prot · G209146 · 1978-12-31 00:00:00 — Viskall därför inte förfalla till den bakåtsträvande inbillningen - som vi då ochdå till vår förfäran upptäcker i den politiska geografins ytterkanter - att detskulle vara möjligt att minska det sammanlagda skatteuttaget genom att ändramålsättningen för vår grundmurade sociala välfärdspolitik. Mendet är en sak att stå fast vid denna målsättning och en atman sak att prövamöjligheterna att hushålla bättre med skattebetalarnas pengar för att uppnådenna målsättning. Med att hushålla bättre menar jag inte bara att vararationell i ordets vanligaste bemärkelse. Det handlar inte bara om att utförade offentliga prestationerna rätt, utan också om att utföra rätt prestationer. Ettenkelt exempel bland många på bättre hushållning med skattebetalarnas pengarär följande. För vårt politiska arbete med omsorgen om de äldre i samhälletmåste vi känna till - och rätta oss därefter - att vi kan vårda en gammalmänniska i hennes eget hem upp till hela -helgdag somvardag om - innan vi kommer upp till kostnaden för den billigaste avalla institutionsplatser, en plats på ett ålderdomshem. Denoffentliga sektorn vimlar av sådana lätt dolda exempel på hur vi med enkeltalternativtänkande kan fS en bättre hushållning, som vi håller fastvid målsättningen för vår sociala välfärdspolitik. Menvi skall inte inbilla oss att de resurser som frigörs med en bättre hushållningkan komma att minska det sammanlagda skatteuttaget. Den som lever i den tron ärinte medveten om de ekonomiska problem som följer av den pågående förändringenav ålderssammansättningen i vårt land. På grund av dessa problem är det istället nödvändigt med en bättre hushållning för att undvika en höjning av detsammanlagda skatteuttaget. Med det nu sagda, herr talman, vill jaginledningsvis stryka under nödvändigheten av att i det skattepolitiskareformarbetet slå vakt om målsättningen för vår sociala välfärdspolitik. Menjag vill också med skärpa slå fast att ett nytänkande är nödvändigt i våroffentliga hushållning. Annars hamnar vi snart i en definitivt ohållbarskattesituation i vårt land. Det svenska skattesystemet är redan nu såallvarligt skadat att en beklämmande pessimism kommit att präglareparationsarbetet. Det får inte skadas mer. Därför är en bättre hushållningoundgängligen nödvändig. För någon ändring av vår välfärdspolitiska målsättningkan inte komma i fråga! Jagtror att det är nödvändigt att slå fast detta för att inte bli missuppfattad iett resonemang om hur det skattepolitiska reformarbetet bör utformas. Undersenare tid har ju vulgärrisken i skattedebatten genomgått en skrämmande ökning.Och det skall man nog inte förvåna sig över. Ett kaos brukar locka till övertrampmot sanning och moral. Det gäller även ett kaotiskt system av skatter ochbidrag. För ett sådant har vi fått. Vi har ftt effekter som ingen förnuftigmänniska i vårt land kan ha avsett. Och ändå är det så svan att grunda denaktuella debatten på det förnuft som en gång skapade dessa regler. Man kaneller vill inte förstå de katastrofala följderna av trippelkollisionen mellanskattesystemets progressivitet, inflationens sifferförvrängningar ochbidragssystemets karaktär av lapptäcke. Konsekvenserna av dennatrippel-kollision är långtgående och har med produktiviteten i vårt samhälleatt göra -det har att göra med arbetsvilja och initiativkraft. Och det är ordsom åter måste få komma till heders i den samhällsekonomiska debatten. Meninnan man försöker förstå dessa mera långtgående konsekvenser är det nödvändigtatt se på några offer för den här kollisionen mellan progressivitet, inflationoch bidragssystem. Det blir en beskrivning av absurditeter. Låt mig börja medett exempel. En ensamstående person tjänar , har två barn, båda pådaghem, och får bostadsbidrag. Hon vill ha mer, inte minst för barnens skull.Därför tar hon ett tretimmarsjobb varje veckoslut, på obekväm arbetstid och brabetalt. De blir och ger hela 10 000 kr.mer i inkomst. Men nära två tredjedelar försvinner i skatt, och därtill kommerminskade bostadsbidrag och ökade daghemsavgifter. Slutresultatet blir attknappt . finns kvar av de . Jagborde, för den händelse att någon inte har vaknat till liv av den härabsurditeten, egentligen redogöra fördenen gång till. Någon lär ju ha sagt, attdet bara är i det här huset som man inte känner till dessa galenskaper. För detär ju bara utanför det här huset, i det svenska samhället, som man upplevergalenskaperna som en verklighet. Tillden här bilden hör också, att den som hon sliter hos för dessa , somblir . i handen, härutöver har att betala avgifter med 3 000 kr.Någonstans, i en butikslokal, i en sjukvårdslokal eller vad det nu kan handlaom, är man alltså beredd att betala . bara i direkt produktionskostnadför något som endast inbringade . för den som gjorde jobbet. Det fordras omfattande och genomgripande operationer innan man kan kommabort från galenskaper av det här slaget. Fortsattreformering av inkomstskatten, m. m. Fortsattreformering av inkomstskatten, m. m. fekterna av skatte- ochbidragssystemet har flera orsaker. Man måste operera på flera ställen. Förstaoperationen är redan gjord. Det var att inflationsskydda skatteskalan. Nästamåste bli en rejäl sänkning av marginalskatten. Och så får vi självfalletsamtidigt passa på att sätta ett tak på marginalskatten. Men vi måste ocksåsätta ett tak på övriga marginaleffekter. Det är dock en tekniskt merakomplicerad fråga, som därför måste redas ut närmare. Ochmånga fler operationer måste till. Kommunalskatteproblemet måste angripas, mendet måste göras meningsfullt. Inte hjälper det med att flytta pengar från denena skattefickan till den andra. Kommunalskatteproblemet är egentligen etthushållningsproblem. Ja,det finns många inslag i reparationsarbetet. Man får, herr talman, ta dem i denordning som de är tillgängliga för meningsfulla insatser. En meningsfull insatst. ex. för att minska en del av marginaleffekterna får inte hindras av attandra insatser för att minska marginaleffekterna måste anstå i avvaktan pånärmare utredning. Försäkerhets skull, herr talman, vill jag i exempelraden av absurditeter redovisaytteriigare en. Jag väljer exemplet för att än en gång illustrera vad som kanvara på gång för att äventyra arbetsvilja och initiativkraft, det somgrundlägger vår produktivitet, som ju är förutsättningen för vår socialavälfärdspolitik. Dethandlar om tvåbarnsfamiljen där den förvärvsarbetande maken har en inkomst avsitt heltidsarbete på . Om han skulle få för sig - man vet ju inte såmycket om vad som demoraliserat kan hända i kölvattnet efter ett sedan längekapsejsat skatte- och bidragssystem - att bara jobba halva tiden på sitt 70000-kronorsjobb, så skulle det inte svida mer i plånboken än att han skullekunna hitta ett verksamt plåster för den svedan och - vilket väl var meningen -kunna ta vara på den ökade fritiden. Han skulle nämligen bara förlora 6 000 kr.av inkomstminskningen från . Och det låterju bra-utomför alla de andra. Även solidariteten kräver sin näring. Det måste löna sig attarbeta. Inte får det löna sig att inte arbeta? Hur skall vi då kunna hållamålsättningen för vår välfärdspolitik? Nogär det besynneriigt att socialdemokraterna och har motsatt sig enrejäl marginalskattereform för vanliga heltidsarbetande löntagare. Vart komma egentligen? Är det ett skattesystem för deltidsarbetande? Självfalletkan man inte mena detta. Vår välfärd skulle ju knaka i fogarna om vi intejobbade fullt upp. Ser man icke detta? Nog är det besynneriigt. Det är svårtför vanligtvis förnuftigt folk att tro på absurditeter. De tycks ha lättare atttro på sagor - långt från verkligheten. Desocialdemokratiska och centerpartistiska turerna vid hanteringen avpropositionen 160 om en reformering av inkomstskatten är svåra att följa. Detpolitiskt-taktiska agerandet skiner igenom på ett sätt som är på gränsen tilldet cyniska, om man ser det från de hårt trängda skattebetalarnas situation.Man vet inte om man skall rubricera det hela som de obotfardigas förhinder, enstrid om påvens skägg eller som uttryck för någon lekfull politisk underhållning- två slår den tredje. Finansieringsfråganhar använts för att vilseföra i själva sakfrågan. Det framgår ju klart - ävenav den s- och c-märkta majoriietsskrivningen i utskottet - att fp-regeringenvill totalfinansiera de föreslagna skattereformerna, och detta genomskattehöjningar på andra områden. Fp-regeringen säger alltså att finansieringskall ske men däremot bara till viss del hur det skall ske. Och orsaken tilldetta är också klart angiven. Dels kan beslutet då sättas in i ett meraaktuellt konjunkturpolitiskt sammanhang, dels - vilket är särskilt angelägetatt framhålla - kan man avvakta resultatet av den snabbutredning ombruttobeskattning, bl. a. den socialdemokratiska s. k. promsen, som just nuarbetar med avsikten alt kunna ge oss bättre kunskaper omeffekter vid olika slag av bruttoskatter. Dennärmare utformningen av finansieringen av återstoden ville regeringen alltsåvänta med under hänvisning till pågående snabbutredning om bruttobeskattningen.Folkpartiregeringens sätt att resonera påminner starkt om vadsocialdemokraterna anför i sin partimotion. Den närmare utformningen, skriversocialdemokraterna om sin proms, bör anstå till dess denna utredning harredovisat resultatet av sitt arbete. Ja,så lät det i den socialdemokratiska motionen av . Då ville manbesluta om en marginalskaltesänkning men vänta med den närmare utformningen avfinansieringen till . vill man vänta också med den närmareutformningen av skatteskalan till , detta trots att man i betänkandetskriver att en marginalskattesänkning nu är angelägnare än någonsin under1970-talet. Somom det vore ett halmstrå griper socialdemokraterna fatt i yrkande omuppskov . Här ser socialdemokraterna möjligheterna att skjuta helaförslaget i sank med hänvisning till att finansieringsfrågan inte var närmareutformad - det som man tidigare noterat skulle belysas i den pågåendesnabbutredningen och sorn man då hänvisade till för alt inte närmare behöva gåin på finansieringsfrågan . Socialdemokraternahade verkligen rört till det -och det var ju meningen -för centerpartisterna,som blev alldeles yra i mössan och från den ena dagen till den andra gjordehelt om marsch in i den socialdemokratiska famnen, eller fällan eller vad mannu skall kalla det. Föratt inte låta bisaken stjälpa huvudsaken, som ju dock är att fortsätta detskattepolitiska reformarbetet med en rejäl marginalskattesänkning i bredainkomstskikt, log upp frågan om en närmare utformning avfinansieringsbeslutet . Men den stora oredan hade infunnit sig, ochingenting fungerade längre efter normala logiska grunder. Skattebetalarna kom ikläm för det professionellt eleganta politikerspelet. Det är så att man känner doftenav den gamla historien om att operationen lyckades, men patienten dog. Centernsargument för uppskovet var en tidsmässig samordning med lönerörelsen. Ju merman funderar på det, desto mer förvånad blir man. Konturerna av denobotfärdiges förhinder framträder i allt klarare dager. Argumenteringen går jutvärs emot verkligheten. Fortsattreformering av inkomstskatten, m. m. Fortsattreformering av inkomstskatten, m. m. parter är det naturiigtvisviktigt att förutsättningarna i form av inkomstskattelättnader är kända näravtalsförhandlingarna skall inledas. kommer ett eventuellt beslut i riksdagenerfarenhetsmässigt först eller december. Inte minst blir dettaett allvarligt handikapp. Gällande avtal löper ju ut redan i slutet av oktober.Parterna på arbetsmarknaden skulle behöva ett besked nu om sänktamarginalskatter för att snabbt kunna starta förhandlingar. Om det ärnågot som försvårar avtalsrörelser och driver på inflationen, så är det högamarginalskatter. Fårjag också, herr talman, i detta sammanhang påminna om att regeringens proposition om en fortsatt reformering av inkomstskatten har en ovanligt rejäl förankring-om nu intekättingen hade brustit. Vid sitt tillträde anförde treparti regeringen att "en varaktig skattereformskall innehålla bl. a. sänkta marginalskatter i vanliga inkomstlägen". Vid riksmö tets öppnande blev detta ytterligare manifesterat när dåvarande statsministern i regeringsförklaringen lovade att regeringen"kommer under att i etapper lägga fram förslag om ändringar i skattesystemet med anledning av bl. a. förslagen års skatteutredning ". Medhänsyn till vad som skett på skatteområdet val och vadsom i konsekvensens namn måste komma på detta - det handlar ju om ett flerårigtskattepolitiskt reformarbete med varaktig målsättning - blir man på de vanligaskattebetalarnas vägnar förskräckt över risken att inte fö komma längre än tillgrunden i detta reformbygge. Detsom skrämmer mest är påståendena om att folkpartiregeringens skatteförslag inteskulle ha tyngdpunkten hos de breda löntagargrupperna. Sådana påståenden ärlögnaktiga. När påståendena finns med i argumenteringen, börjar mannaturligtvis misstänksamt leta efter begravda hundar och frågar vad som är pågång. Sanningenär ju denna: Regeringen föreslår marginalskattesänkningar för årsinkomstermellan 34 000 och . Den största sänkningen, -tyngdpunkten i förslaget alltså - ligger . 1 detskiktet hittar vi väl om någonstans inkomsterna för vanliga heltidsarbetandelöntagare. Till yttermera visso: inte mindre än 90 96 av kostnaderna förmarginalskattesänkningen gäller de skikt i skatteskalan som , 1980, harårsinkomster . Detfinns en häriig mening i skattemotion som jag gärna skulle viljainstämma i. Där står ordagrant: "Det är viktigt att alla debattörer läggersig vinn om att föra skattedebatten på ett realistiskt sätt." Tackför de orden, , , , !De gör att vi trots de märkliga turerna har förhoppningar inför framtiden.Förhoppningsvis förklaras de märkliga turerna mera av "påvens skägg"än av "den obotfärdiges förhinder". Lätoss alltså föra en skattedebatt som är realistisk, som människorna känner igen.Det är ju deras ekonomiska verklighet som det handlar om. Löntagarnas lust attjobba fullt upp ökar inte av politiskt eleganta prestigevinster iskrivbordsteoretisk sifferakrobatik. I stället vill de veta vad som blir kvar i plånboken för egetbruk. Vimåste utgå från de förhållanden som verkligen råder. Det går inte att blundalängre. Det kostar inte så mycket att arbeta deltidi stället för heltid. Det lönar sig inte tillräckligt att flytta till ett meravälbetalt jobb på annat håll. Det jobb som erbjuds efter vidareutbildningenger inte mycket mer i plånboken. Skattemoralen sviktar oroande. Vihar fött en skattetrötthet som har skapat en arbetströlthel, som i sin lur idet långa loppet ger oss problem med produktiviteten och som gör attvälfärdspolitiken kan börja knaka i fogarna. Marginalskatten har bliviten välståndsrisk. Jag yrkar bifall till reservation i skatteutskottetsbetänkande. Fortsattreformering av inkomstskatten, m. m. har från flera håll framförts krav på ett nyttskattesystem som inom sig skulle rymma en rad fördelar som man menade attdagens skattesystem inte har. Närden borgerliga regeringen tillträdde 1976 fick skatieutredningarna order attskyndsamt lägga fram de förslag som skulle skapa detta utmärkta skattesystemoch som skulle tillfredsställa alla krav. Det skulle inbringa de pengar sombehövdes för att betala den offentliga sektorns utgifter, det skulle verkainkomsiuijämnande och produktionsbefrämjande. Det skulle utjämnakonjunkturerna och det skulle locka till investeringar. Vadvi nu har fött uppleva skulle jag vilja beteckna som något av envästgötaklimax. Det gamla skattesystemet har i stort sett blivit kvar, och deförändringar som har föreslagits av regeringen har snarare försämrat änförbättrat helhetsintrycket. Deskatteförslag som har framlagts har alla haft densvagheten att de inte har kunnat ge samhället de inkomster som har varitnödvändiga för att betala statens utgifter, utan stora underskott har presenteratssom har lett till att statens upplåning ständigt har ökat. Det förslag tillskatter som har framlagts lider av samma svaghet. Regeringen har varitintresserad av all framlägga en proposition som ger väsentliga skattelättnader,men den har inte varit intresserad av att tala om hur dessa skattelättnaderskulle betalas, hur man skulle fylla igen de gluggar som uppstår. Visseriigensäger regeringen att man på något sätt måste kompensera inkomstbortfallet, menman har före valet inte velat tala om på vilket sätt. Det är något avbondföngeri över folkpartiregeringens metoder. talar åtminstone omatt de inte är intresserade av att betala skattesänkningarna. De vill i ställetanvända det jag brukar kalla trollerimetoden, nämligen att om man sänkerskatterna, blir folk så rasande intresserade av att arbeta att det helabetalar sig självt. När den metoden misslyckas -och det har den gjort man har haft chansen att använda den -för man ersätta bortfallet medupplåning. Och det har man också gjort. Utskottsmajoritetenär överens om att man kan driva en skattepolitik med storaminskningar i statens inkomster som Fortsattreformering av inkomstskatten, tn. budgetunderskottet ökarmed rekordfart och kraven på samhället fortsätter att öka. Vi skall ha klartför oss att ungefär en tredjedel av statens utgifter betalas med lånadepengar. Vi skall också ha klart för oss att hela den samlade statsskatten inomen mycket snar framtid kommer att gå åt till att betala räntor på statsskulden.Sådant kan man ju egentligen inte hålla på med så värst . Vi har därför iutskottet enats om att en skattereform måste vara totalfinansierad, dvs. attskattesänkningar måste kompenseras med ökningar av statens inkomster på annathåll. Vi tror helt enkelt inte på något trolleritrick. Utskottsmajoriteten,som här består av socialdemokrater och centerpartister, kräver att man skallbesluta att genomföra såväl skattesänkningar som kompenserandeinkomstförstärkningar. Därför är man inte beredd att genomföra förslagen i denproposition som vi nu behandlar. Det hade givetvis varit möjligt att uppskjutabehandlingen av propositionen , och utskottet hade då undermellantiden kunnat försöka hitta på någonting för att finansieraskattesänkningarna - ta initiativ. Men majoriteten fann att propositionen hadefelavvägt skatteuttaget på ett sådant sätt att ett helt nytt förslag behövdes.Därutöver innehöll propositionen så många andra förslag som majoriteten intekunde acceptera, varför den bästa lösningen var att helt avstyrkafolkpartiregeringens proposition och begära ett nytt förslag . Viär medvetna om att det, med den korta tid som ryms mellan riksdagsbeslut ochreglernas tillämpning, kan bli vissa besväriigheter av teknisk art. Men detobehaget och de svårigheterna blir under alla omständigheter mindre än medföreliggande skatteförslag, som skulle ha försvårat avtalsuppgörelsen, både pågrund av skalornas utseende och på grund av att ingen visste vilkainkomstförstärkningar regeringen skulle komma med. Jag trornämligen att avtalsparterna inte är särskilt intresserade av att t. ex. fa enförändring av mervärdeskatten som de inte hade en aning om när de träffade detnya avtalet. Utskottetbegär alltså av regeringen förslag om en skatteskala som dämparmarginaleffekterna i ett brett skikt av inkomstskalan och att skalan utformasså, att de lägre inkomsttagarnas situation uppmärksammas. Centerpartister ochsocialdemokrater är således överens om att skattesänkningen bör vara någotstörre för de mindre inkomsttagarna och motsvarande mindre för de högreinkomsttagarna. Man är också överens om att den marginalskattespärr somregeringen vill genomföra för dem som tjänar allra mest inte är en lämpligmetod att begränsa marginaleffekterna med. Rent tekniskt innebär det att statengår in och betalar en del av kommunalskatten för de människor .som har dehögsta inkomsterna. För den enskilde skattebetalaren betyder folkpartiförslagetatt en inkomsttagare med 50 000 i årsinkomst för . i skattesänkning medanden som kommer upp i en inkomst på en halv miljon-det finns några som gördet-för . i årlig skattesänkning. Somvi alla känner till är det kommunalskatterna som stigit mest och som är dentyngsta skattebördan för alla normala inkomsttagare. spärren skulle alltså ifrämsta hand sänka skatterna i de kommuner där uttaxeringen är högst. Dockskulle endast de som har inkomster långt . fö någon hjälp, ochdärför är det riktigt när jag säger att staten skulle gå in och betalakommunlskatten för dem som tjänar mest. Socialdemokraternahar i sin motion anvisat en annan väg för att lindra den kommunalabeskattningen för alla. Den som bor i en kommun med hög uttaxering för mer änden som bor i en kommun med låg uttaxering. Tekniken är den att man från denslutliga skatten beviljar ett avdrag motsvarande 10 96 av kommunalskatten, somdå betalas av staten. Man kan naturligtvis säga att av kommunalskatteninte blir några svindlande belopp och att den extra kommunala skatteutjämningsom sålunda kommer till stånd inte betyder särskilt mycket. För en 70000-kronorsinkomsttagare betyder det dock en skillnad på ungefar . mellanden kommun som har den högsta och den som har den lägsta utdebiteringen ilandet. Ipropositionen har föreslagits att skattskyldiga skulle beviljas ett begränsatavdrag för gåvor som skänkts till internationell biståndsverksamhet. Det är detenda som blev kvar av den ursprungliga tanken att avdrag skulle beviljas förgåvor till de flesta ideella organisationer, om vilken fråga ambassadör gjort en utredning. Från socialdemokratiskt håll har alltid restsmotstånd mot denna typ av avdragsrätt, som lägger i den enskildes hand rättenatt bestämma hur skattemedel skall användas. tycker alla utskottetsmedlemmar, möjligen med undantag av representanter,att man kanundvara också den minimala del av den ursprungliga tanken som blev kvar, ochnär utskottet begär att fö en ny proposition hoppas vi attregeringen verkligen har uppfattat vinken. Regeringenhar också velat utnyttja möjligheten att ge befrielse från arvsskatt till friatrossamfund. Regeringen drar sig inte för att i detta sammanhang skilja mellanolika typer av ideellt arbete. Idrottsföreningar, nykterhelsorganisationer ochandra ideella organisationer anses inte värdiga att bli befriade frånarvsskatt. Med anledning av förslag i den socialdemokratiska partimotionenuttalar utskottet att alla de organisationer som är befriade från gåvoskattockså bör bli befriade från arvsskatt, vilket i praktiken betyder att nästanalla ideella organisationer bör fö denna förmån. Jagberörde inledningsvis finansieringen av skatteomläggningen och att regeringenändå delvis föreslagit några inkomstförstärkningar. Två av dessa förslag harbehandlats av skatteutskottet. I samband med denna proposition tas upphöjningen av stämpelskatten vid förvärv av fast egendom och tomträtt samt vidinteckningar. Utskottet har accepterat detta förslag, som beräknas inbringa 550milj. på helt år. Men utskottet anser att det statsfinansiellaläget är sådant att man i enlighet med förslaget i den socialdemokratiskamotionen kan tillämpa det redan från i stället för , som föreslagits av regeringen. Iannat sammanhang kommer utskottet att redovisa sitt ställningstagande tillregeringsförslaget att ta in 600 milj. kr. på ökad energibeskattning i huvudsakpä sådant sätt att man ökar oljeskatten med . Utan attavslöja alltför mycket av kommande arbete i utskottet kan jag Fortsattreformering av inkomstskatten, m. m. Fortsattreformering av inkomstskatten, m. m. upplysa om att det finnsen rörande enighet där, möjligen med undantag för folkpartirepresentanterna,att det inte är rätta tiden att fördyra eldningsoljan genom extraskatt. Denfördyringen sköter andra om. Och boendekostnadernas stegring är ju ett av demera allvariiga problemen. Dendel av skatteomläggningen som regeringen ändå nu har kunnat hitta förslag tillfinansiering av har således också till stor del underkänts av utskottet. socialdemokratiska partimotionen har presenterats förslag till skatteskalorsom för inkomsttagare upp till . skulle ge bättreskattesänkningar än vad regeringen föreslagit. Det är alltså inte regeringensom har presenterat det bästa skattesänkningsförslaget för normalinkomsttagare,och en normal inkomst ligger faktiskt .