prot · G20936 · 1978-12-31 00:00:00 — Del finns en slags vidskeplig syn på problemen även hos dagenshandelsminister. Sedanvill jag beröra frågan om kommunernas skyldigheter. Jag tror jag sade i mininledning att jag kan förstå om handelsminislern från sin liberala utgångspunktmenar att allt ordnar sig nog bäst utan inblandning-var och en som finns ute isamhället tar ansvar och är beredd alt ta det när del behövs. Handelsministernmenar alltså all alla kommuner är beredda att la sitt ansvar på det här områdetnär det behövs. Jag är inle säker pä all det är; riktigt på det sättet. Jagmenar inte med della något negativt om kommunalmännen. Men det är så passmycket som läggs på kommunerna alt det bör vara statsmaktens skyldighetatl göra sä klara prioriteringar atl kommunalmännen och -kvinnorna känner vadstatsmakten har för intentioner. Jag menar atl statsmaktens intentioner på delhär området är alltför vaga. Del skulle behövas - och del var ävendistributionsutredningens förslag - obligatoriska varuförsörjningsplaner förkonsumenternas skull. Jag upprepar det igen. Jaginstämmer gärna i handelsministerns resonemang om att vi behöver fö fart påkonsumtionen, inle för konsumtionens skull ulan föratt vi den vägen också kanfö ett slut pä konsumenternas svårigheter, på den svångremspoliiik man talar omi Köpmannens artikel, som jag citerade. Det är vikligt. Jag ställer alltså enny fråga lill handelsminislern som jag är tacksam om jag kan fö svar på: Uppleverhandelsministern och regeringen del så att de olika former för atl stimuleraköpkraften och stötta de svaga konsumenterna som man skymtat i olika förslagfrån regeringen verkligen ändrar de förhållanden som skildrades i tidningenKöpmannens artikel i septemberoch som då gav en bild a v elt ras i människorssätt all konsumera? Tror handelsministern alt de åtgärder som sätts in föralt siödja konsumenterna verkligen kommer atl skapa bättre förhållanden ocksåför handeln? 6 proiokoll 1978/79:35-36 För del första: Hans AIsén har naturligtvis rätt i all del är mängauppgifter som läggs på kommunerna, men de blir inte färre om man som Hans AIsénföreslår också skall tvinga de kommuner som inte har något behov avvaruförsörjningsplaner atl i likriktningens namn ändå genomföra sådana.Regeringens system innebär att de kommuner som har behov därav skall genomföravaruförsörjningsplaner frivilligt. Vi utgår ifrån att de kommuner som känneratt del finns elt behov av varuförsörjningsplaner också genomför sådana. Av desiffror som jag tidigare nämnde framgår atl i inre stödområdet har 30-31kommuner av 34 redan tagil initiativ i den riktningen. Del tyder väl pä altdessa kommuner känner ett ansvar. Men varför skulle kommuner, där det intefinns behov av varuförsörjningsplaner, Ivingas att utarbeta sädana bara för attdet i andra kommuner finns elt behov? Den typen av detaljreglering, ökad byråkratioch ökade onödiga uppgifter för kommunerna känner den här regeringen inte någotsom helst behov av att ställa sig bakom. Fördet andra: De stödformer som finns ger så litet, säger , att det inlelönar sig alt begära något. Å jo, det väl ändå! Man har kunnalkonstatera att handeln är ganska väl medvelen om det stöd som den har möjlighelatl fö. Tidningen har gjort en undersökning som visar all 63 96 av allalanthandlare känner lill möjlighelerna lill stod för glesbygdshandeln. Menhittills har fäll in endasl fyra ansökningar om ell belopp pälillsammans . Del finns alltså ett väsentligt slörre belopp all la avnär behoven visar sig föreligga. Fördel iredje: Del är inle sant alt utvecklingen nu går i en katastrofal riklning.Tvärtom har av olika skäl, framför alll pä grund av den ekonomiska politik somden förutvarande och den nuvarande regeringen fört, ulvecklingen vänts lilldel bältre. Del har resullerat i att antalet nedlagda detaljhandelsföretag underde senasle åren minskat mycket kraftigl. I början på 1970-talel försvannungefär 1 000 sädana butiker . har antalet nedläggningarsjunkit till 400. Därtill kommer nyetableringar av ungeför 200 företag. Delfinns också undersökningar som visar att antalet butiker minskar lika kraftigti som i övre Norriand. Man har alltså inte något egentligtunderlag för påståendet atl glesbygdshandeln från dessa synpunkter skulle ha enmera negaliv ulveckling än annan handel. Menvi har uppmärksamheien riktad pä de här frågorna, Hans AIsén, del vill jagslarki understryka. Del har vi därför att vi fäster myckel sior vikl vid atlkonsumenter i glesbygd inte skall fö sin situation försämrad ulan alt del förvar och en i landet - var han än bor - skall finnas möjlighel atl fö del av denvaruförsörjning som är väsentlig för familjen. Därför har vi en sirävan, somjag beskrev lidigare, att vidga varusortimentet och ge detaljhandeln iglesbygden fler uppgifter, t. ex. i fråga om apoteksvaror, tipsljänsl,lotterier o.d., än vad den hade tidigare. Del är uppgifter som inle fanns med idisiribulionsuiredningens förslag men som den föregående och den nuvaranderegeringen har tagil fram för att vidga serviceutbudet jusl för detaljhandeln iglesbygd. Jag konstaterar med tillfredsställelse altvolymökningen i handeln verkar vara på väg uppåt. Enligt uppgifter som jag harfött har den vuxit . Regeringen vill - ochdet vet Hans AIsén -yllerligare slimulera konsumtionen och har framlagt ellpakel för ytterligare konsumlionsstimulans. Del är regeringens förhoppning allpaketet vinner slöd. Jag vill kraftigl understryka all det ärbehövligt alt en konsumtionsökning av del slag som regeringen har föreslagitkommer lill slånd. Del vore olyckligt om i olika avseenden skullegöra sådana ingripanden i paketet atl handeln och andra näringar därigenom inlestimuleras såsom regeringen har förutsatt. Jagär lacksam för Hans Alséns klara tillkännagivande att han tycker det är bra omförelag, inkl. handelsföretag, går ihop och att detaljhandelsföretag i -jagtolkar honom sä - både tätort och glesbygd skall drivas på ell sådanl sätt siktar på all föreiagsmässiga kriterier skall uppfyllas och atl förelagenskall gå ihop ekonomiskt. Om vi har den gemensamma utgångspunkten, tyckerjagalt förulsätlningarna bör vara mycket goda för alt vi skall kunna komma överensom formerna för att till konsumenternas bästa bevara en väl fungerande servicei alla typer av kommuner, också i glesbygd. Den fråga som f n. diskuteras är utomordentligt betydelsefull, ocheftersom den, som har framgått av debatten, i viss utsträckning berörtolkningar av åtgärder som jag har vidtagit har jag velal framföranågra synpunkter. Utgångspunktenär att den beskrivning av läget som framgått av de inlägg som Hans AIsén härhar gjort föga överensstämmer med verkligheten. Taklen i nedläggningen avbutiker har, som vi just har hört, tidigare varil snabbare än under de är somjag har varit handelsminister. har en mycket kraftiguppbromsning skett i nedläggningen av butiker. Det är betydelsefullt att slåfast detla för atl det inle skall spridas några felaktiga föreställningar. Hurkan man åstadkomma en sådan uppbromsning i buliksnedläggningar? Jag tror innan man börjar resonera om olika stödformer måste göra absolut klart försig att man inte når resultat om man inle utvecklar en ekonomisk politik somger grundläggande siyrka ål landet och dess ekonomi. Ingen stödform kommer päsikt att ha någon särskild kraft om inte ekonomin har en egen inneboende kraft.Den tidigare regeringens insaiser på del områdei har varit utomordentligtbetydelsefulla. Delskulle vara iniressani alt höra Hans Alséns kommentar lill hur läget egentligenskulle ha varit om man hade fört den typ av ekonomisk politik -med en lång radhöjningar av arbetsgivaravgifterna och med motstånd mot slopandet av denallmänna arbetsgivaravgiften - som socialdemokraterna harförfäktat. Hur skulle kosinadssiiuationen ha varit ute i handeln? Vilkamöjligheter hade funnits alt göra sig gällande i denna personaliniensivanäring? Hur skulle situationen ha varil om man dessutom inte hade vidtagitväxelkursändringarna? Jo, vi hade fött en utomordentligt dåligekonomisk ulveckling i landet över huvud taget med en myckel dålig köpkraft hosfolk. Och lill sist är det ändå det som är avgörande för vad del finns förmöjligheter för handeln. Jagtror att del grundläggande är all man måste försöka skapa styrka i landelsekonomi, annars kommer inle handeln eller någon annan näring alt fungera hurmånga bidrag man än hittar pä. Eftersomledaren av Svanie Nycander i har varil på tapeten skulle jagvilja säga att det är en ganska konstig artikel. Mol slutet av densamma skriverhan: "lägger snart fram en rapport om samordnadservice" - ute i glesbygdsområdena. "Inte ens handelsministern"- dvs. dåjag - "lär hitta något principiellt farligt i den tanken." Jagskulle då vilja påminna om atl när jag blev handelsminister och hadeatt ta ställning till disiribulionsuiredningens förslag fanns där inte en endatanke om hur man skulle kunna försöka öka den egna livskraften iglesbygdsaffärerna. Det fanns inte en idé-trots atl utredningen hade hållit påi - om hur man skulle kunna tillföra dessa affärer ytteriigareverksamheter som dels skulle ge dem förbättrat inkomstunderlag, dels locka flerkunder till affärerna, kunder som inte lika ofta skulle behöva åka in lillcentralorten för att göra affärer. Därförgav jag i uppdrag att noga försöka granska vilka möjlighetersom fanns på del här områdei. Del är därför - och del belyser del någotunderiiga i den tidningsartikel som vi kommii alt diskutera - litel förvånandeatt sedan behöva läsa att inte ens jag skulle hitta något principiellt fariigti tanken att man skulle avancera jusl den här vägen. Nej, det gör jag inle.Klart är alt della är en betydelsefull metod för atl försöka ge egen livskraftål dessa butiker. Närman sedan jämför del slöd som utgått till handeln i olika former med det stödsom gått lill de verkligt slora krisnäringarna ärdet två saker jag vill säga.För del första: Del går inte all jämföra krisen i stålindustrin, varvsinduslrinetc. med den typ av problem som handeln haft . För del andra: Destödinsatser som är gjorda för dessa senare verksamhetsgrenar kommer alldelesuppenbariigen handeln till godo indirekt - i och med all personer som bor på enort har kvar sina arbeten så har de också inkomsier som de kan använda althandla för. Detär sedan uppenbarligen ett ganska svårt problem att utforma ett driftstöd somfungerar utan alt allvarligt snedvrida konkurrensen mellan affärer som kanskeligger ifrån varandra och alt utforma del så all del inleförtar den egna initiativkraften hos de olika buliksinneha-varna - slöd har enviss tendens alt göra det. Del skulle vara intressant alt fö påminna Hans AIsénom att distribulionsulredningen inte lyckades fundera ut ett systemför driftstöd som kunde anses rimligl. Ulredningen hittade på ett driftstöd somskulle vara på ett i kronor räknat lika blygsamt belopp som det som dentidigare regeringen anslog och som skulle utgå i proportion till den omsättningen affär hade. Det var alltså elt ganska tokigt utformat syslem, där detsnarast var den större affären som skulle fö mer pengar än den mindre. HANS (): Jag vill gärna se det förhållandet alt vi har såväl den nuvarande somden lidigare handelsministern här som ett bevis på alt både den nuvaranderegeringen och representanter för den lidigare tillmäter den här frågan stortinlresse och anser atl den har stor belydelse - och det noterar jag med glädje.Jag vill också gärna säga atl jag tycker atl handelsministern -den nuvarande -i sitt senasle inlägg uttalade sig på elt sätt som jag gärna hört honom göradirekt i interpellationssvaret. Handelsministern lyfte klart fram konsumentenoch konsumentens besvärliga situation och ullalade sig på ett sätt som jagsätter värde på. Jag drar därför den slutsatsen att handelsministern är bereddatt noga följa de här frågorna, vilket han sade klart ul, och även atlöverväga, om del visar sig möjligl och lämpligt, all öka det direkt pekuniärastödet. Jag är tacksam för alt ha fölt den klara deklarationen. Sedanär vi tydligen alltjämt oense om detla med varuförsörjningsplanerna, om deskall vara frivilliga eller obligatoriska. Handelsministern menar alt de skallvara frivilliga och atl när behov uppslår kommunerna sä atl säga ärberedda alt se lill atl planer kommer fram därest det inle finns några. Jagmenar alt när man för klart för sig att det här behovet existerar kan del varaför sent. Utvecklingen går tyvärr väldigi snabbi pä det här områdei. Det finnsenheter som snabbi kan bli i behov av stöd. Om då inle sådant slöd kan utgå pägrund av avsaknaden av varuförsörjningsplaner försätter man konsumenten -det ärdel som är del vikliga här - i en besväriig siluation. Det är inle på någotsätt uttryck för en undervärdering av de kommunalt ansvariga, om vi sägeratldet är obligatoriskt att ha varuförsörjningsplaner för konsumenternas skull. Påden punkten är vi oense, men jag har den meningen. Sedanvill jag gärna till säga all del var värdefullt atlhan som handelsminister för påpekade behovel av alt finnaposiliva former - om man nu vill göra den värderingen - för glesbygdshandelnatt öka sin intäktssida och sin servicegrad, t. ex. genom åtaganden församhällelig service. Jag tycker del var värdefullt och del skall han ha ellerkännande för. har också på ett fint sätt redovisai förslagoch tankar i dessa sammanhang. Den nuvarande handelsminislern har också sagtatt han uppskattar dessa tankar och är beredd att ge dem ettkonkret innehåll. Del tyckerjag är värdefullt. Det kan förhoppningsvis på sinaställen medverka lill all bevara glesbygdshandel och därmed service i vidaremening. Sedansäger alt takten i nedläggningen av butiksenheter iglesbygd har minskal. Det är rikligt. Det har också, handelsminister . Men man skall då veta att den stora nedläggningen lidigare år ändåägde rum från en relativi hög nivå när det gällde antalet butiker i glesbygd. är vi nere pä en sådan låg nivå när det gäller antalet enheter i glesbygdernaatt vi över huvud tagel inle har råd att mista egentligen någon enhet. Ser man det förhållandetmot bakgrund av vad jag sade inledningsvis när jagciterade artikeln i nr 38 - nämligen atl del sker en dramatisk ökningav arbeislösheien och alt det sker ell stort antal konkurser inom detaljhandeln- har man anledning atl känna stor oro inför situationen, framför alll när detgäller glesbygdshandeln. Det är jusl där vi i första hand finner de olönsammaenheterna. Skall man komma till rälta med sina kostnadsproblem i denkonkurrenssituation som råder och som vi i princip menar skall upprätthållas iden här delen av näringslivet, ivingas man som sagt lätt operera bort ickelönsamma enheter. Det kan innebära alt många konsumenter som redan har mist del av den service som lidigare funnits också mister sin affär. Det är detvi måste försöka motverka. Jagär medvelen om att det inte alltid ärså lätt atl hitta lämpliga former förstöd, men det för inle innebära atl man förtröttas i sin strävan att göra detså bra som möjligt. Jag vill gärna i handelsministerns senaste inlägglägga in en hel del positiva värderingar som det finns anledning alt ta fastapå. Herrialman!Helt kort om varuförsöriningsplanerna: Utgångspunkten för den nuvaranderegeringen är all vi har tilltro till atl kommunerna själva bäst känner lill deproblem som finns inom kommunerna. Om någon snabbi upptäcker närenvaruförsöriningsplan behöver tas fram,såärdet kommunen och inte den cenlrala myndigheieni . Hans AIsén lycks tro del motsatta: att man i Slockholm har lättareatt överblicka ulvecklingen än vad man har i kommunerna. Jag delar inle denuppfaliningen. Hanmenar alt konsekvensen av att man inle kan lila på kommunerna på denna punkt äralt man måste falla ett centralt beslut i Slockholm av innebörden att allakommuner skall ha varuförsöriningsplaner. Jag tycker del vore elt olyckligtbeslut och jag har angivit varför. Då lägger man uppgifter på kommunerna sominte stämmer med deras prioriteringar och som de själva inte vill ha: Delpåminner om historien om maskinen som kan raka alla hakor; Alla har inte sammahaka, men när de använder den här maskinen för de det. Jag lycker alltså inleatl det är en särskilt bra modell att tvinga kommuner att göra något som desjälva inte upplever atl deras medborgare har behov av. Sedanvill jag också erinra Hans AIsén om att ingen butik i inre stödområdet som ärensam på en ort har fött avslag på sin ansökan om slalligl slöd. Hans AIsén ochjag är hell uppenbart överens om att konsumenierna inte skall lämnas utanmöjligheter atl lillgodose sitt behov av de dagligvaror som de aktuellabutikerna kan förse dem med. Jag kan försäkra Hans AIsén om atl del här är enuppgift som denna regering fäster myckel sior vikl vid. Överläggningenvar härmed slutad. § 3 Om regeringensplaner på samarbete med i fråga om Försvarsministern erhöll ordet för atlbesvara () den 20 oklober anmälda interpellation, 1978/79:52,och anförde: har fråga mig om jag anser att del är rimligt atlSverige samarbetar med för att utveckla och producera krigsflygplanetB3LA samt, om sä är fallet, enligt vilka grunder del kan ske. betänkande har regeringen föll ell vikligt underlag försitt ställningstagande i flygplansfrågan. Förslaget skall nu studeras ochdiskuteras i regeringen. Mitt mål är alt flygplansfrägan för försvarels delskall lösas inom den ekonomiska ramen försvarsbeslut. Ett beskedom regeringens ställningstagande kommer att lämnas så snart som detla ärmöjligl. Jagvill emellertid la upp några allmänna aspekter pä samarbelsfrågorna och villdärvid lill all börja med konstatera alt vi aldrig har varit och inte heller iframliden kommer all kunna vara hell oberoende av ullandel när del gälleranskaffning av vapen. Myckel lalar för atl della beroende kan komma atl öka.Med hänsyn till della och i syfte att säkerställa atl vi kan fö tillgång tillmaleriel och lekniskl kunnande har vi träffat avtal om informationsulbyte, köpoch i vissa fall samarbete med en rad stater. Bland dessa är , medvilket träffades ell s. k. sekreiesskyddsavtal . Avtalenfinns förtecknade i del av UD utgivna registret över överenskommelsermed främmande makter. Sammanfattningsviskan man säga alt den hittillsvarande politiken har inneburil alt det undervissa förutsättningar är fullt möjligl att samarbeta med en - ävenalliansbunden - stal kring bestämda projekt. Olika samarbetsformer kan då bliaktuella - från ren licenslillverkning lill elt utvecklings- ochproduktionssamarbele. Självfallel måste man därvid i varje särskilt fall prövaformerna för samarbetet och med vilket land det bedrivs. Omett utvecklings- och produktionssamarbele skulle bli aktuellt i något fall ärdel en självklarhet att de svenska reglerna för vapenexport måste tillämpas. ÅKEGUSTAVSSON (s): Svenska folkel har under den borgeriiga regeringen föll uppleva en radturer kring . De flesia har nog trott atl den nuvarandefolkpartiregeringen skulle ta sig samman och äntligen säga nej till B3LA närflygindusirikommiltén visal att del är möjligt att tillgodogöra siginvesteringarna i . Det är alltså en enig kommitté som på denpunkten visal alt denna möjlighet föreligger. Nuför vi i stället mol all förmodan uppleva nya turer. var del omöjligtför industrin all bygga upp något annat lätt attackplan eller skolflygplan änB3LA. kommer man med nya förslag. Jag syftar pä det s. k. SK38-projektelsom kan utvecklas lill elt attackplan och som då skulle öm regeringens planer på samarbete med ifråga omB3LA-projektet Omregeringens planer på samarbete med ifråga om Ekonomiskihoppas industrin kunna göra della genom atl skjuta på kostnaderna några årframåt i liden. Mottot tycks vara; Något billigare och dyrare i morgon.Eftersom flera borgeriiga politiker ser della som frälsningen, vill jag varnaförsvarsministern för atl försälla sig i samma situation som Döbeln vid Julas,dä han till sin läkare tvingades säga: "----- länk ul ensats, min herre, som gör mig för i morgonsjufalt värre, men hjälper mig pämina ben!" Bådede anslällda inom flygindustrin och svenska folkel har fått nog av alla turer iflygplansfrågan och väntar sig all landeis regering - även en kluvenfolkpartiregering - skall la sig samman och gå lill beslut. Från socialdemokralisksida har vi aldrig iroll pä B3LA, av del enkla skälet all del vida överstigervad vi har råd med. Genom all den borgerliga regeringen drog B3LA i långbänkhar vi förlorat både tid och hundratals miljoner. Därför måste regeringensbeslut komma . Ochhär är min första fråga: Varför kan inle försvarsminislern redan nu införkammaren säga, att det blir inga byxor av B3LA-skinnet? Ulöverdet självklara konstaterandet, atl inte kan vara helt oberoende avullandel när det gäller vapen, hänvisar försvarsministern belräffandeItalienaffären lill ell sekreiesskyddsavtal från . Meddetla försöker försvarsministern atl på ell försåtligt säu tala om, alt det isjälva verket var den socialdemokraliska regeringen som inleddeinformaiionsutbylei i fråga om del svenska B3LA och del italienska AMX. Denbilden är hell felaktig. Den socialdemokraliska regeringen har inle skrivitnågra avtal med främmande makt om detta flygplan. Detlabekräftades också vid en föredragning inför flygindusirikommiltén avstatssekreteraren . Han sade att generalen , som är chef förflygavdelningen inom och därmed håller i kontakten medItalien, flck kännedom om de italienska planerna pä ett nytt flygplan ijuni1977. Sanningen är också atl den borgerliga regeringen så sent som i mars 1978beslulade att teckna ell avtal om informationsutbyte angående B3LA ochAMX-projektet. Detavtal som försvarsministern anger i sill svar aktualiserades i samband med attden övervägde att köpa fördiguivecklade robotar. Därmedtorde vi också kunna lägga ansvarsbördan när det gäller Italienav-lalel pä denborgerliga regering i vilken också ingått. Såöver lill sakfrågan. Del är, menar försvarsminislern, fullt möjligl ansamarbeta med en stal kring beslämda projekt. Ja,del har ingen förnekat. Ochvissl kan olika samarbeisformer väljas. Jag kan också instämma i självklarhetenatl man i varje särskill fall bör pröva formerna för samarbeiei och med vilkeiland det bedrivs. Men den borgerliga regeringens slulsals var en annan än minpå den här punkten. Därför kvarstår också den fråga till den nya regeringen somjag ställde i min inlerpellation, nämligen: "Anserförsvarsminislern atl del är rimligt all ingår i ell samarbeie medItalien för att ulveckla och producera krigsflygplanet ? Om sä är fallet, eftervilka grunder kan det ske?" Detminsta man kan begära ärall försvarsminislern svarar på frågor som är siällda ien inierpellaiion. Jagmenar atl del är ell allvarligt avsteg från den av socialdemokraterna fördapolitiken som gjorts genom atl man nu prövar möjligheten lill samutveckling avkomponenter med . Skälet ärganska enkelt. förenvapenexportpolilik som har myckel lilet gemensaml med , och i ellsamulvecklingsprojekl riskerar vi all bli indragna i vapenexportaffärer somsirider mot den svenska vapenexportlagen. 1flygindusirikommiltén tillade man på dessa frågor från principiellautgångspunkter. Efter all ha slagit fast atl prövningen av ulländsk samarbetspartnermåsle ske från mycket restriktiva utgångspunkter säger kommittén alt eltnödvändigt villkor från svensk sida torde vara atl elt samarbeie endasl skermed länder som är beredda att accepiera all försäljning av akiuelll syslem lilltredje land skall ske i enlighet med de svenska reglernaförkrigsmalerielexport. Och kommittén forlsäiler med atl säga all della lederlill all samarbeie företrädesvis får sökas med länder som har en med Sverigelikartad syn pä krigsmaierielexport. Däkan man fråga sig: Har en med likartad syn pä vapenexporten?Nej, jag kan ge ftera exempel pä all så inle är fallet. Trots alt ärföremål för ett av FN första gången beslutat vapenembargo har enliglSIPRLs årsbok mer än en Qärdedel av vapenexport gått lillrasistregimen i . Mer än en iredjedel av exporten har vidare gäll tillschahen av . Och det landet harju också urdemokratisk synpunkt sina sidor,om man skall uttrycka sig försiktigt.