prot · G209129 · 1978-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1978/79:129 Förhandlingarnaleddes av förste vice talmannen. § 1 Om domstolarnassjälvständighet Justitieministern erhöll ordet för attbesvara () anmälda fråga, 1978/79:483, ochanförde: har frågat mig om vissa förslag till allmännaanvisningar för utformning av arbetsordning för tingsrätt och hovrätt, som harlagts fram av , står i överensstämmelse med riksdagensintentioner i fråga om domstolarnas självständighet vid fullgörandet av sinadömande och rältstillämpande uppgifter. IngerLindquist har vidare frågat mig, för den händelse jag anser så inte varafallet, vilka åtgärder Jag avser all vidta för att förhindra att domstolarnasintegritet träds för när. Principenom domstolarnas självständighet i fråga om deras dömande och rätlslillämpandeuppgifter är grundlagsfäst. Enliglvad Jag har erfarit har del förslag lill allmänna anvisningar som avses medInger fråga varil föremål för en bred remiss lill domstolarna.Det är avsett att frågan därefter skall beredas ytteriigare inom domstolsverketoch sedan tas upp i verkels styrelse. Jag är övertygad om alt härvid principenom domstolarnas självständighet i den dömande och rältstillämpande verksamhelenkommer all beaklas. INGERLINDQUIST (m): Jag lackarjustitieministern för svaret. I regeringsformen 11 kap.2 § slås fast: ", ej heller , får bestämma hur domstol skall döma i delenskilda fallet eller hur domstol i övrigt skall tillämpa rättsregel i särskillfall". Deltaär en för vår rättssäkerhet grundläggande princip. I vår omvärid har vi settoch ser exempel på hur rättssäkerheten är i fara när domstolarnas oberoende ochsjälvständighet inte respekteras. I vårt land uppfattar vi mestadels principensom en självklarhet. Men i samband med alt kom till och dessorganisation fastställdes och 1975 var frågan föremål för livlig deball. Isamband med principbeslutet sade mycket bestämt att tillskapandetav en central förvaltningsmyndighet för domstolsväsendet självfallet inte fickinnebära något som helst ingrepp i domstolarnas självständighet och integritetnär del gällde den dömande verksamheten. villpåpeka att detla beslul inte var enigt - , ochmoderala samlingsparliel reserverade sig. Moisvarande synpunkter framfördes iriksdagen 1975. Delär alltså denna domstolarnas grundlagsfästa självständighet som befaras bliträdd för när genom del förslag lill s. k. allmänna anvisningar för utformningav arbetsordning för tingsrätt och hovrätt som verket har utarbetat. Detlaförslag, som är på remiss, har väckt oro och förvåning, misslämning ochfarhågor för framtiden. Jag förmodar att Justitieministern inle har kunnatundgå att få del av dessa reaktioner. Frånskilda häll framhålls alt överskridit sina befogenheter. Vad domstolsverketenligl bemyndigande har räll all göra är alt fastställa allmännariktlinjer och meddela generella anvisningar för arbetsordningarnas innehåll.Verket får t. ex. inle beslula om arbetsfördelningen mellan domarna. Trotsdella har i förslaget intagits regler om att domare normalt inte skall sysslamed enbart brottmål eller tvistemål . Del finnsytteriigare exempel på sådana här överträdelser av verkets befogenhet. Anmärkningsvärtär också att i förslaget har gett sig in på frågor av facklignatur. Del gäller föreskriften att lagfaren domare skall utföra sitt arbete påarbetsplatsen och i princip vara tillgänglig där under den övriga personalensarbetstid. Jagär ledsen att säga alt jag lycker justitieministerns svar är skäligenintetsägande, och det är egendomligt all justitieministern, som ärden främstevårdaren av rättssystemet och som har all se lill att domstolarnasokränk-barhet efterievs, inte är oroad av denna fråga. Jag vill med skärpa framhålla all någon oenighet inle får råda när detgäller domstolarnas självständighet i den dömande verksamhelen. läggersjälvfallet inte hinder i vägen för alt verksamhelen i domstolarna bedrivs såeffektivt som möjligt. Au tillse aU sä sker är en viktig uppgift inle bara fördomstolarna själva ulan också för som administrativcentralmyndighet. Enligt instruktionen för åligger del verketatt, med beaktande av domstolarnas självständighet enligt regeringsformen,tillse all verksamhelen inom domstolsväsendet bedrivs effektivt. Det är givetalt inle kan stå vid sidan om strävandena all effektivisera ochrationalisera statsverksamheten. Närdel gäller arbetsordningen för tingsrätt ankommer del enligl 11 §tingsräusinslruklionen på alt utfärda allmänna anvisningar omhur arbetsordningen skall utformas. Det ligger i linje med domstolsverketsuppgift enligl dess instruktion att leda och samordna verksamheten inomansvarsområdet och alt meddela föreskrifter, råd och anvisningar. Del äremellerlid hovrätterna eller, när det gäller de tre största tingsrätterna,dessa själva som fastställer arbetsordningen. Någon risk för allsjälvständighets-principen skall trädas för när kan inle föreligga med en sådanordning. De förslag tillanvisningar som avses med fråga har inle Som jag redan har sagt är jag övertygad om allstyrelsen, när den lar ställning lill frågan, kommer all falla beslul somtillgodoser självsländighelsprincipen. I styrelsen finns bl. a. två pariamenlariker,en domare och en förelrädare för domarnas fackliga organisalion. INGERLINDQUIST (m): Jag lycker fortfarande all justitieministern lar litet för lätt på denhär frågan. Justitieministern vet ju mycket väl vilka bekymmer det vari sambandmed alt kom till och hur enormt svåra gränsdragningsproblem somfinns. Det är lätt att säga att skall syssla med administrativagöromål, men det är Ju sä alt väldigl många sådana administrativa göromålpåverkar rätisiillämpningen. Jagtror också att justitieministern vet au det finns ganska stor oro ule idomstolarna när del gäller hur agerar. Om jag är rättunderrättad har det i anvisningarna tagils upp all man skall se lill hurdomarna skriver sina domar, hur långa dessa skall vara, osv. Jaghar här i min hand också elt remissyttrande från några yngre domare, som sägeralt de lycker att det har uppställ komplikationer i relationerna mellan verketoch de allmänna domstolarna under hela den tid som har varillill, och de menar all de här anvisningarna kommer att leda till ylteriigarekomplikationer. Vidare anser de, mot bakgrund av de snäva ekonomiska ramar somdomstolarna har, alt del är anmärkningsvärt att växer till den gradsom det nu gör. Man framför också synpunkten att man kanske borde utvärderadomstolsverkets verksamhet. Jag undrar om justitieministern har några tankar åtdet hållet. Jagmenar alltså alt man måste se belydligt allvarligare pä den här frågan änjustitieministern gör i sill svar. Jag är inle beredd alt här diskutera handläggningen av enskilda ärendenvid underställda myndigheter. Jag kan heller inle här gå in på detaljer ianvisningarna. I första hand är del ju styrelse som skall taställning till delta. Jag kan inte underlåta att uttala min förvåningöveralt har lagil upp frågan om domstolarnas självständighet pådet här stadiet. Inom har upprättats elt förslag lill allmännaanvisningar som sedan har remitterats ul lill domstolarna för alt de skallyttra sig över förslaget. Jag utgår ifrån att domstolarna vid remissbehandlingenlägger självständighetsaspekter på förslaget. Jag vet myckel väl alt Justitieministern inte kan ingripa i ell verkssärskilda handläggning av elt speciellt ärende. Det Jag efteriyser är en reaktionnär det gäller hela den här frågan, eftersom justitieministern ändå har rällalt se över instmklioner och kan uttala sig generellt, även om Omåtgärder för att bekämpa våld och vandalism justitieministern inle kanuttala sig om de olika punkterna. Det måste väl vara så, all justitieministernsjälv är oroad, då denna slora oro finns vid domstolarna, ärju inle någolsom jag bara påslår, utan jag förmodar alt även justitieministern har hörttalas om det. Har justitieministern inte hört någoniing om den här saken, ärdel verkligen alt beklaga, ty i så fall är departementet skilt frånverkligheten. Jag har kontaktats av många, och detta all slå vakt om domstolarnassjälvständighet är ju inte bara en sak för domarna utan för varje medborgare.Det är i och för sig inte något som är av speciellt intresse för just domarna.Del är Ju medborgarnas rätt som domstolarna skall värna om, och vi får ju nuockså lagprövningsrällen inskriven i lag. Jagär alltså inte nöjd med det här svaret men hoppas att debatten kan ha medverkatlill all vaksamheten skärps. Om menar alt Jag skulle ha reagerat pä della stadium,alltså medan ärendet behandlas i , är milt svar nej. Överiäggningenvar härmed slulad. § 2 Om åtgärderför att bekämpa våld och vandalism JustitieministernSVEN erhöll ordet för alt besvara () den 23 marsanmälda interpellation, 1978/79:168, och anförde: har frågat mig hur jag bedömer utvecklingen avvåldsbrott, rån och skadegörelse och vilka ålgärder av främst process- ochstraffrältslig natur jag ämnar vidta för att komma till rätta med vardagsvåldoch vandalism. Kriminal-och polisstalisliken visar alt antalel anmälda brott har ökal starkt under desenasle 10-12 åren. Särskilt stor är ökningen när det gäller skadegörelse.Detsamma gäller rån, lät vara all del här fortfarande rör sig om tal somabsolul sett är förhållandevis små. Underde allra senasle åren har emellerlid antalet anmälda brott ökat långsammare änförut. Minskningen i ökningstakten är särskilt påtaglig när det gällertillgreppsbroUen. Det totala antalet anmälda brottsbalksbrolt en Jämförelse med minskal något. När del gäller våldsbrotten kanman notera någon tillbakagång av antalet misshandelsbrott. Antalet bank-, post-och butiksrän, som ökade starkt , har minskal väsentligt.Antalet övriga rån har däremot ökat, medan antalet skadegörelsebrotl har gåttned något. Antalet s. k. väskryckningar ökade ej oväsentligt. Denföreliggande brottsstatistiken måste bedömas med försiktighet. a. visarerfarenheten alt antalet brott som anmäls lill polisen inle utgör någon säker mätare på densamlade brottsligheten. Det finns alltså all anledning att följa utvecklingenmed oförminskad uppmärksamhet. InomJustitiedepartementet studeras fortgående trenden i broilsulvecklingen. Pägrundval härav hardet gjorts en prognos rörande perioden 1979-1983.Prognosen utgår frän en oförändrad kriminalpolitik och oförändraderesursinsatser Enligt prognosen skulle samtligaanmälda brotlsbalksbrott öka i anlal med i genomsnitt åriigen. Antaletanmälda våldsbrott skulle också öka, antalet rån med per år.Prognosen är naturligtvis osäker. Uppenbart är emellertid att kraftfullainsatser från samhällets sida fortlöpande måste göras. Kampenmot brottsligheten måste föras på mänga fronter. Åtgärder för att förbättra densociala miljön är av gmndläggande betydelse. pekar påbetydelsen av åtgärder för alt förbättra barns och ungdomarsuppväxtförhållanden. Jag instämmer i detla. Del står också klart attansträngningarna att minska arbetslösheten bland ungdomen måste intensifieras.I del avseendet har regeringen satt in betydande resurser. Jag vill vidareerinra om de insalser som under de senasle åren har gjorts på narkotikaområdei,både pä värdsidan och när del gäller all bekämpa narkotikabrott. Detvikliga arbele som utförs inom brottsförebyggande rådet bör också nämnas. Rådetsverksamhet är inriktad bl. a. pä problematiken kring våldsbrollslighei ochvandalism. Som etl led i ett pågående samarbete mellan BRÅ ochhyresgäströrelsen anordnades i Siockholm en konferens omskadegörelsen i bostadsområden. BRÅ avser all anordna liknande konferenser iGöteborg och i . BRÅ har också fiera forskningsprojekt på gång som lar uppfrågor om våldsbrott. Några av projekten är speciellt inriktade på ungdomarsförhållanden. Någotsom Jag i regeringen har bedömt som mycket väsenlligt är allminska antalet vakanser inom polisen. Här har som bekant myckel stora insalsergjorts fr. o. m. /78. Jag har också i budgetpropositionen starktunderstrukit alt vid polisens brottsbekämpning rån- och våldsbrollen skall hahög prioritet. Av stor betydelse är också polisens brottsförebyggandeverksamhet. Regeringen har i budgetpropositionen aviserat att denna verksamheiskall fä en fastare organisalion för att arbeiei skall bli effektivare. Närdel gäller frågan om vilka process- och straffrättsliga ålgärder som bör vidtasför alt man skall komma till rätta med våld och vandalism är jag ense med IngerLindquist om att del är viktigl att lagföringen sker snabbi sä all tiden mellanbrott och påföljd blir så kort som möjligt. En tänkbar åtgärd som nämns iinterpellationen är all inrälla jourdomstolar. Med anledning härav villjagerinra om att rällegängsutredningen har fått i uppdrag all pröva frågan ominrättande av sådana domstolar. Utredningen skall också se över rättegångsförfarandeti syfte bl. a. alt förkorta handläggningsliderna. Avbetydelse i delta sammanhang är även förfarandet vid förundersökning. Det ärtroligt att detta förfarande kan effektiviseras, bl. Omåtgärder för att bekämpa våld och vandalism Omåtgärder för att bekämpa våld och vandalism ändrade rutiner för polisoch åklagare. En särskild arbetsgrupp har inrättats inom justiliedeparlemenlelför att undersöka vilka förändringar som kan göras avförundersökningsförfarandel för att handläggningen skall bli snabbare. Gruppensamarbetar nära med rällegängsutredningen och väntas presentera sinaöverväganden . IngerLindquist tar också upp behovet av en reform av påföljdssyslemel och nämner s.k. samhällstjänst och frihetsberövande under veckoslut som tänkbara nyasanklionsformer. Samhällstjänst förekommer i vissa andra länder ocherfarenhelerna synes där i allmänhet goda. Även veckoslulsfäng-else har prövatsutomlands. Dessa och andra alternativa sanklionsformer förtjänar ell närmarestudium även för svenski vidkommande. Jaghar erhållit regeringens bemyndigande att tillkalla tvåkommittéer för en översyn av påföljdssyslemel. Direktiven har i dagarnaoffentliggjorts. Den ena av dessa kommittéer får i uppdrag alt bl. a. prövaförutsättningarna för att införa sädana alternativ till frihetsstraff som nämnsi interpellationen liksom alt undersöka vilka åtgärder som kan vidias för anöver huvud tagel effektivisera kriminalvården i frihet. Sammanfattningsvispågår alltså en omfattande verksamhet på olika områden för all komma lill rättamed våldsbrott och vandalism. Detla gäller inte minsl inom process- ochstraffrätten. Det är min förhoppning att de åtgärder som vidias verksamt skallbidra till alt bryta den nuvarande broUsut vecklingen. Jag tackar justitieministern för svaret på min interpellation. Jaganser att den redovisning som Justitieministern har lämnat är värdefull. Jagskulle något vilja komplettera siffrorna och göra en liten utblick utanför vårtland. Ivad gäller antalet rån per 100 000 invånare vill jag peka pä att del iEngland uppgick lill 28, i 35, i 9 och i 42. Sverigehar också stått för den snabbaste ökningen av antalelrån. Båderån och skadegörelse har visat en mycket hög ökningstakt och en anmärkningsvärtkort fördubblingslid. Antalet sådana brott har fördubblats på så kort lid somälta år. Den av Juslilieminislern nämnda prognosen för 1979-1983 ingerytterligare farhågor. Deomständigheterna att uppklaringsandelen av anmälda brott mot varendasl 1977 och all uppklaringstendensen under de senasle åren varilstadigt sjunkande inger ylteriigare oro, inle minsl med tanke på all delfrämsta skälet till all man följer lagen enligl 18-24-åringar är att man ärrädd för all åka fast. Jaglycker alltså att siffrorna och prognoserna är oroväckande. Men vad döljer sigdå bakom siffrorna? Ja,man kan knappast slå upp en tidning ulan att finna artiklar och insändare omvardagsvåld och vandalism. gav chefen för tunnelbanepolis i en lidningsiniervju folk här i staden följande uppmaning: Gå ur vägen närgängen kommer! Samma tidnings medarbetare berättade om hur han slagits ned avnågra pojkar när han försökte försvara sin fru. I en i gårbehandlades äter våldet på spårvagnarna i en ledare. Ochdel är inte bara i storstäderna som problemen finns. I en Värmlands-tidningpåstods att det är fariigt all gå ut i Karisiads centrum när man velatt liden är inne för gängen att ta över staden. Professorni sociologi har i en artikel i gett en skildringav situationen, och jag vill citera etl stycke ur den. Han säger där: "Fortfarandefinns det naluriiglvis många som inte själva eller genom släktingar, vänner och bekanta har kommil i närmare kontakt med de traditionella brottsformerna, förslagsvis bl. a. glesbygds- och småstadsbor och beslutsfattare som pendlar i bil mellan sammanlrädesrummet och den övre-medelklass-dominerade villaförorten med väl fungerande skolsystem. Men för många har brottsligheten kommil betydligt närmare vardagen. Det gäller exempelvis dem som bor i en del nyare förorter eller i centrala staden, dem som besöker centrum eller åker tunnelbana genom centmm fredagskvällar. De flesta som tillhörde kategorierna och känner folk som gör det, kan berätta om broltsincidenler som de själva, anhöriga, bekanta och grannar har utsatts för . Den som anser att exempelvis föreställningen om väldet i tunnelbanan är överdriven och hänvisar lill SL:s eller polisens låga siffror för antalet misshandlade, eventuellt omräknade till antal per personkilomeler, har inle förstått poängen. Liksom astronauter vidtar en rad rigorösa åtgärder för att kontrol lera och manövrera och därmed håller nere antalet fakliskl inträffade olyckor, per personkilomeler t, o, m, långt under vad SJ kan prestera, anpassar sig nu medpassagerarna på tunnelbanetågel till förhållanden som skulle ha föranlett deras livliga protester, från rökning, öldrickningoch fötter på sätena till folk som ligger, berusade som mår illa, sönderskurna säten, knuffar, klumpiga närmanden och skrål. Den vanlige resenären utsätts väl inle för alll delta ulan bara för någon prövning eller några ål gången. Om de blir alltför många, byter man kanske vagn. Sä länge man sitter kvar, gör man sig så liten som möjligt, blidkar tiggare med pengar och cigaretter och försöker ängsligt leende hindra påtvingade samtal från alt ta en hotande vändning. Dä och då skymtar poliser, som ibland måste ingripa men inle alllid finns lill hands, Utanatt svartmåla kan man konstatera att den traditionella egendoms- ochvåldsbrollsligheten, som till väsentlig del är ungdomsbrottslighet, nu harantagit sådana proportioner och former att den börjar bli en irygghelsfräga.Dessvärre finns inga tecken på att utvecklingen håller pä all vända,så alt vi kommer tillbaka till en lägre brotlslighetsnivå, kanske inle ens päalt brottsligheten skall stabiliseras pä nuvarande nivå, Brollsriskerna är välalltför ojämnt fördelade regionall, lokall och kategorivis och ännu för smågenerellt för att brottsligheten som problem skall kunna mäta sig med de politisktstora fördelnings- och trygghetsfrågorna, men nog förtjänar brotts- Omåtgärder för att bekämpa våld och vandalism ömåtgärder för att bekämpa våld och vandalism problemen att las påallvar," Sådana allvarsord menarjag måste mana till eftertanke, Förattockså i pengar och kostnader ge ell begrepp om omfattningen villjag bara nämnaalt förstörelse och vandalisering kostar samhället stora summor, totalt 200-400miljoner . En undersökning visar på 100 miljoner i enbart kommunalakoslnader. Försäkringar, privata företag och enskilda får betala resten. Varjesvensk får betala , för att täcka kostnaderna förenbart förstörelse, I kostade 1977 förstörelsen hos de treallmännyttiga bostadsföretagen hyresgästerna ca 6 milj, kr. Jaghar med viss utföriighel velat beskriva den vardagliga silualionen när delgäller våld och skadegörelse. Skälet är att den som uttalar oro över denrådande situationen ofta möts av påståendet alt del är överdrift eller all detär fråga om skräckskildringar. Många vägrar all se förhållandena så som de är.Jag vill verkligen icke påstå att detta skulle gälla justitieministern, ulanjagar övertygad om att Juslilieminislern lill fullo inser situationens allvar,men ibland kanske den rätta inlevelsen i hur andra människor har del saknas pådepartementet. Jagvill hiir i föra fram den vanliga människans synpunkter, som dekommer fram då vederbörande berättar om sin rädsla, sin oro och sin otrygghet.Jag vill slå fasl att detla är så allvarliga problem all vi alla har elt ansvaroch all vi alla måste söka effektiva lösningar. Manfrågar sig då: Vad kan vi göra? Jag instämmer helt i justitieministerns svar,där han framhåller vikten av att .förbättra barns och ungdomarsuppväxtförhållanden, minska arbetslösheten bland ungdomen och bekämpanarkotikabruket. Jagdelar också justitieministerns uppfattning när det gäller betydelsen avpolisens olika insatser. Jag släller mig däremoi frågande till hur juslilieminislernskall lyckas med sill uppsåt alt minska vakanser och öka polisensbrottsförebyggande verksamhet, med tanke pä den njugga bedömning av behovet avpolismanstjänsler som justitieministern har gett ullryck för i åretsbudgetproposition. Där vill jag bara erinra om att vi frän moderalasamlingspartiet här i har röstat för 300 nya polismansljänstermot justitieministerns 130 och att vi dessutom har föreslagil att en nypolisskola skall inrättas. Med en sådan satsning skulle jusiilieminisiernsintentioner troligen ha kunnat bli verklighet. MenJag vill övergå till den inriktning som min interpellation huvudsakligen fåll,nämligen vilka process- och straffrättsliga åtgärder vi kan vidta för att kommatill rätta med våldet och vandalismen. Därhar Ju justitieministern pä en presskonferens redogjortför bl. a. vilka utredningar han nu har för avsikt au tillsälta för alt se överdet straffrättsliga påföljdsystemet. Det här svaret kan ju därför sägas kommalitet posl festum. som i sak siaren när man ser tillbaka är alla dessa ulredningar som alltidär på gång. Justitieutskottel har i sitt betänkande 1978/79:9 lämnat en rättimponerande redogörelse för vilka utredningar som arbetar f. n. Man frågar sig: Händer delaldrig något i realiteten? alltid skall avvaktaresultatet av utredningar som är på gäng eller resultatet av nylillsaltautredningar som uppmanas arbeta skyndsamt, så kommer juslilieminislern aldrigall fä tillfälle att följa upp resultatet av olika åtgärder i praktiken. Ulanatt ta ställning i själva sakfrågan vill jag i det sammanhanget säga all den avjustitieministern framlagda proposilionen om försöksverksamhel meds. k. konlrakisvård av narkotikamissbrukare som har begått brott utgör enlysande undantag. Jag lycker all det är ytterst tillfredsställande all man härlar nya grepp, alt man vågar slå in på litet ovanliga och okonventionella vägaroch att man vill pröva sig fram till godtagbara resultat. Närnu justitieministern - eller är det möjligen socialministern som har varilpåtryckande? - trols allt lagil steget alt sälta i gång en försöksverksamhel,så lyckerjag att det skulle ha kunnat ske med helt andra påföljder och långtlidigare. Frånmoderata samlingspartiet har vi år efter är framhållit att den som begått vissaav de brott som vi talar om , t. ex. skadegörelse, skulle gollgöra delgenom någon form av samhällstjänst. En sådan påföljd har ulan tvivel en starkförankring i del allmänna rättsmedvetandet. Den uppfyller det rättmätiga kravetpå att man skall sona det som man har förbrulil, att varje människa måste taansvar för sina egna handlingar och att varje människa har någol positivt altge sina medmänniskor. Intebara hos allmänheten, utan också i , har tanken på någon form avsamhällstjänst sä småningom fåll positivt stöd. Ungdomsfängelse-utredningenullalar sig också i princip för en sådan påföljdsform. Erfarenhelernautomlands är goda - möjligen i motsats lill den nu av justitieministernföreslagna konlraklsvården. Den skulle ju också tillämpas på många - i varjefall på betydligt fier än det 50-lal som konlraklsvården avses omfatta. Jagkan förslå all juslilieminislern har hyst betänkligheter mot au pröva vissaålgärder, och dä kanske bara i vissa delar av landei, men harjustitieministern äntligen kommit över det hindret. Jag vill därför fråga:Hyser jusliteminisiern några planer beträffande samhällstjänsten motsvarandeförsöksverksamheten med konlrakisvård?