prot · G209112 · 1978-12-31 00:00:00 — Denna förelagsform har inneburit en trygghet för denenskilde skogsägaren, som är nödvändig för all trygga både investeringsviljanoch sysselsättningen för skogsägarna själva och de anställda. Skullenu NCB tvingas in i en konkurs, kommer det med största sannolikhet all innebäraatt konkursen drar flera skogsägarföreningar med sig i fallet. Del skulle varaetl grymt dråpslag mot alla de människor som har slitit för all byggaupp sin organisation. De skulle återigen komma att hamna i ettberoendeförhållande till de stora privatägda skogsbolagen, något somerfarenheten har lärt oss skulle vara olyckligt för skogsägarna. Del skulledessutom slå sönder de stora administrativa organisationer som föreningarna ochskogsbruksområdena utgör och som är nödvändiga för atl kunna organisera bl. a.avverkningar och skogsvårdsarbelen saml framförallt föratt fullgöraarbetsgivaransvaret. Del skulle leda lill slora friställningar av både arbetareoch tjänstemän. Även om jag i likhet med mänga andra är starkt kritisk motNCB;s företagslednings säu att sköta förelagel, anser jag det ändå vara ettstort samhällsintresse atl värna om den producentkooperativaföretagsformen som en motvikt mot de stora privata bolagens eljest uppkommandemonopolsituation både på virkesmarknaden och i skogsindustrin. De mängamänniskornas insatser för att bygga upp sina föreningar och en egenproducenlkooperalion är värda elt bättre öde än alt nu Jagkan försäkra industriministern att min lilla insats att framställa den härinierpellationen till statsrådet har väckt gensvar och sympatier som jag aldriglidigare upplevt. Många är de människor som har hört av sig - både poliliskasympatisöreroch politiska motståndare - och lackat mig för inierpellationen. Dehar hävdat att min inställning i denna fråga är riktig. Skogsägarnahar lagil på sig ett slorl ansvar när man köpt ett stort antalnedläggningshotade industrier och drivit dem vidare och därmed upprätthållit sysselsättningenpå många orter. Man kan naturiigtvis ifrågasätta det företagsekonomiskt riktigai denna älgärd, men del är ändå en insats som bör räknas dem till godo när manförsöker lösa den ekonomiska kris som NCB har råkat in i. Sedantill de punkter i industriministerns svar som jag anser vara oklara. Jag berindustriminisiern atl svara pä mina frågor pä dessa punkier. ErikHuss säger i svaret alt regeringen har ambitionen atl snabbt få lill stånd enuppgörelse med ägarna av NCB, som syftar lill en finansiell rekonstruktion avföretagel. Innan så har skett kommer inte regeringen alt godkänna alt företagetavyttrar produktionsanläggningar. Sålångt är allt gott och väl. Men vad svaret inle avslöjar är vilken ambitionregeringen har närdet gäller den slutliga lösningen. Ärdei regeringens avsiklatt den slutliga lösningen skall vara aU NCB skall bestå som en enhetligkoncern eller finns del fortfarande tankar pä alt företaget skall sälja ifrånsig de bästa produklionsanläggningarna? Del skulle, som vi har sagt,innebära alt storfinansen skulle plocka åt sig de bästa bitarna och atl statenskulle få gä in och ta pä sig både ansvaret och kostnaden för de föriustbringandedelarna. En sådan lösning är helt oacceptabel. Vianser alt både NCB och bör bestå som förelagskoncerner. Altdet sedan kommer alt vara nödvändigt med en strukturrationalisering är enannan fråga. Vianser del vara nödvändigt atl staten går in som delägare i företagen och attstaten också får ett nödvändigt inflytande över deras fortsaUa utveckling. Delär inte bara vi socialdemokrater som anser del vara nödvändigt med eltstatligt engagemang i skogsindustrin, ulan även människor som lidigare harpläderat kraftigt mol ett statligt engagemang i skogsindustrin har inför denhärda och grå vardagsverklighelen upptäckt att det kommer alt bli nödvändigtmed etl statligt engagemang framöver i skogsnäringen. Enannan fråga som rör NCB är: Vad kommer att hända med företagets skogar? Sombekant pågår förhandlingar om en försäljning av en betydande del av bolagetsskogar. Industriminisiern lalar i svaret bara om bolagetsproduktionsanläggningar. Vad innebär detta? Räknar in även bolagetsskogar när han använder detta uttryck? SkulleNCB tvingas sälja ifrån sig en betydande del av skogsinnehavel, är det mycketolyckligt för företagets framtida utveckling. Som skogsägarna själva framhållerär skogsägarföreningarnas avverkningsresurser i hög grad dimensionerade medlanke på NCB:s skogsarealer, och försäljningarna skulle innebära atlföreningarna skulle mista den skogsreserv som behövs i arbetsuljämnande syfte ochNCB drabbas av etl stort virkesbortfall för sina industrier. Del skulleinnebära betydande men förden anställda arbetskraften när det gäller alt fördem erhålla kontinuerlig sysselsättning. Jagfrågar därför: Räknar även skogarna som produktionsanläggningar? Ärregeringen beredd alt medverka till atl NCB;s skogar inle får säljas frånförelagel i avvaktan på all förslag på en slutgiltig lösning lillrekonstruktion av företaget kan föreläggas ? Industriministern sägerockså i sitt svar alt man troligen kan komma att lägga fram förslag underinnevarande . Jag vill understryka atl del på grund av det ansträngdaekonomiska läget för förelaget är mycket angelägel alt man under innevaranderiksmöte får möjlighel atl ta ställning lill elt regeringsförslag i dennafråga. Lätmig slutligen i korthet beröra industriministerns svar angående den framlidautvecklingen i skogsindustrin. Han säger atl Södra Skogsägarnas och NCB;sframlida satsningar på pappersområdel måste samordnas med andra företag som harliknande planer. Jag har ingen avvikande mening i delta fall. Tvärtom har vifrån det socialdemokratiska partiet krävt att en strukturplan förskogsindustrin utarbetas innan ytterligare utbyggnader sanktioneras. Somjag tidigare nämnt i denna kammare, krävs för skogsindustrins framlidakonkurrenskraft betydande strukturrationaliseringar. De kommer att blibesväriiga. De kommerall hota mänga orlers framlida existens. Men de får inteske planlöst. De måsle planeras i både lid och rum sä all de sker i socialtacceptabla former och sä all vi kan tillvarata de regionalpolitiska intressena.Del kommerall krävas ett betydande politiskt mod all genomföra en strukturplan.Det är klart att det för en politiker vore enklast all springa ifrån debesväriiga ställningstaganden som en sådan planering för med sig. Men jag sägeratt det måste krävas ändå mera mod atl låta marknadskrafterna helt sköta dennaulveckling själva, med de sociala vådor och regionalpoliliska konsekvenser detkan föra med sig. Vi får som politiker inte frånhända oss ansvaret i dennafråga och bara följa minsta motståndets lag. Jagvill därför ställa frågan lill industriministern; Betyder svaret påinterpellationerna atl regeringen nu är beredd atl tillgodose vårt krav pä atten strukturplan utarbetas för hela skogsindustrin? Jag ber alt fä lacka industriministern för svaret pä min fråga, även omjag hade önskat alt del varit mera positivt och kanske framför allt meraprogressivt. Denenda möjligheten atl ta oss ur den ekonomiska kris vi har hamnai i, delvisgenom den borgeriiga regeringens agerande, är alt vi skapar ytteriigarearbetstillfällen inom industrin. De har i stället inneburit enminskning i industrisysselsäitningen med närmare 100 000 industriarbeten, trotsatt borgerliga partier före valet gick ut och lovade att det skulle bli 270 000nya jobb inom industrin. Delär självklart atl den nalurligasle vägen och kanske enda möjligheten alt ta ossur denna kris är alt vi expanderar där det finns råvara, där del finns naturliga förutsättningaratl öka sysselsättningen. Sådanautvecklingsmöjligheter föreligger sedan en lid tillbaka vid i . Där pågår också f n. en utbyggnad av massadelen. Närman har lagt upp planerna för denna ulveckling har man naturligtvis dimensioneratmed hänsyn lill det pappersbruk som ingick i tillståndet. Etl fullföljande avutbyggnaden av pappersbruket är därför en nödvändighet. Om det inle skerinnebär det ett slöseri med ekonomiska medel. Pägrund av den internationella krisen har emellertid fältekonomiska problem med atl klara den här utbyggnaden - del har ocksåindustriministern understrukit i sitt svar. Del är också anledningen lill atljag efleriyseren mer progressiv syn från regeringen-jag haren känsla av all denpassivt väntar pä alt någonting skall hända, att de fria marknadskrafternaskall verka. Det skulle i sä fall innebära, som tidigare sade,all del privata storkapitalet skulle tillåtas att plocka russinen ur kakan. SödraSkogsägarna har planerat utbyggnaden och är som sagt nu i färd medalt fullfölja planerna. Man har enligl regeringsbeslut tillstånd attutvidga verksamheien i till en årlig produktionskapacitet på 300 000ton sulfatmassa, mekanisk massa och ett pappersbrak på 150 000 lon.Utbyggnaden av massadelen pågår f n., och del skall väl inle dröja sä längeinnan den är klar. Pä grund av ekonomiska svårigheter har emellertidpappersbruket inte kunnai byggas ul. Företageloch länsmyndigheterna uppvaktade departementet , och dåframhöll regeringen atl den ansåg del mycket angelägel atl pappersbruketbyggdes ut. Man kan då fråga sig vad regeringen har gjort för alt hjälpa SödraSkogsägarna all fä lill stånd del som man 1978 såg som så angelägel. Industriministernsäger i sitt svar; "Frågan om etl kapitaltillskott för elt eventuelltframlida pappersbruk i kan rimligen inte bli föremål för diskussion idagsläget inom vare sig företaget eller regeringen." Det ärett högstmärkligt uttalande. Jag vet inte hur man skall tolka det. Ärdet i folkpartietsSverige inte sä angeläget med en industriell utbyggnad? 1 varje fall villtydligen inle industriminister medverka lill den här utbyggnaden,såviii jag kan förstå. Underalla förhållanden bör del var en utomordentligt viktig angelägenhet förförelagel alt diskutera den här problematiken eftersom man, som jag sade förut,har dimensionerat slora delar av den övriga verksamheten med hänsyn till atlman skall ha ett pappersbrak. Tillståndet alt bygga etl pappersbruk för 150 000ton papper gäller . Avslutningsvissäger industriministern i svaret atl vid en utbyggnad av pappersbruket iMönsterås "måsle en samordning ske med andra förelag, som umgås medliknande planer". Del kan jag naluriiglvis hälla med om. Men självfalletprotesterar vi, om del skall ske pä det sätt som beskrivits i tidningarna. Jaganser- i likhet med övriga talare - att en allmän strukturplan belräffandeskogen är lämplig. Men då måsle min fråga lill industriministern bli: Hur harregeringen tänkt sig att samordningen skall ske? Detta är ju utomordentligtviktigt för som ligger i startgroparna - eller som i Om situationen inom pappersindustrin varje fall borde liggadär- för all bygga pappersbruket. Avser man all inte göra någonting förrän1984, eftersom lillständet för pappersbruket gäller fram lill den tidpunkten?Eller avser regeringen att, som framskymtat, tvinga företaget all avstå fränutbyggnaden? Det naturliga vore givetvis alt regeringen progressivt medverkadetill en snabb utbyggnad av pappersbruket i , som man ju en gäng gavtillstånd till. Jag tror alt det pä olika sätt skulle kunna göras ensamordning, sä atl del inle på något sätt behöver bli en dualism mellan SödraSkogsägarna och NCB. Det gäller bara att planera och forska och se till alt vifår fram produkter som kan vidareutvecklas. Om utbyggnaden av pappersbruket iMönsterås skulle verkställas, skulle det innebära alt etl antal nyaarbetstillfällen skapades. Begränsar man sig däremot lill alt bygga ut endast massalinjen,skulle della betyda en minskning av antalet anställda med närmare etl hundratalpersoner. Detta gäller då en region som vi har mycket stor anledning atlstödja, vilket arbelsmarknadsulskoliel också fiera gånger har framhållit. Denrelativa arbetslösheten i län är högst i hela . Vi har etllöneläge som ligger avsevärt under riksgenomsnittet när det gällerindustriarbetarna. Vidare har vi ett skalleläge som kanske på grund häravligger i topp i landet. väntar vi därför att folkpartiregeringen skall tanågra initiativ. på Norriandslänen framgår del av arbetsmarknadsutskottets betänkande nr 21,som behandlades för sedan, atl bara , ochVärmlands län haren slörre relativ arbetslöshet än län. Jag hoppasdärför att regeringen lägger fram etl förslag som med hänsyn till SödraSkogsägarnas erhållna tillstånd innebär etl snabbt fullföljande, och jag hoppasockså alt regeringen pä ett positivt och progressivt sätt medverkar lill utbyggnadenav pappersbrakel. 1 tillståndet bör också ingå elt bifall till den nyligeninlämnade begäran om en lövmassalinje, något som jag inle tror kommer att hanågon som helst betydelse för skogsindustrin i den norra delen av landet. (vpk); Jag lackar industriministern försvaret på min fråga. Då jag den 15 marsställde denna fråga lill industriministern pågick som bäst debatterna imassmedia om hur det skulle gå med bondeskogen och de privata skogsägarnasskogsindustrier, vilkas svåra finansiella läge kunde resultera i en omfattandekonkurs. FinanssläklenWallenberg hade trätt fram pä arenan. Det talades öppet om atl , ikraft av sin starka ekonomiska ställning inom svenskt näringsliv, nu var frammeför atl plocka lill sig de bästa bitarna ur konkursboet, i likhet med vad somhände dä denna finanssläkt påpassligt tog över slora tillgångarvid dennes konkurs . Det var en allvarlig situation i justdä. Föratt inledningsvis hålla mig lill svaret pä min direkta fråga lillindustriminisiern om den NCB-ägda sulfatmassefabriken i och dessfortsatta bestånd, vill jag hänvisa till vad som meddelas i det senasie numretav tidskriften . Där sägs det bl. a. alt ett statligt ägande av NCB egentligen inle ären lösning för framtiden. Därefter framhålls bl. a. att ett sådant ägande"löser inte företagets långsiktiga problem. En rad mindre enheler måsteavvecklas eller säljas. Hit hör förutom den redan beslutade nedläggningen avSandvikens sulfalfabrik, även enheterna i i ochKöpmanholmen." Samma tidning fortsätter; "1 praktiken ärdeliovisst omnågon kan räddas. Diskussioner pågår om en samordning av Köpmanholmenssulfalfabrik med MoDos Domsjöfabrik som båda ligger i ." Ettalternativ har varit en nedläggning av NCB;s fabrik på understatlig medverkan och alt flytta fabrikens sodapanna - som kostade NCB10 milj. kr. Hurmyckel av verklig sanning ligger det i vad jag här har citerat ur tidskriftenAffårsväriden? Folk är vana vid atl det läcker ul uppgifter rätt ofta fränregeringen och regeringen närslående kretsar. Det framgick klart av en lidigareinterpellalionsdebatt i kammaren , där samordningsmi-nisler självförklarade att man måste ge ut en pressrelease , eftersom man annarsär rädd för atl del kommer atl "läcka" från regeringen. Oronär mot denna bakgrand stor ule i de olika landsändarna, framför allt i deområden som är och direkt berörda. Det visar ju det faktum att vi är fyra riksdagsledamöter som ställt frågor vilka är inspirerade av denhotfulla situationen inom skogsindustrin och vilka industriministern söktbesvara i etl sammanhang. 1svaret finns det enligt min uppfattning inget konkret att ta fasta på, annat änatt vi får vänta och se vad framliden bär i sitt sköte efter det att enfinansiell rekonslruktion har skell av hela NCB. Statsrådenkommer och går. Vad en industriminister lämnar garantier för det ena året kanen ny industriminister ha en helt annan uppfatining om någon tid . Den8 febraari 1977 besvarade den dåvarande industriministern en frågasomjag ställt om ersättningsindustri till i slällel för delsågverk som NCB den gången skulle nedlägga, och om det kunde anses varaförenligt med socialt ansvarslagande atl lägga ned förelag utan att svara förersättningsindustri. Den dåvarande industriministern hade nämligen tidigarehögtidligt förklarat inför kammaren att, och jag citerar direkt ur protokollet:"Det faller i första hand på de berörda företagen att trygga en fortsattsysselsättning för sina anställda. Vi" - alltså den gången inte bara herrÅsling själv ulan hela regeringen - "kräver av förelagen att manmobiliserar annan sysselsättning i slällel för den som man berövar orten." Statenoch samhället hade inget som helst med saken att göra. Endast de friamarknadskrafterna fungerade den gängen som ett "Sesam öppna dig" förregeringen. På min fråga blev svarei då att det inte alls var befogat medstatliga åtgärder för alt skaffa ersättningsindustri. De som den gången måste slutasin anställning vid del nedlagda sågverket garanterades av dåvarandeindustriministern sysselsättning vid sulfatmassefabriken pä ändafram lill pensioneringen. Han förklarade all den som valde atl flytta skulleges förtur till anställning vid NCB:s övriga företag. 3 protokoll 1978/79:112-113 Om situationen inom pappersindustrin Detär endast tvä är sedan etl så konkret löfte gavs, och ändå är allt med ensförbyll. Eller är del inle det? Visste man inget pä högre häll om de storafinansiella svårigheter som NCB hade atl brottas med? PåKöpmanholmen och bland de anställda vid sulfatmassefabriken har man inte hystnågra större farhågor för sin sysselsättning efter det alt förreindustriminisiern, , den 8 febraari 1977 garanterade denna - isynnerhet som var hårt involverad i NCB och måste känna företagetulan och innan. Däremothar arbetarna vid massafabriken i - även den inomÖrnsköldsviksomrädet - hyst farhågor för sin sysselsättning. Ägaren Mo ochDomsjö har inle genomfört nödiga investeringar under flera är. En sodapanna varvad de anställda ansåg stod först på dagordningen dä del gällde investeringar,om fabriken över huvud laget skulle kunna fortsätta driften några är lill. Dådet nu meddelas i tidskriften - som lydligen är myckel initierad- all elt av alternativen då det gäller sulfalfabriken på är, attdenna fabrik under statlig medverkan kommer alt nedläggas och den nyasodapannan flyttas lill Mo och fabrik i , verkar dettatroligt mot den bakgrund jag angivit. En ny sodapanna är nämligen vadAlfredshemsfabriken behöver. Detta innebär alt fabriken på kommeralt försvinna och utgöra ytterligare en induslrirain i . AttMo och skulle vara intresserat av alt ta över massafabriken päKöpmanholmen, då förelagel har en egen sulfatfabrik några tiotal kilometerdärifrån, ärdet ingen i området som sätter tro till. Däremot talar mycketföratt Mo och är synneriigen intresserat av en nedläggning av fabrikenpå , varvid Mo och slipper en konkurrent om råvaran. Deskogar som tillhör fabriken vill säkerligen Mo och gärna komma över, isynnerhet som Mo och endast till disponerar egen råvara. Förnågra dagar sedan, närmare bestämt , sades det i rubriker överhellidningssidor i folkparlipressen, alt det krävs för atlrädda svensk skogsindustri. Artikeln bygger pä en intervju med statssekreterareBengl på industridepartementet, som låter läcka ul vissa uppgifterur den promemoria som departementet skall lägga fram. Vihar, säger statssekreterare , gjort etl grovt försök attuppskatta de 20 största skogsindustriföretagens behov av finansiella resurser.Totalt har behovet för pä della sätt beräknats till 40miljarder kronor. Huvudparten av denna gigantiska summa kommer alt gå lill renanyinvesteringar, säger . För de mera akuta problemen krävsmellan en och två miljarder föratt kunna rekonstruera NCB och när slalen går in i dessa båda skogskoncerner. Denskogspromemoria som industridepartementet snart har färdig kommer emellertidinle att innehålla någon samlad lösning för hela branschen. Det förvarnarstatssekreterare redan nu om. Och, fortsätterfolkpartiels pressbyrå genom sin intervju mednämnde statssekreterare, den som väntar sig någon plan för skogsindustrinkommer att bli grymt besviken. Delskall alltså satsas 40 miljarder men utan någon plan, om man nu skall tro denintervju jag här har refererat, och del måste man ju. Del måste vara fråga omkungsord i detta sammanhang, eftersom de kommer frän industridepartementet,även om de bara har läckt ut och även om det verkar underligt. 40 miljarderskall satsas utan någon plan - alltså planlöst - enligl statssekreterareWesterberg. Trotsallt bibringar intervjun med statssekreterare läsaren denbestämda uppfattningen alt miljarderna skall satsas pä de verkligt sloraindustrierna, vilket innebär all de mindre förelagen inom skogsindustrinkommer att försvinna. Ingaav dessa mer klariäggande uppgifter, som statssekreterare iindustridepartementet förmedlat till , finns med iindustriministerns svar lill oss . Jag skulle därför vilja ställa frågantill industriminisiern: Stämmer de uppgifter som hans statssekreterare harlåtit läcka ut lill folkpartipressens pressbyrå och som var publicerade baraför ? Efler de uppgifter som lämnats är del ändå utsiktslöstall be industriminisiern om ett konkret svar, om sulfatfabriken påKöpmanholmen är bland dessa industrier som kommer all försvinna? Del måste juvara klart . Om sä är fallet, vilka planer har regeringen pä alt skaffaersättningsindustri ål de mänga, som kommer alt förlora sina sysselsättningarpå och i Örnsköldsviksomrädet? Jag skulle nämligen förmoda allindustriminister inte i allt delar förre industriministerns uppfattningatl samhället-staten inle hade med den saken all skaffa. För alt börja med så villjag säga honom all delförvisso är myckel som läcker ul, men myckel av det som läcker ut är inga äktaläckage utan spekulationer på fri hand. Det är sädana som ut för när han har läst en artikel, där del också stod diverse andrafelaktigheter, exempelvis all jag har velat driva NCB i konkurs men ganska sentfält uppgift om planerna. Det är också gripet ur luften. BeträffandeKöpmanholmen är det precis så som jag säger i svarei, alt det är en fråga somfår las upp när den första och mesl överhängande frågan är klar, nämligen denom NCB:s finansiella slraklur och rekonstraktion. Först dä får vi ta itu medden fysiska slrakturen. Tillfrågan om de 40 miljarderna som ju gäller decennier och vad som skulle krävasbl. a. om man pä oerhört bred front skall vidareförädla svensk massa tillpappersprodukler. Beträffande de miljarderna skall jag nu inle la upp en allmänplandebalt, del medger ändå inte detta tillfälle. Jag vill bara säga alt GustavLorenlzon i sitt resonemang förväxlar planlöshet med den form av planering somföretag gör i decentraliserade former och sorn är någonting helt annat än denplanhushållning som ulan tvivel är ideal. Om situationen inom pappersindustrin Här är två olikabetraktelsesätt. TillIvar vill jag säga alt jag förvisso är medveten om att lägel i Ådalenär bekymmersamt och atl under skiftande regeringar och särskilt underden förrförra regeringen har fått se en mängd produktionsenheter försvinna pägrund av elt föriopp som varit lekniskt-ekonomiskt betingat. Del är etlallvarligt läge. Det är angelägel att göra något ät det. Del är därför som dethar känts viktigt att markera atl en fortsatt vidareförädling i bör ske såsnart NCB kommer i handlingsläge. Det är av samma skäl som jag har välkomnatGraningeverkens beslut atl tillsammans med en kapabel partner bygga vidare ochvidareförädla produkten i , där betingelserna för ett pappersbrak urmänga synpunkier sett är idealiska. återkom i sitt anförande oavbrutet till begreppet progressivt. Jag ficken känsla av atl med det ordet menade alt man så alt sägahandlösl skulle bygga vidare utan att vänta på den finansiella rekonstruktionsom jag talar om och ulan all vänta på den samordning som alla debattörerna,inkl. mig själv - och ålminslone med läpparna även -, är ense om.Men skall man göra en samordning och ta hänsyn lill marknadens möjligheter, kanman inte rimligen , före rekonslraktionen och innan någon överblick överolika journalpappersplaner är gjorda, bara tuta och köra. Milt svar innebäralltså ingel ställningstagande i någol avseende just nu belräffande Mönsteråsliksom inte heller beträffande . Men farväl bestämma sig: Ärdet en plan hanvill ha, eller vill han alt vi skallhandlöst köra vidare? SvenLindbergs anförande hade en vidare syftning. Del var så mänga frågor hanställde all jag inte vet om jag nu hinner kommeniera dem alla. Hansade atl mitt besked om satsning pä en finansiell rekonstraktion av NCB lugnarmänga människor.