trafiken i gångäven under svåra förhållanden. Ett problem som jusl gäller sträckanUppsala-Stockholm har uppstått på grund av alt pendeltågen visat sig ha svårtalt klara extrema vinierförhällanden. Den långväga tågtrafiken har därför ivissa fall även tagit upp pendelresenärer med bl. a. förseningar som följd.Enligl vad jag har erfarit pågår nu diskussioner mellan SJ och SL om hurpendeltågstrafiken skall kunna förbättras lill . Jag tackar kommunikationsministern för svaret pä min fråga. Enliglsenaste folkräkningen 1975 pendlade närmare 5 000 människor från kommunlill och över I 000 var inpendlare från lill Uppsala.Vi hade alltså omkring 6000 pendlare mellanUppsala-Stockholm och . Dagens antal ligger sannoliktbetydligt högre. Huvuddelen av alla dessa pendlare använder sig avtågförbindelserna. Detär därför av vitall intresse alt tågförbindelserna fungerar väl. Tidigarevintrar-och del har då inle bara gällt under extrema väderförhållanden -hardetta inle alltid varit fallet. Besväriiga förseningar har inträffat. Även ijanuari har del varit vanligt med förseningar morgnar och kvällar. Det varfallet t. ex. . kunde meddela atlförseningarna böriade kl, 06,24 och altförsenings-liden ökade , I stället för aU köra med sina vanliga loktvingades SJ att sätta in s, k. Hg-lok. Dessaloks maximala hastighet är betydligt lägre än de loks som används normall.Enligt tidningen säger man på SJ:s pressinformation i , att den härtypen av lokbyien är "en oerhörd nödfallsutväg". Till della kommer allantalet sittplatser har varit klart otillräckligt på vissa Nr 71 morgon- och kvällståg mellan och . Tisdaeen den bWvhutan sittplats och har fått stå i lågkorridorerna. 23 ianuari 1979 ' "' '' '' pendlare som stigit på i för all resa till Omtåstrafiken Pendlarna - del rör sig alltså om mänga tusen -frågar sig naturiigtvis vad de mellan störningarsom jag här har beskrivit beror på och vill självfallet veta att SJ gör och '" Söras både på kort och på lång sikt. Jag håller medkommunikationsministern om att man självfallet inte helt kan undvikatrafikstörningar under extrema väderförhållanden, men del bor vara möjligl atthålla en sådan beredskap all del finns lok som fungerar som det var avsett. Detbör också, om man har en god planering, vara möjligt atl hålla sä många vagnaratl samtliga lågresenärer får sittplats. Jag vill sluta med att slälla etl parföljdfrågor till statsrådet: statsrådets svar att man kan räkna med attsenare vintrars störningar i pendeltrafiken inle kommer altupprepas pä liknande sätl ? Jag lalar då också om situationer därdet inte har varit häftiga snöoväder och myckel sträng kyla, för vi har haftstörningar även under mera normala vintrar. Vidare:Hur ser statsrådet över huvud tagel på den långsiktiga utvecklingen när detgäller pendeltrafiken ? Det är enligt min mening viktigt underiäitar för dem som väljer att pendla. Det måste vara en strävan attarbeta för valfrihet vid avvägningen när det gäller bostad och arbetsplatsgenom högklassiga kommunikationer längs hela axeln , I delsammanhanget har man anledning att ställa frågan, om del verkligenräcker med tvä spår på del av sträckan . Jag delar uppfattning atl man på olika tänkbara sätlskall medge en valfrihet när det gäller kommunikationerna på den här sträckan. Vadsedan gäller frågan om den reserv som SJ skulle kunna ha hade det enligt SJ:sbedömning behövts en reserv av ca 50 lok och 100 personvagnar för all förelagetnågorlunda smärtfritt skulle ha kunnat klara trafiken utan störningar under densenaste lidens snö och kyla. Detla skulle innebära en investering på 450 milj.kr. Atl ha en sådan reserv torde inle vara realistiskt. Närdet gäller problemen i stort i samband med sittplatserna på Uppsala- tägen vill jag säga aU också jag känner till att del ibland är svårt aU fåsittplats pä tågen under högtrafik. Bristen på platser gäller i första hand förslaklass- vagnarna. Del är här fråga om sådana kapacitetsproblem som uppslår i all trafik som liksom Uppsalatrafiken har myckel markerade toppar. Av ekonomiska skäl kan SJ inte anskaffa så mänga vagnar att man helt får bort trängseln under högtrafik, men jag tror att silualionen kommer alt förbättras då de 150 nya personvagnar som SJ har beslälll böriar levereras. I de nya 58 vagnarna är dessutom antalet platser slörre än i denuvarande. Jag noterar detla med stor tillfredsställelse. Såvitt jag kan förslåinnebär det alt de 150 vagnar som har beställts i första hand skall användasför den inlerregionala trafiken. Dä bör rimligen de vagnar som är i myckel gottskick och som de nya vagnarna ersätter kunna sättas in på förbindelser avkortare art som t. ex. den mellan och . Förhoppningsvis kan vidärigenom under kommande vintrar få en bätire silualion på sträckanUppsala-Stockholm än vad vi haft under senare vintrar. KommunikalionsminislernANITHA : Herr talman! Del hoppas jag också. Överläggningenvar härmed slutad. §12 Om subventioner till charterflygningar Kommunikalionsminislern erhöllordet för atl besvara {s)der\ anmälda fråga, 1978/79:272,och anförde: har frågal mig dels om jag anser atl del är rikligtalt ekonomiska stimulansbidrag lill researrangörerna ges enbart vid Sturupsflygplals, dels omjag avser att medverka lill atl samma ekonomiska stimulansbidragskall utgå vid charterflygningar från andra inom den södra regionen belägnaflygplatser som är utbyggda för sådana flygningar. Luftfartsverketfårenligi luflfartstaxan, som beslutas av regeringen, medge sådan rabatt pålandnings- och passageraravgift som kan anses vara förenlig med verketsekonomiska intressen. Förnågra år sedan gjordes på uppdrag av luftfartsverket en undersökning avchartermarknaden i , Undersökningen visade bl. a. att huvuddelen avresenärerna föredrar Stump framför Kaslmp som avreseflygplals. På grundval avdenna information utformade luftfartsverket ett stimulanspaket för all, iöverensstämmelse med allmänhetens önskemål, överföra charter-trafik frånKastrup lill . Stimulansåtgärderna omfattade bl. a. rabatter tillflygföretagen på landningsavgifterna. En förutsättning för att rabatter skulleutgå var att de medförde ökad trafik. Åtgärderna för att stimulerachariertrafiken på utgörs således inte av subventioner ulanav kommersiellt motiverade rabatter. Luftfartsverketsbemyndigande att medge rabatter pä landnings- och passageraravgifterna innebäratl verket i varie särskilt fall har att ta ställning lill frågor omstimulansåtgärder. Allmänt sett anser jag att del är angelägel att verket genomolika åtgärder skapar förulsältningar för utveckling av trafiken pä de svenskaflygplatserna. Jag ber all få tacka kommunikalionsministern för svaret på min fråga. Anledningentill frågan är att luftfartsverket i brev erbjudit researrangörer ekonomiskasubventioner, om de föriägger sina charterresor till flygplats.Avsikten torde vara atl man bätire skulle kunna hävda sig i konkurrensen medKastrup om charterresorna. Jag vill inle bestrida all så kan vara fallet, mendet kommer också all drabba exempelvis , som också arenprimärflygplals som sorterar under luftfartsverket. Om inte Ängelholmsflygplats kan erbjuda researrangörerna subventioner liknande dem som Slumperbjuder, kommer chartertrafiken frän självfallet atl försvinna. Ängelholm-Helsingborgsflygplals har haft förmånen att kunna erbjuda sinaresennärer en ökande chartertrafik lill bl. a. , , ,och . Sålundautnyttjade inle mindre än 7 530 passagerare denna möjlighet ,trots all utrymmena för tull- och polismyndigheterna och även för passagerarnadå inte var tillfredsställande. utbyggdes emellertidÄngelholm-Helsingborgs flygplats väsentligt och förfogar nu över såstort utrymme, varvid hänsyn även har tagils lill en utökning av chariertrafiken. Ängelholmsflygplats har etl passagerarupptagningsområde som omfattar ca 500 000 personeri nordvästra och i södra . Del är därför synnerligen beklagligtatl luftfartsverket på detla sätt motverkar utvecklingen av Ängelholmsflygplals. Inle heller ärdet troligt att alla resenärer som inte längre harmöjlighet att charlerflyga frän kommer att utnyttja Stumps flygplals,efiersom resorna i mänga fall blir förmånligare från än från . Jaghade hoppats att kommunikationsministern skulle ha velat medverka till all ävenÄngelholms flygplals får komma i åtnjutande av subventioner liknande dem somkommer till del, i all synnerhet efiersom luftfartsverketbyggt ut föratl möjliggöra en utökning av chariertrafiken.Nu kan jag konstatera alt så inle är fallet, vilket är beklagligt. Jagvill sluta med all ställa en fråga till kommunikationsministern: att det är rimligt aU luftfartsverket först bygger utfiygsialionen för atl bl. a. möjliggöra en slörre chartertrafik, varefter mangår lill reseorganisalionerna och säger all om de föriägger sina flygningartill Slump får de ekonomiska subventioner? Enligt min mening är detta enorimlig politik. Borde inte luflfartsverkel, som är huvudman för Ängelholmsflygplals, medverka lill utvecklingen av flygplatsen i stället för all som numotverka den? KommunikationsministemANITHA : Herr talman! log upp frågan omchariertrafiken på . Till att böria med vill jag påpeka attutbyggnaden av flygplatsen är avseddfrämst för inrikesflygets expansion. Jagvill också erinra om vad jag sade i mill frågesvar, nämligen all åtgärderna påSturups flygplats inte utgörs av subventioner utan av kommersiellt motiveraderabatter. Det kan också nämnas att rabatterna har inneburit all antaletcharterresenärer på Stump har ökat från 73 1975 till ca 170 1978,dvs. en ökning med nästan 100 000. Jag vill också understryka att åtgärderna påSturup endast syftar till atl förbättra Slumps förutsättningar alt konkurreramed . Omvi sedan räknar charterresenärerna bara en gång - inte två gånger, både när defor och när de kom tillbaka, som gjorde - kan man konstateraatt chariertrafiken pä ökat passagerare lill ca 3 300 passagerare. Men minskadepassagerarantalet till ca 1 100. Den minskning i charterflygel från Ängelholmsflygplals som ägde rum har, mot bakgrund av trafikutvecklingen under desenaste åren, enligl luftfartsverkels uppfattning inget samband medstimulansåtgärderna pä Stump. - Bland de faktorer som intenämnt beträffande chariertrafiken är den att arrangörerna och bolagen strävarefter att koncentrera sin verksamhet till etl begränsat antal flygplatser,eftersom det krävs en hel del basinvesteringar. Delär framför allt andra faktorer än luftfartsverkets avgifter som är avgörandeför valet av inrikesflygplats inom landet för charterflygningar. Denintäklsökning - mer än 10 milj. kr. - som stimulansåtgärderna på harmedfört har kommil alla luftfartsverkets flygplatser lill godo, därför all deses som en ekonomisk enhet. De pengarna har medverkat till au begränsahöjningarna av luftfartsavgifterna, och det är en viktig faktor i sammanhanget. Motbakgrund av vad jag nu har sagt framgår att jag inte tycker att det är lämpligteller motiverat atl jag ingriper i den beslutsprocess som skall leda fram fördelning av chariertrafiken på olika svenska flygplatser. GUSTIGUSTAVSSON (s): De siffror som jag nämnde beträffande passagerarantalet påcharlerflygningarna är Linjeflygs egna siffror. Enligl de uppgifterna har 7 530passagerare använt sig av chartertraflken på . Men det ärriktigt all trafiken sedan, som kommunikationsministern säger, gick ned under1978. Del berodde pä alt man då höll på all bygga om och bygga ut flygplatsenoch därför inte kunde ha lika rnycket charlertrafik som lidigare. När del sedan gäller utbyggnaden av stationen sägerkommunikalionsminislern all den gjordes enbart med tanke på den ordinarieinrikeslrafiken. Men del är inle heller riktigt sant. Man har nämligen byggt ullokalerna speciellt för polisens och tullens behov -och för inrikes flygresorbehöver inte tullen ökade utrymmen. Men sä har skett, och man har tagit hänsyninle bara till inrikestrafiken utan också lill den ökade chartertrafiken. Överläggningen var härmedslutad. Nr 71 § 13 Om bättre strålskydd inom hälso- ochsjukvården 23 iinuari 1979 SlalsrådelHEDDA erhöll ordet för all besvara () anmälda interpellation, 1978/79:115, och Ombättre snål- ''"'' >ikydd inom hnko lalman! Margoi har frågal vilka åtgärder regeringen avser och iiikynirlen '"''' f"" förbättra strålskyddet för patienter och personal inom hälso- Enligtsträlskyddslagen (1958:110) fordras tillstånd av strålskyddsmyndig-helen,siatens strälskyddsinstitut, för att inneha röntgenutrustning och för allbedriva radiologiskt arbete. Den som bedriver sådant arbete är skyldig allvidla alll som - med hänsyn lill arbetets natur och personalens yrkesvana -kangöras för atl förebygga skador av strålningen. Inom sjukhusen är det i regelklinikchefen för röntgenavdelning eller radioterapeulisk avdelning som har detdirekta ansvaret för verksamheten. Strälskyddsinsiitutelger fortlöpande ul föreskrifter, anvisningar och råd om användningen avröntgenutrustning och annan teknisk utrustning som sänder utjoniserandestrålning. Som exempel kanjag nämna all institutet har givit ut en svensköversättning av den internationella ompalienistrålskydd vid röntgenundersökningar och en skrift om stråldoser ochsträlrisker vid skärmbildsundersökningar. Särskilda tillsynsman inom institutetinspekterar verksamheten. Socialstyrelsenhar i egenskap av tillsynsmyndighet för sjukvården i en skrift tagitupp frågor om palienisäkerheien vid röntgenundersökningar (Socialstyrelsenanser 1976:4). Den innehåller synpunkler och förslag beiräffande organisation,tillsyn och drift av rönigenverksamhel. Styrelsen framhåller bl. a. all allrönlgendiagnostisk verksamhet inom elt sjukvårdsområde bör samordnas under enröntgenläkares ledning. Styrelsen understryker vikten av atl personalen ärändamålsenligt utbildad för uppgiften och fortlöpande informeras om centralteller lokall utfärdade föreskrifter eller anvisningar. I skriften rekommenderassjukvårdshuvudmännen all inrätta lokala rönlgenkommittéer med uppgift attövervaka den röntgendiagnosiiska verksamheten inom sjukvårdsområdet. har därefteri gjorl en enkät lill samtliga sjukvårdshuvudmän för atl få enuppfattning om i vad mån styrelsens förslag och rekommendationer i nämndaskrift har genomförts. Svaren ger en ganska splittrad bild. Vad beträffarutbildning och informalion anordnas vid vissa sjukhus särskilda kurser islrålskydd och undersökingsteknik, medan utbildningen vid flertalet sjukhussynes ske i form av information på de akluella avdelningarna. För den tekniskatillsynen av apparaturen saknas tjänster för sjukhusfysiker vid flertaletsjukhus. Lokala rönlgenkommittéer fanns eller var under bildande vidundersökningstillfället hos åtta sjukvårdshuvudmän. Planer pä bildande avsädana kommittéer fanns hos ytterligare åtta huvudmän. Jag vill i dellasammanhang nämna all i en kungörelse, 62 SOSFS (M) 1978:26, om ansvar för medicinleknisk utrustning isjukvården m. m. ingående behandlatsjukvårdshuvudmännens och medicinalpersona-lens ansvar i samband med sådan utrustning.Styrelsen anför atl del följer av huvudmännens ansvar för all sjukvårdenbedrivs ändamålsenligt all huvudmannen tillhandahåller nödvändiga resurser.Personal med erforderlig teknisk kompetens måste anlitas för att granska ochgodkänna ny utrustning samt hälla den funktionsduglig. gällernaturligtvis i hög grad radiologisk verksamhet. Huvudmannens arbetsgivaransvarinnebär också atl arbets-skyddsaspekler måste beaktas. Socialstyrelsenunderstryker också behovet av utbildning av personal som handhar medicinlekniskutrustning. Styrelsen erinrar om alt det ingår i del administrativa ansvar somläkare i överordnad ställning har att ansvara för alt apparatur användsrationellt och all underställd personal har erforderiig kompetens för allhandha den. Jagkan vidare nämna att sjukvårdens och socialvärdens planerings- ochrationaliseringsinstitut, SPRI, i sitt arbetsprogram för har tagit uppflera projekt som syftar till atl förbättra säkerheten hos medicinlekniskapparatur, bl. a. röntgenutrustning. Föregen del vill jag understryka angelägenheten av att strålskyddet för patienteroch personal ägnas ökad uppmärksamhet. En fortlöpande teknisk tillsyn avapparatur är härvid av grundläggande betydelse. En sådan ordning torde ocksåvara ekonomiskt fördelaktig för huvudmännen, eftersom den kan väntas medförabl. a. färre driftstörningar och bättre bildkvalitet med minskal behov avomtagningar. Självfalletär det angeläget att personal i radiologiskt arbete har en förarbetsuppgifterna lämplig utbildning. Inom ulbildningsdepartemeniet bereds nude förslag som har lagts fram av utredningen 77 och som i huvudsak berörutbildningen inom den . Regeringen avser alt lägga fram enproposition i ämnet . På grundval av de förslag som läggs frami propositionen kommer därefter utbildningsplanerna att ses över. Jag utgårfrån alt gällande säkerhetsföreskrifter för olika verksamhetsområden därvidkommer alt ägnas särskild uppmärksamhet. Jagvill också erinra om au och harbildal en samarbelsgmpp för palienistrålskydd. Till gruppen är knuten en panelav experter, bl. a. läkare, fysiker, assistenter och administratörer. Gruppenhar tagit upp bl. a. utbildnings- och kompetensfrågor. Därvid har diskuteratsålgärder för atl förbättra den lokala utbildningen för personal inom delakluella verksamhetsområdet. Enligl vad jag har inhämtat kommer socialstyrelsenoch strälskyddsinsiilutel atl på grundval av resultaten av gruppens arbeteöverväga vilka ytteriigare ålgärder som behövs för atl förbällra personalensutbildning och strålskyddet. Avvad jag har anförl framgår atl de ansvariga myndigheterna har gjorl åtskilligtför alt förbättra säkerheten för patienter och personal vid bl. a.röntgenundersökningar och alt ell omfattande arbete pågår för atl yiteriigareförbällra säkerheten. Jag kommer även i fortsättningen alt följa dennautomordentligt viktiga fråga med uppmärksamhet och vidta de ålgärder somankommer på mig. Ombättre strålskydd Inom hälso-och sjukyården Ombättre strålskydd inom hälso-och sjukyården Först elllack till statsrådet för svaret. Jagär inte tillfredsställd med svaret men hoppas att under debattens gång fåklargörande upplysningar. Tillatt böria med konstaterar jag all svarel till stor del är liktydigt med detsvar jag fick på en interpellation i samma fråga lill statsrådet den12 , alltså för över etl år sedan. Tyvärr har inle så myckel häntsedan dess från de ansvariga myndigheternas sida, men det vill jag inte pånågot sätt lasta statsrådet för. Dock hoppas jag på kraftlag fränregeringens sida i denna sä viktiga fråga, som på elt minst sagl upprörande säuhar sopals under av ansvariga myndigheter. Del är pä sin plats atlfråga: Hur fariig får sjukvården vara? Hur många liv får spillas och hur mångaskall få obotliga sirålskador under är 1979? Strålningen som svensk sjukvårdutsätter befolkningen för är mångdubbelt slörre än den kärnkraftsreakiorernaorsakar. Men på något säll får sjukvårdande verksamhet inte ifrågasättas. Röntgenoch den joniserande strålningen kan både bota och orsaka cancer, och den sisladelen är alldeles för lilel beaktad. Skandalen vid Sahlgrenska sjukhusetskliniskt fysiologiska laboratorium belyser klart hurbristfälligt strålskyddet är. Man har tvingats ge patienterna för högastråldoser för att få en bild vid genomlysningarna. Trots detta blevbildkvaliteten dålig, och när skyddsombudet kopplades in blottades en skandalav oanade mätt. Vederbörande klinikchef hade saknat tillstånd alt bedrivarönigenverksamhel med genomlysning ända fram lill 1976, då statenssträlskyddsinstitut lämnade sådant tillstånd. Arbetet hade då pågått i ca 25 årutan tillstånd frän insliluiet. Enligt tillståndet 1976 fick personalen endastutsättas för genomlysning och exponering under sammanlagt per vecka.1 själva verket hade man utsatts för exponering ända upp till fem limmar iveckan. Tillståndsbeviset hade personalen aldrig sett. Del var av klinikchefeninläst i ett kassaskåp. Enligllagen skall all personal som arbetar med strålning äriigen hälsokontrolleras.År 1977 gjordes den första läkarkontrollen av den här personalen. Då hade enläkare, en sjuksköterska och två undersköterskor drabbats av cancer. krävs för all inneha röntgenutrustning och för atlbedriva radiologiskt arbete. Var finns dessa tillstånd samlade inomsjukvårdshuvudmännens, dvs. landslingens, områden? Finns de samlade någonstansoch i så fall var? Vem har ansvaret och vem utövar kontrollen över alttillstånd finns? I vilken utsträckning kan statens strälskyddsinstitutkontrollera alt all röntgen och radiologisk verksamhet har fåll klarsignal,alltså tillstånd för sin verksamhet? När sedan tillståndet väl är givet harstrålskyddsinstitutet inget ansvar för: a. Apparaternaskvalitet; denna kontroll har föreståndarna ansvar för. Statens strälskyddsinslitut (SSl) är endast skyldigt att övervaka all manlokall följer lagen. Till denna övervakning finns fem röntgeninspeklörer anställda. Dessa fem skall räcka till för hela landets röntgenverksamhet. Personalens hälsa;föreståndaren är enligl lagen skyldig atl vidtaga skyddsföreskrifter medårlig läkarkontroll och skall se till alt personalen bär en dosimeier somregistrerar hur mycket strålning man utsätts för. Statens strälskyddsinstitutskall också här övervaka. Hur klarar man den uppgiften?