prot · G20923 · 1978-12-31 00:00:00 — Klart är atl vi har noggranna prioriteringar altgöra när vi skall la ställning lill hur vi skall kunna ge våra äldre god ochriklig omvårdnad i en situation med en ökande andel äldre i befolkningen. Vimåsle därför skjuta planeringen av omsorgerna om pensionärerna i förgrunden. Vikommer annars alt möta yllerst stora svårigheter au genomföra de åtgärder somkrävs för att ge ett ökande antal äldre goda och rättvisa villkor. Ivalrörelsen gick socialdemokraterna ut och förespeglade pensionärerna altderas trygghet skulle stå på spel om, som det helte, borgarna kom till makten.Vad har hänt med pensionerna ? Det ekonomiska stödel tillpensionärerna har ökat. Pensionerna har höjts i takt med prisutvecklingen, ochpensionstillskotten har inneburit standardhöjningar. oktober1976-okiober 1978 har en ensam pensionär, som har fullt pensionstillskott,fått sin pension höjd med . och två makar, som har fulltpensionstillskott, har fölt en höjning med . Ökad satsning har skett påhemsjukvården, ökade bidrag har getts till pensionärernas organisationer. Ocksåhär har talet om social nedrustning kommit på skam. Jagsade tidigare att socialpolitiken inte är ett begränsat område utan innebärenheltäckande arbete som innefattar människans hela livssituation. Det är eltområde som kräver stora resurser, såväl för att garantera redan gjordaåtaganden som för atl skapa nya reformer. Då är det särskilt viktigt all deprioriteringar som görs i första hand kommer de sämst ställda lill godo. Vihar atl prioritera insatser som fyller behoven för de svaga grupperna i vårtsamhälle. Denna .sociala gmndsyn, parad med viljan att utveckla samhällel efteren helhetssyn på människan, utgör grunden för vårt fortsatta samhällsbyggande,präglat av god livskvalitet och gemenskap. MAJ (): Jag vill tala litet grand om trafiksäkerheten. Jag vill anföra en delsynpunkter pä sambandet mellan trafiksäkerhet, alkohol och läkemedel. Trafikolyckornatillfogar både den enskilde och samhällel slora skador, och alla är överens omall åtgärder måsle vidlas för atl minska olyckorna. Jag vill peka på ett parsaker. Mångaolyckor på vägarna beror på att förarna använt alkohol eller medicin ellerkanske bådadera. Det är dessa problem som jag vill tala om i deua anförande.Många forskare har visat på sambandet mellan alkoholföriäring och irafikolyckor- risken för en alkoholpåverkad förare all räka ul för skada eller olycksfallär betydligt slörre än för en opåverkad. Enligl statens rätiskemiskalaboratorium hade de som var inblandade i av alla misstänktatrafikonykierhetsfall förtärt någon form av medicin. Alltdel här har medfört att ett flertal länder sankt gränsvärdet förblodalkoholhall för alt på det sättet öka säkerheten i trafiken. Trafiken harockså blivit säkrare - fast nog kan man fundera över hur det står till i vårtland. Polisen har ju vid de senasle irafikkontrollerna upptäckt mänga som körtmed alkohol i kroppen. Här kan man verkligen fråga hur det står till med laglydigheten.Eller är det måhända så atl den informaiion som sysiembo-lagei ger, om hurmycket man kan dricka och sedan köra bil, har lett lill ett sådant härskrämmande resultat? Härbehövs verkligen upplysning och information om kroppens förmåga atl förbrännaalkohol och om hur kroppen behöver för alt bli fri från alkohol. Detfinns forskare som har konstaterat hög alkoholhall i blodet på försökspersonertrots att vederbörande känt sig helt nyktra och trott sig kompetenta att körabil. Enannan trafikfara utgörs av läkemedel. Vissa läkemedel har för trafiksäkerhetenmyckel negativa verkningar. Ett stort problem är alt alkohol ofta förstärkereffekten i samband med ett trafikfarligt läkemedel. Här måste det enligt minmening lill en omfattande upplysning om riskerna, för del allvarliga i del härsammanhanget är alt personerna i fråga är hell okunniga om farorna. Del behövsklara anvisningar lill läkarna om informationsplikt vid förskrivning avläkemedel som klassificeras som trafikfarliga. Enfärsk undersökning visar atl nästan var fjärde förare som misstänks förirafiknyklerhetsbrott har intagit något läkemedel. 75 96 av dessa förareläkemedelskonsumenterintog enligt samma utredning läkemedel som klassificeras som trafikfariiga. Denhär frågan har vid ett fiertal tillfällen varit uppe i och ävenbehandlats i . antog en rekommendationenligt vilken frågan om en märkning av läkemedel möjligl borde utredasoch ett förslag utarbetas till gemensamma märkningsbestämmelser för läkemedelsom nedsätter förmågan atl uppträda som trafikant. Enexpertgrupp från nordiska läkemedelsnämnden har framlagt ett förslag ibetänkandet NU A 1977:11, Läkemedel och trafik. Låt mig mycket kortfattatredovisa utredningens slutsatser och förslag. Manföreslår ökad forskning på området och ökad informationsplikt för läkarna. Manföreslår en gruppering av läkemedel med hänsyn till deras trafikfara. Mankonstaterar att vissa läkemedel har sådana egenskaper att de förstärkeralkoholens inverkan. Man föreslår att de för trafiken farligaste läkemedlenmärks av producenten, och märkningen föreslås ske i form av en triangel med rödkant. Man föreslår också atl det under den nordiska läkemedelsnämnden tillsättsett speciellt utskott, som för lill uppgift atl följa dessa frågor. promemoria ställs krav på ökade kunskaper inom området.Kunskaperna är avsedda atl ligga lill grund för bedömning av ett läkemedelstrafikfariighel. Emellertid är det betydelsefullt all kunskaperna om den faraför trafiksäkerheten som påverkan av vissa läkemedel kan medföra blir spriddtill berörda grupper, i första hand till läkare, sjuksköterskor och personalvid apoteken. Skärpt uppmärksamhet ät läkemedlens trafikfariighel bör ägnas vidutbildningen av de nämnda kategorierna. Vad jag här vill ha framfört är följande. Det kan ske genom sänkt promillehall. Det kan ske genom ett snabbibeslut i enlighet med de förslag som jag här skisserat. Del behövs strängarekrav på läkarinformation vid förskrivning av vissa läkemedel. behövs också bredinformation, exempelvis genom TV och radio, till allmänhelen. Det gäller häratt rädda människoliv och effektivt minska trafikskadorna. BERTILJOHANSSON (c): Det är något som inte stämmer i socialdemokraternas argumentering. Manär inle sen från det hållet atl tala om de fattiga folkens rättmätiga krav påen bättre levnadsstandard. OlofPalme bmkar- när han är ute i världen - tala omnödvändigheten av en ny ekonomisk världsordning. De rika länderna måsle delamed sig - de för inle suga ut naturtillgångarna på bekostnad. De rikaländerna måsle hålla igen på sin standardhöjning. Omdel f ö. inle är myckel av poliliska budskap som jag är överens medhonom om, så ger jag honom alldeles rätt i denna del. Vi måste mera jämntfördela denna värids tillgångar. Menså händer det ju att m. fl. socialdemokrater också ägnar sig åtsvensk inrikespolitik. Del är då del går galet med logiken. Ja, inte lillhörSverige då de rika länderna. Vi har ju blivit så fatliga under den borgerligaregeringens tid, dundras det från socialdemokratiska talarstolar. Här förs ensvångremspoliiik, vilket innebär att här tas från de fatliga och ges till . Del är nästan så man vill tro alt den socialdemokratiska ledningen snartvill jämföra detta land med de mest fattiga ute i väriden. Det är då logikenkommer på skam. All komma ål poliliska motståndare är fullt legitimt, men altgöra del på ett så ohederligt sätt är skrämmande. Härhar , liksom en stor del av den övriga väriden, drabbats av en svårlågkonjunktur. Atl della för ekonomiska konsekvenser för svenska medborgare ärhelt naluriigl. Men socialdemokraterna vägrar helt enkelt att se tillgrundorsakerna lill alt vi haft det så besväriigt . Alt man tog delalltför lättsinnigt med den ekonomiska politiken när man själv haderegeringsmaklen nämns inle mycket av - ett litet erkännande i den riktningenkom för all del under gårdagens debatt. Det vore hederiigt och logiskt medanledning av vad man från socialdemokratiskt håll i vissa sammanhang säger tillu-länderna, atl man erkände atl vi i vårt land inte kan leva oberoende av vadsom händer i vår omvärld. Har vi rätt atl ständigt höja vår levnadsstandard,har vi rätt atl roffa åt oss utan alt la hänsyn till andra? Denmateriella tillväxten tycks vara det enda som tilltalar ledandesocialdemokraler . harjag hört så mycket talas om behov avökad standard och tillväxt som val. Del är ett resonemang somhar mycket litet alt göra med talet om en ny ekonomisk väridsordning. Man lalarpå elt språk till de fatliga folken och på ell annat för hemmabruk. All det ärsäljbart tycks vara det enda saliggörande. Meddel sagda villjag inle påslå annat än atl vi skall driva en ekonomisk politiksom ger trygghet för alla medborgare i vårt land. Men vi får aldrig i Sverigedriva en så lättsinnig ekonomisk politik som del delvis gjordes på 1960- och ibörjan pä 1970-lalel. Den då sittande regeringen trodde sig kunna avgöra tillväxttakten ilandei på egen hand utan att la hänsyn lill omvärlden. Förre finansministernSträng sade på den liden, då han själv stod för ruslhållet,atl vi inte skulleövergå till övermod och påvisade att ingen nation i längden kan leva över sinatillgångar. Men del var jusl vad vi gjorde. Läl mig ta några exempel. Löneökningarpå på tvä är, starkt stigande löneskatter och den svenska kronansbindning lill D-marken drev upp den svenska kostnadsnivån så högt atl svenskavaror blev för dyra både utomlands och hemma. Resullalet blevproduktionsminskning och sysselsätlningsbekymmer. Det är en utveckling somallra minst hjälper . Menjag kan utan överord påslå att regeringen lyckades väl med denekonomiska politiken. Man hann rälta till åtskilligt av den oreda somsocialdemokraterna lämnade över. De icke socialistiska partierna enades om enkraftfull ekonomisk politik. Allttalar för att den i långa stycken beska medicin som bjöds svenska folket, ävenkallad "svångremspoliiik", helt enkelt var nödvändig. ThorbjörnFälldins regering fick ekonomin på fötter igen. är ell land medväxande export, fördubblad valutareserv och minskad inflation. För förstagången finns tecken på atl industriproduktionen åter ökar, ochenligt kommer bmttonationalprodukten att öka med4 96 mol 2 96 . Hardå svenska folket fått utstå sädana kval som socialdemokraterna påstår?Knappast. Atl återföra svenska folkel lill den verklighet som vi har råd medkan naturiigtvis vara besvärande men nödvändigt föratt vår framtid skall se merljus ul. Denna politik har också mottagits positivt bland de människor jagträffat. Jagbara beklagar att trepartiregeringen utsattes för sådana påfrestningar att denupplöstes. Del var inte den här utgången vi önskade när de icke socialistiskapartierna tog vid val. Många känner naturiigtvis stor besvikelseöver utgången. Mycket stora förväntningar ställdes på den regeringen. Mångaförväntningar har också infriats. Jag har nämnt som exempel den ekonomiskapolitiken. Det finns fler områden där vi liksom har lagl ul rälsen i en annanfärdriktning - mot ett bättre . Men, herr talman, det varju energifrågansom blev den stora stötestenen och som medverkade lill att regeringssamarbetetpå den borgeriiga sidan sprack. Det förvånar mig atl de tre partiernamoderaterna, och socialdemokraterna är så okänsliga förkärnenergins risker. Men det var - del villjag gärna erkänna -välgörande atthöra i går, då han oförbehållsamt erkände all han tagit alltförlätt på kärnkraftens risker tidigare, exempelvis valrörelse. Tyvärrhörde vi inte några sådana medgivanden från vare sig eller OlofPalme. drar dock inte några slutsatser av sin vunna övertygelsealt del finns slörre risker än han trodde lidigare. Slutsatsen skulle ju vara atthan kunde gå med pä den överenskommelse som lanserade nu mot slutet. Man kan fråga sig om detinle finns tekniker som är utsatta för något slags tekniskberusning, som hindrar dem all tänka på annat än att få sin teknik att fungeraoavsett vilka konsekvenser den för. Jag tror inle alt de här tre partierna harblivit så fängslade av kärnkraftstekniken - det vore mig fjärran att påslånågot sådanl. Men är del prestige så är det lika illa. Moderatasamlingspartiet och var ju i regeringsdeklarationen överens omföljande: "Kärnkraftenar förenad med stora problem och risker. Främst gäller del hanteringen av delanvända bränslet och del högaktiva avfallet. Satsning på kärnkraft kan inteske, om inle dessa risker bemästras på betryggande sätt." Medden här gemensamma uppfattningen bland de tre regeringspartierna borde det inteha varit svårt för moderater och folkpartister i regeringen att sätta ut detbortre parenteslecknet för denna energiform. Mankan tumma på säkerheten i mycket annat här i livet, men det är ingenrekommendation, och när det gäller säkerheten omkring kärnenergin är det heltoförsvarligt. Attden slutliga förvaringen av avfallet ligger så långt fram i liden som 30 är kanvi ju ta ganska lätt på, låter det från socialdemokratiskt håll. Det är ettfarligt resonemang. förvaras det fariigt avfall i vatten underintensiv uppsikt. En del medelfariigt avfall som t. v. förvaras i betongkuber iväntan på bearbetning eller slutåtgärder har börjat spräcka sina emballage,vilket tydligen kom som en stor övertaskning för kärnkraflsexperterna. Vivet också alt i dagens läge är vårt elströmsbehov helt tillgodosett, med bredmarginal, av de nuvarande sex aggregaten jämte bl. a. vattenkraften. Oljaanvänds inte i någon betydenhet f n. lill elströmsproduktion. Det är alltsåmisshushållning med pengar atl bygga de övriga tre reaktorer som det felaktigariksdagsbeslutet avsäg. k. alternativa energislagen måste också in ibilden. Det fanns då man drev gäck med oss i för alt vi troddealt dessa energiformer hade en framtid. Del gör man inle - man har blivitöverbevisad. Man rekommenderar - även från andra partier än - sol- ochvjndkraft, biomassa och jordvärme, för att nämna några exempel. Menvar skall dessa energiformer komma in i energiförsörjningssyslemet när vi redani dag har stort överskoll på t. ex. elenergi? Den förra regeringen fördubbladesatsningen på energiforskning. Vidare satsade man medel för att forcerautbyggnaden av fjänvärme och mottryckskraft. Tillsist, herr lalman! Jag är nu litet ängslig över hur del skall bli ifortsättningen med denna inriktning av energipolitiken i den nya regeringen.Det har redan framförts från folkpartihåll all man skall gå fram med vissförsiktighet när del gäller de alternativa energislagen. Men, det är klart, enviss konsekvens ärdet ju i en sådan politik. Man måsle någonstans göra av denmyckna kärnenergin. Minförhoppning är, trots betänkligheterna i energifrågan, all folkpartiregeringenskall föra en politik som är klart icke-socialistisk, där ståndpunkterkommer atl beaktas. WIGGOKOMSTEDT (m): Många deltagare i den här debatten har tagit upp sysselsättningsproblemeni vårt land. Arbetslösheten är i vårt land låg i elt internationelltperspektiv. Men arbetslöshet skall naturligtvis aldrig accepteras som någotnaturligt, även om det i det moderna samhällets strukturomvandling under en delperioder ges en viss arbetslöshet. Delär besvärande alt bli arbetslös vare sig man är äldre eller ung. De äldresproblem vill man från samhällets sida ofta lösa med hänvisning till deomskolningskurser som blivit alltmer utbyggda . Kanske glöms deäldres arbetslöshetsproblem något bort i dagens situation, där allting tyckskretsa kring ungdomsarbetslösheten. Detär alldeles självklart att om man är ung och söker arbete ochinte kan bli anvisad ell arbete på grund av atl det inle finns något, så ärrisken stor atl man börjar sitt livsverk med en negaliv syn på samhället. Mendet finns - här som överallt annars - en förklaring till att så många ungdomarär arbetslösa. Tillkomstenav de s. k. trygghetslagarna har när det gäller ungdomar som söker arbete förförsta gången fått en effekt motsatt den avsedda. De hårda bindningar som görsmellan arbetstagare och arbetsgivare medför atl många drar sig för alt anställaungdomar. Dessa bindningar är definitivt inle till fördel för de ungaarbetslösa. Av den anledningen är del nog dags atl se över trygghetslagarna,vilket ju också har framförts av den som utformade dessa lagar, nämligen ValterÅman. Denna översyn bör skyndsamt genomföras, och jag hoppas på ett snabbtingripande frän . lika vikiig faktor i sammanhanget är arbetssökandes och arbetsförmedlingarssyn på de arbeten som är lediga. har vid olika tillfällen imassmedia redovisats hur omöjligt det har varit atl fö arbetskraft lill vissaarbeten. När arbetsförmedlare framträder i TV och klart uttalar atl arbetet medatt skörda grönsaker och fmkt är för tungt och för smutsigt för ungdomar som ärarbetslösa, då har den här frågan gått snett. OmSveriges riksdag är helt okunnig om detta, så har svenska folkel i allmänhet enhelt annan syn på dessa problem, och jag vill därför framföra de åsikter somkanske mera kommer till uttryck ute i vårt land. Del kan inle vara fel altarbetslösa ungdomar för ta ett tillfälligt jobb . Även omdet är inom ett arbetsområde som man inte har tänkt sig fortsätta med iframtiden, så är del i alla fall en arbetslivserfarenhet som ingen kan ta ifrånnågon. Med undanlag för dem som t. ex. har ett fysiskt handikapp borde del intevara tillåtet att tacka nej till ett tillfälligt arbete. Delhar också sagts mig atl i en del fall lackar man nej till erbjudande om arbeledärför all samhällets stöd till arbetslös ungdom är så pass generöst att delkanske handlar om bara två eller i skillnad mellan altarbeta eller alt vara arbetslös. Det är i så fall hög tid för arbetsmarknadsdepartementetalt se över gällande bestämmelser. Fortsätter vi så här, så är det vi politikersom bär ansvaret för att vi fördärvar den unga generationen. Jag kan i vartfall inte medverka till detta utan atl protestera. Jag har med det anförda velat framföranågra synpunkter som inie tidigare kommit till uuryck under denna debatt. TORECLAESON (vpk): En av de frågor som ägnats myckel lilen uppmärksamhel i dennaallmänpolitiska deball, som lider mot sitt slut, är bostadsfrågan och deproblem som finns på bostadsmarknaden. Det är praktiskt taget bara tidigarebostadsminislern som ägnat sitt anförande åt de frågorna, men honvalde då all gå förbi den aktuella situationen med de våldsammahyresstegringarna och de problem som dessa för med sig. Hon talade i stället omvad man kan förvänta sig då del gäller bostaden pä 1980-lalel. Det kan varaintressant och värdefullt i och för sig, och den diskussionen bör vi ha, mendet som framstår som problem för människorna är hur man skall få pengarnaau räcka lill, bl. a. lill de ständigt nya hyreshöjningarna. Orsakernatill krissituationen på bostadsmarknaden måste i första hand sökas i denallmänna kapilalistiska krisen. Men även den bostadspolitik som densocialdemokratiska regeringen förde under sina sista regeringsår- i bästasamförstånd med och - har bidragit till krisen. Bostädernai vårt samhälle är underkastade marknadens lagar om tillgång och efterfrågan.Köpkraften, och inle behovet, avgör människans val av bostad. Bostaden är envara som i princip säljs till den högstbjudande. Hyrorna stiger oupphöriigl,och de lägre inkomsttagarna drabbas hårdast. De som har bankkontakter ochpengar all köpa sin bostad flyttar från områden rned höga hyror, torftig miljöoch maktlöshet för hyresgästerna. Följden har blivit en klar skärpning avklassuppdelningen mellan olika bostadsområden. Situationenär inte ny. I mer än två decennier efter andra väridskriget var bostadsbristendet akuta problemet, till största delen som en följd av kapitalkoncentrationoch folkomflyttningar. Genom ett successivt slopande av hyresregleringen ochgenom statliga och kommunala subventioner gjordes bostadsmarknaden åter tillräckligtattraktiv för de privata kapiialin-iressena. Kapital tillfördes,bostadsbyggandet sköt fart och inom ramen för del s. k. miljonprogrammetkortades bostadsköerna. Molslutet av 1960-talel och började den internationellakonjunkturnedgången med ökad arbetslöshet och kraftig inflation atl göra siggällande även i . Industrins utbyggnad stannade av, folkomflyttningaroch invandring avtog, nybyggda lägenheter och hela bostadshus stod ulanhyresgäsier. Produktionskostnader och hyror steg kraftigl och ökade ytterligareuthyrningssvårigheterna. Mendetta överskoll var delvis skenbart. Sanningen bakom överskottet var mångagånger den aU människor inte hade råd aU flytta till de nybyggda lägenheternautan tvingades atl bo kvar i mindre och billigare lägenheter. På detta vishardei hela liden funnits en dold bostadsbrist med trångboddhet och lägrestandard som kännetecken. har hyrorna fortsatt alt skjuta ihöjden och t. o. m. ökat snabbare än den kraftiga allmänna inflationen.Åren 1970-1977 ökade konsumentprisindex med 80,5 96, medan den genomsnittligaårshyran för en hyreslägenhet ökade med 92,5 96. Bildenav bostadsmarknaden visar att problemet med tomma lägenheter så gott somförsvunnit i de flesta kommuner. Har della skett som en följd avhyressänkningar? Nej, den kapilalistiska bostadsmarknaden har fungerat somandra marknader-genom all minska tillförseln av varor håller man priserna uppe.I dag byggs elt betydligt mindre antal lägenheter, bostadsbristen är tillbaka, samlidigtsom hyran höjs mer än . Bostadsbyggandethar sjunkit till samma nivå som efter andra väridskriget - det byggs i dagomkring 50 000 lägenheter . skjuter många kommuner utbyggnadenav daghem och annan samhällsservice . Kapitalismens planlöshetunderstryks av att arbelslösheten bland byggnadsarbetarna växer.Antalet byggnadsarbetare som är anställda för alt bygga bostadshus har sjunkitfrån ca 50 1970 lill ca 25 1978. Byggsektornhar en central roll inte bara när del gäller alt bygga bort sociala bristerulan också i kampen mot arbelslöshel. Elt ökal byggande skapar jobb inle enbartför byggnadsarbetare. Det påverkar också direkt en rad andra branscher:cement-, trä-, järn-, stål-, jord- och stenindustrin, den kemisktekniskaindustrin saml verkstads- och sanitelsvaruinduslrin. Också transportsektornoch branscher som ger tjänster åt byggandet påverkas. Byggbranschen är jämförtmed andra industrigrenar föga importberoende, vilket gör att varje investeringger förhållandevis mycket arbete inom landet. Bostadsbyggandetinriktas alltmer på småhus. Av omkring 110 000 byggda lägenheter år 1970låg eller 75 000 lägenheter i flerfamiljshus. byggdes 55 000 lägenheter,varav 25 96 eller 14 000 lägenheter i flerfamiljshus. Proportionerna har alltsåblivit helt omvända. Antalet nybyggda småhus har hållit sig mellan 35000 och 45 000 under 1970-lalet, men andelen småhus harökai lill 7596. Dagens snedvridna bostadsbyggande innebär all det blir alll svårare för demsom måste hyra sin bostad, medan valmöjligheterna ökar för dem somkan köpa sin bostad. gäller inte bara nyproduktionen. Även ibostadsbeståndet i övrigt sker en förändring som gynnar dem som kan köpa -hyreshus omvandlas till privata bostadsrätter och andelslägenheter. Mängdenhyreslägenheter minskar därmed yllerligare. Dennautveckling kommer all förstärkas, om och övriga borgerliga partierfullföljer sina förslag atl ytteriigare underiätta överförande avhyreslägenheter lill bostadsrätter och andelslägenheter. Bostadsbyggandet styrsi dag av bank-, bygg- och fasligheiskapilalei. gynnar småhusbyggandet.De allmännyttiga, kommunala, bostadsföretagen har hamnat i ett allt sämre lägeoch holas nu på många håll av nedrustning och försäljning. Kommunernasmarkpolilik är passiv och planberedskapen är dålig. Av vad jag nu sagt framgår,all situationen på bostadsmarknaden och för de boende är mycket allvarlig ochatt de nuvarande förhållandena inte kan få fortsätta. Vi lever i ett samhälle, där köpkraften och intemänniskornas behov betyder mest och bestämmer var och hur vi skall bo. De somframför allt drabbas av bostadsbristen i är de ungdomar som skallflytta hemifrån. Ofta gäller det de ungdomar som är arbetslösa. Ocksåmånga gamla människor bor dåligt. Trångboddheten är långt ifrån avskaffad.Många lågavlönade barnfamiljer och en stor mängd ensamstående är i realitetentrångbodda, eftersom de inle har något separat sovrum.