prot · G209162 · 1978-12-31 00:00:00 — med anledning av motionen1978/79:2428, yrkandei 1, som sin mening ge regeringen till känna vadreservanlerna anfört, avslå mofionen 1978/79:2428,yrkandena 2 och 3, 19. belräffande särskilda lån av tysk modell tillnystartade företag av () och () som ansett att utskottet under 41 bort hemslälla altriksdagen med anledning av motionen 1978/79:2360, yrkandet 2 i ifrågavarandedel, som sin mening gav regeringen till känna vad reservanterna anfört. 20. beträffande medelstillskoU till av , , , , , i och i (samtliga s) som ansett att utskottet under 43 bort hemställa attriksdagen med anledning av motionen 1978/79:2427, yrkandet 16, lillMedelstillskoU lill för /80anvisade etl investeringsanslag om . 21. beträffande utredning om SverigesInvesteringsbank AB:s verksamhet m. m. av () och () som ansett att utskottet under 44 bort hemslälla altriksdagen med anledning av motionen 1978/79:655, yrkandena I och 2, som sinmening gav regeringen till känna vad reservanterna anfört, 22. beträffande investeringsfond medregionalpolitisk användning av () och ()som ansett att utskotiet under 52 bort hemslälla attriksdagen med anledning av motionen 1978/79:1478 som sin mening gav regeringentill känna vad reservanterna anfört, 23. beträffande säkerhet för lån av ErikHovhammar (m) och () som ansett atl utskottet under 54 bort hemställa atlriksdagen med anledning av motionerna 1978/79:1008 och 1978/ 79:1501 som sinmening gav regeringen till känna vad reservanterna anfört, 24. belräffande företagargymnasium av BengtSjönell, , och (samtliga c) som ansett alt utskottet under 55 bort hemställa attriksdagen med anledning av motionen 1978/79:2424 yrkandet 2 j som sin meninggav regeringen till känna vad reservanterna anfört, 25. beträffande investeringsprogram för statsägdaföretag av berg, , , , , i och i (samtliga s) som ansett att utskottet under 58 bort hemslälla aU med anledning av motionen1978/79:2020, yrkandet 7, som sin mening gav regeringen lill känna vadreservanlerna anfört. beträffandestyrelserepresentation för samhället i aktiebolag, ekonomiska föreningar ochstiftelser 26.av (), i (fp), (),(). () och () som ansettatt utskottet under 60 bort hemställa attriksdagen med bifall till propositionen 1978/79:184 och med avslag på moiionen1978/79:2427, yrkandena 6 och 7, och motionen 1978/79:2538 Nr 162 skulle anta det i propositionen framlagda förslaget till lag omändring i lagen Torsdaeen den (1976:350)om styrelserepresentaiion för samhället i aktiebolag, ekonomiska 31 mai 1979 föreningaroch stiftelser, Ivdustripolitiken ' '"' Hovhammar (m) och () som ansett atl m. IV. utskottet under 60 bort hemställa alt riksdagenskulle a) medbifall till motionen 1978/79:2538 avslå propositionen 1978/ 79:184, b) avslåmoiionen 1978/79:2427, yrkandena 6 och 7, 28. belräffande kommunalrepresentation i vissa förelagssiyrelser av , , , , , i och i (samtliga s) som ansett att utskottet under 61 bort hemställa attriksdagen med anledning av moiionen 1978/79:1069 som sin mening gav regeringenlill känna vad reservanlerna anfört, 29. belräffande handelshusav () och () som ansett att utskottet under 67 bort hemställa a) motionen1978/79:1652, yrkandet 8, b) moiionen 1978/79:2427,yrkandena 13 och 14, 30. belräffande översyn avregler om börsnoterade företags verksamhet av () och () som ansett atl utskottet under 69 bort hemställa allriksdagen med anledning av motionen 1978/79:1524 som sin mening gav regeringentill känna vad reservanterna anfört. Till betänkandet hade fogats ett särskilt yttrandebeträffande stöd till industriellt utvecklingsarbete m. m. av ,, , , , och i (samtliga s). Tiden frän och fram lill innebar försvensk industri en period av förhållandevis stabil tillväxt och utveckling.Genom en rad lyckliga omständigheter-devalveringen 1949, integrationen i Europafrän slutet av 1950-lalet och den starka efterfrågan på våra råvaror, inteminst i samband med oljekrisen - kom de svårigheter, som trots alltsmög sig på, aldrig att upplevas särskilt starkt här i landet. Även om utvecklingen idenna mening kan sägas vara stabil, så har den Vissa branscher har vuxit i betydelse och andra har förlorat, företag harkommit till medan andra lagts ned. 46 pågått en strukturomvandling som inneburit att svensk industrianpassat sig till ändrade efterfråge-och konkurrensförhållanden. Tillväxten i vissa Nr 162 branscher och förelag har gjort det lättare atl klara neddragningen i andra, Torsdaeen den även om förändringarna alltid krävt uppoffringar och omställningar för ti :g-ig många enskilda människor. Denhär utvecklingen, som ter sig ganska harmonisk i perspektiv av vad vi Industripolitiken upplevt nu , bröts i mitten av 1970-lalel.Under några år minskade industriproduktionen och industriinvesteringarna.Efler kostnadsexplosionen 1975-1976 förlorade svensk industri snabbi betydandemarknadsandelar både utomlands och här hemma. Krislecknen hopade sig. 1högre grad än under lidigare kriser drabbades praktiskt laget hela den svenskaindustrin av problem. Våra basindustrier hotades plötsligt till sinexistens. inom 1. ex. verkstadsindustrin slutadeatt expandera. Visstfanns del också i del här mörkret ljusglimtar, men i del stora hela såg deldystert ul. Regeringen- först ireparliregeringen och sedan folkpartiregeringen - har angripit den härsiluationen på tvä vägar. För del första har vi genom generellaekonomisk-politiska medel bl. a. sökt rätta lill del kostnadsläge som i sä höggrad förlamade svensk industri. För del andra har vi genom arbetsmarknads- ochindustripoliliska insaiser av större omjäiining än s\ag\ivakt om jobben och skyddat människorsom utsatts för de största hoten i eltbesvärligt ekonomiskt läge. Nukan vi glädja oss åt att den ekonomiska politiken börjat ge resultat.Anpassningsåtgärderna har tillsammans med del ansvarsfullalöneavtalet för 1978-1979 vänt kurvorna för svensk industri uppåt igen. 1 årberäknas enligt den reviderade nalionalbudgeien industriinvesteringarna ökamed och industriproduktionen med nästan lika mycket.Sysselsättningen i industrin väntas öka med ca 20 000 personer. Alltdet här är bra och välkommet men får naturligtvis inte tolkas så att vi nu inågon mening skulle ha lösl alla våra problem. Dels måste vi komma ihåg allvändningen sker från en myckel låg nivå, dels finns i många förelag ochbranscher slora problem av mer strukturell natur. Även där är kostnadsanpassningenvikiig, men för atl rimliga förutsättningar för fortlevnad inpå 1980-talelskall skapas krävs mer djupgående förändringar. Det gäller t. ex. två statligaförelagsjäiiar. Svenska Varv och Svenskt Stål. Trotsalll börändåden utveckling som inletts kunna leda till atl behovet avakutåtgärder på olika områden minskar. Del finns ofta inte heller samma motivför staten atl skydda Jobben i tillbakagående företag och branscher, närefterfrågan på arbetskraft ökar i andra. Snarare behöver man i många fallunderlätta rörligheten mellan företagen, bl. a. genom en fortsatt förstärkningav arbetsförmedlingarna. Denbild som socialdemokraterna i olika sammanhang sökt ge av att vi planlöst kastat ut pengar över privata kapitalägare är i grunden grovtfelaktig. För del första har snart sagl varie krona i induslripolitiskl stöd satts in föratt trygga en annars hotad sysselsättning, och det syftet har i allmänhet ocksä 47 Industripolitiken,m. uppnåtts.För det andra har den absoluta merparten av resurserna gått lill statliga ellerhalvstatliga företag. SedanJag höst tillträdde som industriminister, har fåll förslag omstödinsatser i företag pä totalt . Därav har 6,5miljarder gällt Svenska Varv, Svenskt Stål och Statsföretag. Drygt I miljardkronor avser och NCB, där staten enligt förslaget skall gä insom delägare, och resten de hel- och halvslalliga och Daiasaab. Jag trorinte bilden ser väsentligt annorlunda ut om man ser tillbaka ocksä pätrepartiregeringens . Deomfattande insaiser som gjorts har i varie enskilt fall varil välmotiveradeoch som regel ju ocksä fäll stöd av en stor majoritet här i kammaren. MångaJobb har varit i farozonen. En finansiell rekonstruktion har oftast inte kunnaske utan statens medverkan. Trots det vill jag markera en stark oro för delångsiktiga och marknadssnedvridande effekter som kan bli konsekvensen av såomfattande statliga insatser som vi tvingats till under senare är. Inte minstdärför har del varil viktigt att genom generella ekonomiska ålgärder förbättradet allmänna företagsklimatet i sä mycket att stödinsatserna såsmåningom kan avvecklas. Nuskall man inte utgå frän att en gynnsammare industriutveckling automatisktleder lill minskade företagsinsatser från statsmakternas sida. Det kan ligga enlockelse för både företagare och politiker att fortsätta med siödpoliiikenockså när tiderna blir bättre. För företagarna kan del vara lättare attövertyga politiker i kanslihus och riksdag om att de bör få pengar än attövertyga aktieägare, banker och kunder om det. För politiker kan det le sigattraktivt alt medverka lill att storslagna industriprojekt kommer till stånd.Det var t. ex. inte en ren händelse att beslutet om 80 pä bräckliggrund hetsades fram strax före valet ! Förutvecklingen av svensk industri och svensk ekonomi är det enligt vår meningangelägel atl regering och riksdag sä långt del är möjligt arbetar med generellamedel. Varje gång staten går in i ett förelag med omfattande finansiellt stödinnebär det ett risktagande i mer än en mening. Det är inte bara så att viplacerar skattepengar som riskvilligt kapital i förelag med osäkraaffärschanser. Del är också så att vi genom våra insatser stör konkurrenssituationenpå marknaden. Ofta innebär det att företag som bättre förvaltat sitt pund ochsom därför inte behövt begära statligt stöd får sin relativa positionförsämrad. Hur del långsiktigt påverkar utvecklingen vet vi inie, men det ärinte osannolikt att vi ibland på kort sikt räddar Jobb pä bekostnad avlångsiktigt mer stabila arbetstillfällen. Som jag redan framhållit har vi trotsdessa risker i många fall varil beredda lill extraordinära insaiser för attskydda enskilda människors välfärd, men del bör inte hindra oss atl samlidigldeklarera vår avsikt all försöka föra en politik som minskarbehovet av sädana insatser. Delfinns ett annal skäl lill varför vi bör arbeta med generella medel. Detärnaturligt att brandkårsutryckningar av olika slag sker direkt lill eldhärden,dvs. att insatserna riktas direkl till företagen. Problemen är väl lokaliseradeoch insatserna kan göras med betydande träffsäkerhet, åtminstone vad gäller Men när det gäller framlidssatsningar är det betydligtsvårare atl veta vad vi skall satsa på. Del finns dess värre inga metoder atl iförväg peka ul vilka affärsidéer, produkter och företag som kommer att bliframgångsrika . Det är som bekant också svårl attförutse vilka företag och t. o.m. branscher som kommer att få svårast alt hävdasig. Våra förutsägelser har en benägenhet att avspegla det Just akluella läget,och grundar sig självfallel på våra tidigare erfarenheter. En sådan erfarenhetär alt vi ofta misstar oss om utvecklingen! Avde här skälen måste den offensiva, framtidsinriktade politiken i alltväsentligt ges en mer generell utformning. Vi mäste framför alll skapa ettsådant företagsklimat att många enskilda människor och förelag får möjlighetatt testa sina idéer på marknaden. Visserligen kommer mänga, liksom ,atl misslyckas, men det är del pris vi måste betala för att hitta vinnarna. Detallmänna företagsklimatet påverkas i myckel hög grad av den allmänna ekonomiskapolitiken, l.ex. av hur väl vi lyckas hålla tillbaka kostnadsutvecklingen, ochav skattepolitiken, inte minst vad som händer med marginalskatterna. Menindustripolitiken kan ocksä spela en vikiig roll i denna mer framåtsyftndepolitik. Även de industripolitiska insatserna bör emellertid ges en sä generellutformning som möjligt, dvs. vi bör undvika au genom politiska beslul styraresurserna till enskilda företag eller projekt. Uppgiften bör i stället varaatl medverka bl. a. till en allmän kompetensuppbyggnad, vidare till ökadesatsningar pä forskning och utveckling och inte minst till service av olikaslag till de mindre och medelstora förelagen, som har en sä viktig ochlivgivande roll i värt näringsliv. Vikliglär ocksä att genom olika generella insatser komplettera den privatakapitalmarknaden. Etl exempel härpå utgör den fond för industriell utvecklingsom vi föreslagit i propositionen och som vunnit utskottets stöd. Jag ärövertygad om atl den kommeratt kunna spela en betydelsefull roll för mängaföretag med otillräckliga resurser men med intressanta och utvecklingsbaraprojekt. Vi har i industridepartementet bara under den korta lid Jag varit därkommit i kontakt med flera projekt som i princip borde kunna övervägas av dennya fonden. Det har gällt vitt skilda områden, l.ex. kollektivtrafik, medicinskulrusining och teknisk utveckling vid pappersframställning. del av den tekniska forskningen och utvecklingsarbetet sker inom företagenoch finansieras också av dem. Men här spelar statliga insatser av en rad skäländå en central roll. Låt mig bara nämna några. Merparten av företagensinsaiser är inriktade på utveckling, , medan den rena forskningen,som till stor del måste betraktas som en s. k. kollektiv nyttighet, sker ochmåste ske i statlig regi. Huvuddelen av satsningarna sker i de slörreföretagen, i företag med mer än 1 000 anställda. I branscher somdomineras av småföretag måsle staten känna etl särskilt ansvar för forsknings-och utvecklingsinsatserna eftersom de enskilda företagen inte var för sig harresurser atl bedriva sådant arbete. a. av detla skäl har STU:s verksamhetunder senare år i alll högre grad inriktats mot mindre förelag och enskilda uppfinnare. Industripolitiken,m. 4 prolokoll 1978/79:162-163 Industripolitiken,m. STU har också en viktig uppgift att fylla när delgäller alt bygga upp kompetens pä områden som är viktiga för slora delar avindustrin. Det gäller t. ex. på elekironikområdei, där STU Jusl nu förberederen framställning lill regeringen om en väsentligt vidgad satsning. Enligt vadjag erfarit kommer STU atl föreslå atl ca 75 milj. kr. satsas på elltreårsprogram. Jag räknar med att senare kunna återkomma till medförslag på den punkten. Delråder stor enighet kring myckel av detjag här snuddat vid och också om myckelannal inom industripolitiken. Men det finns de som vill väsentligt förändraavvägningen mellan generella ekonomisk-politiska åtgärder och riktade insaiser.Socialdemokraterna har t. ex. i sin partimolion, liksom i tidigare motioner om vissabranschproblem, föreslagil en väsenilig utbyggnad av det statligaplaneringssystemet. Formlerna för att lösa industrins problem är ökadplanmässighel, statliga struklurplaner, slrukturbolag och strukturfonder.Staten, dvs. regeringen, om än efler samråd med andra parter, skall i planerange nya produkter, ny produktionsteknik och marknadsinriktning osv. Exemplenskulle kunna mångfaldigas. Alladessa planer och riktade insatser sägs vara etl alternativ till marknadskrafterna.Men del är, uppriktigt sagt, en aning svårl att förslå vad socialdemokraternaegentligen menar. Viär helt överens om att marknadskrafterna inte löser alla vara problem. Somjagframhållit i den industripoliliska proposiiionen måsie marknadskrafterna genomen rad olika åtgärder korrigeras och stödjas. Människor som drabbas avstrukturomvandlingen mäste få hjälp alt anpassa sig lill nya förhållanden.Bygder som har sämre förutsättningar än andra att locka lill sig förelag måstefå stöd härtill genom regionalpolitiken. Fler exempel kan ges, men de här kanräcka. Pä de här punkterna råder ingen oenighet mellan oss. Däremot anser viatt del bör vara marknadskrafterna som skall avgöra produktionens inriktning istort. Och den yttersta orsaken till de problem som uppkommer ute i förelagenär ju i allmänhet att efterfråge- och konkurrensförhållandena ändrats. Jag kanta elt par exempel. Varven har problem därför alt efterfrågan på fartyg minskatdrastiskt som nya slagkraftiga konkurrenter etablerat sig påmarknaden. har svårigheter därför att stålproduktionen minskal dramatiskt,och dessulom har nya konkurrenter med lägre produktionskostnader dykt upp, t.ex. i och . Ivår konkurrensutsatia industri avsätts av varorna påexportmarknader. Våra möjligheter atl genom politisk styrning påverkaexportmarknaderna är utomordentligt små, oavsett vad man i övrigl kan tycka omsjälva idén. Dehär marknadskrafterna kan inte ens socialdemokraterna tro sig kunna behärska,hur anonyma och planlösa de än upplevs vara. Vad som återstår, om det finnsnågon substans bakom retoriken, är då möjligheten au de anser sig bättre änandra kunna förutse marknadsutvecklingen både när det gäller var neddragningenblir nödvändig och när det gäller var expansionen bör ske, så att de i god tidkan möta den. Det vore naturligtvisönskvärt att vi kunde göra sådana förutsägelser, men somJag lidigare framhållit visar erfarenheterna knappast alt vi har någon unikförmåga alt förutse marknadsutvecklingen. Precis som socialdemokraterna sägeri sin motion vore del önskvärt att genomföra erforderliga anpassningsätgärderunder lider när efterfrågan på arbetskraft är stor. Men del innebär Ju atl detvar under den förra högkonjunkturen, då socialdemokraterna fortfarande haderegeringsansvaret, som man skulle ha genomfört de anpassningsåtgärder somsenare visat sig nödvändiga. Varför gjorde man inie del då? Ja, säkert inte pågrund av handlingsförlamning-föratt använda årets modeord - ulan därför au maninte förutsåg vilka svårigheter som väntade bakom knuien. I stället för att t.ex. planera för neddragning inom handelsstålindustrin planerade man förStålverk 80. Och dessulom: Även om man nu skulle kunna förutse framliden, hurofta vågar politiker minska produktion och sysselsättning, innan behovet av enstrukturförändring är fullt synbart för de berörda? Enav de slora fördelarna med en marknadshushållning med decentraliseratbeslutsfattande är alt olika bedömningar fär möjlighet alt påverkautvecklingen. En del av dessa kommer att visa sig vara felaktiga, andrarikliga, men konsekvenserna av att några gör fel blir mindre närde balanserasav andra än när de får genomsyra hela ekonomin. Självfallelinnebär inte det här att staten kan avslä från att göra egna bedömningar. Närvi vidtar åtgärder, måste vi grunda dem pä antaganden om framtiden och om hurvärt handlande kommer att påverka utvecklingen. Men eftersom också statensframlidsbedömningar är osäkra och räckvidden av misstag sä slor, finns detingen anledning atl vidga området tor statens beslutsfattande mer än vad som ärpraktiskt behövligt. Närdet gäller konkreta insaiser i industripolitiken, insaiser som syftar till atlskydda människor i en utsatt position, dä kan vi oftast enas överpartigränserna. Men det finns alltså pä industripolitikens område viktigaattitydskillnader, som i ett längre perspektiv skulle ge ganska olika återverkningarpå utvecklingen i vårt land. Medan vi vill lägga tonvikten påmarknadshushållning och decentraliserat beslutsfattande, så vill socialdemokraternaha merav planhushållning och centralt beslutsfattande. Medan vi i den offensivaindustripolitiken vill lägga tyngdpunkten på generella ålgärder, så villsocialdemokraterna lägga den pä de selektiva. har alt la ställning till förslag om flera viktigakonkreta insatser för svensk industri. Men långt viktigare är trots allt vilkaallmänna riktlinjer för statsmakternas agerande som skall gälla i framliden.Del är viktigt att vi slår fast alt vi ocksä skall ha eltekonomiskl syslem i som grundar sig på en social marknadshushållningsprinciper. Industripolitiken, m. IV. Det föreliggande ulskoilsbeiänkandei behandlar inte bara proposiiionen123 om riktlinjer för industripolitiken utan ocksä d delar avoudgelpropositionen som direkl handlar om industripoliliska ålgärder, och detbehandlar ocksä propositionen 184 om styrelserepresentaiion i aktiebolag Industripolitiken,m. m.m. och inte mindre än 67 motioner. Självfallel kan jag inie beröra alla deviktiga punkter som aktualiseras i betänkandet, utan jag skall ägna mig åtnågra få och lägga synpunkter pä dem. Propositionen123 fär betraktas som den betydelsefullaste eftersom den avser atl behandlariktlinjerna för industripolitiken. Därförskalljagbönamed att lägga någrasynpunkter pä den frågan. Dennaproposition har emotseils med mycket stort intresse, dels eftersom den varit påtal länge, dels eftersom den planlöshet som karakteriserat industripolitikenunder de gångna åren nu skulle förbytas i klara riktlinjer. Proposiiionen ärocksä tjock och imponerande, stilistiskt rätt välskriven och lällläst. Men närman väl kommit igenom den konstaterar man - som så ofta är fallet när man läserlegelstensromaner - att den egentligen inte innehåller någonting utom en massaord. sade en gång: "När jag är iröli och utarbetad, då blir deten tjock roman av det Jag skri ver, men närjagärpiggoch i form, då blir detbara en novell av samma stoffmängd." Jag tror inte det skulle ha varit såtokigt om proposilionsförfatlaren tagit litet semester innan han startade. Ipropositionen sjungs den fria marknadsekonomins lov sida upp och sida ner,precis som industriministern gjort här i talarstolen. Att marknadsekonomin desenaste åren i förfärande grad visat sin bristande förmåga atl garanteramänniskornas trygghet i anställningen och industribranschers utveckling ochfortlevnad, del lycks nästan helt ha undgått proposilionsförfatlaren.Visserligen konstaterar man då och dä atl samhällel måsle gä in med socialaåtgärder och medel för att rätta lill vad marknadsekonomin skadar, men pä nästasida framställer man återigen marknadsekonomin som den säkra garanten för vårtrygghet-detla trots alt regeringen tvingats till all vidta åtgärder, somindustriministern också medger här. Mangör på flera ställen riktiga och rätt skarpsinniga analyser av näringslivetsproblem, både nu och på lång sikt. Men analyserna leder bara alltför sällanlill förslag om åtgärder. Jag skulle - med användande av teologi -kunna säga alt man visseriigen när fram till syndamedvetande men aldrig uppnårånger och bättring. Delembryo till näringspolitiska rikilinjersom man med god vilja kan hitta ipropositionen skulle Jag vilja karakterisera som en medveten passivitet frånsamhällets sida. Marknadsekonomin löser alla våra problem bara samhället hållersig borta. Endast när företagen kommer och ber om hjälp skall samhälletingripa, och då helt på förelagens villkor. Närindustriministern här säger all del är myckel svårl att planera så ärju deltasant. Men hans slutsats blir: Därför skall vi låla bli atl planera och överlåtahela planerandet ål anonyma krafter. Han säger alt delta är så svårt atlpolitiker inte skall blanda sig i del. Ja, många ling är svåra. Men vi kan Juinte gärna sälla oss ner och bara bli förskräckta över del. Vi kan inte gå ochhänga oss av skräck för atl drunkna, som någon sade. Det innebär inte attsamhället har patent på förståndet, men samhällel skall initiera planering osv. Det är väldigl lustigt närindustriministern säger: Man planerade på stålets område när det var dåligatider för stålet - del var tokigt. Ärdet inle sä alt man måste planera för enbransch, även när den är i nedgång - planera hur den skall kunna klara sig ikonkurrensen, kunna utvecklas och överleva - och inte bara låta allt gå ibollen? Detla är de kommentarerjag vill göra i del här sammanhanget. Delär betecknande alt det är bara som i sin partimolion finner altproposiiionen i stort överensstämmer med deras syn. Men också de riktar härdkritik mot regeringen därför att den i något sammanhang har tänkt sig åtgärdersom åtminstone kallas aktiv näringspolitik. Likaså får regeringen väldigarallarsvingar från höger därför atl den i några vändningar framhåller att någonform av löntagar- eller medborgarfonder kan tänkas. Centern- tydligen med förre industriministern som medför-faltare - finnerför sin del alt regeringens principiella riktlinjer för industripolitiken intekan accepteras. Man säger helt rikiigi atl om marknadsekonomin skall fungera ielt modernt samhälle så krävs det att staten ställer upp vissa klartformulerade mål.