prot · G20971 · 1978-12-31 00:00:00 — Jag kan - trots att det väl inte skall behövas efter mitt svar-försäkraChristina Rogestam alt även vi på departementet tar denna rapport pä mycketstort allvar. Och jag är förvissad om att man inte bara gör det på UHÄ, utan auman även gör det ule på universitets- och högskoleorterna och, framför alll,där det bedrivs läramtbildning. Jag är också säker på atl gymnasieskolorna lardetta på allvar. Det harju också genom massmedia och pä annal sätt sprittskunskap om denna rapport. Vi har naturiigtvisanledning atl undersöka om de resurser som finns för a. stödundervisning ärtillräckliga. Jag är inle beredd au säga någonting mera generellt, mensåvitt jag förstår finns det ganska breda marginaler inom vilka linjenämndernakan bestämma hur många timmar som bör anslås till matematikundervisning. Ochdet finns ju all anledning alt med utgångspunkt i denna rapport pröva om mananslår tillräckligt antal timmar. CHRISTINAROGESTAM (c): Jag tror inle atl nämnderna behöver pröva om de anslår tillräckligtantal limmar-jag tycker alt del ganska klart framgår att de inte gör det. Detär ulan tvivel nödvändigt att på ett annal sätt än tidigare redan från förstabörian ta hand om dessa elever och se till atl de får en grundläggande träningi matematik och alt deras färdigheter övas upp. Sedan har de på etl helt annatsätl möjlighet att följa den vanliga matematikundervisningen. Elt problem i dagär uppenbarligen atl man inte fångar upp dessa elever på etl tillräckligttidigt siadium. Detär vikligl alt undersökningen inte används för atl stämpla denna grupp avstuderande eller lärarhögskolorna som speciellt dåliga på alt lära utmatematik. I stället måsle den bli en utgångspunkt för all vidla ålgärder föratt hjälpa eleverna att bättre tillgodogöra sig matematiken och att bli bättrelärare. Delär, som jag sade tidigare, också troligt att dessa resultat egentligen serlikadana ut även för övriga delar av högskolan. Vi har alltså anledning att tadetla myckel allvariigt och atl göra insalser på elt myckel brett fält. OmANT-verksamheten (Alkohol-Narkolika-Tobak) i länsskolnämnderna Överiäggningenvar härmed slutad. § 7 OmANT-verksamheten (Alkohol-Narkotika-Tobak) i länsskolnämnderna StatsrådetBIRGIT erhöll ordet för all besvara () den 11 januarianmälda fråga, 1978/79:258, lill socialministern, och anförde: har frågat socialministern om ANT-verksamheten(Alkohol-Narkolika-Tobak) vid länsskolnämnderna sammanfaller med deintentioner som uttalat i anledning av skilda motioner (SoU1977/78:36, UbU 1977/78:16). Arbetetinom regeringen är så fördelat atl del är jag som skall svara på frågan. Inledningsvisvill jag understryka atl jag instämmer med frågeställaren när del gäller viktenav all förebyggande insalser mot missbmk bland ungdomar ständigt utvecklas. Vidarevill jag påpeka all min företrädare som svar på en interpellation i samma frågai februari förra årel framhöll, alt SIA-skolan skulle ge OmANT-verksamheten (Alkohol-Narkotika - Tobak) i länsskolnämnderna förbättrade möjlighelerlill elt lokalt engagemang i frågor om alkohol, narkotika och tobak. Jag delardenna uppfattning. Idella sammanhang vill jag erinra om all avslagit de två motioner somEvert nämner i sin fråga (UbU 1977/78:16, rskr 1977/78:181).Motionerna log upp frågan om särskilda resurser till länsskolnämndernasANT-konlaktpersoner. Utbildningsulskollel förutsatte därvid attlänsskolnämnderna skulle kunna betala ANT-verksamheten med medel från sinaexperlanslag. Ipropositionen 1977/78:105 om ålgärder mot narkotikamissbruk framhöll dåvarandesocialministern alt del var angeläget atl de förebyggande insatserna motmissbmk bland ungdomar ytteriigare utvecklades. För tillfälligainformationsinsatser och för utveckling av ANT-verksamheten föreslogs iproposilionen sammanlagt . Enligt socialutskottets mening fanns delutrymme för att låta exempelvis länsskolnämnd disponera medel från anslaget.Socialutskottet erinrade om att utbildningsutskottet i siubetänkande UbU 1977/78:16 starkt understrukit viklen av au länsskolnämndernafortsätter den hittillsvarande ANT-kontaklverksamhe-ten. beslöt ienlighet med socialutskottets förslag(SoU 1977/78:36, rskr 1977/78:363). Jaghar inhämtat atl av nyssnämnda belopp sedermera ställt . lill () förfogande för utveckling avANT-verksamhet inom skolans område. Jagutgår frän alt länsskolnämnderna skall kunna bekosta viss del av sinANT-koniaktverksamhel med medel från sina experlanslag. Samtidigtförutsätter jag all SÖ vid fördelningen av nyssnämnda . i enlighetmed socialutskotlels uttalande beaktar behovet av ytteriigare resurser förlänsskolnämndernas ANT-kontaktverksamhet. Avslutningsvisvill jag erinra om att ell omfattande utvecklingsarbete av ANT-verksamheten iskolorna pågår f n., bl. a. som ett led i reformeringen av skolans inre arbete. Detta är en viktig fråga, därför all den gäller länsskolnämndernasmöjligheler alt hantera ANT-verksamheten i skolorna. När man ser pä anslagetsstorlek och vad det skall användas lill finner man all det är en löjligt litendel av siatsverkspropositionen - del rör sig under innevarande är om 250 000kr. Länsskolnämndernafick enligl förslag i proposilionen 1976/77:108 för denna verksamhet 240 000kr. Medlen ställdes till länsskolnämndernas förfogande med ungefär 10 000 kr.per nämnd. Del gav dem möjligheler alt agera och arbeta. Man fastslog vadkontaktpersonerna skulle syssla med: att inom länet samordna skolansaktiviteter på ANT-omrädet, alt förmedla informalion, t. ex. lämpligaläromedel, från centrala myndigheter till skolpersonalen och omvänt, attstimulera lill försöksverksamhet inom länet, atl genom utbyte av erfarenheterpå SÖ:s konferenser för ANT-kontakier förbättra undervisningen av elever påANT-området och slutligen att initiera stödjande åtgärder förelever som har problem. INorge har man sedan följt detta exempel, därför att man tyckte att det var bra. Såkom dä regeringens olyckliga beslut att dra in hela anslaget. Därefter har detförekommit diverse framstötar här i både frägevägen och motionsvägen.Vi har behandlat ärendet i socialutskottet, och meningen var alt man skulle lapengar från elt informalionsanslag för tillfälliga insatser för atl rädda öververksamheten till länsskolnämndernas kontaktpersonsverk-samhel. Jagär ganska besviken över ärendets hela föriopp och handläggning.Socialdepartementet har i en skrivelse till skolöverstyrelsensagl att SÖ bör ställa medel till förfogande för projektverksamhet.Skolöverstyrelsen har dä gått ul till länsskolnämnderna och begärt förslag. Dethar kommit in ansökningar rörande projektverksamhet för 3 milj. kr., när det isjälva verket var fråga om att det skulle finnas personer på länsskolnämndernasom kunde arbeta med verksamheten. Det ärju det som det är fråga om - inle alldela ut pengar lill diverse projekt i skolorna. Jag hoppas alt slalsrådel kanändra dessa förhållanden. Det behöver faktiskt bli klarlagt hur del skall varapä länsskolnämnderna. OmANT-verksamheten (Alkohol-Narkotika - Tobak) i länsskolnämnderna Jag har svårt atl se hur departementetskulle kunna ingripa i den verkställande myndighetens ansvar när del gäller attbestämma hur ANT-verksamheten kan bedrivas. Det måsle ju ändå vara i de lokalasammanhangen på initiativ från länsskolnämnderna eller pä initiativ frånskolorna och då med stöd av länsskolnämnderna som den väsentliga verksamhetenkan komma i gäng och sedan utvecklas. Jag tror att det är viktigt atlvidareutveckla samspelet mellan länsskolnämnd och lokala skolor, där man direkta kontakten med de problem eleverna har eller kan få. Jag harförtroende för skolornas förmåga att med länsskolnämndernas stöd utveckla enprojektverksamhet som kan uppfylla de krav som jag liksom . Jag tror att de kommer att infria våra förhoppningar om eltförebyggande arbete i denna oerhört viktiga och allvarliga fråga. Problemet är atl det extra anslag till kontaktpersonerna pålänsskolnämnderna som man äntligen fåll till stånd och som gav dem utrymme allarbeta nu har övergått lill att bli ett anslag för projekt. Omskolöverstyrelsen skickar ut en uppmaning att komma in med förslag lill projektnär det gäller denna verksamhet så kommer det naturiigtvis in massor. Man fickin förslag som skulle kosta ungefär 3 milj. kr. Jagtycker del hela är rent löjligt. Om det skall göras projekt på del här områdetfordras del belopp av en annan storleksordning än de . som manföreslagit till årets . Jagvill alltså ha tillbaka verksamheten i detla stycke - i en eller annan form -till länsskolnämnderna. Jag vädjar till statsrådet att försöka klara upp 4 protokoll 1978/79:70-75 OmANT-verksamheten (Alkohol-Narkotika- Tobak) i länsskolnämnderna silualionen på denpunkien. Länsskolnämnderna bör ha ell ordentligt ansvar på della område, och debör också ha utrymme all ta del ansvaret. Jag har inhämtat all i varie fall vissa länsskolnämnder hos SÖ begärlmedel för projekt som i realiteten innebär att medlen används lillkontaktpersoner. Till en del är därmed önskemål uppfyllda. Jagtror inle atl man behöver vara så pessimistisk som när detgäller vad projekten kan åstadkomma. Det är sant all det är fråga om blygsammamedel. Det skulle vara blygsamma medel också om man fördelade dem jäms över pälänsskolnämnderna. Jagär säker pä att SÖ uppmärksammar vad som sägs i den här debatten. Men samtidigtär jag, som sagt, inte fullt så pessimistisk som . Snarare harjag tilltro lill vad som kan komma fram genom den verksamhet i mycket olikaformer som läcks av ordet projektverksamhet. Vad statsrådet nu säger bekräftar vad vi trodde i socialutskottet. Vitrodde alt man skulle kunna använda anslagel för tillfälliginformationsverksamhet till detla. Vi trodde atl man skulle kunna begära atl fåt. för kontaktpersonernas verksamhet. Om resultatet av den härdebatten är att det stås fast - och det verkar som om statsrådet är ense medmig på den punkien - att länsskolnämnderna kan använda dessa pengar lillkontaktpersoner och jämställa del med projektverksamhet, har vi nått precis ditjag ville komma med den här debatten. Då lackar jag. Jag vill understryka vad jag tidigare sade, nämligen all i varje fallen del länsskolnämnder har föreslagit projekt i form av verksamhet avkontaktperson. Vidarehar länsskolnämnderna egna expertmedel, med vilka de kan dryga ut de medel dekan få av . EVERTSVENSSON (s): Del har skapats en väldig oro ute pä länsskolnämnderna i den härfrågan. Den är inte fullt så enkel som vi kanske vill göra den. Därför är dethär klara uttalandet från statsrådet bra. Överläggningenvar härmed slutad. §8 Om alarmanordningarna på SJ:s tåg Kommunikationsministern erhöllordet för all besvara Sven-ErikNordlns{c) anmälda fråga,1978/79:278, och anförde: har frågat mig omjag anser atl nuvarande alarmeringsanordningarpå SJ-tågen är till fyllest och om någol initiativ kommer alt las för altåstadkomma en förbättring. Näreu sjukdomsfall eller en olycka inträffar på låg går det i allmänhet all få tagpä konduktören antingen direkt eller med hjälp av medpassagerare. I sovvagnaranvänds också metoden alt hänga ut en skylt utanför kupén då samlal önskas medkonduktören. Vid allvarligare olyckor är nödbromsen den bästaalarmeringsanordningen. SJhar i sin långsiktiga investeringsplan tagit upp en beställning av sovvagnar.Om en sådan beställning kommer lill stånd kommer naturligtvis olikaförbättringar att övervägas - däribland också alarmeringsanordningar. Avintresse i detta sammanhang är också den utbyggnad av trafikradio på tåg sompågår. Därigenom kan lokförare och lagledare få kontakt med varandra. SJundersöker i samband därmed möjligheterna till direkt kontakt också mellankonduktören å ena sidan och lokföraren och lagledare å andra sidan viahandburen radio. Systemet med trafikradio skall enligt SJ:s planer vara utbyggtpå alla mer trafikerade linjer i börian av 1980-ialet. När del gäller de 150nya personvagnarna som SJ har beställt överväger SJ atl installera lokaltelefonsom ger förbindelse mellan konduktör och lokförare. Om alarmanordningarna på SJ.s tåg Jag lackar kommunikationsministern för svaret. Lål mig också ge eneloge för att svaret har kommit så snabbt. Fördel mesta utgör en inträffad händelse bakgrund lill en fråga - så är del ocksåhär. För sedan uppstod eld i en sovvagnskupé på sträckanMellansel-Långsele. Elden orsakade onödigt stora skador pä grund av all maninte tillräckligt snabbt fick kontakt med tågpersonalen. En eldsvåda är ändånågorlunda lält att klara pä elt tåg. Del finns eldsläckare i varie vagn, ävenom den ärdiskrel placerad och många passagerare inte känner till att den finns.Gäller det en eldsvåda är det befogat atl dra i nödbromsen, och så skedde ävenhär. Dennahändelse ger emellertid anledning till några följdfrågor: Hur gör man när enperson skadats på ell tåg eller blir hastigt sjuk? Det är natt, andrapassagerare sover- hur tillkallar man hjälp? Man kan, om man orkar, hänga utskylten Samlal önskas med konduktören, säger . Men hur längefår man vänta då? Någon medpassagerare kan springa och hämta hjälp hoslågpersonalen i tjänstekupé. Det har jag försökt och upptäckt alt en vagn milli tåget är läst, vilket hindrat mig från all få kontakt med personalen. Del ärrangeringsproblem som orsakat detta förhållande. Man är alltså under lång tidhelt isolerad på fjärrtågen, och del är inle bra. Ett larmsystem med en knapp ivarie kupé att användas i nödfall skulle faktiskt räcka. Om alarmanordningarna på SJ:s låg Jag måsle fråga etl par saker till. AnilhaBondeslam nämner nödbromsen som den bästa alarmeringsanordningen. Menar AnilhaBondeslam på fullt allvar all man skall dra i nödbromsen vid elt allvariigtsjukdomsfall? Vad som händer då är all man bara ytterligare förlänger tidenfram lill dess man når nästa snälltågsuppehåll och får kontakt med läkare ochambulans. Nästafråga gäller en hypotes: Om en beställning av sovvagnar kommer lill slånd skallförbättringar vidtas, sägs det i svaret. Vad händer om beställningen intekommer till stånd? Vad händer i de gamla sovvagnarna? Sammanfattningsvismåslejag tyvärr fråga: Är det rätt uppfattat all Anilha inte kommerall la något speciellt initiativ i anledning av de här händelserna? frågar vad man skall göra om elt sjukdomsfallinträffar mitt och det inle räcker med alt hänga ut en skyll. Det ärmyckel sällsynt all man är ensam i en kupé och inte har möjlighel att viamedpassagerare få kontakt med konduktören. Närdel gäller del speciella fall tar upp är han bätire informeradän jag. Normalt skall det finnas en konduktör i varie del av tåget om någondörr är låst. Vidarefrågar om det är meningen alt man skall dra i nödbromsen närdel inträffar ett sjukdomsfall. I mitt svar har jag gjort skillnad mellanolyckor och sjukdomsfall. Det är givelvis framför alll i samband med olyckorsom nödbromsen bör användas. Sedanlill frågan om vad som händerom en beställning av sovvagnar inte kommer tillstånd: I mitt svar på frågan har jag angelt att den utbyggnad av trafikradiosom pågår och de försök med handburen radio som inleds i samband medutbyggnaden av trafikradio berör även de sovvagnar som finns och alltså inteär beroende av den nya beställningen. Medhänsyn lill de åtgärder som man pä SJ själv initierat avser jag inte all tanågra ytterligare initiativ i frågan. SVEN-ERIKNORDIN (c): Något ljusare blev bilden efter Anilha Bondeslams senaste inlägg. Fårjag bara påpeka alt när vi här talar om möjligheler all skapa direkt kontaktmellan konduktören och lokföraren och lågledaren samt mellan låg och stationerär det en sak. En helt annan sak är vad jag närmast velat prioritera, nämligenen enkel larmanordning mellan passagerarna och konduktören för alt då kunnaklara problemen lilel bättre. Härrör det sig om växande problem. säger själv i sin propositionatt persontrafiken på järnväg kommer att öka speciellt på fjärrtåg under årensom kommer. Då är del, menar jag, av väsentlig betydelse att servicen på dessafjärrtåg blir bättre, inte minst jusl i det här avseendet. Påflyg, buss och liknande kommunikationsmedel får man alltid kontakt. Pä låg ärman hiililldags hjälplös och isolerad om det vill sig illa. Överläggningenvar härmed slutad. § 9 Om ifrågasatt nedläggning av vägstationer i Nr 71 Kommunikationsministern erhöllordet för atl besvara () anmälda fråga,1978/79:261, och anförde: har i sin fråga angelt att statens vägverk enligtuppgift avser att rationalisera bort 2 av 13 vägstationer. En avde nedläggningshotade vägstalionerna är belägen på , som tillhör deför snöoväder mest utsatta delarna av länet. Härvid anges att möjligheternatill effektiv snöröjning inom berört område avsevärt försämras. Mot dennabakgrund har frågat mig omjag avser alt låla omprövavägverkets beslut. Föralt åstadkomma en sä rationell väghållning som möjligt pågår kontinueriigt inomvägverket en översyn av driftorganisationen som bl. a. innebär förändringar avarbelsområdesindelningen. Enligtvad jag erfarit frän verket finns f n. inom beslut om nedläggningav endast elt arbetsområde med tillhörande vägstation. Den beslutadeområdesförändringen innebär att arbetsområdet i kommer att dras inoch att dess vägnät delas upp pä angränsande arbetsområden. Trafikarbetetinom Tullslorpsområdel uppgår till . Delta kanjämföras med länets mest trafikbelastade arbetsområde, Ariöv, där motsvarandesiffra är 420 miljoner fordonskilomeler. De mest trafikbelastade vägsträckornainom Tullslorpsområdel finns i områdesgränserna med trafikströmmar lill ochfrän , , och . I förhällande till trafikflödet inomområdet är Tullslorpsanläggningen således felplacerad. Genomnedläggningen och överföringen av resurser lill angränsande områden möjliggörsen serviceuljämning mellan del lågtrafikerade Tull-storpsområdet och dessa merhögtrafikerade områden. Omorganisationen medförvissa besparingar för , men de största fördelarna bedöms varaförbättringar för trafikanterna i form av ökad framkomlighet och färreolyckstillfällen. Serviceninom det nuvarande Tullslorpsområdel kommer efter omorganisationen atl bli avlika hög standard som på motsvarande vägar inom andra delar av länet. Förvinlerväghållningen kommer områdesindragningen inte alt innebära någonslandardförsämring eftersom antalet fordon för snöröjning och halkbekämpninginte berörs. Somjag har framhållit i årets budgetproposition bedömer jag det som nödvändigt atlvägverket fortsätter rationaliseringen av den lokala organisationen. Jag anserall sådana indragningar av vägstationer som innebär en, bibehållen servicenivåmåste få genomföras om de är ekonomiskt motiverade. Tisdagen den 23 januari1979 Omifrågasatt nedläggning av vägstationer i Omifrågasatt nedläggning av vägstationer i Jag skall be alt få tacka kommunikalionsminislern för svarel på minfråga. Jag är glad över att det blott är en station som hotas av nedläggningoch inte två, som har uppgivits för mig. Jagär fullt medveten om alt siatens vägverk är tvunget all liksom alla andra se omsitt hus och rationalisera. Det inträffade snöovädret ger emellertid anledningtill eftertanke, och man frågar sig om de uppnådda rationaliseringsvinsternauppväger den sämre beredskap som detta utsatta område i södra får. Utifrånolika utgångspunkter skulle en nedläggning minska de åriiga kostnaderna mednågonting mellan 90 000 och 270 0(X) kr. Det är emellertid ostridigt att de 18anställda, som avses omplaceras på fyra andra stationer, i stället för all somnu ha i genomsnitt lill jobbet fär . Ingen avser nämligen alt byta bostadsort.I realiteten innebär detta att var och en måste köra för all med sittfordon eller arbetsredskap nå den tidigare utgångspunkten. Detta måslenaturiigtvis medföra en väsentligt försämrad beredskap, även om, som AnilhaBondeslam säger, antalet snöröjnings-fordon är oförändrat. NärAnitha nu uppger att en indragning innebär förbättringar förirafikanlema, irorjag dels alt detta i så fall blott berör de större vägarna,dels att de i området boende liksom jag har en kanske något annan uppfattningdärom. Delhär ärendet är faktiskt av ganska gammalt datum. ifrågasattes ennedläggning av Tullstorp - så heter vägstationen på . De berördakommunerna, och , hade då ingenting alt erinra, utan nöjde sigmed atl säga atl man förutsatte alt servicen inte skulle försämras. harkommunerna skärpt tonen något och sällat sig till dem som begär altvägstationen skall vara kvar, troligtvis därför att man befarar att servicenannars skulle bli sämre. Elteller annat snöoväder av betydligt mindre omfattning än nyårshelgens med alllvad det medför i form av fördyrade transporter räcker säkeriigen lill för alten eventuell rationaliseringsvinst förbyls i förlust. Omman nu inle kan bibehålla vägstationen, bliren naturlig följdfråga, omkommunikalionsministern kan tänka sig all man håller vinlerberedskap på sammastrategiska ort, antingen på den gamla anläggningen eller, om del skulle visasig vara fördelaktigare, i anslutning lill något näriiggande företag. KommunikationsministernANITHA : Herr talman! Jag vill först nämna atlpersonalorganisationerna vid MBL-förhandlingar inte har haft något atl erinramot personalförändringarna. Vadbeträffar effekterna av sådana här sammanslagningar har, enligt vad jagupplysts om, erfarenheterna varit goda i vad avser standarden pä vägunderhålleti de områden där sammanslagningar hitintills har skett. Standarden har bättrekunnai anpassas lill trafiken, och även i de nya arbetsområdenas utkanter har iförhållande till trafiken en god vägunder- Deunder nyårshelgen inlräffade trafikstörningarna på bl. a. berodde jupä exceptionella väderförhållanden. Oberoende av arbelsområdesindelningenmåste resurser vid eU sådant tillfälle koncentreras lill de slörrevägarna. Det finns alltså inte anledning att för den sakens skull behållaredskapen på det ställe där de nu finns. KNUTWACHTMEISTER (m): Kommunikationsministern säger nu att de anställda har gått med på delhela, men del är faktiskt en sanning med modifikation. Vid centralaförhandlingar har representanter för och gåtl medpå en nedläggning. Men då skulle nedläggningen uppskjutas och inte, som fränbörian var tänkt, äga mm utan genomföras 1982. De lokalafackrepresentanterna, de anställda på förelaget, har däremot motsall sig alt ennedläggning skulle ske. Sedanbeklagar jag naturiigtvis om man inle kan tänka sig att ha viss service i dellahänseende . Det skulle säkeriigen medföra trygghet för de i områdetboende, om man kunde lämna sådan service. Men jag får nu föriita mig på att eftersomnedläggningen inte kommer att ske förrän om etl par är skall man under lidenhinna länka om och göra de förbättringar som jag här förordat och som enligtmin uppfattning skulle medföra en bättre beredskap pä . Överläggningenvar härmed slutad. § 10 Omfärjetrafiken mellan och KommunikationsministernANITHA erhöll ordet för att besvara () den 12 januarianmälda fråga, 1978/79:266, och anförde: har frågat mig om jag är beredd all vidta åtgärder somsyftar till au vidmakthålla en tillfredsställande färietrafik för människor somär beroende av sådan för all nå arbete och service. Bakgrunden lill frågananges vara en planerad indragning av den frigående färian mellan Sundsörn ochTorso. Vidden akluella färieleden finns två färior - dels en ordinarie linfäria,dels en frigående reservfäria. Den frigående reservfärian har främst varitavsedd alt upprätthålla trafiken och när del pågår översyn avlinfärian. Föralt trafiken med linfärian skall kunna upprätthållas skall, enligtvad jag har erfarit från , en luftbubblingsanläggning installeras ilikhet med vad som finns på motsvarande leder, bl. a. i län.Härigenom hälls vattnet i rörelse så atl isläggning förhindras. Erfarenhetenfrån driften av denna typ av färjor och anordningar är god. Genom att färieledenpå delta sätt bör kunna hållas fri från hindrande is kommer någon förändring av trafikeninte alt ske. Den frigående färian kommer också atl t. v. behållas som reservvid leden. Av dessa skäl avser jag inle alt vidta några åtgärder i frågan. GUNILLAANDRÉ (c): Jag tackar kommunikationsministern för svaret på min fråga. Förmänniskor som bor på öar är båt- och färieförbindelser de enda möjligheternalill kommunikation med omväriden. Människorna är helt beroende av deltafärdmedel.