prot · G209103 · 1978-12-31 00:00:00 — Denförnedring av allt mänskligt liv som nazitidens judeutrotning innebar får inleförtigas utan måste klargöras för varje ny generation. Här har filmenFörintelsen en betydelsefull uppgift,även om verkligheten var långt vidrigare iutstuderat blodsvåld än filmen kan beskriva. En uppföljning av Förintelsen iskola och massmedia är nödvändig. Delär häpnadsväckande att PLO:s, palestiniernas, representant här i landet ställerupp på nynazisternas sida och protesterar mot informationen om judeutrotningen,som man hävdar var enbari propaganda för spridande av sionismen. Uttalanden avdetta slag från ansvarigt PLO-håll är komprometterande och förklarar en heldel av svårigheterna i atl komma fram till en hållbar fredsuppgörelse iMellersta Östern. har rätt till säkra och erkända gränser som ärförsvarbara. Målsättningen är att judar och araber kan leva sida vid sida igemensam fred, förståelse och utveckling. Fredsansträngningarna i områdeitycks på nytt vara på väg i rätt riktning efter presideni besök iEgypten och . Sverigesaktiva stöd för och dess underordnade organ har varit och ärett centralt inslag i vår utrikespolitik under hela efterkrigstiden.Utvecklingen måste noga följas inom varje organisation för att den lämpliganivån för de svenska insatserna, ekonomiskt och personellt, rätt skall kunnabedömas. Kritiken mol de multilaterala organen får inte nonchaleras, utan vimåste tillsammans med andra medlemsstater i FN öka ansträngningarna för atteffektivisera och demokratisera de internationella organisationerna. U-landsbiståndet,som överstiger 1 96 av BNP, får aldrig bli en budgetregulator som anpassastill konjunkturernas skiftningar. Vårt biståndsarbete måste ligga fast ochutvecklas i nära samarbete med de ideella folkrörelserna i vårt land och resp.mottagariänders myndigheter. Grundläggande för utvecklingsbiståndet är alt detbör inriktas på de fattigaste länderna i vår värid. Enprocentsmålet är endastetl etappmål och ingen slutlösning av insatserna i vårt biståndsarbete. Angelägetär att fö svenska folket u-landsmedvetet och personligt engagerat ibiståndsarbetet även utanför de statliga insatserna. Här är regeringens förslagom skatteavdrag med halva gåvobeloppet . till svenskaorganisationers bistånds- och solidariietsarbeie i u-väriden en värdefullstimulansåtgärd för personligt u-hjälpsengagemang. Ettstarkt växande problem i många är alkoholen, som stoppar upp ochförhindrar en naturiig utveckling och framåtskridande. Utvecklingsresultatensaboteras alltså effektivt genom atl alkoholkonsumtionen passivi-serar ochförslummar bland människorna i stället för alt stimulera till engagemang i denegna nationens utvecklingsprojekt. Detta förhållande är påfallande när detgäller den afrikanska kontinenten. Nödvändigt är alt utvecklingsbistånd i formav ölbryggerier kan stoppas. Avalkoholiseringsprojekti samarbete med resp. mottagariänders myndigheter bör aktualiseras inom ramenför det internationella biståndsarbetets resurser. Detta är engrundförutsättning för att möjliggöra en mänskligare samhällsgemenskap i ettalkoholdrabbat u-land. Slutligen vill jag något beröra det nordiska samarbetet. De nordiskaländerna haren helt unik möjlighet till samarbete och samordning i olikasammanhang, både ekonomiskt och politiskt. Detta diskuteras ofta, främst . är det hög tid atl åtgärder vidtas för att skapa konkretasamarbetsprojekl. Olika industri- och handelsprojekt bör ställas i förgrandenoch utvecklas lillsammans i . Äveninom kulturområdet bör ett samarbete och en samordning kunna ske föreitömsesidigt utbyte och stimulans, inte minst i och genom massmedia. Dettillfälliga bakslaget i det svensk-norska samarbetet, som Volvoavtalelsslopande medförde, får inte påverka de fortsatta ambitionerna till ettmeningsfullt projektsamarbete mellan de båda länderna. Ett nordiskt samarbetepå olika områden är på av största betydelse för samtliga länder idenna gemenskap. Även elt utvecklat samarbete, som begränsar sig till enbartSverige och , är av största betydelse och iniresse. När det äntligen blev fred i hoppades vi säkerligen allaatt del löfte skulle infrias, som ländernas ledare högtidligt uttalat på sitttoppmöte . Då förklarade de nämligen sin "bestämda vilja att bevaraoch utveckla den broderliga vänskapen och de goda grannförhål-landena mellan detre länderna" för ett "mäktigt framtida samarbete i uppbyggnaden avvarje land på dess eget sätt". Det är en tragedi att dessa löften efter krigsslutet inte infriats. är på nytt i krig. Somen ny pari har inträtt genom sitt anfall på . Krafter har alltsåsatts i rörelse, som ytterst kan utlösa ett väridskrig. Häri engagerade vi oss starkt för heroiska kamp mol . I dagfördömer den allmänna opinionen överfall mol . efterdel att nyheten spred sig att invaderat , utbröt en våg avprotester, demonstrationer och möten. För atl manifestera denna breda opiniontog Svenska kommittén för , och Cambodja initiativet lill enfredsappell för folk med följande innehåll: "Krigssluteti hälsades med lättnad av en hel värid. Ett av historiens grymmastekrig tog slut. Kampen för nationellt oberoende hade segrat.Äterappbyggnadsarbetet kunde påbörjas. är på nytt i krig. Som enny part har inträtt genom sitt anfall på . Viär djupt oroade över att krafter satts i rörelse som ytterst kan utlösa etttredje väridskrig. Vi vädjar till alla parter att besinna sitt ansvar ochuppmanar alla stormakter att sluta upp med sin inblandning i . Detär vår övertygelse att tvistefrågor mellan nationer måste lösas med fredligamedel genom förhandlingar. En förutsättning för att folken i skall fåen rättvis varaktig fred är atl deras nationella oberoende respekteras. Vi hartidigare krävt tillbakadragande från Cambodja. All utländsk militärmåste lämna landet. Vikräver nu att drar tillbaka sina trupper från . Folken iVietnam, och Cambodja behöver bygga upp sina länder efter trettio årsförödande krig. De måste äntligen få fred." Appellenhar undertecknats av socialdemokraterna, kommunisterna,och - bara moderata samlingspartiet står utanför.Det betyder att en bred majoritet fördömer överfall på . Idenna situation var det av största värde atl det fanns en organisation somkunde koordinera och initiera aktiviteten och som faktiskt hade jobbatintensivt för att göra allmänna opinionen varse den allvariigasituationen i . Efter befrielsen 1975 ansåg vi nämligen i för , och Cambodja att det var viktigt att fortsättasolidaritetsarbetel och informera om behovet av stöd för den fredligaåterappbyggnaden. Inom kommittén har man också lyckats samla in omkring 1 milj.kr. i bistånd till och . Samtidigtvill jag hävda, herr talman, att vi inom alltid varitärliga mot våra indokinesiska vänner, och det är även i den här debattennödvändigt att redogöra för den ställning vi tagit beträffande konflikten Den regering som störtats i var landets lagliga regeringoch tidigare erkänd av . Den gjorde sig skyldig till allvariiga brottmot mänskliga rättigheter, och människorna drevs till hårt arbete under mycketsvåra levnadsförhållanden. Dess folkliga förankring är svår atl bedöma. för , och Cambodja gjorde upprepade framställningar föratt få besöka för att bilda sig en egen uppfattning, men släpptesaldrig in. Nugäller det för den nya regeringen att bevisa att den har folkets förtroende.Etl första villkor är sålunda att all utländsk militär lämnar landet. Vi kannotera positiva drag i den politik som folksrevolutionsråd säger sig vilja föra. Repressalier och hämndaktioner harförbjudits. Demokratiska rättigheter utlovas i form av rörelsefrihet ochreligionsfrihet. Klart är emellertid atl skall solidaritetsarbetet kunnafortsätta, måste en klar redovisning av de olika parternas roll i maktskiftet iKampuchea ske. kom i öppen dager , dä inledde sinpropagandakampanj mot om utlandskinesernas situation där. Hur exaktmassflykten av kineser från gått till, vad som drivit människorna atllämna sina hem, där de bott , ja flera generationer, är svårt fören utomstående att bedöma. Faktum är emellertid att 200 000 människor lämnadeVietnam pä och vällde in i . Av de ca 100 000 människor somgivit sig av sjövägen är del slora flertalet kineser. Dettavållade allvariiga störningar i näringsliv, gravor, fabriker, jordbrakoch fiske. När så våren-sommaren 1978 inställde allt sitt bistånd tillVietnam, hemkallade alla sina biståndsarbetare, skickade hem alla vietnamesiskastudenter, slängde de vietnamesiska konsulalen och egenmäktigt skickade bålarför att hämta hem kineser, ställdes den vietnamesiska regeringen inför svårabeslut. Skulle man ge efter eller utmana den stora grannen med en självständighållning? För att förstå varför måste man se på de motsättningar somligger i botten på konflikten. Dethar funnits motsättningar mellan och under . Del har variten rad kriser. Verkligt kritiskt blev det när ändrade sin Kinapolitik underNixon-Kissingers tid och började utnyttja konflikten . Denkinesiska ledningen fortsatte på denna väg genom att framlägga den s. k. teorinom de tre väridarna. Då började bygga upp sininternationella front mot supermaklen , i vilken man vill förena"andra väriden", dvs. de industrialiserade kapitalislländerna,"tredje världen" - dit självt räknar sig - och . Vietnamvägrade inordna sig i denna front. En praktisk-politisk följd härav blev attKina och kom alt inta helt motsatta ståndpunkter i fråga om närvaro i i form av militärbaser och militär personal, vapenhjälp osv. Ioch med alt blev en ur vietnamesisk synvinkel fientlig stat blevkonflikten med mer än skärmytslingar till följd av de kampu- såg sig omringat, och ju mer ökade trycket molnordgränsen, desto starkare upplevde vietnameserna det som nödvändigt all rensaupp sydvästgränsen, all del var ett livsintresse atl få fred med ochen vänligt sinnad regim där. Möjlighetenhärtill kan man ha upptäckt när man såg upprorsförsökel i slutet av maj 1978.Tidigare hade det också förekommit upprorsförsök, . Mennu tyckte man sig se starkare krafter i rörelse i ,som man ställts inför ett akut hot om . Kinaspolitik mot kan synas obegriplig och oförnuftig. har uppfattatVietnam som etl verktyg för och därmed som ett hot mot Kinastraditionella inflytelsesfär i och som ett hot om inringning. Menvarför vidtog då de kinesiska ledarna åtgärder som endast kunde leda till ökatsovjetiskt inflytande i , t. ex. i fråga om bistånd och vapen? Omman ser handlande ur detta perspektiv, så inser man lätt atl inmarschenden inte kommerall bli någon engångshandling. När de kinesiskaledarna talar om alt bestraffa , ge en läxa osv., bör manobservera atl de inte hänvisar till alt störtat . De lyfte inte elt finger för atl rädda Pol. I stället kan desägas ha vunnit pä inmarsch i : de har fått ut prins portalfigur i den alliansfria rörelsen - och har honom i säkert förvar iPeking. internationella anseende har fläckats. Kinakommer inte att lämna i fred, så länge övergripande målsättningarinte uppnåtts, dvs, en allians Kina-USA-Japan-NATO mot , eller altVietnam infogat sig i denna strategi. Därförmåste man se med skepsis på uttalanden om att återtåget nu möjliggjortsdärför aU målsäUningarna uppnåtts. Mensamtidigt har riskerat andra målsäUningar. Genom att gå till militärtanfall mol har "fredlighet" råkat i tvivelsmäl. Man hari omväriden uppfatlat som fredligt därför atl de nya ledarna åstadkommitinre lugn efter kulturrevolutionens strider och tagit sikte på snabb ekonomiskutveckling. Det är inte lika självklart . Det börjar också uppstå tvivelpå det riktiga i atl västmakterna medverkar till militära upprustning.Att investera i jättelika industriprojekt kan framstå som ganska riskabelt.Samtidigt har självt börjat ompröva sina gigantiska moderniseringsplaner,sagt upp avtal med japanska företag. ÄvenUSA syntes föra en obegriplig och oförnuftig politik i . I stället föralt stödja självständigheten gjorde man allt för alt stötta regimer som vardödsdömda . Den dominoteori som uppställde den gången harKina nu övertagit. Argumentationen går ul på att -som Sovjetsinstrument - först ville sluka och Cambodja för att därefter lägga undersig , , -ja, ibland sägs t. o. m. vilja taFilippinerna, och . Därmed skulle fä kontroll överMalackasundet, en livsnerv för och förbindelser med . Precis på samma sätt somUSA gjorde, ser dessa länder blott och bart som brickor istormaklsspelet. När drevs bort från fastland genom de indokinesiskafolkens segrar 1975, uppstod ett tomram, ett "vakuum". måsleförhindra alt kommer in i regionen och fyller tomrummet. Härav denvietnamesiska uppfattningen att är "expansio-nistiskt", villbehärska . LiksomUSA ser även pä ur ett globalt perspektiv. Att stöddeFrankrikes krig och senare gick in självt efter 1954 sammanhängde med både desshysteriska reaktion på "föriusten av " och dess Europapolitik.Det gällde i slutet av 1940-talel att få medverkan i NATO och iVästtysklands upprastning. inmarsch i har - och säkerligen medrätta - uppfattats som en demonstration för och att man inte fåruppträda undfallande mot utan skall handla kraftfullt. Det finns klaraparalleller mellan uttalanden av nu och vid invasionen iKampuchea 1970. sydöstasiatiska omvärlden har regeringarna börjat bli tveksamma. Förstreagerade de mycket kraftigt pä agerande i , i synnerhetThailand där man dels har en traditionell - rent av vidskeplig -skräck förVietnam och vietnameser, dels oroades av alt ha vietnamesiska trupper vid sinöstgräns. Mende här länderna - , , , , - harockså slora kinesiska befolkningsgrupper, totalt 20 miljoner. De spelar enviktig ekonomisk roll, som resp. regeringar försöker begränsa. De ärocksåoroade av utsikten att detta kapital skall rinna ur landet, användas för Kinasindustrialisering och inte i deras egna länder. Mendessa regeringar fruktar även som ledare och symbol för de socialarevolutioner som pyr i deras egna länder. Vadkommer att ske? Stort hopp om att eventuella - myckel eventuella, skulle jagvilja säga - förhandlingar skall ge resultat finns inte. Kinaavser tydligen alt flytta gränsen söderut. säger sig inte förhandla sålänge del finns en kinesisk soldat på vietnamesisk jord. Dengrundmotsätlning som råder mellan och finns kvar och har skärptsgenom om inte indirekta stöd så i vart fall tysta godkännande av Kinasinvasion. Vadkan vi då göra i , om vi över huvud laget skall göra något? Jag tyckeratt utrikesminister gjorde ett felaktigt utlalande om detläge som uppstod i genom alt han jämställde konfliktenVietnam-Kampuchea och konflikten . Vi borde i stället hävda de härtre indokinesiska ländernas nationella oberoende och hävda att allstormaklsinblandning i måste upphöra. BO (): Jag skulle på några punkter vilja kommeniera regeringensutrikesdeklaration och först och främst en av de centrala punkterna i vårutrikes- och säkerhetspolitik. Undermånga och långa socialdemokratiska regeringsår har det ständigt deklarerats attSverige genom sin alliansfria polilik intar en särställning. Denna politik har för detförsta gjort oss särskilt populära i omvärlden, speciellt bland . Fördet andra har den möjliggjort för oss som oberoende nation atl föreslå åtgärderoch lösningar på internationella problem som kunnat vinna allmän anslutning.Men har neutralitetspolitiken enligt denna filosofi också inneburiten skyldighet atl i allehanda frågor göra vår stämma hörd och frän våraolympiska höjder skipa rättvisa och betygsätta de aktörer som uppträder på deninternationella arenan. skulle fungera som väridssamvetet med OlofPalme som högste uttolkare och överstepräst. Dagensutrikesdeklaration innebären mycket betydelsefull lillnyktring, till vilken jagverkligen vill lyckönska utrikesminister . Här sägs mera anspråkslöst förförsta gången att måhända i vissa situationer kan och bör medverka tilllösandet av olika internationella tvister. Jag hoppas alt denna mer balanseradesyn på roll skall slå sig över kommande eventuella regeringsskiften. Ettlitet lands utrikespolitiska uppgifter kan väl sägas innefatta två moment somdelvis går in i varandra. Man skall driva sina nationella intressen och manskall i göriigaste mån medverka till en ekonomisk och fredlig ulveckling iväriden. 1den socialdemokratiska politiken har ofta det första momentet försvunnit ochman har villkorslöst slutit upp på andra länders sida. Det kan gå lill en tidoch uppskattas naturiigtvis alltid av de berörda länderna. Men faran är att manen vacker dag konkret ställs inför de egna intressenas krav. Om man dåplötsligt börjar tala i andra tongångar är risken stor för att man betraktassom en hycklare eller svikare. Som exempel vill jag endasl nämna kontrastenmellan vissa uttryck för vårt stora u-landsintresse och de rop på importbegränsningsom ofta gör sig hörda så fort på något område framgångsrikt börjarkonkurrera med våra hemmaindustrier. Vadsedan vårt uppträdande på den internationella arenan beträffar bör man bestämttillbakavisa idén om att vi skulle vara skyldiga att i alla sammanhang ha enmening och i all synnerhet att offentligt ge uttryck åt denna. Jag vill härinskjuta att del ligger en motsättning inbyggd i atl hävda både alt vi självabestämmer över vår utrikespolitik och att vi från säkerhetspolitiska synpunktermåsle skapa förtroende för vår kurs. "Förtroende" avser ju andraländers bedömningar, och vi skulle därför inte ha fritt val mellan olikasvenska ålgärder utan vara tvungna atl hålla oss inom en kanske mycketbegränsad handlingsram, som dessutom kanske har olika innehåll beroende påvilken stormakts förtroende man för tilirället diskuterar. Somallmän regel gäller väl dessutom alt man har större framgång med sinautrikespolitiska förslag i känsliga frågor om de framförs i en balanserad tonoch ofta helst under hand. Torgmötespolitik med ultryck som "salansmördare" och "fascismens kreatur" kan möjligen vinna tillfälligaapplåder från inrikesgalleriel, men den övertygar sällan väriden utanför.Märkligt nog har samme talare, nämligen , präglat den kloka tesen alt"man skall vara rädd om orden". Tilldetta kommer faran av atl vi har en tendens att se problemen ur en begränsadoch ofta uteslutande legal synvinkel. Man bör nog inte vara främmande för attstarka stormaklsintressen måsle komma att spela en betydande roll i politiken.Och det är ingalunda uteslutet att i detta sammanhang kan halivsviktiga intressen av hur frågor löses. Även vi har intresse av att denvästeriändska civilisationen har kraft och möjligheler atl hävda sig motutomstående makter och politiska ideologier. Jagvill på denna punkt slutligen säga att visst kan det i speciella situationerfinnas särskilda möjligheler för en alliansfri stat som att komma medbidrag till lösningar av internationella problem. Men jag tror att man t. ex. iNorge och skulle ställa sig ganska frågande om vi i hävdade attvi helt allmänt hade så mycket större uppgifter på den internationella arenanän dessa länder. Dessutom står ju tankegången delvis i strid med det godanordiska samarbete som existerar t. ex. i , där vi oftastkommer till samma slutledningar och driver samma politik. Utrikesdeklarationenär av ganska naturiiga skäl knapphändig om situationen i . Somandra talare redan påpekat har vi ju emellertid mötts av mer optimistiskatongångar av de ledande aktörerna och fler uttryck för hoppet om fred än pålänge. Kanske står elt efterlängtat fredsfördrag mellan och fördörren. Kommer detta i så fall att innebära fred för hela ? tror atl andra , de s. k. vägrarstalerna, oförminskat ellerkanske i ökad omfattning kommer att bekämpa och dess existens. hävdade att en sådan utveckling var trolig om man inteerkände palestiniernas legitima nationella rättigheter. Eftersom också utrikesdeklarationenanvänder detta uttryck kan det vara motiverat att något analysera vad det kaninnebära. början kan man konstatera att det aldrig funnits någon annan palestinsk stalän det gamla judiska . Varken under arabisk eller sedermera underturkisk överhöghet fanns det någon nationell eller ens administrativ enhet somutgjordes av . Det närmaste man kommit en sådan enhet var Förentanationernas beslut om en delning av det efter första väridskrigetupprättade mandatet i en arabisk och en judisk stat. Man skall inte glömma atldelta mandat till en början även innefattade eller, som del dåkallades, Transjordanien. De två nya staterna skulle enligt beslutet ha ettintimt samarbete. Mendetta beslut avvisades av alla arabiska stater saml de araber som bodde inomdet gamla mandatets gränser. Detär därför inte så enkelt att förstå vad som menas med "legitimarättigheter" om dessa ord skall fattas i sin egentliga mening, nämligenlagliga eller på folkrätten grandande rättigheter. Jagtror det enda möjliga är att se frågan ur praktisk-politisk synvinkel: Vilkenlösning av Mellersta Östern-problemet är bäst ägnad atl skapa fred och efterhand goda grannskapsförbindelser i området under hänsynstagande till de redan existerandestaterna här? Till dem hör . Jagär inle lika säker som i på att en palestinsk minislatskall visa sig vara den enda eller den bästa lösningen. Men jag tror dockatt man rör sig mot fred i , även om vägen dit säkeriigen blirlörnbeströdd och fientligheter mellan t. ex. och nog inte kanuteslutas. Saudi-Arabiensroll i detta sammanhang är naturligtvis av utomordentligt stor betydelse. Jagföreställer mig att de saudi-arabiska ledarna blevganska oroade över oljesituationen. Många tecken tyder på alt inom enicke alltför avlägsen framtid kommer att få brist på olja. Man kan förvänta sigalt i en sådan situation inte kommer att tveka inför även mycketdrastiska åtgärder i riktning . I en sådan för allaarabländer hotfull situation är det av stor vikt att lugn och fred råder iMellersta Östern. Densenaste utvecklingen i ter sig säkeriigen också ur vissa andra aspekteroroande för de saudi-arabiska ledarna. Meningarna är delade huruvidahändelserna pä sikt gör mer eller mindre intresserat av ettisraeliskt-egypliskt fredsavtal. Mycket beror på den fortsatta utvecklingen iIran. Detär intressant att notera alt både utrikesdeklarationen och ägnaten hel del utrymme ål palestiniernas "legitima nationellaaspirationer". har ägnat frågan en ganska känslomältad analys,som på ett mycket oroande sätt skiljer sig från tankar. Men somvanligt har inte ett ord nämnts om "legitima nationella aspirationer"i andra länder, som ligger oss betydligt närmare såväl geografiskt somhistoriskt och kulturellt. Är inte , och nationellaaspirationer intressanta och betydligt bättre dokumenterade i historien? Manhar inte heller uttryckt något bekymmer för rättegången mot den estlandsföddesvenske medborgaren . Här har ju dessutom sovjetiska myndigheterbehandlat officiella svenska förfrågningar på ett till synes högeligenotillfredsställande sätt. Ingeniing nämns heller, som tidigare i dagframhållits, om fortsatta militära framfart i olika delar av världen, etlland som är elt svenskt programland i vad avser u-hjälp. I ett taltidigare sade utrikesministern att del är önskvärt alt hjälpen blir såkonsekvent som möjligt och'att man inte tar intryck av olika utrikespolitiskahändelser. I och för sig kan jag ansluta mig till denna tanke, men del kankonstaleras att detta argument inte alls användes när det gällde alt snabbtavbryta hjälpen till exempelvis och , vilket väl kräver alt mannärmare utvecklar varför man under de år då ägnat sig åt en militärverksamhet ulan motstycke i modern tid inte har ansett atl del över huvud tagetfinns anledning att mer ingående diskutera om hjälpen bör fortsätta. Jagvill slutligen med några ord beröra situationen i , elt land med vilketSverige har haft ett utomprcjentligt viktigt samarbete ochdär jag tror att har kunnat lämna en dej bjdrag till utvecklingen. Pågrand av de intima förbindelser som vi har haft rned får vifortfarande omfattande meddelanden och rapporter orn situationen i landet.Dessa pekar enstämmigt på de ganska skrämmande förhällanden under vilka en delav landets befolkning lever och vilka står i kjar strid med de internationellaöverenskommelserna om de mänskliga rättigheterna. interpellalionsdebattlidigare bekräftade också utrikesministern delta.