prot · G209161 · 1978-12-31 00:00:00 — Jagvälkomnar att alla partier nu anser att del behövs en lag och ett skydd motdiskriminering, men jag beklagar all socialdemokraterna inte har velal tasteget fullt ul och begära ocksä elt aktivt arbete för jämställdhet som läckerin hela arbetsmarknaden. Del förslag socialdemokraterna lägger fram lämnar deticke avialsreglerade området utanför. Del är min förvissning all man skallfinna att lagen ocksä i denna del skall innebära ett positivt tillskott ochinle ett hinder i jämställdhetsarbelet. Somjaglidigare nämnde irorjag däremot inte all vi kommeratt få uppleva någon drastiskomvälvning av förhållandena i arbetslivet fr. o. m. , den dagdå lagen skall träda i kraft. Men Jag menarait lagen kan komma atl bli elteffektivt instrument i det samlade arbetet för jämställdhet. Genom sin dubblainriktning- att stärka den enskildes ställning och alt pä en bred bas initieraell aktivt arbete för jämställdhet - kan lagen komma atl fylla såväl enreglerande som en opinionsbildande funktion. Delär först genom summan av de olika åtgärderna som vi kan nå de resultat sorrj visträvar efter. För atl vi skall kunna erbjuda alla människor arbeten som devill ha och som passar deras invididuella förutsättningar, krävs en ökning avefterfrågan på arbetskraft. Denna kan vi endast få med en ekonomi i balans. Efterflera års svårigheter verkar del nu som om de dystraste åren för svensk ekonomiär över. Arbetslöshetssiffrorna börjar vända nedåt och sysselsättningen ökar.Utan omfattande ekonomiska åtgärder och en massiv satsning påarbetsmarknadspolitiken hade vi inle fått den förbätlring av sysselsättningsläget somvi nu börjar skönja. IeU läge med ökande sysselsäUning finns det all anledning för arbetsgivarna altredan nu anstränga sig för atl uppfylla lagens intentioner. Med stöd av detkraftigt höjda och förbättrade jämställdhelsbidragel, som med dagens beslutkommer att utgå med . i limmen, kan de la chansen alt få en bättrekönsfördelning pä de nya Jobb som kommer till. Detkrävs ingen omständlig organisation eller någon oöverstiglig byråkrati för attåsladkomma detta - det som krävs är ofta elt litet annoriunda tänkesätt. Nyarbetskraft behöver inte innebära en omfattande rekryteringsdrive över andralandsändar eller i andra länder. Ofta räcker del med en kontakt med den lokalaarbetsförmedlingen. Där, på hemorten, finns ofta en outnyUjad kapacitet -medelålders kvinnor som är villiga och kapabla att ta ell jobb nära hemmet,pålitlig, outnyttjad arbetskraft, som i mänga är har fått stå i skymundan. Därfinns också många unga kvinnor. Tachansen atl med Jämsiälldhetsbidragets hjälp utbilda och anställa denarbetskraften! Ta chansen all , i lagens anda, inleda arbetet på all fåell mer jämställt arbetsliv, ett arbetsliv där kvinnor och män arbetar sida vidsida, där alla möts som individer och lär av varandras skilda bakgrund ocherfarenheier. Jämställdhetmellan kvinnor och män i arbetslivet Under den senasle månaden har Jag gjort en rad olika arbetsplatsbesök -på industrier, sjukhus och andra lyper av arbetsplatser. Jag har talat medganska mänga kvinnor, och Jag har ofta ställt frågan om de är fackligt aktiva,om de går pä fackliga möten. far man svarel: Nej, del hinner viinte med. Du vet, mötena ärju efter arbetstid, dä måste vi hem och ta hand om ungarna,och karin vill ju ha sitt. Detsvarel är väldigt vanligt och avspeglar en verklighet som vi alla känner lill. Menmänga av dehär kvinnorna har också sagl all de önskade alt de kunde gå på defackliga mötena. De önskade att mötena skulle kunna bli pä betald arbetstid, såalt de skulle ha en verklig chans att vara med. Och jag tror att om regeringenhade arbetat med att genomföra arbetsrätlskommitténs förslag, som Ju bl. a.innehöll JUsl det här med möten på arbetstid, skulle man ha uträttat ett betydligtslörre arbete för Jämsiälldheissträvandena än vad man gör med den lag som vi skall besluta om. Jag vill påminna om vad sade här alldelesnyss: Vi har inie råd att avstå från något som skulle kunna öka jämställdheten.Det var synd alt man i regeringen inte tänkte på det när man diskuterade nyaarbetsrätlskommitténs förslag. Delhar ofta riktats kritik mot de fackliga organisationerna föratt de inte hartagit kvinnornas silualion på allvar, för atl de inte har ägnat sigtillräckligl ät jämställdheten och Jämställdhetsarbelet. Och i vissutsträckning är självfallet den här kritiken berättigad. Men samlidigl måste vinaturligtvis ställa oss frågan vilka möjligheter vi har gell de fackligaorganisationerna att arbeta med de här frågorna. Som Jag sade hardet varit väldigl svårt för många kvinnor au vara Jämställdhetmellan kyinnor och män i arbetslivet Det har självfallel inneburit att de fackliga organisalionerna hargättmiste om väldigl myckel av kunskaper, synpunkter och erfarenheier från sinakvinnliga medlemmar, som inle hinner ägna sig åt det fackliga arbetet. Enannan sak, som också väsentligt skulle ha kunnat underlätta för de fackligaorganisationerna all driva ell jämställdheisarbete, skulle ha varit om de hadefåll chansen all konima in på de många små arbetsplatserna, där det inlefinns fackliga företrädare. Det skulle regeringen också ha kunnat medverka tillom den hade lagt fram förslag i linje med nya arbetsrätlskommitténsbetänkande, där man bl. a. föreslog regionala fackliga förtroendemän. Jag ärräll övertygad om all de skulle ha haft betydligt bättre förutsättningar altdriva ett jämställdheisarbete än vad ett statligt jämsiälldheisombud med enställföreträdare kan ha. Jagsade förut au del har riktats myckel kritik mol de fackliga organisalionernaför deras brist på jämställdheisarbete. Men låt mig passa på all redovisa liielav del akluella arbete som pågår inom LO-TCO-området. Min lid är begränsad,ochjag hinner bara nämna några saker. Inom TCO-omrädet kan man säga att del päalla nivåer pågår ett intensivt arbele med jämställdhelsfrågorna. Man har enväldigt omfattande informationsverksamhet med bl. a. kurser och konferenser,som förbunden - SIF t. ex. -ordnar. Där diskuterar man hur man praktiskt skallfölja upp ute i de enskilda företagen. TCO ordnar tre centralaveckokurser om de här frågorna, en av dem pågår Just ute päBergendal. Enligt SAF-PTK-avtalel kan man bedriva försöksverksamhet, och sådanhar nu startals i etl tiotal olika företag. Denmest intensiva försöksverksamheten på arbetsmarknaden kanske finns inomkooperationen, och det är naturiigtvis för oss socialdemokrater mycketglädjande all man inom KF har salsal väldigl mycket på jämställdhetsarbelet.Det avtal man har på den här delen av arbetsmarknaden innebär atljämställdhetsarbelet har en verklig chans all komma in på eu tidigt stadium i bl.a. verksamhetsplaneringen. "Genomförjämställdhet", heter en skrift som LO har gett ut. Del är en skrift för alt föra ut . Den håller nu på atldistribueras lill de olika förbunden. Arbetsplatserna inom skilda LO-förbundärju sinsemellan ganska olika. Det är därför av stort värde att LO:s familjerådhar satt sig ner tillsammans med de olika förbundsledningarna och gått igenomhur man inom resp. förbund skall kunna föra ut Jämställdhelsavtalei och se lillau det fungerar på de olika arbetsplatserna inom dessa förbund. Metallhar en särskild , som jag tror sitter uppe pä läktaren ochlyssnar på vår debatt. Jag hoppas alt hon kan få med sig någol hem frän dagensdebatt, även om Jag kanske är lilet tvivlande pä den punkten. Ja,detta var en något rapsodisk redogörelse för det arbete som är på gäng ute päarbetsmarknaden. När vi Jobbade i den s. k. jämställdhetskommittén medlagförslaget pä detta område var dess majoritet inte alls särskilt intresserad av atl ta redapä vilket Jobb de fackliga organisationerna bedrev ute pä arbetsplatserna närdet gällde jämställdheten. Man kan säga alt de i stället demonstrerade en klartuttalad misstro emot facket, och man utgick i hela sitt arbete från att facketinte vare sig ville eller kunde sköta ett s. k. aktivt Jämställdhelsarbeie utepå de enskilda arbetsplatserna. Denhär misstron emot de fackliga organisalionerna har lack och lov försvunnit iproposiiionen. Propositionen är i väsentliga avseenden annorlunda skriven änvad kommillcförslaget var. Det hälsar vi naiuriiglvis med tillfredsställelse. Deparagrafer som handlar om eu s. k. aktivt Jiimslälldheisarbeic är nu enligtproposiiionens och ulskollets förslag disposiliva. Men dessulom säger man, somEva erinrade om här, all del arbete som bedrivs och som parterna kommeröverens om genom kollektivavtal skall vara mönsterbildande för arbetsplatsermed jämförbara förhållanden utanför den kollek-livavtalsreglerade sektorn. Dethär är, lyckerjag, myckel positivt. Det är uttryck fören klarsyn inomregeringen och ulskoiismajoriieien, som saknades i den lidigareJämsiälld-heiskommiliéns majoritet. Här utgår man från au de fackligaorganisalionerna är intresserade av Jämställdheisarbeiei och också har förutsäliningarall kunna driva det ute på arbetsplatserna. Man baserar sig pä detsom för oss socialdemokrater hela liden har varil vägledande i dennadiskussion, nämligen atl det knappast kan bli särskilt mycket avjämställdhetsarbelet om del inie bedrivs ule på de enskilda arbelsplalserna,där människorna finns och verkar. Det föruisäitereii aklivi fackligt arbete sominte kan ersättas av någon statlig myndighet. Och dessulom är del Ju så altJämställdheisarbeiei nödvändigtvis måste gå hand i hand med övriga frågor somdiskuteras parterna emellan. Del är frågor som rör iniernuibildning,personalrekryie-ring, arbeismiljöfrågor osv. Där är Jämställdhelsfrågornaintimt sammanbundna med andra frågor. Menvi beklagar på socialdemokraliskl håll au varken regeringen elleruiskoltsmajoriieien helt kunnat frikoppla sig från det gamla kommitiéför-slagetoch lämna tanken på att en statlig myndighet skulle vara med ute påarbetsplatserna. Eu argument som utskottsmajoritelen använder som skäl för allinrätta en statlig myndighet för jämställdhetsarbelet ute i företagen är, altdet finns arbetsplatser där det saknas kollektivavtal. Jag vill kommenteradetta från tre olika utgångspunkter. Jagvill för del första säga atl vi socialdemokrater, när detla diskuterades ikommittén, åtskilliga gånger frågade hur många de här företagen var, hur mångasom varanställda i dem och vad det var för typ av företag. Vi hade det ganskasvårt i denna kommitté, eftersom - uppriktigt sagl - vi och de som gjordeutredningsarbetet inte talade samma språk, och vi fick aldrig någol svar pådessa frågor. 1propositionen och i utskotlsbetänkandet säger man nu alt del är ungefär 1miljon arbetstagare på den privata sektorn som står utanför den kollek-livavialsregleradesektorn. Del är märkligt all man inte närmare har redovisat detla. Det är svårtall få fram de här uppgifterna. Jag iror inte au någon vet Jämställdhetmellan kyinnor och män i arbetslivet Jämställdhetmellan kvinnor och män i arbetslivet exakt hur mänga del är,men många gör den bedömningen att denna siffra är alldeles för hög. Del ärnaturiigtvis väldigt svårt att ha en ordentlig kontroll pä alla de hängavialsom finns på den svenska arbetsmarknaden. Inom Byggeltan här i finns1 200 hängavial. Ocksä Meialletlan har ett myckel stort antal hängavial, 1978var det 487. Del betyder att 44 '.V, av samtliga avtalsbundna förelag hadehängavial. Den senasle uppgiften - 1977 - för hela LO-området är . Men- för det andra - del utomordentligt vikliga är naturligtvis all statsmakternabör medverka till alt man på de här arbetsplatserna kan driva ett fackligtarbete. På den punkten vill jag erinra om vad jag sade inledningsvis omarbetsrätlskommitténs förslag. Fördel tredje: Där det inie går att komma in med fackligt arbele, lorde del tyvärrfinnas mycket små förutsättningar för att driva ett aktivt Jämställdhetsarbete.Jag förstår inte riktigt hur man har tänkt sig all, när inte ens facket fårkomma in på en arbetsplats, etl ombud och en ställföreträdare skall kunna klaraav det. Omman vill skämta litet grand - men det ligger också en del allvar i del -skulleman kunna säga alt pä sätt och vis är del synd all vi inte har de härlagparagraferna , för i så fall skulle de säkert ha avskaffats avden byråkraiiutredning som just har avslutat sitt arbete. På en punkl är vi i stort sett eniga, och det gäller skyddet för denenskilde mot diskriminering i samband med anställning, befordran, Ulbildning m.m. Låt mig i det sammanhanget bara fästa uppmärksamheten pådiskrimineringsförbudeis tillämpning på arbetssökande. genombrott för tanken all valet av arbetskraft inte bara ärarbetsgivarens ensak. Självfallel kan man inte räkna med att vi för framlidenkan sätta punkt vid den här reformen. Godtar man inte au någon vägrasanställning f)å grund av kön, är del naturiigtvis svårt alt hävda atl man kangodta atl någon vägras anställning på grund av all vederbörande har barn, villutnyiOa sin föräldraledighet eller någol annal. I det här avseendet är dagensbeslut principiellt myckel viktigt, och detla hade det funnits anledning att diskuteralilet närmare, både i kommittén, i propositionen och i utskottet. Del förslag lill lag som vi socialdemokrater har lagt fram tillgodoserde krav som centerpartisten har framfört i sin motion. 1 principinnebär det också ett tillgodoseende av de synpunkter som vpk för fram. Jag vill yrkabifall till reservationerna 1 samt 3-9. Omdet skulle vara sä - vilket Jag självfallet hoppas inte blir fallel - altkammaren beslutar avslä reservationen 1, kommer de socialdemokratiskaledamöterna i följande voteringar, som gäller moderalreservalion och yrkandenom bifall lill vpk-molionerna, atl avstå från au rösta. Jag skall våga mig på atl inleda mitt anförande på ungefär samma sättsomjag inledde mitt första inlägg i arbetsmarknadsutskottet. Jag noterade dä enviss hörbar reaktion bland kollegerna i utskottet. nämligen: "Jämsiälldhetsideologiär moderat ideologi." Del är möjligt att även kollegerna här i kammarenreagerar, och det är möjligt att kvinnliga kolleger i kammaren i andra partierän det moderata anser att elt sådant påstående t. o.m. är litet övermaga. Delär möjligt alt någon av er inte upplever-Ja, i enstaka fall kanske inte ensvill uppleva-all mitt påstående speglar verkligheten. Jag iror er, om niberättar för mig alt ni känner moderater som sannerligen inte verkar särskiltaktivt för jämställdhet. Men samlidigl vet både ni och jag att vi kan berättaom såväl socialdemokrater som folkpartister och centerpartister som inie ärsärskilt entusiastiska de heller. Medandra ord ärjag medveten om att det då och då bland mina partivänner kan blihörbara reaktioner när jag påslår alt jämsiälldhetsideologi är moderatideologi. Vadär då moderat ideologi? Jo, det innebär alt varje individ har samma värde isamhällsgemenskapen. Vi hävdar att vae individs åsikter och handlingar harbetydelse för oss alla. Vi hävdar att varie människa kan bidra lilluppbyggnaden av värt samhälle. Vi är övertygade om atl alla människor innerstinne är beredda atl la elt aktivt ansvar, alt ulveckla samhällel i positivriktning. Vi utgår således från den enskilda människans önskemål och behov. Om någoneller några myndigheter anser sig kunna avgöra vad som är bäsl för människorna,hur de skall leva, hur lång diskbänken skall vara därde bor, hur mängabrödskivor de skall äta etc, då finns del risk för att mänga vantrivs. Viförespråkar sålunda frihet för den enskilde när det gäller studievägar,yrkesval, arbete, livsform och levnadsväg. Vi vill skapa förutsättningar förreell valfrihet. Meninnebär vår valfrihet en frihet utan alla gränser, ett slags frihet lill 100'>()? Jag vill gärna säga, atl vi moderater är framsiegsoptimister, som troratt alla människor kan skapa elt samhälle för alla. Vi är övertygade om atlmänniskor kan väga behovet av frihet mot ansvarstagandet. Ingen människa kanåtnjuta frihet till . Med andra ord är vi realister. Vi tror inte på detextremt liberala samhället, där människor släpps lösa att klara sig var och enpä egen hand. Människor är bräckliga varelser: sjukdom, handikapp, ålderdomställer krav pä stöd, och de flesta behöver vägledning, kärlek och omtanke, inteminst barnen och de unga. Därför innebär ansvarstagandel i moderat ideologi attvi slår vakt om ett samhälle som sätter upp gränserna och som ocksä förmårupprätthålla gränserna mellan valfrihet och trygghet för varje enskildmänniska, ung som gammal. Nå,skulle dessa grundläggande principer gälla enbart rödhåriga eller de längaeller skåningar eller enbart manliga individer? Nej, var och en förslär atleftersom vi tror på alla människors lika värde, så är all inskränkning avvalfriheten eller diskrimineringen på grund av kön oförenlig med vårgmndläggande människosyn. Valfriheten och ansvarstagandet förutsätter alltså t.ex. jämställdhet mellan kvinnor och män. säger vi alt jämställdhetenär ett medel au nå det övergripande målet. Jaghoppas alt denna ideologiska deklaration kan förklara vår behärskade entusiasmöver atl del nu skall lagstiftas om jämställdhet mellan kvinnor och Jämställdhetmellan kyinnor och män i arbetslivet 2Riksdagens protokoll 1978/79:161 Jämställdhetmellan kvinnor och män i arbetslivet Vi hurrar såledesinle , även om vi trots allt har ställt oss bakom lagens tillkomst. Låtmig i det här sammanhanget få citera ur ell anförande som ordförande, , höll iGöteborg: "Valfrihetkan aldrig åstadkommas med tvång. Vi kan inte lagstifta fram nya attityder tillvarandra, till familjelivet eller till arbetslivet. Vi kan bara åstadkommaförutsättningar för valfrihet. Men vi kan och bör ständigt diskuterakunskapsbrisier och fördomar som hindrar valfriheten. Vi måste försöka ulvecklamedvetenheten om våra egna värderingar och om hur de påverkar oss." Delhär är klokt sagt. Om Jag omsatte hennes funderingar i praktiskt vardagsliv,skulle jag kunna fråga statsrådet: verkligen statsrådet att lagenexempelvis kommer au få flera man att lära sig sköta iväiimaskirien? Itidningen kunde man för sedan finna en blankett för etl slags enkät.Den kallades: "Vad gjorde du ?" Där skulle mannen ellerhustrun i en familj markera med kryss i ja- resp. nej-ruta om det var han ellerhon som handlade maten, lagade maten. Jobbade över, läste tidningen, diskade,ordnade barnvakt, kokade kaffe, lekte med barnen, lade barnen, såg pä TV osv. VadJag vill komma fram till är frågan: Hur vi nu fördelar de här arbetsuppgifterna hemma och hur vi kryssar för i de olika rutorna, har det något samtnanhang med lagens tillkomst? Var skall jämställdhetsarbelet böria? Var skall barnen få sin grundläggande inställning till rollfördelningeni elt hushåll, i ett hem? Självfallet i hemmet! Skall vi någonsin få ennågorlunda acceptabel jämställdhet, så måste vi börja med barnen. De bör genom upplevelser lära sig att det inte finns manliga resp. kvinnliga arbetsuppgifteri hemmet. Fören månad sedan kunde man läsa i en artikel av i Svenska Dagbladethur forskaren ser på del här: "Del är något oerhörtintressant och viktigt som håller på au hända - delta alt barn i böriarfä pappor som ställer upp pä samma villkor som mammorna." framhåller vidare all det mäste betyda myckel för barnen att fä enannan och mycket tydligare bild av männen och männens värld. Det måste innebäraen hell annan balans i äktenskapet, och det måste leda till att männen självförändras och tar en annan roll i samhället. Men man måste komma ihåg, sägerSiv , att än gäller del en väldigt liten grupp. annan artikel i spetsades frågan lill: "Pappas baby-hur blir han?" I artikeln påpekades au lidigare har barn bli vit vuxnagenom en enda varm bindning lill en annan människa, nämligen lill modern. Omdel vet forskningen en hel del . Hur del blir för barn som också knytslill fadern, och kanske ännu mer till fadern, vet vi däremot inle så mycket om. Och vad betyder det härför kvinnorna och för mä'nnen? många är sedan Jagframhöll i den här talarstolen att egentligen ärdet orättvist alt vi män inlepå samma sätt som kvinnorna får uppleva barnen när de är små. förstår jagännu bättre au en period av pappaledighet skulle ha betytt mycket för denpersonliga utvecklingen och förhoppningsvis kanske också för barnen. Menhur kommer det sig alt sä få män prövar på de här nya uppgifterna i tillvaron?Ja, delvis är det väl som säger, alt männen själva kommeratt hamna i samma lojalitetskonflikt som kvinnorna haft i flera generationer -valet mellan barnen och jobbet. Så mycket svårare kommer det att bli för männenalt gå emot strömmen - atl bli en som inte räknas pä jobbet. Arbetslivet byggerJu på att männen prioriterar och värderar sina barn lågt. -Och någon ändring pådetta får vi väl inte, fortsätter denna forskare, förrän dessa"pappa-män" blir chefer, eller mer exakt, förrän vi får etl styrandeskikt av män och kvinnor som tar barn och deras behov på allvar. Fårdenna forskare rätt, kommer vi därigenom alt lösa fler problem. Jag tänker påalla de alkohol- och knarkmissbruk som vi skulle kunna förhindra bland barn ochungdom men som vi inte förhindrar. Jag tänker på alla de ungdomar som far illa, som riskerar atl bli utslagna på grund av den dåliga start de harfått under sin uppväxttid där hemma. Tänk om vi föräldrar genom ökadJämställdhet bälire kunde ta hand om vår unga generation. Tänk vilken storreform det vore! Kommer Jämställdhetslagen att medverka till delta? Jag trorinte det, kanske sä småningom i någon mån indirekt. Harvi tänkt på alt om vi - mammor och pappor- parkerar vår ömt avhållna och välvårdade bil fel, får vi beiala parkeringsböier. Men vad händer om vi -mammoroch pappor - sä all säga "parkerar" våra barn fel? Blir det däparkeringsböter? Nej, långt, långt efter kommer de i någon form, men dä är detoftast . Jagkommer tillbaka till frågan varför det trots alll är sä få män som prövar pådessa uppgifter, som tar sitt ansvar. Varför går jämställdhetsarbelet sålångsami? Det liberala tror alldeles bestämt atl vi genom en lagskall kunna öka taklen. Det är bra om ni får rätt, men dessvärre ärjag en litensmula pessimistisk. Hur skall lagen exempelvis påverka den frigörelseprocesssom del innerst inne är fråga om? I bok rädsla-f ö.en av de få svenska böcker på del psykologiska området som köpts av etlbokförlag i - pekas på den rädsla som hämmar oss människor och i detta falloss män. Vi vågar inte ifrågasätta livsmönstret. Vi vågar inte pröva enförändring. Vi vågar inle emotionellt. Jag går över till atl säga några ord om utskottets behandling avsjälva lagförslaget. Vimoderater har, med några få undanlag, ställt oss bakom lagförslaget.Entusiasmen är visserligen behärskad, och inte minst som fackligt aktiv ärjagsjälv tveksam. Det är inte särskilt lyckligt, fm statsråd, att de fackligaorganisationerna inte sluter upp. Det är bälire när de fackliga parterna vidförhandlingsbordet kan komma överens i sådana här frågor. Men vi har som aagtställt oss bakom förslaget. Vi vill dock ha 3 §annorlunda utformad. Av reservationen 2 på s. 33 i Jämställdhetmellan kvinnor och män i arbetslivet Jämställdhetmellan kyinnor och män i arbetslivet betänkandet framgår denändring som vi vill ha till stånd. När en arbetstagare eller arbetssökandeanser sig förbigängen skall del, enligt propositionens förslag, med tillämpningav vanliga bevisregler utredas om han eller hon har sakligt bättreförutsättningar än den person av motsatt kön som arbetsgivaren föredragit. Vimenar alt det i stället bör ankomma pä arbetstagaren eller den arbetssökandeatt göra sannolikt att arbetsgivaren vid anställning eller befordran harträffat sitt val på grund av vederbörandes kön. Bevisningen skall inte bara omfattade faktiska förhållanden det är fråga om - meritskillnader - utan också altmotpartens avsikt faktiskt varit att diskriminera på grund av kcin. Delandra som vi moderaler vill ha ändrat är det som kallas positiv särbehandlingoch som ingår i samma paragraf Vi tar avstånd från den s. k. kvoteringen. Vimenar att den enskilde har räu atl bli bedömd efter sina egna förutsättningar.En bäure meriterad person som får stå tillbaka för en sämre meriterad har likavälgrundad anledning att känna sig personligt kränkt om missgynnandet skerdärför alt man vill åstadkomma en Jämnare könsfördelning i stort.