prot · G209105 · 1978-12-31 00:00:00 — Man har velat i viss mån medge en möjlighet lillextra skatteavdrag, men har det ju betonats atl del inte är denväsentliga delen av de åtgärder som här sätts in. De väsentliga åtgärdernaligger på del socialpolitiska området. MenKurt menar alltså att det väsentliga är frågan om skatteavdrag, ochhan vill ändra bestämmelsen om att det skall vara fråga om en väsentligtnedsatt skalteförmåga så alt nedsältningen av skalleförmägan pä grund avsjukdom skall kunna föranleda skatteavdrag, hur liten den än är. KURTSÖDERSTRÖM (m); Låt mig då avsluta med atl säga så här, herr talman; Jag anser att detär väsentligt att ordet "väsentligt" utgår, tills vi får väsentligaändringar på del sociala områdei. Försöksverksamhetmed användning av telefon vid rättegång Överiäggningenvar härmed slutad. Proposilionergavs pä bifall lill dels utskottetshemställan, dels reservationen av andre vice talmannen och , och förklarades den förra proposilionen vara med övervägande jabesvarad. Sedan begärt votering upplästes och godkändesföljande voleringsproposition: Densom vill att kammaren bifaller skaiteutskottets hemställan i betänkandet nr 35 röstar ja, den det ej vill röstarnej. Vinner nej har kammarenbifallit reservationen av andre vice talmannen Vid omröstning genom uppresning förklarades flertaletav kammarens ledamöter ha röstat för ja-propositionen. Då rösträkning verkställdes votering med omröslningsapparai. Denna omröstninggav följande resultat: Ja- 212 Nej - 47 1978/79:36 med anledning av motionerombeskattningen av vissa förmåner i tjänsten § 4 Försöksverksamhetmed användning av telefon vid rättegång Föredrogs justitieutskottets betänkande 1978/79:25med anledning av proposilionen 1978/79:88 om försöksverksamhet med användningav telefon vid rättegång jämte motion. Försöksverksamhetmed användning av telefon vid rättegång 1propositionen 1978/79:88 hade regeringen () efler hörandeav lagrådet föreslagit all anta i propositionen framlagt förslag tilllag om försöksverksamhet med användning av telefon vid rättegång. Lagförslaget innebar att det vid vissa domstolarkunde anordnas försöksverksamhet med användning av telefon vid rättegång.Lagen hade föreslagils träda i kraft och gälla lill utgångenav är 1980. I della sammanhang hade behandlats den medanledning av propositionen väckta moiionen 1978/79:2189 av m. (m), vari hemställts dels all beslutade att lagen omförsöksverksamhet med användning av telefon vid rättegång inte skulle omfattaförhör med vittne, sakkunnig eller målsägande vid andra förhandlingar än somangavs i 2 § lagförslaget, dels aU lagen skulle träda i kraft . altriksdagen med avslag på moiionen 1978/79:2189 skulle anta det i proposilionen1978/79:88 framlagda förslaget lill lagom försöksverksamhet med användning avtelefon vid rättegång. Reservationhade avgivits av () och () som ansett altutskottet bort hemställa attriksdagen med bifall lill motionen 1978/79:2189 skulle anta det i propositionen1978/79:88 framlagda förslaget lill lagom försöksverksamhet med användning avtelefon vid rättegång med den ändring att 3 § skulle erhålla av reservanternaangiven lydelse. HÅKANWINBERG (m): Kammaren skall nu ta ställning till ett förslag lill lag omförsöksverksamhet med användning av telefon vid rättegång. Anledningen tillförslagel är att ett sådant förfarande kan medföra kostnadsbesparingar ochförenklingar i den dömande verksamheten. Det är bra skäl även om de inteensamma kan få vara avgörande. Förslagetinnebär att på försök skall vid vissa domstolar parter kunna föra sin talan pertelefon, och de skall kunna höras per telefon. Del gäller vissa typer avförhandlingar: sammanträden för muntlig förberedelse i tvistemål,huvudförhandling i förenklad form i tvistemål, sammanträde enligt 5 §småmålslagen och sädana huvudförhandlingar i brottmål som jämlikt 46 kap. 15 §andra stycket kan avgöras ulan hinder av att den tilltaladeinte har infunnit sig. Dessutom skall muntlig bevisning kunna upptas pertelefon vid alla slags förhandlingar i tvistemål och brottmål. Ingenvet särskilt mycket om hur det här systemet kommer att falla ut ipraktiken, eftersom del f n. inle kan tillämpas. Det är ett skäl för att sökata reda på del. Remissinstanserna har också i stort sett varit positiva lillförsöksverksamhet. Men ovissheten ger också anledning lill försiktighei. Rättssäkerheten får inlekomma i kläm. Idet svenska rättegångsförfarandet har vi vissa processuella huvudprinciper, t.ex. muntlighetsprincipen, omedelbarhelsprincipen, koncentrations-principen ochoffentlighetsprincipen. Av särskilt iniresse i det här sammanhanget är välmuntlighetsprincipen och offentlighetsprincipen. Muntlighetsprincipenfår genom förslaget en något annan innebörd . F. n. innebär den alträtten och parterna förhandlar genom muntliga anföranden och yttranden i sammaram; nu kommer en eller möjligen flera parter - vittnen, sakkunniga ellermålsägande - alt finnas på något annat ställe och lämna sitt yttrande pertelefon. Offentlighetsprincipen,som i den här delen innebär rätten för var och en att närvara vidräitegångsförhandlingar och följa vad som sker där, blir också någol förändrad- även om den kommer alt upprätthållas. Jaghar, herr talman, vissa betänkligheter inför del här förslagel. De tekniskamöjlighelerna är trots allt begränsade, även om det kan hävdas atttele-iekniken är väl utvecklad. Möjlighelerna till missuppfattningar ochmissförstånd kan komma alt öka. Del är etl problem. Offenllighetskravet medförockså vissa praktiska problem. Identifieringen av dem som skall höras och inteär personligen tillstädes är ytteriigare ett problem. Det som sker närdomstolens ledamöter så all säga för sin bedömning inhämtar eller upptar denutsaga som lämnas och skall värdera den är ett annat problem. Denna tveksamhet har den moderata riksdagsgruppens konstitutions-ochlagkommitté utvecklat i motionen 2189, som jag hänvisar lill. jag har i justitieulskotlel följt upp synpunkterna i moiionen. Viaccepterar införandet av en försöksverksamhet men menar att den bör begränsaslill enklarare typer av mål. Del betyder atl man inle nu bör gå in förlelefonförhör med vittnen, sakkunniga eller målsägande vid huvudförhandling ibrottmål och tvistemål som - förenklat uttryckt - kan sägas vara av normal art.Vid förhör per telefon som innebär upplagande av muntlig bevisning är del utantvekan en nackdel frän bevisprövningssyn-punkt atl domstolen inte kanse den person som den hör. Sådana förhör, vittnesförhör eller andra, kan kommaatl framstå som mindre tillföriitliga. Rättssäkerhetsskälmåsle gå före de skäl som talar för en vidsträckt försöksverksamhet, hurintressant den än i och för sig kan vara. Därför ber jag, herr talman, atl fåyrka bifall lill reservationen. Försöksverksamhetmed användning av telefon vid rättegång Efter inlägg vill jag bara ytteriigare erinra om att denfråga vi nu diskuterar gäller endast en försöksverksamhet med användande avtelefon vid rättegång. HåkanWinberg har bl. pekat på flera osäkerhetsfaktorer, men del kan isammanhanget ändå vara värdefullt alt också fä pröva användandet av telefon vidupptagande av bevisning. Även jag är något tveksam lill detta, men utan denföreslagna prövningen eller försöksverksamheten kan vi inte skaffa erforderligtunderlag för ett definitivt beslut. Efterprövoiidens utgång hoppas jag att vi kan bedöma hela fråganbättre, således även den del som ulskouet nu är enigt om. Med det här korta inlägget ber jag att få yrka bifall till hemställan ijustitieutskottets belänkande nr 25. Överiäggningenvar härmed slutad. Proposilionergavs på bifall till dels utskottetshemställan, dels reservationen av och , ochförklarades den förra propositionen vara med övervägande ja besvarad. SedanHåkan begärt-votering upplästes och godkändes följandevoleringsproposition: Densom vill atl kammaren bifaller justitieutskottets hemställan i betänkandet nr25 röstar ja, den del ej vill röstar nej. Vinner nej har kammarenbifallit reservationen av och . Vid omröstning genom uppresning förklaradesfiertalet av kammarens ledamöter ha röstat för ja-propositionen. Då HåkanWinberg begärde rösträkning verkställdes votering med omröslningsapparai. Dennaomröstning gav följande resultat: Ja- 207 Nej - 44 §5 Förbud mot aga Föredrogs lagutskottets belänkande 1978/79:11 medanledning av proposilionen 1978/79:67 om förbud mot aga jämte motioner. I proposilionen 1978/79:67 hade regeringenGustiiiedepartementel)-efler hörande av lagrådet - föreslagit i proposilionen framlagt förslag till lag om ändring i . Lagförslaget innebar all del i föräldrabalkenuttryckligen skulle anges alt barn inle fick utsättas för kroppsligbestraffning eller annan kränkande behandling. Bestämmelsen hade föreslagitsträda i kraft . Idetta sammanhang hade behandlats de med anledning av proposilionen väcktamotionerna 1978/79:176av (), vari hemställts att skulle avslå propositionen1978/79:67, 1978/79:177av m. fi. (m), vari hemställts all beslutade avslåpropositionen 1978/79:67, 1978/79:178av () och (), vari hemställts all riksdagenskulle anta av motionärerna framlagt förslag lill ändring av 6 kap. 3 § ,innebärande all bestämmelsen skulle inledas med meningen "Värdnadshavareskall alllid iakttaga barnets bästa, giva del trygghet och ett gottföredöme", samt 1978/79:180 av Per (). 1. beträffande yrkanden om avslag på proposilionen1978/79:67 aU skulle avslå motionerna 1978/79:176 och 1978/79:177, 2. beträffande utformningen av 6 kap. 3 §föräldrabalken atl med avslag på moiionen 1978/79:178 skulle anta 6kap. 3 § i det i proposilionen framlagda förslaget lill lag om ändring iföräldrabalken, 3. beträffande tolkningen av 6 kap. 3 § a. att godkändevad utskottet anfört härom, b. atlmoiionen 1978/79:180 i vad den ej omfattades av vad utskottet anfört under a. inte föranledde någon vidare åtgärd, 4. allriksdagen skulle anta del i propositionen framlagda förslaget till lag om ändring i , i den män det inte omfattades av utskottets hemställan under 2, med den ändringen att lagens ikraftträdande bestämdes till . Reservation hade avgivits beträffande utformningenav 6 kap. 3 § av () och () somansett atl utskottet under 2 bort hemställa alt med bifall till moiionen 1978/79:178skulle anta 6 kap. 3 § i det i propositionen framlagda förslagel lill lag omändring i med den lydelse reservanterna föreslagit. 6 kap. handlar om vårdnaden om barn. I 3 § sägs attvärdnadshavaren skall utöva den uppsikt över barnet som är erforderlig medhänsyn till barnets ålder och övriga omständigheter. I paragrafen fannstidigare en bestämmelse om att föräldrar för barnets tillrättavisande fickanvända de uppfostringsmetoder som med hänsyn till barnels ålder och övrigaomständigheter kunde anses lämpliga. Uttrycket "tillrättavisa" hadeersatt det tidigare i lagstiftningen använda ordet "tukta". År1966 utmönstrades den här bestämmelsen, och i finns alltså intenågot stöd för uppfattningen att föräldrar har rätt att använda handgripligatillrättavisningar mot sina barn. Någotuttryckligt förbud mot att använda aga finns inte heller. Detta har medförtviss osäkerhet om vad som egentligen gäller, och många har uppenbariigen trottalt lagen medger aga. Delta var bakgrunden till en begäran vid riksdagom atl det klart borde sägas ut i att aga inte var tillålen. Enenhällig riksdag uttalade då all det kunde vara av värde bl. a. frånopinionspåverkande synpunkt om i infördes en inte straff- sanktionerad bestämmelsesom gav ett klart ultryck för den ändrade inställningen i frågaom kroppsliga tillrättavisningar av barn. bestämde därför atlbestämmelsen i 6 kap. 3 § skulle bli föremål för en närmareöversyn. Denproposition som vi nu behandlar föreslår alt i laglexl las in den regel somredan gäller, nämligen all barn harett rättsligt skydd mot övergrepp. Del äralltså ett tillägg till redan befintlig lagsiiftning som rör förhällandetmellan barn och föräldrar. Tillägget säger ut vad som redan nu är gällanderätt, och tillägget är av civilrältslig natur. Det har inte varit tal om atlstraffbelägga bestämmelsen. Vad som är straffbelagt regleras fortfarande enbarti i paragrafen om misshandel och berörs inte av det nu föreslagnatillägget i . Propositionensförslag bör främst ses som ett led i försöken att skydda barnet, att framhävabarnels egenvärde och att skapa förståelse för barnels räll till integritet.Inte någol barn skall behöva utsättas för handgripligheter i bestraffningssyfte-jag betonar; i syfte all bestraffa barnet för något som det redan gjort. Delär självklart att föräldrar i vissa situationer har rätt atl övervinna fysisktmotstånd från barnets sida. Det kan t. ex. gälla atl handgripligt rycka undanbarnet för att hindra att det skadar sig självt eller andra. Ettbarn får inte heller utsättas för kränkande behandling. Med det menasbehandling som innebär fara för barnets personlighetsutveckling. Jag skullevilja se den förälder som tycker atl barnet skall behandlas så att barnetsutveckling till en fullvärdig människa skadas. Varje förälder måste därförenligt min uppfattning kunna ställa sig bakom den föreslagna bestämmelsen. Detär riktigt, som det på sina håll påpekas i den debatt som förs, att det inteär helt entydigt vad bestämmelsen omfattar och atl det ibland kan komma attuppstå gränsdragningsproblem. Jag anser emellertid att det inte är möjligt attsä mycket klarare än vad som skett i lagtexten och i de uttalanden somutskottet gjort bl. a. lill följd av en moderatmotion ge en ulföriigaredefinition av bestämmelsen. Jag tycker inte heller att del skulle vara lämpligtatt utfärda något slags katalog där det räknas upp vilka handlingar som kananses vara kränkande och vilka handlingar som är tillåtna. Vi är alla så olika.Del som ett barn i en syskonkrets kan uppfatta som kränkande behandling kanskeett annat barn inte ens märker. Förhällandet mellan föräldrar och barn är ocksåolika i skilda familjer. Atmosfåren i hemmet kan också skifta från tillfälletill tillfälle. Del är omöjligt att ge några exakta föreskrifter. Om man gjordedel skulle jag förslå invändningen om onödiga ingrepp i familjensangelägenheter. Vadsom nu sägs är alt föräldrar inte får använda våld för all straffa barnet ochatt de inte heller får utsätta barnet för en behandling som inte är förenligmed en god och kärieksfull uppfostran med respekt för barnets person. Jagvill i det sammanhanget åberopa några kloka sentenser som förts fram i endebatt om barn och våld; Ett barn som får upplevafientligl.el lär sig atl slåss. Ett barn som görs tillåtlöje utvecklar blyghet. Elt barn som upplever skamlär sig att känna sig skyldigt. Ett barn som behandlas medtolerans lär sig tålamod. Etl barn som fåruppmuntran lär sig förtroende. Ett barn som får beröm lärsig att uppskatta. Ett barn som får upplevarent spel lär sig rättvisa. Eu barn som får upplevasäkerhet lär sig känna tilltro. Ett barn som fåruppskattning lär sig att vara till freds med sig själv. Ettbarn som accepteras och möts med vänskap lär sig alt känna kärlek i väriden. Deltalas myckel om atl barn blir påverkade av allt våld som förekommer rantomkring dem. Hur skall barn förstå atl de själva inle skall använda våld molandra människor eller med våld förgripa sig pä döda ting när barnen själva harfåll vara med om alt föräldrar använt våld mot dem? Många som är förespråkareför aga skyggar i del här sammanhanget inför ord som "våld" och"slå barn". Men daskar, nyp, örfilar och håriuggning är ju i allafall handgripliga övergrepp som av barn måsle uppfattas som våld. Hellre än attskygga för själva orden borde man skygga för handlingen. Denföreslagna bestämmelsen tjänar alltså till att framhålla barnet som individ ochall värna om barnets integritet och egenvärde. För att den nu föreslagnalagbestämmelsen skall kunna åstadkomma en attitydförändring, undanröjamissförstånd och la bort uppfattningen att vi nu lagstiftar om ytteriigare etlförbud, borde det uttryckligen ha framgått av lagen att lagstiftarens avsikt äralt slå vakt om omsorgen om barnet. Det är olyckligt alt bestämmelsen fåu en sånegativ utformning. uttalade atl möjligheterna atl iföräldrabalken införa bestämmelser som tydligare än de nu gällande gav uttryckför samhällets syn på den psykiska omvårdnad som föräldrarna borde bereda sinabarn skulle övervägas. hänvisade dä lill ett av hovrätten över Skåneoch i remissvar framlagt förslag om all lill 6 kap. 3 § föräldrabalkenskulle fogas en bestämmelse av innebörd alt föräldrarna städse skall iakttabarnets bästa, ge det trygghet och ett gott föredöme. Denhär tankegängen har följts upp i motionen 1978/79:178 av ochIngrid Diesen. De föreslär att 6 kap. 3 § skall få följande innehåll;"Värdnadshavare skall alltid iakttaga barnets bästa, giva det trygghet ochelt gott föredöme. Över barnet skall utövas den uppsikt som erfordras medhänsyn lill barnets ålder och övriga omständigheter. Barnet får inte utsättasför kroppslig bestraffning eller annan kränkande behandling." Visom företräder moderata samlingspartiet i utskottet har anslutit oss tillmotionärernas förslag. Förvånansvärt nog var ulskollel i övrigt inle berett atluttala dessa allmängiltiga sanningar utan ville avvakta resultalet av utredningenom barnets rätt. Jag irodde all del stod höjt över varje tvivel allvärdnadshavare alltid skall iaktta barnets bästa och ge det trygghet och ettgott föredöme. I del lägger jag in att barnet har rätt lill kärlek, omtanke,förståelse och stimulans från sina föräldrar. Del innebär också en rätt för barnet att fåhandlingsmönster alt leva efter. Föräldrarna har en skyldighet all dra gränser.Dessa sanningar borde kunna ställa sig bakom ulan all behöva vänta pånågon ulredning. Det är av värde atl nu i internationella barnåret i lagtextklart understryka barnets rätt lill rättstrygghet. Meddella, herr talman, yrkar jag bifall lill reservationen beträffande mom. 2 ochi övrigt bifall ull utskottets hemställan. I della anförande instämde , , , och (samtliga m). INGALANTZ (vpk); kommunisterna hälsar del föreliggande lagförslaget medstörsta tillfredsställelse. Vi ser det som en klar markering från samhälletssida att all form av våld gentemot barn och alla former av övergrepp gentemotbarns integritet måsle bekämpas. Del gäller inte bara fysiskt ulan ocksåpsykiskt våld. Barnbehandlas i alltför stor utsträckning som etl främmande folk, som enföräldrarnas ägodel, över vilken de vuxna har rätt alt råda. Vi inom vpk accepterarinte den synen. Vi menar atl barn skall betraktas som människor i samhället somhar rätt alt kräva att också de respekteras som självständiga personer. Del ärinte bara föräldrar och andra vuxna i barnens omgivning som gör sig skyldigatill övergrepp mot barn och visar bristande respekt för barns erfarenheter ochbehov, ulan på en rad områden i samhället kränks barnens integritet - ilagstiftning och på annat sätt. En utredning arbetar nu med alt se över barnensrättigheter, och jag vill avsluta med alt ultala en förhoppning om att deförslag som denna utredning kommer att lägga fram skall leda till alt barnensställning stärks. Särskilt viktigt är detta för de barn som i första handdrabbas av den föriryckarkullur som existerar ; låginkomsttagarnas barn,barnen i de nya fattiga förortskommunerna och i avfolkningsbygderna, där jobbenförsvinner, och invandrarbarnen. Jag får väl betrakta det som en förmån att inte ha ett i förväg skrivetmanuskript. Jag kan nu i stort sett instämma i den förnämliga historieskrivningsom den aktade ledamoten av lagutskottet har gett. Därmedbehöver jag inle ta upp några av de bakgrandssyn-punkter som vi i lagutskottethar haft alt beakta i detta sammanhang. Vad som möjligen vid en genomläsningkan förvåna den vanlige medborgaren är att det var så nära i tiden som det t.o. m. var föreskrivet att föräldrar i vissa fall hade skyldighet alt aga barneller, som det då hette, tukta dem. Jagskall därför i stället, herr talman, be atl få gå direkl på den lilla skillnadsom föreligger mellan utskottets majoritet och reservanterna. Delhar av anförande framgått att den skillnaden är begränsadtill det ytteriigare tillägg till lagtexten som föreslagits i en moderalmolion,som närmasi är en uppföljning av den beställning som en enhällig riksdag för någraår sedan gjorde pä lagutskottets förslag, Familje-lagssakkunniga, som fick handom uppdraget, hann lydligen inte fullfölja arbetet utan det överiäls tillutredningen om barnens rätt. Denna utredning ansåg det angeläget att snabbikomma in med ett uttryckligt förbud i den här ifrågasatta paragrafen.Utredningen har enligt vad utskottet inhämtat just igångsatt arbetet med delytteriigare tillägg som i enlighet med beställning kommer att blierforderiigt. Skillnaden mellan majoriteten i utskottet och reservanterna ärsåledes obetydlig; majoriteten har endast i vanlig ordning velat inväntautredningsresultatet och remissvaren för atl vid etl något senare tillfälleinföra den här ytteriigare bestämmelsen. Den skillnaden är så liten alt jagtill skillnad från skulle vilja uttrycka det så, alt reservanternai utskottet kunde ha gett sig lill tåls och väntal någol ytterligare och därmedanslutit sig till majoritetens skriv ning. Jagskall emellertid ändå understryka det angelägna i alt detta tillägg kommer tilljust nu och i detta sammanhang. Gällande lag ger således icke, som IngerLindquist lidigare har anfört, föräldrarna någon som helst rätt atl användahandgripliga tillrättavisningar. Å andra sidan innehåller gällande rätt ickenågot uttryckligt förbud mol sådana tillrällavisningar. Somanförs i delbelänkandel i utredningen om barnens rätt, SOU 1978:10, ogilladesså sent som 1975 talan vid en tingsrätt i ett mål som gällde misshandel av etttreårigt barn. Därvid anfördes bl. a. följande; "Tingsrätten anmärkeremellertid, att även om ett sådant slag" - det var elt slag mot etttreårigt barn-"skulle vara styrkt, är därmed ej visat att det våld N.N.iså fall må ha utövat mot dottern överskridit den rätt att aga, som envärdnadshavare har mot barn i hans vårdnad." Dettillkommer självfallet inte mig, allra minst frän den här platsen, atl kväljadom eller ifrågasätta rikligheten i detta domslut. Men det visar att mantydligen med gällande lag inte har möjlighet atl så klart som vore önskvärtuttrycka samhällets uppfattning i dessa fall. Därför tror jag atl del ärangeläget alt införa dessa bestämmelser . Vi skriver i utskottet alt denu föreslagna bestämmelserna undanröjer den osäkerhet som efter 1966 årslagändring rätt om i vilken utsträckning lättare handgripligatillrällavisningar av barn är straffiDara när de företas av värdnadshavare.Denna osäkerhet har kommit till uttryck, skriver vi, bl. a. i det rättsfall somjag redogjorde för. Medanledning av motionen 180, vari hemställs att gör motivuttalanden,har utskottet velat stryka under att syftet med den föreslagna bestämmelsensjälvfallet inte är att förvägra föräldrar all rätt lill fysiska ingrepp motbarnen. Föräldrars räll alt i vissa situationer övervinna fysiskt motstånd fränbarnens sida är nödvändig, om föräldrarna skall kunna fullgöra sin skyldighetatt ha uppsikt över barnet, särskilt när det är lilel. Liksom sägs ipropositionen vill vi framhålla att det kan gälla att rycka undan barnet förall hindra det från att göra sig illa eller att skada andra. Vadsom alltså avses med denna bestämmelse är atl förhindra våld som används ibestraffningssyfte, dvs. åtgärd som i efterhand riktas mot barnet för 9 protokoll 1978/79:104-105 något som det har gjorteller underiåtit alt göra. Del väsentliga, herr talman och äradekammarledamöter, är enligl min personliga uppfattning alt man verkligenupplever denna förbudsbestämmelse såsom etl klart uttalat hinder för enbestraffning, som efler en mer eller mindre summarisk rättegång i hemmet iefterhand utdöms mot barnet. Skall det vara någon mening med alt ha etlinternationellt barnår, där också vi här i vill dra vårt strå tillstacken för alt värna om barnens rätt och rättigheter, innebär propositionensförslag och lagutskottets tillstyrkande härav i detta sammanhang ett minimum.Herr talman! Jag yrkar bifall lill lagulskottets hemställan. () kortgenmäle;