prot · G20922 · 1978-12-31 00:00:00 — Ettbetydelsefullt steg på vägen mol förenklad tillståndsgivning för yrkesmässigtrafik har lagils. En fortsättning planerades. Detbyråkratiska krånglet vid temporär avställning av motoijbrdon har eliminerals. Reformarbetetför alt ytterligare minska krånglet för allmänheten och byråkratin iförvaltningen inom alla de områden, som hör till ,är pagod väg. En innehållsrik åtgärdslisla har ställls upp. Den innehåller enmängd förslag, som avses föranleda beslut av regeringen och i vissa fall ocksåav . Liksombeträffande inrikesflygets prispolitik kan vi nu också hoppas pä all eumarginalinläkistänkande leder till väsentligt sänkta biljettpriser för tågresorunder veckodagar med låg resandefrekvens. Siaiensjärnvägar kan på nyll bli"hela folkets järnväg". SJ har fåu möjlighet alt beställa 100 nyamotorvagnar som ersättning för de gamla nedslitna rälsbussarna. SJ har ocksåfått löfte om investeringsmedel lill 150 nykonslruerade personvagnar. a. betydligt bekvämare på- och avstigning än nuvarande vagnar -till gagnför i första hand äldre resenärer och rörelsehindrade personer. Därjämte haruppdragits åt SJ alt i samråd med handikappinstitutet la fram underlag förenmllstolsanpassad personvagn. SJ har också beretts möjlighet atl lägga ut beställning av moderna diesellok hos NOHAB. Denav SJ planerade minskningen av irafikutbudei på ett stort antal banor i olika delarav landei stoppades av regeringen . Föratl öka traflksäkeiiieten på vägavsnitt med många trafikolyckor har ålvägverket uppdragits alt inventera sådana vägomläggnings-, kompletlerings-ochjusteringsarbeten som är lämpliga som beredskapsarbeten. Därigenom harvägverket fött höjd beredskap för atl snabbt kunna sätta i gång sådana arbetenav beslående värde, när del är motiverat från arbetsmarknadssyn-punkt. Andraåtgärder som genomförts för atl höja trafiksäkerheten eller minska skaderiskernavid olycksfall är varselljusreformen och mopedhjälms-ivångel. harfött i uppdrag att skyndsamt lägga fram förslag lill åtgärder som kanbidra lill all minska antalet villolyckor i trafiken. Medelhar anvisats för försök i full skala på en linje med elt nytt,handikappanpassat buss-system. Deav många äldre människor i våra jordbruksbygder och av många moloriniresseradeungdomar myckel uppskattade s. k. epairakiorerna har fält föriängd sanktion. Föratt minska iraflkbullrei har beslutats om skärpta krav på motorfordonensljuddämpare. fick samlidigt i uppdrag att utformakvalitetskrav för ljuddämpare. En arbetsgrupp har tillsatts för atl utformaförslag till åtgärder som minskar irafikbullrel i våra bostäder. Förslag till nyvägmärkesförordning har utarbetats. Televerkethar givits möjligheter att lidigarelägga ombyggnad av ett stort antalväxelstaiioner lill del elektroniska AXE-systemet, Därigenom ernås väsentligtökad kapacitet och snabbhet samt nya värdefulla servicefunktioner förallmänhelen. Föratl minska riskerna för fartygsolyckor i våra farieder har tagits fram en nyoch tillförlitligare metod för sjömätning lill grund för revideringen avsjökorten. Genomett snabbi arbete av en särskilt tillkallad s/öfartskommission har avtal kunnatträffas som räddar landets två största rederier ur akuta kriser och gör detmöjligt för dem atl fortsätta en redan inledd marknadsanpassning. Viktiga delarav den moderna tank- och bulkflottan bör därigenom kunna fortsätta atl seglaunder svensk flagg. Enrad utredningar har initierats. Del gäller bl. a. möjlighelerna atl stimulerabyggandet av cykelleder, den mera långsiktiga sjöfartspolitiken samt taxisframtida organisationsformer. Arbetethar alltså varit inriktat på alt i olika avseenden förbättra kommunikationerna,göra del lättare för enskilda människor och företag och enklare förförvaltningen, öka trafiksäkerheten, avveckla gamla surdegsärenden saml lösaakuta kriser. Mycketåterstår atl göra för att människor och företag i alla delar av detta landskall fö en tillfredsställande trafikförsörjning. Delta arbete måste inriktaspå alt skapa möjligheter för en sådan fortsalt ulveckling av de kolleklivakommunikationsmedlen - samhällsägda och privata - atl dessa kan bli attraktivaalternativ till privatbilen på alla de platser där irafikunderlaget ärtillräckligt för kollektiv trafik. De olika irafikmedlen måste därför gesmöjlighet att utvecklas i fri konkurrens. Det är därvid angeläget alt desamhällsägda trafikföreiagen inte subventioneras så, att denna konkurrenssnedvrids. Snårigacentraldirigerade regleringar och begränsningar, gmndade på mer eller mindretvivelaktiga behovsprövningar, hör inle hemma i en sådan trafikpolitik.Tillståndsfrågorna bör i stället bedömas uiifrån ekonomiska och tekniskafömisäitningar för en trafik av önskad kvalitet i för resenärer och Övrigatrafikanter säkra former. Avgiftssätiningoch beskattning måste anpassas lill de beräknade samhällsekonomiskamarginalkostnaderna. En viktig förutsättning för atl de kollektivakommunikationerna skall fungera tillfredsställande och vara attraktiva förallmänheten är en effektiv samverkan mellan olika trafikmedel. Detta innebärinte bara en samordning av tidtabellerna för tåg, fiyg och buss. Taxemässigtmåsle det också betyda fri övergång och samma kostnad för en resenär, vare sighan reser mellan två orter med enbart tåg eller med en kombination av låg ochbuss. Därigenom elimineras de nackdelar för glesbygderna som uppstått,då persontrafiken på svaga järnvägsavsnitl lagts ned och ersatts medlandsvägsbuss. I glesbygder med dåligt irafikunderlag måste taxibilen användassom ett komplement lill linjetrafiken på linjetrafikens ekonomiska villkor, såall människan i glesbygd inle missgynnas ekonomiski. Kombinationen av tidtabellsbundenlinjetrafik och samordnad beställningstrafik, varvid taxibilen kan utnyttjasmera rationellt än vid individuell beställning, är där den rationellalösningen. Genomde nya reglerna för den regionala trafikförsörjningen, som kommer all omhänderhasav en gemensam huvudman, har skapats förutsättningar för samverkan i dessa ochandra avseenden inom länen. Detär nu angeläget att också den riksomfattande person- och godstrafiken fårmöjlighet lill en sund utveckling. Därvid bordet övergripande målet vara atttillgodose allmänhetens och näringslivels behov av iransporlserivce i alladelar av landei på bästa möjliga sätt till lägsta möjliga kostnad församhället. Trafikföretagens karaktär av serviceorgan får inte åsidosättas. Allbedriva trafik är inte något självändamål. Föratt en på kort sikt hållbar trafikförsörjningsplan skall kunna uformas måstestatsmakterna fastställa elt riksnät av järnvägs-, flyg- och eventuelltlångdistansbusslinjer. Det är troligt att del svenska järnvägsnätet, som tillkommitunder andra samhällsförhållanden än dagens, därvid i vissa delar behöverkompletteras för att bli effektivt och attraktivt. Detta kan gällamöjligheterna till snabba och bekväma tvärförbindelser över landei. Det kanockså bli fråga om kompletteringar för atl förbättra järnvägsförbindelserna medvissa i detta avseende missgynnade landsdelar, t. ex. och länsamt . En systematisk översyn av SJ:s bannät är därför erforderiig.En följd av en sådan översyn kan naturiigtvis komma alt medföra ökadeinvesteringsbehov. Attde kollektiva trafikmedlen måste utformas så att de handikappades behovsuccessivt tillgodoses är en självklarhet. Därom torde det inle råda någradelade meningar. Bidragsreglernaför investeringar i spårbunden lokaltrafik bör moderniseras. Del finns enligtmin mening ingen anledning atl utesluta någon lyp av spårbunden lokaltrafik påegen banvall från den möjlighel att fö statliga bidrag lill vissaanläggningskostnader som finns för byggandet av tunnelbanor. Det ärangeläget alt samhällel medverkar till atl de nya transportsystem som utvecklaskan prövas i full skala under normala driftsförhållanden. Statligt stöd lillsådan forsknings-, utvecklings- och försöksverksamhet samt till uppföljning ochutvärdering av etablerad försöksverksamhet måsle finnas i tillräckligomfattning. Denförestående utvärderingen av vunna erfarenheter av transportstödetbör leda till utökning av möjlighelerna till transportstöd beträffande bådegodsslag och villkor i övrigt i syfte alt skapa bättre förutsättningar förnäringslivet i avlägsna landsdelar. Därvid måsle särskilt beaktas atl transportstödetinte mis.sgynnar energisnåla, rniljövänliga och trafiksäkerhetsfrämjande transportmedelsåsom järnvägar samt sjöfart efter våra kuster och på de inrikes vattenvägarna. Efter de föregående veckornas regeringskris finner jag det naturiigtalt i denna allmänpolitiska debatt göra några iakttagelser och refiektioner omden svenska pariamenlarismen och regeringsform. Låtmig inledningsvis konstalera alt Fälldinpariamentarismen höll endast i två år.Jag ha tidigare kritiserat vissa sidor av den. Kritiken har i allmänhetavvisats med alt regeringen ändå existerade. har verkligheten själv avslöjatatt den hade sådana svagheter att den inte kunde leva vidare. Manprisar ibland majoriletsparlamenlarismen för atl den skapar starka,handlingskraftiga regeringar som stödda av en riksdagsmajoritet förmår föra enkonsekvent politik utan att snegla ål olika häll och utan risk atl falla. Sludierav regeringen ger en annan bild. Den vilade på en stor majoritet iriksdagen. Men den led av inre spänningar. Den kännetecknades av beslutskampoch beslutskramp. I en fråga var motsättningarna sä stora atl man kunde ana altde skulle leda till upplösning. rullade regeringen problemetframför sig. gick det inte längre. Allavi som är anhängare av ett majoritetsparlamentariskt system har anledning atlfundera över ministären öde. Tydligen räcker del inte all ha enbetryggande majoriiei i . Regeringen måste också uppfyllaparlamentarismens krav att uppträda som en enhet. Ministären brastmänga gånger när del gällde atl uppfylla della krav. Del går inle atl uppträdasom en enhet när meningarna är starkt delade och regeringen saknar förmåga atllösa upp oenigheten. Min slutsats är; Del går inte alt skapa funktionsdugligaregeringar om de sammansätts av partier som i någon central fråga är djuptoeniga och som inle före regeringsbildningen kan nå fram till någon beslåendelösning av problemet. Ullstenparlamentarismenblir något annat än Fälldinpariamentarismen. Den arbetar uiifrån hell andravillkor. Ingen kan uppfatta ministären annat än som elt provisorium.Lät mig endast påpeka all , som så ofta anklagat socialdemokratinför alt regera på gamla majoriteter, nu bildar en egen regering på grundval aven gammal minoritet, en kvarleva års val. I övrigt får framtiden visaom Ullstenparlamentarismen blir en kopia av Ekmanpariamentarismen ellernågonting annat. Förriksdagen innebär den nya situationen mera arbete men också mera makt. Får jaghär la upp en speciell fråga. Det nya läget bör göra del möjligt för oss alllösa ett problem som vi brottats med elt par år, nämligen hur utskotten skallsammansättas. 11Riksdagens protokoll 1978/79:21-22 Jag har fått höra. särskilt frän cenlerparlihåll,att en regering behöver ha majoritet i utskotten för all pariamenlarismen skallfungera på ell tillfredsställande sätt. Ingen har krävt alt folkpartietskall tillförsäkras en sådan majoritet. Som bekant har del i vissa utskottendast en plats av femton. Kravei är också hell orimligl. Genomfördes detupphävdes all proportiona-lism. När jag hänvisat till föralt visa all regeringen inte alllid har majoriiei i utskotten har man sagt migatt delta endast har historiskt intresse. Del kan inte upprepas i , har manförklarat för mig. har vi denna siluation. annan nyansering av samma argument har man hävdat atl utskotten skallåterspegla majoriletssilualionen i kammaren och utgå från blockbildningen där.Men vi väljer utskott fören treårsperiod i fortsättningen. Under en sådan kanelt regeringsblock spricka, och det ärju vad vi nu bevittnat. Är vi inle, motbakgrunden av dessa erfarenheter, mogna alt tillämpa ordningen atl allautskottsplatser läggs samman och fördelas proportionellt på partierna? Efterdenna djupdykning i våra riksdagsproblem vill jag ställa frågan; Hur har 1974års författning fungerat under regeringskrisen? Mittsvar är att den fungerat väl utifrån sina förutsättningar. Sedan harjag märktall en del debattörer utgår från förutsättningar som inle existerar och somenligt min mening aldrig kan existera. Ingen författning kan ge handlingskraftål en regering som politiskt saknar en sådan handlingskraft på grund av sinkaraktär eller sin splittring. Lika litet kan en författning bevara en regeringsom häller på all falla sönder. Enförfattning kan inle heller hindra atl del bildas minoritetsregeringar. Skulleman i en författning föreskriva att en regering alllid skall ha majoriiei iriksdagen, riskerade man att i vissa poliliska situationer hamna iregerings-löshei. Del är också omöjligt alt ställa upp krav på att en vissprocent av ledamöter skall stå bakom en regering. Ett sådantprocenttal blir mer eller mindre godtyckligt vall. och del kan göra detomöjligt med en regeringsbildning. Även om hade också moderatasamlingspartiet i regeringen, hade det ändå varit en minoritetsministär. Ochäven om hell åtrådde en regeringsallians med , kan maninte skriva författningar utifrån sådana önskemål från ett partis sida, hurheta de än kan vara. Med nuvarande regler för ministärbildningen kan inte enregering bildas mol en majoritet i kammaren, och längre trorjag inte att vi kansträcka oss i våra krav. Manhar talat om all regeringsbildningen sköttes amatörmässigt, och del är sant atlvi inle har haft sä mänga minislärkriser i atl någon har kunnatförvärva en yrkesmässig erfarenhet på området. I förhållande lill flera länderlöstes dock krisen snabbi när väl regeringen avgått. Men de borgerligapartierna kan inle la åt sig någon ära i detta. De visade sin oförmåga iministären , och de fortsatte all göra del även sedan denna begärt sinavgång. De blockerade varandra. Det var endast lack vare atl vi socialdemokralerlade ned våra röster som regeringskrisen kunde lösas så snabbi som skedde. Del är enligt min meningfel atl anklaga lalmannen för amalörmässighet i Trots att talmannen inle hade någon personlig erfarenhet av allutöva sina grundlagsenliga uppgifter under en regeringskris av den lyp vi harhaft, gjorde han det på ett myckel skickligt sätt utifrån de förutsättningargrundlagen och dess förarbeten gav. De som 1973 talade om atl talmannen skulleutnyttja en sådan situation i partipolitiska syften har fått fel. De börobservera del betyg som utfärdade : Grundlagen ochtalmannen har klarat provet. Jag vill gärna tillägga att jag under krisveckankände det tillfredsställande atl en man med stor erfarenhet hade uppgiften allundersöka förulsätlningarna för minislärbildningen och utifrån dessaundersökningar föreslå en kandidat till statsminister. Sedankan man diskulera om det skall vara så svårt alt snabbi få lill stånd ell nyvalsom en lösning av en minislärkris. Del ter sig säkert för många naturligt altlåta folket i val avgöra politiken i fortsättningen då en ministär har avgått,den politiska situationen är besvärlig och del behövs en ny politik. Del vorenyttigt all föra en diskussion pä denna punkt med varandra. Del finns betydandehinder för nyval i . Redan den fasta mandatperioden förriksdagsledamöterna är elt sådanl hinder. Man tvekar alt ordna nyval nära ettordinarie val. Hittillsbarman hållit på att det inte skall inträda en ny treårsperiod eftereltupplösningsval. Med den nuvarande gemensamma valdagen är en ordning med rörligamandalperioderomöjlig att genomföra. Man harsälundaatt väga mot varandrafördelarna med rörliga mandatperioder för och värdet av den gemensammavaldagen. Man kan också diskutera om det skall behövas fyra voteringar innandet aulomaliskl blir nyval. Enligl min mening bör man överväga ell mindreanial. Detär ännu viktigare all man finner en lösning av problemet med den långa tidenmellan utlysandet av nyval och valdagen. Här står tvä demokratiska krav emotvarandra. Å ena sidan ärdet ett demokratiskt krav att nyvalet kommer så snabbtsom möjligt, så att medborgarna snabbi kan reagera i den nya situationen och såatl man slipper en expeditionsregering under en lång lid med den döda hand somdä lägges över mycken statlig verksamhet. Å andra sidan slår del demokratiskakravei all partierna skall kunna förbereda valel, atl del bliren valrörelse ochall valmaterial och särskilt valsedlar kan nå ut lill alla röstberättigade. Manräknar som en minimitid mellan den dag valel utlyses och den dagdet förrättas. Vi behöver enligt min mening ordentligt pröva vilka möjligheterdet finns atl reducera ulan att väsentliga demokratiska värden gårlill spillo. Dellahör samman med det dubbla effektivitetskrav vi har rätt att ställa pådemokratin. Del ena är att den skall svara mol de formkrav som ligger i eltdemokratiskt syslem. Del andra är atl demokratin skall vara effektiv i betydelsenatl den förmår lösa för medborgarna aktuella problem. Demokratin kan omöjligenuppfylla delta effektivitetskrav om den drabbas av myckel uidragnaregeringskriser. Dessa gör del omöjligt atl uppfylla de krav som medborgarnamed rätta kan ställa. Del blir en väntans länga tid med mycket politiskt spelmen litel uträttal lill nytta för medborgarna. Effektiviteten minskasäven av all elt land har svaga regeringar, antingen svaghetenberor pä inre motsättningar eller svagt underiag i pariamentel. Båda de typerav parlamentarism som representeras av Fälldinpariamentarismen ochUllslenpariamenlarismen försvagar handlingskraften hos demokratin. Dennahandlingskraft behövs för medborgarnas skull för alt lösa för dem aktuellaproblem. Men den behövs också för demokratins egen skull. Brislen påhandlingskraft är faktiskt den största fara som demokratin utsätts för. Denundergräver nämligen medborgarnas förtroende och ger näring ål antidemokratiskarörelser. Därför bör vi undvika båda dessa former av parlamentarism. Under dagens debatt har ord som trygghet, gemenskap och möjlighet attåtervinna tryggheten använts. På ell område är dessa ord särskilt angelägna,nämligen i fråga om hur vi skall bo i framliden och hur vi skall planeraboendel inför 1980-talet. Hurblir då 1980-lalets boende? Jo, del är i hög grad fråga om all bo i de bosläderoch i det samhälle som vi redan har. Del är alltså de bostäder som byggdes på1960- och 1970-lalen saml tidigare. Givetvis sker del hela liden en nybyggnadav bosläder. Men det är inle nybyggandels problem som ensidigt kan skjutas iförgrunden under 1980-lalet på del sätt som man har gjort under tidigaredecennier. Problemeninför 1980-talets boende präglas i hög grad av att de målsättningar mansträvar efter till stor del måste förverkligas inom ramen för befintligabyggnader och bebyggelsestrukturer. I del sammanhanget är det viktigt atl inlese del befintliga beståndet som en besvärande eller hämmande faktor. Vi måste istället se det som en resurs som vi har all förvalta. Den resursen skallförvaltas, förnyas och förändras sä alt byggnader och bebyggelsestrukturersuccessivt uppfyller de krav människor ställer. Förnyelsen skall ske med ochför de människor som brukar bostäderna. Jagvill la upp några målsättningar för 1980-talets boende som vi måste strävaefter, vare sig vi förnyar i det befintliga beståndet eller bygger hell nyll.Mänga målsättningar är givelvis lättare all uppnå vid nybyggnad, men vi måsteäven uppnå dem i redan byggda bostäder och samhällen. Fördet första måsle vi sträva efter atl åstadkomma allsidiga samhällen, närhetmellan bostad, arbete, service, värd och rekreation. Vi måste skapa levandesamhällen och goda sociala miljöer för människorna. Fördet andra skall boendet och livsmiljöerna vara så bra alt vi inte ivingas tilldubbel bosättning med fritidshus i varje familj. Fritidsboendel såsommiljöombyte, rekreation och avkoppling är angeläget. Del kan utnyttjas avflera, om vi bygger slugbyar och ulhyrningsslugor med längre användningslid.Därmed blir fritidsboendet också mindre resurskrävande. Fördel tredje måste vi tänka på alt marken är en ändlig resurs att hushålla med,inte minst jordbruksmarken. Därför är del viktigt alt i första hand förtätabefintliga områden, innan vi ger oss på den obebyggda marken. Detta är ocksåmånga gånger väsentligt med lanke på gjorda investeringar och pä ett gottserviceunderlag. Vi skall i övervägande antal fall söka lösningar där vi bygger tätt och lågt ochger människorna markkontakt. Heta bebyggelseplaneringen måste präglas av ellekologiskt synsätt. Fördet fjärde innebär en ekologisk bebyggelseplanering alt man bygger energisnålt.Man måste ta vara på de oändliga energikällorna. Man måsle bygga föråtervinning av avfall. Även i detta sammanhang är närheten viktig. Vi skallbygga ell samhälle med närhet för alt få ned investeringar och kostnader fördyra transporter och trafiksy.stem. Fördet femte måste de boendes ansvar för sin egen bostad och boendemiljö utvecklasdärhän all en gemensam förvaltning av gemensamma ytor och anläggningar ärmöjlig oavsett upplätelseform. Genom atl eftersträva en blandning avupplåtelseformer och olika lägenhelsstoriekar i varje samhälle eller stad istaden motverkas ensidighet och segregation. Ett decentraliseratbeslutsfattande i kommundelsräd, stadsdelsnämnder, gemensamhetsför-eningar ochsamfälligheter skapar tillsammans med ansvaret och integrationenfömlsättningar för en god social miljö. Fördelsjätte ärdet viktigt atl fä i gäng en ny debatt om bostadsstandarden. Hillillshardet mest handlat om ytor och utrustning inom den egna bostaden. måste manse på helheten. Hur många är hemma ? Är barnen på daghem eller påfritidshem? Skall vi satsa på allt större bostäder, som allt flervistas allt färre timmarom dygnet i bostaden? Hur kommer 1980-talets familjeratt leva och vilken standard är de mest betjänta av? Behöver de störrelägenheter, fler och bättre daghem och fler gemensamhelslokaler, för alt ta ettpar exempel? Vi måste ha resurshushållningen med i bilden, när vigör sädana här avvägningar. Närdel gäller bostadsstandarden är det också viktigt att se på arbetsfördelningeni hemmet, dvs. när och hur hemarbetet skall utföras. När båda föräldrarnaförvärvsarbetar, är det angeläget att bostadens planlösning befrämjarjämställdheten mellan familjens medlemmar. De har färre timmar tillsammans, ochdessa timmar måste kunna tillbringas i gemenskap som en rad sysslormåste utföras. Bostadsstandardeni nybebyggelsen och även i den beflniliga bebyggelsen skall givetvis vara sådanatt alla människor med olika slag av handikapp, t. ex. rörelsehindrade samtsyn- och hörselskadade, kan få väl fungerande bostäder. Delta gäller även denyttre miljön samt allmänna byggnader, såväl befintliga som nyplanerade. Inför1980-talel skall vi bygga för helgenerationssamhället, dvs. för barn,förvärvsarbetande, äldre osv. Vi måste komplettera de ensidiga bostads- ocharbetsmiljöerna så atl de blir mångsidiga och fungerande samhällen. Vi måsteundanröja segregationens negativa konsekvenser. Vi måste se på bostadsstandardeni ett slörre sammanhang och inte bara tänka på den enskilda lägenheten. Delråder en viss osäkerhet i mänga kommuner inför 1980-talelsbostadsbyggande. Därför är del angeläget all genom t. ex. arkitekttävlingar fåfram olika idéer. Vi behöver ett brett spektmm av idéer och visioner omframtidens boende. Del gäller främst boendet i tätorten men också boendel iglesbygden. Inte minst behöver vi ökade kunskaper om förtätningoch komplettering av befintlig bebyggelse. Vi måste visa respekt för dethistoriska perspektivet och söka uppleva ett samspel mellan gammalt och nytt.Del är också angeläget all vi merän hillills anpassar bebyggelsen till naturenoch lill den yttre miljön, att vi anpassar bostäderna lill den miljö vi har atlarbeta med, att vi mer än nu söker följa en landskapslradition och atl vikommer bort från ensidigheten och lar verkliga kraftlag för närhet mellan arbeleoch bostad. Delråder brist på gemenskap i många nybyggda områden. Därför måste vi nu bygga inmöjlighel lill gemenskap i den fysiska strukturen på olika nivåer, t. ex.gemensamhelslokaler, gemenskap kring trapphus, kring gårdar, i planering, iförvaltning.