prot · G20921 · 1978-12-31 00:00:00 — Självklart har den lidigare regeringen varil tvungenatl i en lång rad krisbranscher göra punktvisa insatser i myckel storomfattning, men de klara och slora omsvängningarna till ett bättre ekonomisktläge än vad som syns i prisutveckling, utrikeshandel och annat haråstadkommits genom generella ekonomisk-politiska insatser, där man har förlitatsig på marknadskrafter, för det är faktiskt det man gör när man ändrar landetsväxelkurs, som vi har gjort, eller när man sänker löneskatter i den omfattningsom vi har gjort. Det här är generella ekonomisk-politiska åtgärder i förlitanpå atl marknadskrafter skall vända utvecklingen till det bättre. På samma sättär det med de sänkningar av inkomstskatter som vi har gjort, den indexregleringav skalleskalor som är beslutad och som har gjort det möjligl förarbetsmarknadens parleran sluta ett rimligt ivåårsavtal och la sin del avansvaret, de räntesänkningar som regeringen har vidtagit och som ett led häri ocksåde förbättringar som har genomförts i exporlfinansiering. Detär som sagt generella ekonomisk-politiska insatser i förlitan påarbetsmarknadens krafter, en helt annan ekonomisk politik än socialdemokraternavill stå för. De har i stället av sitt regeringsinnehav ställ fören politik som skapade dessa kriser. Det är därför också följdriktigt altsocialdemokraterna , när de här ingreppen vidtogs,systematiskt sade nej. Man var emot växelki:rsändringen, man var emotsänkningen av löneskatter. I stället hade man förslag pä omfattande höjningarav olika skatter och avgifter. Lägger man ihop della, herr talman, kommer manfram till att kostnadsläget för svenskt näringsliv i förhållande till omvärldenskulle ha varit ungefär 25 96 högre än det nu är. När jag har hörtföreträdare för socialdemokraterna tala om svårigheter i olika branscher,krisorter och annat, harjag tänkt: Vilka kriser skulle det inte ha varit itextilindustrin, i skoinduslrin, i stålindustrin, om man nu skulle ha haft atlkämpa med ett 25 96 högre kostnadsläge än det som vi faktiskt har fått tackvare regeringens framgångsrika insatser. Mende här framgångarna får icke överskugga att här finns allvariiga, stora,långsiktiga problem, .som den tidigare regeringen endast hade hunnit ta ettförsta grepp på för alt försöka komma lill rätta med. Delvore djupt olyckligt om de uppsving som man nu kan fä i produktiviteten skulletolkas som om alla problem vore överståndna. De uppsving som kommer är merberoende på atl man kan hell utnyttja produktionsapparaten lill följd avförbättrat kostnadsläge och förbättrad konkurrenskraft. Men kvar slår problemetatt få hela kapaciteten atl öka, alt få en långsiktig styrka i utvecklingen. Vimåste vara medvetna om att svensk ekonomisk tillväxt måste komma att öka föratl man skall kunna lösa spänningarna mellan olika grupper och tillgodose kravpå förbättringar, inle minst mellan del växande antalet pensionärer och aktivayrkesarbetande. Vi måste vara medvetna om den oerhört knivskarpa konkurrens sområder på världsmarknaderna och där varannan svensk industriarbetare är beroendeav atl den konkurrensen kan . Vi skall vara medvetna om del allra mest sommånga tecken tyder på atl delta konkurrenstryck håller på alt skärpas genom attdet är ell antal som vinner i ekonomisk slagkraft tack vare all deövergett myckel av byråkrati och inåtvänd ekonomisk planering och i ställetsatsar mer pä utrikeshandel och den vägen uppnår ekonomisk tillväxt. Föratt vi skall kunna klara dessa långsiktiga svårigheter och utmaningar i svenskekonomi måste vi föra en ekonomisk politik som gör alt det lönar sig altarbeta, atl utbilda sig, atl starta företag. Detta innebär all ett planmässigtarbete på att sänka skattelrycket är nödvändigl. Endast om vi sänkerskattetrycket kommer vi all fä så mycket fart i svensk ekonomi alt man kanklara sysselsättningen och för den delen även klara all få en ekonomiskutveckling sådan att vi får några skatteinkomster i framliden. Närman kräver en sänkning av skattelryckel innebär del inle nöd vändigt-vis atlstaten skall ha färre antal kronor atl röra sig med i en framlid. Jag menar attvi måste sänka skattetrycket så alt den framtida ekonomiska utvecklingen inteskall avstanna, vilket skulle leda till aU staten får mindre skatteinkomster.Del är vid detta allvariiga vägskäl vi befinner oss f n. Skatieirycketmåste sänkas så alt flit och hederiighet i inle alldeles skall komma ivanrykte. Dettabehövs också för alt ge tillräcklig dynamik åt värt näringsliv och en tilltrotill framliden. Det socialdemokratiska långtgående hotel om atl införakollektiva löntagarfonder försvårar redan utvecklingen. Varje företagare somtänker sig satsa en del av sina pengar för att bygga ut sitt företag sätter signed - det lar jag för givet - och funderar pä om han verkligen skall göra del.Lyckas han och har framgång, är det risk atl det blir några löntagarfonder ochLandsorganisationen som lar över. Jag är övertygad om att delta hol omlöntagarfonder redan nu ökar svårigheten alt skapa sysselsältning och En bil av arbetslösheten har atl göra med de socialdemokratiskahoten om att införa kollektiva löntagarfonder. Deltaär inte minst allvariigl när del gäller ungdomsarbelslöshelen. Vid utvidgningoch nystartande av företag är det ofta ungdom som träder ut på arbetsmarknadenoch får den första chansen. En bil av ungdomsarbetslösheten f n. har också altgöra med hotet från socialdemokratisk sida att införa löntagarfonder. Detär också viktigt, herr talman, att vi gör absolut klart för oss att i vårekonomi krävs omställningsförmåga och en röriig arbetsmarknad. Sådant skaparpåfrestningar, men påfrestningarna för de många svenska medborgarna kommer altbli mycket större om man underlåter all anpassa sig lill förändradevillkor i ullandel. Man skall inte tro alt man kan skydda svensk exportindustrigenom olika handelshinder eller någonting annat som skulle kunna avskärma den.Den svenska exportindustrin måsle på väridsmarknaden. Den verklighetenmåste vi i lid göra klar för oss. Forskningoch utbildning är, herr talman, någonting myckel betydelsefullt för att viskall kunna hålla kvaliteten i svensk ekonomi. Också socialdemokraterna talarnu om forskning och utveckling, och del är bra. Det är bara all konstatera altunder en följd av är försökte socialdemokraterna starkt motverka all företagoch universitet skulle kunna ha ett samspel för atl göra det möjligl alt snabbinyttiggöra landvinningar i forskningen. Framför allt, herr lalman,ärdet viktigtatt vi i Sverigeslär fast att vi kan hojta på forskning hur mycket vi vill. menvi kommer atl få dålig forskning om vi inte har bra forskare, och bra forskarekommer vi aldrig atl få om vi inle har bra utbildning. Bra utbildning kommer vialdrig att få om man inle vill göra klart för sig att skola och universiiet ärarbetsplatser, där en aldrig så nymodig pedagogik inle gör del möjligl attkompensera den egna individens arbetsinsatser. Del är elt farligt bedrägerisom f n. bedrivs, där man försöker låtsas som om elever egentligen inle behöverjobba, del behövs inle någon ansträngning. Del är ett utomordentligt farligtbedrägeri för de många enskilda människorna och för landets ekonomiskautveckling lill ett mänskligt och humanistiskt samhälle. Jag har konstateratalt socialdemokratiska partistyrelsen i samband med partiets kongress sade attdet finns en del svagheter i skolan, men att de mest beror på att arvet frånden gamla lärdomsskolan lever kvar i alltför hög grad. Jag tror alt man lurarsig ofantligt om man tror all oredan i skolan f n. har att göra med atl detfinns för mycket kvar av den gamla lärdomsskolan. Budget- ochekonomiministern : Herr talman! Vi har fältganska mänga rapporter om svensk ekonomi. Läl mig påminna om ell par av dem. Konjunkturinstitutetmenar alt utvecklingen är klart gynnsammare än vad man i vårastrodde all den skulle bli. Och utsikterna för den' svenska ekonomin under 1979ler sig tämligen gynnsamma. En betydande tillväxt är att vänta. BNP beräknasöka med så myckel som . Produktiviteten kommer att återhämtas. Den svenskaexporten och den inhemska efterfrågan kommer attöka. Både den privata och den offentliga konsumtionen väntas också öka.Konsumentpriserna väntas stiga måttfullt, inte bara jämfört med och 1978ulan även jämfört med hela 1970-lalet. Någramörka punkier finns i bilden. Sysselsättningsläget skulle förbättras först inpå nästa är, och investeringarna kommer visserligen att öka men ändå att liggapä en låg nivå. LOsäger i sin höstrapport ungefär delsamma. Man har på flera punkter lägresiffror och inte fullt så stora förväntningar i fråga om tillväxt, konsumtionoch investeringar. Man får ändå en bild av, som del sägs i rapporten, en inleoväsentlig allmän tillväxt . Enav våra större affärsbanker säger i sin översikt alt den svenska ekonominssiluation nu håller på alt ljusna i flera avseenden: stigande orderingång lillindustrin, förbättrad handelsbalans och dämpad inflationslakt. Ochförbättringarna går snabbare än flertalet bedömare för räknademed. Delär alltså en på mänga sätt ljusare bild - ingalunda problemfri, men ändå enbild med fler och starkare positiva inslag än vi mött . Somligakanske t. o. m. skulle säga atl nu är krisen över. Men vi har också fått någrarapporter som även talar om en problemfylld framtid. Ettamerikanskt konsultbolag har granskat svensk ekonomi och lämnat en omfattanderapport. Man kan självfallel ha olika meningar om rapportens kvalitet ochinnehåll, och jag vill nog sälta några frågetecken kring flera av synpunkterna,men rapporten ger ändå en analys av ekonomi och näringsliv som är intressantall läsa. Konsullbolaget säger bl. a. atl del kommer alt krävas en målmedvetenoch djupgående omstrukturering av den svenska industrin om i framlidenskall kunna försvara sin ställning på världsmarknaden och sin högalevnadsstandard. Investeringsnivån och invesleringsmönslrel måste höjas resp.förändras. Huvudproblemet för är, säger man, inte längre den högakostnadsnivån och kapilalbrist och inle heller den offentliga sektorn.Huvudproblemet är alt de råvaruba-serade branscher på vilka vi tidigare levathögt, järn, skog och stål, definitivt har sin storhetstid bakom sig. Man talarom seklorer pä nedgång och friska sektorer i svensk induslri. På nedgång ärslål, specialstål, järnmalm, skog och varv. Friska är verkstadsindustri, kemiskinduslri och transportindustri utom varv. Delär inte lätt atl omstrukturera, och den inlernalionella konkurrensen hårdnar.Världshandeln ökar inle i samma takt som förut. har en del godafömlsättningar; kunniga yrkesarbetare, skickliga företagsledare osv., mennäringspolitiken harhiltills varit för kortsiktig och för defensiv. Flera avvåra konkurrentländer är mera målmedvetna och konstruktiva. Men hargoda chanser i fiera tillväxtbranscher, fömlsau alt vi fören industripolitiksom främjar tillväxt i industrin. Denbild av svensk ekonomi som vi nu möter i en lång rad av ekonomiska rapporter äralltså denna; ekonomiska läge är i fiera avseenden bättre än underde senaste två tre åren, och utsikterna för del kommande årel är gynnsamma. Delfinns emellertid fortfarande flera problem. skersakta och från en låg nivå. Också i en stark ekonomi kommer vi alt mötaproblem. Fortlöpande omstruktureringar kan ställa flera branscher och orter ien besvärlig situation. Samstämmigheten bland ekonomiska bedömare -antingen deär förankrade i forskning, arbetsmarknad, banker, näringsliv, organisationereller partier - är nu ovanligt stor. har emellertid via en riksdagsmotion fått en annan bild av delekonomiska läget. Jag tänker pä den socialdemokratiska pariimoiionen om denekonomiska politiken. Man säger i den atl oron och osäkerheten sprider sig idet svenska samhället, hundratusentals löntagare och deras familjer lever iständig ovisshet. I beskrivningen av nuläget och i bedömningen av framtidennämner man inte myckel om alla de fakta som vi möter i andra rapporter, intemycket om ökad tillväxt och produktivitet, om stigande orderingång, om bättrehandelsbalans och lägre inflationstaki. Man talar i stället om lågaindustriinvesteringar och bostadsinvesteringar, om svag utveckling avhushällens disponibla inkomsier. Och detta senare är en del av verkligheten, endel som andra bedömare också har med i sina bilder, men del första är också endel, en väsentlig del, ty det visar hur svensk ekonomi sakta men säkert återfåraktivitet och styrka. Del blir en hell oriklig och falsk bild, om man inlevisar båda sidorna. Svenskpolitisk och ekonomisk debatt har ju ofta ett behov av all schematisera ochförenkla. Somliga finner bara en rad dala som visar hur mörk tillvaron ter sig,hur nedåtgående olika trender är. Somliga finner bara en rad positiva inslag,uppåtgående trender osv. Men verkligheten är inle sä enkel. Tillvaron är intesä nattsvart som en del vill ge intryck av, och inle heller så problemfri somandra vill ge intryck av. Delfinns ingen grund för att säga alt alla problem är lösta. Men det finnsinte heller någon grund för atl ge en allmän bild av oro och osäkerhet i svenskekonomi. Den svenska ekonomin är i fiera avseenden starkare än underlidigare år under 1970-lalet. Jag jämför då inte bara med de svaga åren ulanockså med de goda och med som helhet. Dennya regeringen ser det som en av sina mest centrala uppgifter atl fullföljaarbetet på alt skapa balans i svensk samhällsekonomi och atl förbättra vårtnäringslivs konkurrensförmåga. Det är bara en stark ekonomi som ger ossmöjligheter alt förverkliga en målmedveten reformpolitik och tryggasysselsättning och framsteg. Några uppgifter är särskilt väsentliga. Stabilapriser är elt av de viktigaste och svåraste målen. Del har vi i liksommånga andra länder fått uppleva. Prisuppgången är en illustration.Våra priser steg med 12-13 96. Del finns debattörer som tycks viljagöra 1977 till det enda året under 1970-lalel. Del poliliska minnet är högstbegränsat. Men prisuppgången under 1970-lalel har i genomsnitt varit drygt 1096. 1978 lycks bli ett av de bättre åren. Prisuppgången kommer kanske attstanna vid 8 96. Konjuriklurinstiluletbedömer att prisuppgången kan stanna vid 5-6 96). Det är i och försig inget tillfredsställande tal. Del vore en fördel för svensk ekonomi, förvåra löntagare och för våra pensionärer, det vore gynnsamt för våra förelag ochderas möjligheter alt sälja på hemmamark- nådenoch exportmarknaden, om vi kunde ytteriigare begränsa prisökningarna. Menstannar de vid den nivå som konjunkturinslilutel nämner i sin prognos sä är detändå ett hyggligt resultat. Det kommer atl fordra beslämda insatser av regeringoch riksdag, av arbetsmarknadens organisationer och näringslivet att nå detmålet. Regeringenkommer alt medverka med en restriktiv prispoliiik, en skattereform och enfasthet i hanteringen av statliga taxor och avgifter. Del finns faktorer somden inle kan påverka - internationella råvaruprishöjningar t. ex. Regeringenkommer dock atl inrikta samhällets prispolitik på atl så långt som möjligtstabilisera priserna. Tryggsysselsättning är ett annat viktigt men också svårt mål, även om vi i Sverigelyckats bättre än man gjort i många andra länder, och under detta år bättre änlidigare regering i böan av . Vi haren hög sysselsättning i ;omkring 4,1 miljoner är sysselsatta, och det är flera än lidigare år. Dettafaktum bör vi inle glömma. Menvi har också en hög arbetslöshet - ett faktum som nuvarande regering förvissoär medveten om. Vi kommer därför att salsa hårt på all få en arbetsmarknad medflera och trygga jobb. Fleraav de beslut som fattades har medverkat till att svensktnäringsliv nu håller på atl återvinna konkurrenskraft och styrka och därmed fårmöjlighet att anställa flera människor. Vi vet alt del kommer att erfordrasfortsatta, omfattande statliga insatser för atl i samverkan med kommuner,förelag och fackliga organisationer bevara jobb och skapa nya jobb. Ocksåfortsättningsvis kommer sådana insatser atl vara så väsentliga alt man måsteacceptera stora statliga budgetunderskott. Jag har sagt - och jag har dengrundsynen i nuvarande budgetarbete - alt det är nödvändigare alt få enarbetsmarknad i balans än atl fä en statsbudget i balans. De ytterligarestimulanser av vår ekonomi genom sänkt inkomstskall och förbätirade barnbidragsom aviserat bör medverka till alt vi får en högreaktivitet i vår ekonomi och därmed flera och tryggare jobb. Mendet behövs också omfattande och långsiktiga stmkturinsalser. Jag vill, somsagt, inle instämma i flera av de synpunkter som lagts fram i en aktuellkonsullrapport om svenskt näringsliv, men jag tror atl det är en riktigbedömning att det krävs en målmedveten och djupgående omstrukturering av densvenska industrin, om skall kunna bevara sin ställning iväridsekonomin. Vi har fattat en rad beslut som kommeraii medverka till attförnya och utveckla vårt näringsliv. Jag vill, förutom vad jag redan har sagtom den ekonomiska politiken, om löneskatter och växelkurser och annat, nämnabesluten om mindre och medelstora företags framtida utveckling, omutvecklingsfonder, kredilstöd, reformerad förelagsbeskattning, exportstöd ochandra exportfrämjande åtgärder. Dit hör också besluten om arbetsmarknadspolitiken,om arbetsmarknadsverkels resurser och om nyrekryterings-stödet. Vihar emellertid långt kvar inom alla partier och organisationer, innan viformulerat en mera långsiktig näringspolitik. Vilken är samhällets, vilken ärföretagsledningarnas, vilken är de anställdas roll när det gäller atl medverka förnyelse av vårt näringsliv? Skall samhällel medverka lill, kanske initierastrukluromdaningar? Skall man gå in i företag och skapa nya enheter? Jag villsöka svaret på de frågorna uiifrån en grundöverlygelse om marknadsekonominsstyrka och värde i en vital demokrati men också i ett medvetande om attlösningar för framtiden måste sökas i nära samverkan mellan samhälle, förelagoch löntagare. Enfast budgetpolitik är en iredje uppgift. Hur svär den blir älerslär att se. Vihar betydande statliga budgetunderskott, och landstingen och kommunerna harelt besväriigt budgetarbete. Det gångna statliga budgetåret slutade med ettunderskott om närmare 26 miljarder,det nuvarande kommeratt sluta med ännu högrebudgetunderskott, och olika prognoser och flerårsbudgeter visar alt vi kommeratt få arbeta med betydande budgetunderskott långt in i 1980-lalel. Det finnsde som roar sig med sifferjämförelser mellan nuläge och tidigare läge. Förattdet skall bli effektfullt rör man sig ibland med budgetår, ibland medkalenderår, och söker ständigt lägsta siffra resp. högsta siffra men glömmersådana ting som statens budgelvolym och balansens andel av statsbudget och BNP. Statensbudgelperspekliv är oroande. Jag har sagt att siffrorna i flerårsbudgeter ären allvarlig signal för alla politiker i regering, riksdag, landsting ochkommuner. Statens budgetunderskott är stora och kommer även under tämligengynnsamma omständigheter kommande år att ligga kvar på en hög nivå. Därförmåste arbetet med nästa statsbudget präglas av stramhet. Det är i nuvarandepariameniariska läge nödvändigt att riksdagspartiernas arbete präglas av ansvarför landets ekonomi. Samtliga partier måste vara beredda att inta en restriktivattityd till reformer som ställer stora anspråk på statens budget. Insatser försysselsättning och social omsorg måste komma i första hand. Det är inte möjligtatl på långt när tillgodose alla de krav och önskemål som framförs från olikahåll. Nuharjag under dagens deball noterat att flera talare, bland dem de storariksdagspartiernas ledare, har betonat nödvändigheten av fasthet och av atlundvika påslag pä budgetförslag. Jag utgår ifrån alt man menar allvar med sinaord och all man kommer atl visa det ansvaret i del dagliga riksdagsarbetel. Dåkan vi, herr lalman, med en hygglig grad av tillförsikt se fram mol de kommandeåren. Men det gäller verkligen all från alla håll bemöda sig atl leva upp lillde uttalade orden. (vpk): var man för första gängen på länge litet nyfiken på hur debattenskulle förlöpa. Man kunde eventuellt vänta sig siarka motsättningar mellanpartiledarna. Del blev annorlunda. Efter all ha hört de tre f d.regeringskollegerna och i den inledande deballmndan känner man sigfrestad att ändra pä en pjästiiel av och tala om "fyrapartiledare som söker en författare". Del är efter dagens debatt,tyckerjag, helt klart alt del är som är oppositionsledaren iriksdagen. Delär heller inle frågor om kampen inom regering eller om Ullslens pokerspelsom dominerar ute bland människorna. Nej, det är i stället följande fråga som resesallt högre: Ni regeringsmedlemmar, direktörer i storfinansen,centralbyråkraler, ni makthavare - vad har ni gjort med vårt land, vad har nigjort med ? 796i av alla ungdomar går arbetslösa. För ungdomar mellan 16 och 19år är siffran . Bland flickorna är del ännu värre. Blandinvandrarungdomen är arbetslösheten . Över100 000 är öppet arbetslösa. Men räknar man samman alla grupper som ställtsutanför den ordinarie produktionsprocessen - de som är under AMS-ulbildning, påberedskapsarbeten, i skyddade verkstäder, förtidspensionerade av s. k.arbetsmarknadsskäl, långtidssjuka, utslagna -så kommer man upp till närmare enmiljon människor, en fruktansvärd anklagelse mol kapitalismen och dessmakthavare. har priserna på konsumtionsvaror stigit med 20 96. Hyrorna har stigitmed 25 96. Denborgerliga samlingsregeringens väg genom har kantats av nedlagdaindustrierochslopadearbetstillfällen. På en rad håll ilandet resersig nu tommafabriker som jättelika induslrimonumenl. Res och beskåda exempelvis Suneglasbruk, fyllt av liv och skapande arbete, i sin funktion en hyllningtill generationer av glasbruksarbetare och deras yrkesskicklighet! står delslocknat, förstelnai, ett vittnesbörd om monopolkapitalels härjningar i svensktnäringsliv. Deltaär inget enstaka exempel. Textilfabriker, skofabriker, massafabriker ochjärnbruk som redan stoppats kommer atl fä sin efterföljdi nedlagda skeppsvarv, kallnade masugnar och igenväxta gruvhål. Ikommun efter kommun upptäcker man hur fariigt och besinningslöst det var alllåta elt storföretag monopolisera arbetsmarknaden och bestämma kommunensplanering. När högre profiler kan hämtas pä annat håll svalnar intresset förden kommun och del land vars gåvor monopolförelagel utnyttjat. Någotsamhälleligt ansvar vägrar storfinansen alt ta. Mellan1965 och 1977 minskade sysselsättningen i svensk industri med 85 000 personer.Mellan samma är ökade den i svenskägda producerande dotterföretag utomlands medmer än 120 000 personer. En direkt utflyttning av arbetsplatser från Sverigehar skett. Årtalen visar all del inte är enbart den borgerliga regeringen sombär elt ansvar för denna politik. Vadkommer att ske i vårt land? 1 Ullslens regeringsförklaring sägs attgrundvalen för samhällsbygget skall vara marknadsekonomi och ett generöstföretagsklimat. Det betyder atl förelagens profitjakt också i fortsättningenskall få bestämma vad som produceras och var produktionen skall ske. Delbetyder atl de stora monopolförelagen också i forlsäliningen har regeringensvälsignelse att handla så som t. ex. PLM gjorde i . Det betyder att dagenoch morgondagen kommeraii präglas av nya industrinedläggningar, av ökadutslagning och av ökad arbetslöshet. Detsägs nu atl konjunkturen häller på alt vända, atl export och produktion kanväntas öka, all det t. o. m. blir ett visst utrymme för ökning av konsumtionenefter de senaste årens nedpressning. Det är i och för sig inget märkligt.Men man bör observera alt det ännu rör sig om gissningar, inle om verklighet.Kapilalistiska konjunkturkriser brukar ha ett slut. De avlöses av en uppgång iproduklionen. Men del väsentliga är atl kapitalismen på nytt kommer in i sammafelaktiga kretslopp, som obönhörligt leder till en ny kris. Ekonomiskakriser har framträtt alltifrån kapitalismens genomslag som produktionssätt. Delnya ärande kommer allt lälare. Nyll förde allra senasle åren är all kriserna ärförbundna med inflation och prisstegring. Det är en uttryck för de alllkraftigare motsättningarna inom kapitalismen. Dessa framträder också däri altarbetslösheten inle längre försvinner underden s. k. högkonjunkturen. har fått en permanent, en varaktig, arbetslöshetsarmé.