prot · G209166 · 1978-12-31 00:00:00 — Regeringenverkade aktivt för att det samarbete genom Industry Cooperative Program som ettantal multinationella företag tidigare hade med FAO skulle upphöra. Sverigelyckades också avvärja att en sådan anknytning överfördes till UNDP då frågandiskuterades vid . Det då föreslagnaarrangemanget skulle ha inneburit risk för att enskilda företag gavs fördelaroch att FN-systemeis integritet sattes i fara. Viförklarade att vi inte generellt motsatte oss samarbete mellan FN:sbiståndsorgan och privata förelag. 1 själva verket ärju sådant samarbete regeli internationella projekt. Del var formerna vi reagerade mot. Densvenska inställningen föranledde UNDP att avstå från sin ursprungliga tanke. Istället började man arbeta på generella riktlinjer för samarbete medutomstående organisationer. Införårets styrelsemöte har UNDP nu lagt fram ett nytt förslag till sådanariktlinjer. Enligl detta skall UNDP kunna sluta avtal om samarbete medinstitutioner och organisationer utanför FN. Som exempel nämns organisationerverksamma inom undervisning, industri, arbetsmarknad, vetenskap, teknik ochhandel. Även fackliga organisationer bör på detta sätt kunna knytas tillFN-systemet. VadICP beträffar kan noteras alt det i början av detta år ombildades till ett heltfristående organ, . ICD har f n. drygt 30företag som medlemmar. Dessa representerar inte bara agroindustrisek-torn.Inget svenskt företag finns med bland medlemmarna, däremot ett danskt och ettfinskt. Ett tjeckoslovakiskt och ett ungerskt företag ingår i gruppen. Densvenska delegationen kommer vid årets styrelsemöte med UNDP all föreslåkompletteringar och preciseringar av förslaget till riktlinjer. Vi anser att deenbart bör gälla för en försöksperiod av . skalladministratorn framlägga en åriig rapport till styrelsen om tillämpningen. Eftertreårsperioden bör en fullständig utvärdering göras. Från svensk sida anser vii det sammanhanget alt riktlinjernas tillämpning på andra organisationer änICD blir ett viktigt element i vår bedömning. Vi kommer dessutom att kräva attde samarbetande organisationerna skall vara representativa och ha vid geografisktäckning. Vi anser också att hänvisningen till FN:s stadga bör kompletteras meden referens till konventioner. MATSHELLSTRÖM (s): Jag tackarutrikesministern för svaret på min fråga. Bakgrundentill frågan är, som utrikesministern också redovisat, de multinationellalivsmedelsföretagens tidigare formella koppling till FAO genom ettsamarbelsorgan, som enligl svensk bedömning givit de här företagen orimligafördelar vid anbudsgivning när det gällt projekt inom FAO:s område. När FAOtagit upp nya projekt har företagen på ett mycket tidigt stadium kunnat följamed på resor, skaffa sig information tidigare än andra företag, etc. Systemethar kritiserats hårt, och bl. a. efter svensk kritik har man upphört medsystemet. Statsministernsade i ett svar till LO och TCO torra året att det är regeringens uppfattningatt- ett samarbete av det här slaget, som redan befunnits olämpligt för FAO:sdel, inte heller bör ingås med andra delar av FN-systemet. Nuhar då de multinationella bolagens organ ombildats, och man vill i ställetsamarbeta med UNDP. Då är det viktigt att den vid UNDP:sstyrelsemöte verkligen skaffar sig garantier för att det utkast tillavtal för UNDP:s samarbete med externa organisationer, som man säger, inte gerutrymme för den typ av intima förbindelser mellan de multinationella företagenoch UNDP som man tidigare hafl med FAO. Det får alltså inte bli samma typ avarrangemang mellan de multinationella företagen och UNDP. Detär bra att utrikesministern i svaret redovisar att kommer att krävapreciseringar och kompletteringar. Jag vill då fråga utrikesministern om dessakompletteringar även kommer att innefatta att man uttryckligen avkräver UNDP:sstyrelse ett besked som innebär att det klarläggs att man inte avser den typenav relation mellan det nya organet ICD och UNDP som tidigare fanns mellan FAOoch ICD. Det är också en fråga om vilken typ av organisationer som UNDP skallsluta sådana här avtal med. I själva verket sägs att avtalet skall kunna gällaalla möjliga slags organisationer, men vi vet alla att avtalet är skräddarsyttför alt de multinationella företagen skall få dennaanknytning till UNDP-avtalethar konmiit till i den avsikten. Det har ju kritiserat. I detsammanhanget blir de fackliga organisationernas ställning viktig. På fackligthåll anser man att det är viktigt att fackförenings-internationaler kan slutaavtal med UNDP om gemensamma frågor. Det finns farhågor för alt detta nyaavialsutkast, som UNDP skall behandla , i realiteten inte kommer atttillåta fackföreningsinternaiionaler att delta. Eftersom utrikesministern ocksåberörde de fackliga organisationerna vill jag fråga utrikesministern om han ärberedd att på den punkten tvinga fram ett klart ställningstagande från UNDP, såatt man vet när avtalet träffas om det verkligen sagts ifrån att tanken är attden här typen av avtal skall kunna användas av fackliga organisationer. Detfinns alltså farhågor för att avtalet OmFN:s biståndsorgans samarbete med multinationella livsmedelsföretag Om FN:s biståndsorgans samarbete med multinationellalivsmedelsföretag getts en sådankonstruktion att fackliga organisationer skall ha svårt att skriva avtal medUNDP. första fråga varom vi fått någon försäkran från UNDPalt det system som man nu tänker sjösätta skiljer sig från det som gällde iFAO. Självfallet står det inte i inledningen till avtalet alt del nya systemetär någonting helt annat än det man hade tidigare. Men för den uppmärksammeläsaren framgår del alt det gjorts väsentliga förändringar. var detfråga om ett ICP-sekretariai som var integrerat i FAO. Sedan avsåg man attintegrera sekretariatet i UNDP. får ICD maka åt sig och stå helt utanförFN-systemet. Det uppställs vidare en rad kriterier för samarbetet. Indirekt ärdet alltså klart all det är en myckel stor skillnad. Jagtycker emellertid ändå att vi visst bör hålla ögonen på denna aspekt. Som MatsHellström säger i sin fråga är vi inte emot kontakterna, men däremot är vi emototillböriiga kontakter mellan å ena sidan industriorganisationer och andraorganisationer och å andra sidan , kontakter som gör att företag t.ex. kan åka snålskjuts med internationella biståndsorganisationer. Vikommer alltså att hålla ögonen på detta. Vi har ställt upp en rad extravillkor, t. ex. att det skall vara en försöksperiod, att vi skall få årligarapporter i , osv. Del är alltså en väsentlig förbättring somhar uppnåtts, huvudsakligen efter svenska påtryckningar i diskussionerna. Närdet gäller Mals andra fråga om fackets ställning framgår del av denya guidelines att det är meningen att de också skall täcka fackligaorganisationer. Vi har redan ställt en fråga till UNDP:s sekretariat om man däransåg att internationella fackliga organisationer var kvalificerade, och vi harfått ett direkt positivt svar på den frågan. Som vi ser det är alltså denfrågan besvarad. Det är som sagt bra att regeringen inför kommer altfortsätta att mycket kritiskt granska de multinationella företagens anknytningtill FN-systemet. Det räcker inte med att bara hänvisa till att man indirekt urdenna text kan läsa ut att det avses en mer löslig form av relation mellanföretagen och UNDP än den som tidigare fanns mellan FAO och de multinationellaföretagen. Vi vet båda all de multinationella företagen eftersträvar alt få enhårdare relation. Vi vet också all det inom FN-systemet finns krafter somönskar detsamma och som ser denna typ av avtal som en förevändning för allmedge de multinationella företagen ett lika intimt samarbete som tidigare.Därför vore det bra om regeringen på uttryckligen klargöratt delta nya avtal icke får tolkas så, att samma typ av relation som tidigarefanns mellan FAO och det gamla samarbetsorganet för de multinationellaföretagen kan uppstå. Detär utmärkt att regeringen avser lägga fram förslag om en försöksperiod och attvi då skulle få en åriig redovisning. Det är viktigt att vi också i framtidennoga håller ögonen på hurdetta samarbete utvecklas. Att det varje åroffentligen kan redovisas hurdessa kontakter mellan företagen och UNDPutvecklas är en bra förutsättning för att vi skall kunna bevaka att samma typav otillbörligt samarbete mellan företagen och FN-systemet som tidigare fannsinte uppstår. Överläggningenvar härmed slutad. § 7 Om postservicen iglesbygdsområden Kommunikationsministern erhöllordet för att besvara () anmälda fråga,1978/79:536, och anförde: har frågat mig dels vilken inställning regeringen hartill försämringen av postservicen i glesbygdsområden, dels vilka åtgärderregeringen är beredd vidta för att behålla den fasta postservicen i Kungshamnoch Vajern. Såsomjag tidigare framhållit i svar på liknande frågor krävs av postverket att detskall klara sina av statsmakterna angivna åligganden utan subventioner frånskattebetalarna. Det medför alt postverket, liksom andra affärsföretag,fortlöpande måste se över sin organisation för att kunna effekiivera den och sålångt möjligt hålla kostnaderna för verksamheten nere. Detta krav går inte attförena med anvisningar från riksdag och regering om hur postverkets lokaladriftorganisaiion skall vara uppbyggd i sina enskildheter. I enlighet medstatsmakternas beslut senast i samband med postverkets organisation år 1976åligger det därför postverket att besluta om den detaljerade utformningen avlokalförvaltningens organisation. Pålandsbygden har delta medfört att postverket ibetydande omfattning ersatt dåligt utnyttjade, små fasta postkontor pålandsbygden med lantbrevbäring, dvs. ett slags rörliga postkontor. Det kankonstateras att lanibrevbäringen är en serviceform som uppskattas mycket avkunderna. Inie minst bland äldre och rörelsehindrade och bland icke bilburnakunder har lanibrevbäringen - ofta kombinerad med förmedling av social service- blivit myckel populär. Enligtmin uppfattning innebär lanibrevbäringen på det hela taget en serviceförbättringjämfört med postkontor med korta öppethållningsiider. Därtill innebärlanibrevbäringen en kostnadsminskning för postverket. Vadgäller frågan om posianordningarna i Hovenäset och Vajern har postmästaren iUddevalla beslutat att postsiaiionerna skall dras in och ersättas medlantbrevbäring från 1. Besvär har kommit in till högre instans och ärnu föremål för prövning. Några åtgärder från regeringens sida är därför inteaktuella. är inte här . Han har därför bett mig la emotsvaret. Jag ber att få tacka för svaret, som sed är. Postverkethar alltså beslutat att dra in de fasta postsiaiionerna Kungs-Om nostservicenhamn, dvs. Hovenäset, och Vajern i kommun och ersätta dem med /eleshvsdsområden 'irevbärare. Det finns anledning att beklaga postverketsbeslut. Det rör sig här om ett par små tätorter med 300 ä 400 invånare vardera.På sommaren finns det, som vi vet, tre ä fyra gånger fler människor där. Tyvärrhar sådana indragningarav samhällsservice en tendens att dra med sig andra tingsom människor har behov av. Hovenäsets enda affär är i farozonen enligluppgift. Det blir således en kägelverkan. rationaliserar och effektiverar, som kommunikationsministern säger, föralt förbilliga kostnaderna. Det är helt givet att en del människor vinner pådet - portot hålls nere t. ex, - men andra förlorar. Och till förlorarna hörglesbygdens folk - inte bara i ulan också på andra håll i . Detmärks av frågor som ställs här i . Det är baksidan av utveckling,rationalisering och effektivering. Beslutetom att dra in poststationerna är nu överklagat av kommunen, vilket ocksåkommunikationsministern framhöll. Man för hoppas att beslutet ändras vid dennanya prövning av postdirektören i . Ärendet är alltså ännu inte avgjort,utan vi har att vänta. Det kanske blir anledning att återkomma. Jag ber än en gång alt fåtacka för svaret. KommunikationsministernANITHA : Herr talman! De farhågor som gav uttryck förhar inte visat sig vara befogade. Jag kan tala om att en studie har gjorts vidStockholms universitet . Därvid undersökte man vilka effekter enomläggning från fast postanordning till lantbrevbäring får på ett samhälle ochdess invånare. Undersökningen har omfattat nio slumpvis utvalda platser efter omläggningen. a. att farhågorna att omläggningen förde enskildahushållen skulle medföra dyrbara resor till centralorten inte har besannats.Både postkunder och lanibrevbärare menar att de flesta sköter sina postärendenhelt genom lantbrevbärararna. De som inte har möjlighet till det uträttar sinapostärenden i samband med resor till eller från arbetet eller i samband medaffärsbesök. Särskilda postresor förekommer . Någon påtagligserviceförändring har man heller inte kunnat finna. Företagarna, som trodde sigbli särskilt hårt drabbade, har helt ändrat uppfattning och menar attlanibrevbäringen är en utmärkt serviceform. Med hänvisning härtill har mankonstaterat att farhågorna att en orts existens skulle äventyras på grund avatt den fasta postanordningen ersätts av lantbrevbäring varit obefogade. Det låter ju lugnande att det finns en undersökning vid Stockholmsuniversitet om lantbrevbärarnas betydelse. Vi känner till att lantbrevbärarenhar en betydelsefull uppgift i de glesbygder där man inte kan ha någon fastpostslation. Inget ont må falla över lanibrevbärarna i det här landet. Invånarnai kommun är emellertid mycket bekymrade, och kommunfullmäktige där hargjort uttalanden och även överklagat det aktuella beslutet. Det är klart atttvå poststalioner, som man kan besöka , har betydelse för de bådaorterna. Jag ber än en gång att fåtacka. Överläggningenvar härmed slutad. § 8 på landsbygden KommunikationsministernANITHA erhöll ordet för all besvara () den 17 majanmälda fråga, 1978/79:566, och anförde: har frågat vad jag är beredd att göra för allpostverket skall ändra sina former för och sin inställning i många falltill samråd om ändring av postorganisationen på landsbygden, så att de berördamänniskorna upplever postverket såsom ett tidsenligt serviceförelag. Olikaskäl, inte minst en fortgående befolkningsminskning på landsbygden och enmotsvarande tillväxt i tätorterna, föranleder postverket alt fortlöpande prövaserviceutbudet och organisationen i den lokala verksamheten. På landsbygden hardenna prövning alltsedan 1950-lalei inneburit att små, fasta postanordningarersatts med motoriserad lantbrevbäring. Sedanmånga år tillbaka har postverket tillämpat en ordning som innebär att verketsamråder om tänkta serviceförändringar med berörda kommuner och med allmänheteni områden där verket finner förändringar påkallade. Samrådsförfarandet finnsintaget i verkets arbetsinstruklion. Sammanfattat innebär förfarandet att såvälkommunerna som berörda hushåll skall beredas tillfälle all skriftligt ellermuntligt framföra synpunkter och önskemål till verket. En redogörelse överärendet skall även lämnas till pressen. I praktiken blir samrådet ofta meromfattande. Deklagomål som regeringen får över postverkets beslut i frågor om landsbygdensposianordningar gäller vanligen skilda uppfattningar om en orts framtidautveckling, skäl för undanlag från postverkets normala bedömningsgrunder, kravpå bättre service på den aktuella orten än vad postverket har på andra,liknande orter. Det är således inte brister i samrådsförfarandet i sig utansamrådets bristande resultat som föranleder klagomålen. Jag är självfalletangelägen om all postverkets samrådsförfarande fungerar. 2 proiokoll 1978/79:166-16? så att kommunernas ochallmänhetens synpunkter blir beaktade vid postala omorganisationer. Enligl minuppfattning tillgodoses det kravet med det nuvarande samrådsförfarandet. JAN-IVANNILSSON (c): Jag ber attfå tacka för svaret. Fråganär föranledd av ett exempel som inte alls stämmer med den beskrivning statsrådetger. Det har givit mig anledning alt ifrågasätta om postverket administrativtföljer upp beslut när det gäller postservicens kvalitet,samrådsförfarandel, osv. Ändringarnaskall ske i samråd och om möjligt i samförstånd. Det har uttalat. Manskall undvika försämringar. Man kan t. o. m. välja ett något dyrare alternativför all undvika försämringar i postservicen på landsbygden. exempel jag talar om är det två brevbäringslinjer som måste samordnas föralt man skall (1 fram bästa möjliga lösning. Trots ett fördröjt beslutpå grund av abonnenternas och kommunens motstånd har postverket inte mer än enenda gång informerat kommunen och abonnenterna; del vari . Sedan harpostverket inte tagit ett enda initiativ. Så sent som i förra veckankonstaterade postkunderna, kommunen och postverket i att så ärförhållandel. Del är alltså detta uppträdande som har föranlett min fråga. Postverketställer sig förfarande oförslående till alt man skulle ha anledning att göramera. Det skulle få prejudicerande verkan. Man skulle skapa yileriigare arbetemenar man. Abonnenternai dessa exempel har accepterat försämringar men vill ha samråd för all skapabästa möjliga lösning. har inte tagit ett enda initiativför alt åstadkomma någon kontakt. Abonnenterna har själva utarbetat förslag sompostverket anser realistiska och genomförbara. Det skulle betyda attbesparingen för postverket skulle minska från 75 000 till . Del borde ligga inom ramen för vad har uttalat är möjligt. Manskyller på bestämmelser och man skyller på facket. Bestämmelser som hindrar enrimlig lösning har inte kunnat presenteras. Bevisligen har man inte haft någraförhandlingar med facket. Nubegär alltså kommunen och abonnenterna att postverket skall ta initiativ tillsamtal för att åstadkomma bästa möjliga lösning. Del har postverket inte velatgå med på. Därför vill jag, herr talman, ställa en fråga som jag trorjag kan få jakande besvarad på grund av det sista stycket i statsrådets svar,där statsrådet säger att hon är angelägen all postverkets samråd skall fungera:Är statsrådet beredd att, om man kan konstatera att samrådsförfarandel haruppenbara brister, innan hon avgör ett eventuellt ärende vidta åtgärder så attsamråd i rimlig omfattning kommer till stånd enligl uttalande ochenligt del uttalande statsrådet själv gjort? KommunikationsministernANITHA : Herr talman! Jag utgår ifrån att tänker påTvärålund och Skivsjöstrand, som varit på tal länge och där ä-särskilt engagerad. Del förhåller sig så att sedan posten fattat sitt beslutligger ärendet i departementet. Då är det naturliga att departementet sköterremissförfarandet med dem som klagat i ärendet. Posten är då inte längreprimärt den som samrådet skall ske med, vilket inte hindrar alt departementetoch posten sinsemellan har kontakter i ärenden som är överklagade till regeringen. Närdet gäller de två aktuella ärendena sade att det bara skettett enda samråd. Men jag känner till all den första preliminära kontakten medVindelns kommun togs , och sedan har del varit skriftväxlingar medenskilda personer i Tvärålundsområdel både 1975 och 1976. Det var alltså föreden skrivelse som jag antar att syftade på ,där postverket gjorde en noggrann redogörelse över de planerade åtgärderna.Efter del medverkade postmästaren vid informationsmöten i både Tvärålund ochSkivsjöstrand, och där underrättades kunderna bl. a. om att synpunkter kundelämnas till postkontoret, som också stod till tjänst med ytterligareupplysningar. Sedan lämnade postverket en skriftlig redogörelse omden planerade omorganisationen. Den innehöll också en redogörelse för desynpunkter som hade kommit in från berörda kunder. Därefter sammanträffadepostmästaren med dem som uttryckt missnöje över den tänktaomorganisationen för diskussion om alternativa lösningar. En redogörelse harockså lämnats till pressen. Sedan har alltså postverket fattat sittbeslut. Därefter har besvär anförts till regeringen, och kontinuerligaöverläggningar har ägt rum mellan departementstjänslemän och ,vilket visar att regeringen på ett seriöst sätt vill pröva de alternativalösningar som finns. Jag vill gärna uttrycka min uppskattning för del sätt som regeringenhar handlagt den fråga statsrådet nu berörde. Vikan här i emellertid inte diskutera enskilda ärenden. Det hoppas jagatt statsrådet är väl införstådd med. Jag har inte tagit upp justdetta enskilda ärende i sak. Vad jag tagit upp är det sätt för samråd somförekommit i detta fall. Sedan1976 - del framgick också av statsrådets redovisning - har inte något initiativtill kontakt eller samråd förekommit från postverkets sida. Däremot harkommunen och postkunderna tagit många initiativ för all komma på reell talefoimed postens administratörer. Men delta har inte varit möjligt. Man uppleverposlens adminsiratörer som oåtkomliga byråkrater. Det är bevisat därigenom -och jag tror att statsrådet kommer att få en handling om detta myckel snart -att något sådant initiativ inte förekommit från postverkets sida. Statsrådetsvarade inte på min fråga, om hon var beredd att vidta åtgärder så att detförsta initiativet till samråd med kommun och postkunder kommertill stånd från postverkets sida. Jag vill inte gå in och diskutera enskilda ärenden.Det har statsråd inte gjort tidigare. Som frågare vet jag att jag inte kan göradet. Här gäller det en principfråga. Om ett ärende är oriktigt utrett ochsamråd inte skett, är statsrådet då beredd att i ett sådant ärende vidta åtgärderså att rimligt samråd kommer till stånd enligt de riktlinjer som är uttalade avriksdagen? Jag hoppades att det skulle framgå av mitt tidigare anförande att efterdet att ett ärende är överklagat till regeringen är det primärt regeringen somsvarar för det ytterligare samråd som kan vara erforderligt. Jag har tidigarehär i kammaren principiellt uttalat att självfallet bör postenssamrådsförfarande vara reellt och inte bara formellt, och det menar jag attäven regeringens samrådsförfarande skall vara. Jag hoppas att vi inomberedningen i kan åstadkomma ett förfarande som tillgodoservad talar om. JAN-IVANNILSSON (c): Jag ber att få tacka för det svaret. Jag ställde frågan till statsrådetför att få svaret av henne, när ett ärende ligger hos regeringen. Nusäger statsrådet att givetvis bör samrådsförfarandet vara reellt och inte baraformellt. I det fall som jag känner till har det givits en högst formellinformation, närmast i form av en delgivning. Det har inte varit tal om någotsamråd i det fallet. ser jag med tillförsikt framtiden an. För första gångenskall alltså ett reellt samråd med kommunen och postkunderna komma till stånd.Jag hoppas verkligen att statsrådet infriar detta löfte. Överiäggningenvar härmed slutad, §9 Föredrogs men bordlades åter betänkande 1978/79:44Utrikesutskottets betänkanden /79:34 och 35 betänkande1978/79:28 betänkande 1978/79:34 Näringsutskottetsbetänkanden /79:55, 60 och 62 betänkande 1978/79:45 med anledning av propositionen1978/79:180 om läroplan för jämte motioner. Ipropositionen 1978/79:180 hade regeringen () efterföredragning av statsrådet föreslagit att 1,anta inom upprättat förslag till lag om ändring iskollagen (1962:319), 2.godkänna att läroplanen för fick i sina huvuddrag den utformningoch det innehåll som förordats i propositionen, 1. godkänna att den nya läroplanen infördes läsåret1982/83 med början i samtliga årskurser, 2. godkänna vad som i propositionen förordats omhemuppgifter för elever i , 3. godkänna vad som i propositionen förordats omläromedel i , 4. godkänna vad som i propositionen förordats om betygi , a) godkänna vad som i propositionen föreslagits om vissa slutbetyg, 5. godkänna vad som i övrigt i propositionen förordatsom bedömning av elever i , 6. godkänna vad som i propositionen förordats om ändraderiktlinjer för behörighet till intagning på vissa linjer i gymnasieskolan, 4. godkänna vad som i propositionen förordats om intagning av elever igymnasieskolan och om intagningsnämndens sammansättning, 5. godkänna vad som i propositionen förordats om skolstyrelsernasövergripande uppföljningsansvar för ungdomar som inte hade fyllt , 6. godkänna de grunder för statsbidrag till som förordats ipropositionen, 7. bemyndiga regeringen att i övrigt vidta de övergångsåtgärder som behövdesi anledning av införandet av läroplanen, 8. godkänna vad som i propositionen förordats om lokal genomföranderesurs,utvärdering samt om verksamheten i övrigt i .