prot · G209110 · 1978-12-31 00:00:00 — Först och främst kom med etl klart felaktigt påstående,när han sade att det var 18 96 av faslighelsförvärven del gäller när vidiskuterar prövningsrätt eller inte för syskons och syskonbarns förvärv. Det är12 96 av det totala antalet, det är 18 96 av släklförvärven. Det är dessa tväsaker som blandar ihop. Jag lalar om det lolala antalet, ochdär är det fråga om 12 96. Sedanförstår jag inte av vilken anledning ger sig på mig när detgäller induslriförvärven. Jag har ju uttalat all jag ansluter mig tillutskotiets skrivning därvidlag och att vi är helt eniga. Vi lycker att del ärett utmärkt väl formulerat utlåtande vi har fått. Harjagriklal mig mot någon, sä var det mol som jag tyckte slog inöppna dörrar. Det tyckte inte han själv, men det får vi göra upp vid ett annattillfälle. Vadjag har sagt när det gäller industriförvärven är atl vi anslöt oss tillutskottets betänkande och att därför, som sagt, den socialdemokratiskareservationen i det avseendet var obehövlig. Jag har inle sett atl FilipJohansson intagit någon annan ståndpunkt, som motiverar att han angriper mig.Men la och gör sig lill föremål för självrannsakan, , så kanskehan kommer underfund med alt han också har syndat i det avseendel, att följautskottet. () kortgenmäle; För att gå direkt på det sista, så villjag bara säga att enligt minaanteckningar sade : i det inre stödområdet börkunna få köpa skog. Vihar i alla fall inte skrivit någonting sådant. Vi har sagt; Inget idiolslopp omdet är sådan mark som ingen annan vill köpa. Men vederbörande behöver inte pånågol sätt vara prioriterade. Jagbara noterar atl , ifall man nu skall ta hans anförande påallvar, i hög grad slog vakt om även den här kategorin. Närdel gäller detta med procenlsiffror har vi hela liden under utredningsarbetetsagt att det var 18 96 som kom att beröras av syskons och syskonbarns förvärv.Del är möjligt att man kan räkna på ett annat sätt, men det är all märka attdel är en inle oväsentlig andel av de köp som sker. Detvar väl ändå, , litet för grovt att säga all man med 1979 årsborgerliga jordbrakspolitik fortfarande får äga mark utan att braka den. Jagtror inte att jag sade att det var enligt den socialdemokraliska politiken mankunde göra det - men den konsekvensen drog själv, och det får hanju göra. När det gäller den tid som ät, kan man bara notera att det tämligensnabbi efter del att trepartiregeringen tillträdde tillsattes en ulredning föralt utreda frågan om jordhävdslagen. Propositionen kommer enligt vadjordbruksministern harsagtalt ligga på bordel under vårriksdagen. själv varit med om atl utarbeta förslaget, och vi var helt överens omdetta. Konsekvensen av det hela är att man kan utgå från alt man efter inteskall ha rätt atl äga mark ulan alt känna ansvar för dess brukande, på vilketsätt del nu skall ske. Tredje vice talmannen anmälde all Hans Wachtmeisteranhållit att till protokollet fö antecknat att han inte ägde rätt tillytterligare replik. KERSTINANDERSSON i (c); Med anledning av att och min motion 2161 avstyrkts avjordbraksutskottel vill jag anföra följande. Iulskoltsbetänkandet refereras vår motion ganska utföriigt. Det är riktigt althuvudsyftet med den är att åstadkomma besvärsrätt för lanlbrakare som inte fåttsina önskemål tillgodosedda i samband med att lantbruksnämnd överiätit lidigareinköpt mark. Som skäl för avslag har utskottet anfört al. sådanamarköveriåtelser mer har karaktär av civilrältsliga avtal än avmyndighetsutövning, och därför har det inle ansetts föreligga någonbesvärsrätl. Utskottet skriver också alt man inte , utan vidare utredning,vill införa en sådan besvärsrätt, därför att man inte kan precisera vilka somskulle ha rätt att överklaga myndighets beslut. Detmåste vara den obotfärdiges förhinder. Liknande motioner har varit uppetidigare och blivit hänvisade till utredningen, och i en riksdagsdebatt omjordbrukets rationalisering 1973 sade nuvarande jordbruksministern bl.a.; Den formella handläggningen vid lantbruksnämnderna lämnar ur demokratisksynpunkt, synes del mig, en del övrigt att önska. Beslutsfattandet sker iformer som inte rikligt hör hemma i ett demokratiskt samhälle. Jaganser atl just detta att man inte skall ha besvärsrätt när lanibraksnämndenfördelar mark, som inköpts genom medel i jordfonden, är mycket odemokratiskt.På många håll kan då lantbruksnämnderna godtyckligt styra fastighetsbildningari den riktning de själva önskar och på etl sätt som ortsbefolkningen reagerarmot. Närdet gäller kommunens byggnadsplaner har, om jag är rätt underrättad, alla somhar fast egendom inom området, samt de som gränsar intill delta, rätt attanföra besvär i högre instans. Det kan inte när det gäller en rationaliseringsfastighetvara svårare att precisera, atl de som är ägare av grannfastig-heter skall harätt att överklaga lanibraksnämndens beslut om de har visat intresse för attförvärva fastighet eller delar därav, vid den utredning som jag tar för givetatt lantbruksnämnden gör före sitt beslut. Utskottetmotiverar också ett avslag med att markköparen, som lantbruksnämnden utsett,genom ovissheten råkar ut för olägenheter om han skulle ha rätt att överklagabeslutet. Det kan vara riktigt, men det skall vägas mot hur den lanlbrakarekänner sig som har trott att han skulle få förvärva fastigheten men som intefår det och inte ens har chansen att få beslutet prövat i högre instans. sina planer grusade och kanske hela sin framtid som självständigjordbrukare hotad. I många fall har, som vi anförde i vår motion, redanutvecklade jordbruk fött köpa till mark, medan andra som också haft angränsandemark och som haft behov av tillskottsjord blivit utan eller fått 5 protokoll 1978/79:110-111 bara en liten del.Lanibraksnämnden lar inte alltid hänsyn lill olika omständigheter somortsombuden och ortsbefolkningen känner till. Men lantbruksnämndernas bedömningär nog riktig i 90 fall av 100, och jag tror därför inle alt rätten atlöverklaga skulle tillfoga lantbruksslyrelsen eller övriga instanser så mycketbesvär och merarbele. I specialmotiveringen till 3 § i jordförvärvslagen ståratt lantbrukets rationalisering skall särskilt beaktas och därmed tillkomstenav ändamålsenliga lantbruksförelag som utnyttjar markens produktionsförmågarationellt. Ofta utnyttjar den mindre jordbrakaren marken mera ändamålsenligtgenom all han tillvaratar betesmarker o. d. Det är ingen idé atl mol ett enigt utskott yrka bifall till vår motion,men jag hoppas atl den möjlighel som öppnas genom utskottets skrivning,nämligen att jordförvärvsulredningen i sin fortsalta verksamhel gör vissaöverväganden angående ifrågavarande besvärsmöjligheler, skall leda lill atljordbruksministern med sitt förflutna i ärendet skall komma med förslag somtillgodoser motionens syfte. Den här debatten började som en fridens förmiddag. Men allteftersomtiden har gått har tonen skärpts, och man har - i svepande formuleringar på endel håll - gett sig ut över vida fäll. Lätmig säga all vi när vi nalkas frågorna om rätten alt förvärva jordbruk gör videl frän olika utgångspunkter. Vi anlägger också olika värderingar på frågorna,beroende på erfarenheter, engagemang och intresse. Jag kommer för min del attägna mig åt rättsaspekten liksom ål kulturaspekten, och jag ber om överseendeför att detta kanske inte passar alla. Jag vill till att börja med betona att dagens samhälle kännetecknas avatt vi har en omfattande lagstiftning till skydd för individen. Det gäller lagom anställningsskydd, det är medbestämmandelagar, det är arbetarskydds- ocharbetstidslagstiftning. Starka organisationer på arbetsmarknaden träffar avtaltill skydd för den enskildes rätt och rättigheter. Allemansrättenger oss möjligheter all vistas fritt i skog och mark. Del är en värdefulltillgäng, som jag hoppas att vi med gemensamma insatser och hänsynstagandenskall bevara för framtiden. Det är viktigt atl få uppleva årstidernasväxlingar-just nu vårens ankomst-i nära kontakt med naturen. Det sagda visarhur vi genom lagsiiftning och gängse sed söker alt värna den enskildamänniskans rätt och möjligheler i etl samhälle i snabb förändring. Varfördessa tankar inför behandlingen av jordbruksutskottets betänkande nr1978/79:19? Jo, heU enkelt därför au proposilionen nr 1978/79:85, som utskottettillstyrker, innebär ökad makt för myndigheter pä alla nivåer all begränsarätten att förvärva jordbraksfastighet. Redan med den nuvarande lagstiftningenhar vederbörande myndigheter, främst lanibraksnämnderna, en vidsträckt vetorätti fråga om vem som får förvärva jordbruksfastighet, vad man får köpa och vem somskall få köpa salubjuden mark. Jag vågar påstå, herrtalman, att gällande lagstiftning är i länga stycken en klasslagstiftning, somensidigt riktas mol dem i samhället som äger mark. Den som upplevt hur man meden tvivelaktig tolkning av lagen lar jorden från smäbrakare, hur man inte ensav sin egen jord får behälla mark till odling av potatis och trädgårdsalstertill eget hushåll, den måste ändå fråga sig vart vi är på väg. Med rättaställer man sig frågan vilket värde lagfarter och äganderätt till egen jordhar, när sådant kan och har inträffat. Och det är mot den bakgrunden jag menaratt vi har en klasslagstiftning, riktad mot den som äger och brakar någratunnland jord. Här gäller med erfarenhet av vad som skett på visst håll ingetäganderättsskydd, här finns ingen medbestämmandelag och här finns ingaorganisaiioner som ställer upp för alt skydda den enskilde småbrukaren och hansrätt till sin egen jord. Vad som här relaterats ur verklighetens 1970-tal ärmaktfullkomligheten i sin prydno där ändamålet har fått helga medlen. Jag harpåtalat detta tidigare i kammaren och gör det också . Vad som har skettupprör mig, och jag hoppas atl del inte skall ske i fortsättningen. Tyvärrmåste jag också konstatera att det som föreslås i propositionen 1978/79:85innebär att man fortsätter på den inslagna vägen alt "utarma"äganderätten. Även om jordbruksutskottet som en följd av bl. a. min motion 2158gjort ansatser till en mjukare skrivning, kvarstår hotet om ytteriigareinskränkningar av äganderätten när det gäller släktförvärven. I sin aningslöshetom vilka allvariiga konsekvenser utskottets förslag kan få är man beredd alllägga ytteriigare makt i händerna på byråkraterna. Med oro och ängslan måsteman fråga sig vart vi är på väg när det gäller skyddet och värnandet av denpersonliga egendomen. Det är motiverat atl ställa frågan på vilka sakligagrunder och med vilken rätt man vill ytteriigare inskränka släktförvärven avjordbruksfastigheter, vilket nu föreslagits av regeringen och tillstyrkts avutskottet. HerrLindberg nämnde mitt namn i debatten med anledning av att jag har väcktmotionen nr 2158. Han frågade hur jag har kunnai göra della med tanke på hurdet ser ut i . Får jag pä den punkten bara säga att jag inlediskuterar de här frågorna från läns synpunkt. För mig gäller delinte bara , utan jag diskuterar frågorna från principsynpunkt. Deproblem som man har i Siljansbygden gäller ju en sämjedelning, som manmåste söka komma till rätta med. Får jag påminna om, herr talman, att vi i gårhär i kammaren diskuterade en fempartimotion frän representanter förKopparbergs län. Det gällde civilutskottets betänkande nr 21. Motionen gick utpå att man skulle ställa särskilda medel till i länförfogande för att komma till rätta med ägosplittringen. Den motionen avslogsav på förslag av elt enhälligt utskott. Fårjag sedan säga att jag med tillfredsställelse hälsar att vi får ett förslag omvanhävdslagstiflning, innebärande att den som äger jorden också skall brakaden. Det är angeläget att se till atl jorden brukas. Här lycker jag att man iframtiden skall ålägga ägarna etl ordentligt ansvar. Vidarehälsar jag med tillfredsställelse att vi fåren översyn avdödsbolag-sliftningen, så alt man kan få ordning på detta område. Fårman de nämnda två lagarna till hjälp, har man helt andra möjligheter att klaravissa av dagens problem. Ipropositionen redovisas att av de "fria" förvärven - och del gällerhär - 77 96 avser barn, 3 96 make och 2 96 barnbarn. Återståendefria förvärv inom släktsektorn, syskon och syskonbarn, utgör 18 96. Enligtpropositionen och utskottet måste man lagstifta på del här området. Utskottethar till alla delar följt jordbraksministerns förslag, om ock med vissa försöktill modifieringar i skrivningen. Med erfarenhet av verkligheten måste vadutskottet anfört tyvärr betraktas som prov utan större värde. Dock känner jagmig litet lugnare , eftersom jordbruksministern i denna debatt bestämt harsagt ifrån att han utgår ifrån att man tänker följa upp den här skrivningen, såatt syskon och syskonbarn kan förvärva om de söker tillstånd. Det skall alltsåinte bli några invändningar härvidlag. Jag vill emellertid ställa en litenfråga; Av vilken anledning måste man lagstifta, då. man vill vara generös?Utskottets ordförande däremot betraktar syskon och syskonbarn som avlägsnaresläktingar vilkas förvärv bör prövas. Men ett syskon till en ägare är väl ändåinte en avlägsen släkting. Jag tror att det finns anledning atl modifierauttrycken på den här punkten. Även i utskottets skrivning kommer det här tillsynes. Men det är inte della saken gäller. Jaghoppas, som sagt, att jordbruksministerns uttalande skall nå fram till dem detvederbör och att skrivningen vinner gehör i vederbörande beslutsinstanser. Mendet fordras verklig vilja och förståelse i beslutsinstanserna. Sedankan man fråga sig; Har detta med släktförvärven någon betydelse, något värdebortsett från rättssäkerhetsaspekten som jag pekat på och den materiellasidan?. Jaghar i motionen 2158 pekat på de rent mänskliga värden som ligger i vården avoch omsorgen om en släktgård. Atl äga en släktgärd är atl förvalta ett arv, ochdet är ett ansvar både mot dem som gått före och dem som skall komma efter. Jagvill stryka under detta med ansvaret för alt vårda en släktgård. Det är det somvarit utgångspunkten för mig. Dethar sagts - med all rätt - att författare ofta ser klarare än andra på vad somsker. Författarna kan i ord kläda och tolka tankar och känslor som vi bär påmen som vi har svårt att ge uttryck för. Författaren i By har isina Bergsmanshistorier i berättelsen gett engripande skildring av gångna generationers flit och möda för alt hålla nödenborta och förkovra släktgården, den sammanhållande länken åren igenom alltsedanelfte tid till nutid. Dethade varit av värde om åtminstone jordbruksutskottets ledamöter och ävenjordbruksministern hade läst detta dokument, när man nu går atl lagstifta bortdelar av det kulturarv som ligger i en gammal släktgård - något som finns ialla bygder i vårt avlånga land, alltså inte bara i . Än sålänge finns det några släktgårdar kvar i landet. Även om vår tid här i kammaren är begränsad, är det här så passviktiga frågor att jag tycker att det finns anledning att stanna också införnågra rader av , som på sitt sätt ger relief åt motionen2158; "Ej finns deras namnpå hävdens blad - de levde i ringhet ochfrid. Men jag skönjer ändå deraslånga rad allt upp i den urgrå tid. Ja här i del gamlaJärnbärariand de bröto åker pä älvensstrand och malm ur gruvanbredvid." Del heter vidare: "Mina fäder! Ismärtans och frestelsens stund fick jag styrka vid tankenpå er som ni vårdat och älskatert ärvda pund, vill jag småle nöjd åt vadödet ger - Mina fäder, jag ser er idrömmarnas stund och min själ blir beklämdoch vek. Jag är ryckt som en ört ursin groningsgrund, halvt nödd, halvt villiger sak jag svek." FörfattarinnanKerstin , , har också i sin lågmälda ton med skärpa reagerat mot vadsom sker i en dikt, där det heter; "Det krävdes ork attlyssna och se an. Vi glömde del tills tidensvind blev hård. Tills armens kraft ochmödans lön försvann och gamla gården gick ursläktens hand." Äradekammariedamöteri I all vår s. k. rationalitet måste de värden som ligger i ensläktgård ändå beaktas och bevaras. Med siffror har jag visat omfattningen avsläklförvärven, där gäller personer med direkta blodsband och 18 96 syskonoch syskonbarn. Det är den senare gruppen som man nu skall lagstifta emot. Jaghar i min motion gått emot detta -och jag har också i motionen sagt all när detgäller släktgårdar den förvärvsberäitigade kretsen kan behöva vidgasytteriigare. Utskottets skrivning tyder på en viss förståelse för delta, vilketjag noterar med tillfredsställelse. Menvad jag saknar i såväl proposition som utskottsbetänkande är bakgrunden lilldetta relativt stora antal "fria" förvärv och överlåtelser. Och dockär ett slorl anlal av dessa förvärv släktgårdar, som har en lång tradition ochägandelängd i samma släkt. Jagär förvånad att den aspekten tillmäts ringa eller ingen betydelse varken avutredningen, i remissvaren eller i propositionen. Det är tydligen inte att begäraatt lantbruksstyrelsen och lantbruksnämnderna i sin maktfullkomlighet skall hasinne för kultur, för mänskliga värden, för medborgarnas rättssäkerhet ochäganderätt till den gård som föräldrar och släktingar vuxit sig fast vid genomgenerationer. Det finns inte alltid gehör för sådana synpunkter i det här husetheller. Detta är att djupt beklaga, därför att i en gammal gård finns etlkulturvärde, en tradition, en anknytning till gångna generationers tankar ochmöda, som är värda uppskattning och bevarande. I all vår rationalitet, med allvår teknik och effektivitet, får vi inte rasera de värden som där finns.Talesättet Från föder har det kommit, till söner skall det gå, apostroferades idebatten. Det sades att det ligger romantik i det uttrycket, men förvisso inte. Det ärrealistiskt för många människor. Det ligger realism och symbolik i detuttrycket, som innebär att en släktgård skall bevaras i släkten - om man harmöjligheter och förutsättningar att värda kulturarvet och låta del gå vidare. Medden begränsning av förvärvsrätten inom släktkretsen som föresläs ipropositionen och utskottels belänkande finns risken att de värden det härgäller kan brytas sönder. Det gäller också hänsynen till mänskliga värden, somdessa - lål mig säga det - kalla byråkrater oftast saknar känslor för.Erfarenheten talar sitt eget språk. Det finns med andra ord ingen anledning attvidga lanlbraksnämndernas makt och veto i fråga om släktförvärven.Släktskapsundantaget bör således i fortsättningen omfatta föratom make/ maka,barn och barnbarn även föräldrar, syskon och syskons avkomling. Låloss minnas, ärade kammariedamöler, hert jordbraksminisier och herr talman, attvad vi här håller på att bryta ner aldrig kan återställas när så har skett. Engammal gård är inte bara åker och skog - det är också kultur och tradition,värda att värna också för dagar som kommer. Delär mol den bakgranden,hert talman, somjag hemställer om bifall lill följandesärskilda yrkande; attriksdagen med anledning av regeringens förslag samt molionerna 1978/ 79:2158,1978/79:2160 och 1978/79:2162 yrkandet 1 beslutar au 2 § 5 jordförvärvslagenskall ha följande lydelse. 2§ Förvärvstillstånd enligt 1 § behövs inte 5. om förvärvaren äröveriätarens fader, moder, make eller hans makes avkomling och inte heller omförvärvaren, eller när makar förvärvar gemensamt, någon av dem är överiätarensavkomling, syskon eller syskons avkomling, allt under föratsättning attöveriåtaren inte är skyldig att avyttra egendomen enligt 16 § eller enligt 7 §lagen (1916:156) om vissa inskränkningar i rätten att förvärva fast egendom m.m.. De släktingar som räknat upp skall enligt förslaget tillny lag ha tillstånd att förvärva, om de är beredda att la pä sig det ansvar somEric Carisson säger att en rad författare kräver när det gäller bevarande avsläktgård. Det är så det förhåller sig. Jag beklagar att interätt kunnat tolka innehållet i lagförslaget, som inle pä något sätt innebärnågot hot emot ägandet. Den föreslagna lagen har över huvud taget ingen verkanpå befintligt ägande ulan endast på rätten all förvärva jordbruksfastighet.Till denna rätt knyts sedan vissa krav. Jaghar redan i mitt första inlägg sagt, att jag liksom utskottets majoritet tyckeratt det är mycket rimligt att man för en sådan rätt atl förvärva en släktgärdskall ikläda sig ett visst ansvar. Del ansvaret har beskrivit påett mycket fint sätt, och han har angivit de starkaste argument som kan anförasför atl delta skall skrivas in i lagen. Det är också det som sker idel av utskottet tillstyrkta förslagel. gör alltså felaktiga Nr 110 tolkningar av lagförslaget, och det leder honom också till felaktigaslulsal- den ser- Lål mig först säga alt jag beklagar all har uttalat sig iganska svävande ordalag inte bara i del senasie anförandel utan också ilidigare repliker. Jag är dock lacksam för den precisering som nugjort, där han klart sade ifrån att del enligt ulskoitets skrivning och enligtde uttalanden som jordbraksministern har gjort skall finnas möjlighet försyskon och syskonbarn till överiåtaren att utan förvärvstillstånd enligt 1 §jordförvärvslagen förvärva jordbruksfastighet. Jag hoppas då alt man verkligenockså skall leva upp lill dessa intentioner när lagförslaget skall sättas isjön. Överläggningenvar härmed slutad. Propositionergavs på bifall lill dels utskottets hemställan, dels utskotlels hemställan medden ändring däri som föranleddes av bifall lill moiionen nr 2166 av , fl, i motsvarande del, och förklarades den förra propositionen vara medövervägande ja besvarad. Sedan begärt votering upplästes ochgodkändes följande voleringsproposition; Densom vill att kammaren bifaller jordbruksutskottets hemställan i betänkandet nr 19 mom, 1röstar ja, den del ej vill röstarnej. Vinner nej har kammarenbifallit utskottets hemställan med den ändring däri som föranleds av bifalltill moiionen nr 2166 av m, fl, i Vid omröstning genom uppresning förklaradesflertalet av kammarens ledamöter ha röstat för ja-propositionen. Då OswaldSöderqvist begärde rösträkning verkställdes votering med omröstningsapparat.Denna omröslning gav följande resultat: Ja- 272 Nej - 12 Propositionergavs på bifall till dels utskottets hemställan, dels reservationen nr 1 avSvante m. fi., och förklarades den förra propositionen vara medövervägande ja besvarad. Sedan begärt votering upplästes ochgodkändes följande voleringsproposition: Den som vill all kammarenbifaller jordbruksutskottets hemställan i betänkandet nr 19 mom. 3röstar ja, den del ej vill röstarnej. Vinner nej har kammarenbifallit reservationen nr 1 av Vid omröstning genom uppresning förklaradesflertalet av kammarens ledamöter ha röstat för ja-propositionen. Då SvanteLundkvist begärde rösträkning verkställdes votering med omröslningsapparai.Denna omröslning gav följande resultat: Ja- 147 Nej - 137 Proposilionergavspä bifall till 1 ;o)ulskotlels hemställan,2:o) reservationen nr 2 av HansWachtmeister m. fl. samt 3;o) det av under överläggningen framställdayrkandel, och förklarades den förstnämnda proposilionen vara med övervägande jabesvarad. Då begärde votering upptogs för bestämmande avkontrapropositionen ånyo de båda återstående propositionerna, av vilka denunder 2:o)angivna förklarades ha flertalets mening för sig. Sedan votering beträffande kontrapropositionen, upplästes och godkändesföljande voteringsproposition; Densom vill all kammaren till kontraproposition i huvudvoteringen angående jordbruksutskottetshemställan i betänkandet nr 19 mom. 4 a antar reservationen nr 2 av HansWachtmeister m. fl. den del ej vill röstarnej. Vinner nej har kammarentill kontraproposition i nämnda votering antagit det av underöveriäggningen framställda yrkandet. Vid omröstning genom uppresning förklaradesflertalet av kammarens ledamöter ha röstat förja-propositionen. Då EinarLarsson begärde rösträkning verkställdes votering med omröstningsapparat.Denna omröstning gav följande resultat; 1 enlighet härmed blev följande voleringsproposition uppläst ochgodkänd: Densom vill all kammaren bifaller jordbruksutskottets hemställan i betänkandet nr 19 mom. 4 aröstar ja, den det ej vill röstarnej. Vinner nej har kammarenbifallit reservationen nr 2 av Vid omröstning genomuppresning förklarades flertalet av kammarens Nr 110 ledamöter ha röstat förja-proposilionen. rösträkning verkställdesvotering med omröstningsapparat. ning gav följanderesultat: '~ ' Jordförvärvslag