prot · G209114 · 1978-12-31 00:00:00 — Det hände ävenunder den lid som den socialdemokraliska regeringen tog pä sig alt funderaefter det att utredningens förslag var framlagt. Men eftersom Even ärkritisk pä den punklen skall jag inte strö salt i såren ytteriigare, utan barakonstatera att det föreligger behov av åtgärder. Riksdagenhar varit överens om att uppdra åt alkoholpoliliska nämnden inomsocialstyrelsen alt föra arbetet vidare. Som jag sade i milt tidigare anförandekanjag gärna erkänna att del arbetet inte har funnit sin rälla form. Jag troralt del kan bero pä att handläggningen av alkoholfrågor inom ärsplittrad på flera olika enheter. Jag skall inte föregripa det förslag somsenare skall läggas fram om organisation, men jag hoppas allen effektivare organisation av handläggningen av alkohol- och narkolikafrågornainom socialslyrelsen över huvud tagel skall bidra lill en effektivisering avdet arbete som här har tagits upp. Jag vill understryka än en gäng all jagutgår från all socialslyrelsen, alkoholpolitiska nämnden och dess kansli lillalla delar fullföljer det uppdrag som har gett dem. För min delirorjag all organisationen är det väsentliga. Man kan inte föra en effektivalkoholpolitik, om organisationen är ineffektiv. Självfallet litar jag pä aUalla ledamöter i nämnden och i synnerhet , som har haft tillfålleall följa alkoholpolitiken häri pä nära häll, kommerall ta initiativoch framföra de förslag som är nödvändiga för alt de ytteriigare ålgärder sombehövs pä del här områdei skall komma lill stånd. Jagvill ta tillfället i akt att stryka under att någon nedrustning eller någonavmattning när del gäller insatserna mot alkohol- och narkotikaskadorna inte äraktuell med den nuvarande regeringen. Det betydelsefulla steg som förestårär att få en ny sociallagsiiftning, som jag hoppas att senare i ärskall kunna fatta beslut om och som kan bli del tredje steget; del första vardel alkoholpolitiska beslutet , del andra var beslutet om narkotikapolitiken1978, och får vi en ny sociallagsiiftning 1979. Del bör ge oss goda redskapför att fullfölja kampen mot alkohol- och narkoiikaskadorna i det svenskasamhället. Nykterhetsvård,m. EVERTSVENSSON (s) kon genmäle: Omjag ändrade ton i mitt senare inlägg sä berodde det på atl jaguppfattade del sä alt socialminislern tog det här problemet pä allvar, och delville jag gärna uttrycka min uppskattning för. Man kan inte säga av en sådanhär stor fråga genom några lustiga inlägg. Det är klart atijag har vissa förhoppningar påfolkpartiregeringen i den här frågan, i varje fall i den meningen au den nu förberedernästa års proposition pä della område. Men det säkraste om rnan vill genomföraden alkoholpolitik som vi har skisserat i motionen 600 är nalurliglvis att vifår en socialdemokratisk regering. Jag vill börja med alt i alla delar understryka vad min kamrat har anfört. Jag skall inte fördjupa mig i frågan utöver detta. Jagvill bara instämma i beklagandet av au man t.o. m. inom frikyrkligheiert hällerpä all tappa en del av sin målsättning och i vissa fall börjar kompromissa medsamhällets största fiende, alkoholen. Någraord med anledningav motion 1838 och den negativa behandling som utskottet hargivit den. Del är beklämmande att vi lever kvar i vår i förhållande lillbehovet njugga syn pä vård och hjälp. Visst har bättring skell, och det harhänt en del de senasie åren som vi noterar med stor tacksamhet. Nykterhetsvård,m. Mensjukvårdens huvudman, landstingen, resterar i stort när det gäller vård avalkohol- och giftskadade människor. Det är endast de värsta akutfallen man kanta sig an, och del brister myckel där. Orsaken är, som ni känner lill,ekonomiski trångmål. Menmånga frivilliga organisationer lever väldigt intensivt och går in med konkrethjälp när det gäller lokaliteter och terapi. Men de kommer inte längre änekonomin räcker till - detta är det allvariiga. Jagvill i detta sammanhang bara myckel kort beröra DKSN:s RIA-verksamhei, sombehandlas i motion 1838 med en vädjan aU få eu något större anslag. Del ärverkligen skada alt del inte kan ske, eftersom man själv häller sig medlokaler, ibland med hjälp och i vissa fall med landsiingshjälp, ochhar en otroligt stor frivilligstab som ställer upp. Del vore synd om människorskall tröltna därför all hjälpert inle kommer . De gör en utomordentliggärning och står för en fin verksamhel. Omnu människorna i dessa organisaiioner upplever det som så trögt att de tapparen del av sin idealitet och blir mindre hågade att ställa upp hamnar samhälleti en myckel stor risksilualion. Jag tror inte atl vi utan den enskilda,positiva frivilliginsalsen klarar de här problemen. Del går varken genomlagsiiftning eller genom vissa fasta samhällsformer. Det behövs myckenpersonlig förståelse och värme. Delfinns emellertid idealitet och frivillighet kvar, men det behövs ocksåekonomiskt stöd medan lid är. Därför villjag understryka del önskvärda i allregeringen i sill propositionsskrivande och utskottet i sin behandling hadeförstått silualionen litet bättre och handlat annorlunda trots knappheten påpengar, vilken också jag känner lill. Därför insiämmerjag med dem som haruttalat kraftfulla ord i della ärende och understrukit behovet av en ökadnykterhetsvård. Riksdagoch samhälle behöver skärpa sig när det gäller att vidta åtgärder mol detsnedvridna så atl inte människor, som har påpekats av flera talare, går underpå grund av olika former av missbruk. Vi behöver alltså sälla in alla kraftermot en sådan ulveckling. Eftersomvärdfrägan har blivit en ekortomisk fråga, sä måste vi vara generösa. Samhälletkommer inte undan kostnaderna förden vård som olika insiartser måsle ge. PERGAHRTON (fp) kort genmäle: Vi är överens om de frivilligaorganisationernas betydelse, vilket regeringen och utskottet har insett. Vi harockså förordat en uppräkning av anslaget med 1 milj. kr. Men vetlika väl som alla vi andra atl gällande ordning är den all socialslyrelsenprövar ansökningarna om bidrag. Eftersom han inle yrkade bifall lill motionenirorjag också att han inser au det vore orimligt all göra ett undanlag förDKSN. () kortgenmäle; Om man ser alt det finns ett behov på etl visst område, så måste man talag i någon bil. Sä gör man i alla sammanhang. lösahela problemet, sä är man tacksam för om det åtminstone händer någol. SVENJOHANSSON (c): Under de somjag varit i harjag haft tillfälle atl följadessa frågor. har del väckts moiioner, förekommit debatt och voteringar.Hur de olika partierna har slälll sig under dessa utgör ett intressantdokument. Jag harockså haft tillfälle atl följa arbetet ute pä fältet och fällse hur olyckliga människor hamnai i alkoholismens våld. Jagkan stryka under mycket av det som sagts i den här debatten, men vill därutövercitera ur ert aftortiidning. Jag tror att många människor som arbelar ute päfältet och föräldrar som upplever svårigheter med sina barn kommer att studeraprolokollel frän dagens deball. I en artikel i i är med rabriken"70-talels barn har ingen själ" slår följande: "50-talsbarnenär vuxna . De ärjust i färd med atl sälla 70- och 80-ialens barn tillvärlden. Sombarn var 50-talsbarnen ganska glada. Den auktoritära uppfostran börjadeförsvinna. TV:n log sin plats ivardagsrummet. Rockidolerna satt på väggen. Frihet var slagordet. 50-talsbarnenskulle välja själva, vara fria. Mesl fri var man i . var varje50-talsbarns drömland. 50-ialsbarnerts föräldrar hade ofta en livsinställning,en politisk uppfattning, en religion eller kanske en ami-religion. Mendom behöll den för sig själva. Barnen skulle inte påverkas. De skulle själva fäta ställning när de blev stora. Nuär 50-lalsbarnen stora. Irtie många 50-ialsbarn tror på någon . Inte många50-talsbarn har någon klar politisk uppfattning. Inte mänga 50-lalsbarn harnågon klar livsinställning, med ideal och normer. Deglada 50-ialsbarnen har blivit rotlösa vuxna. Som söker sin livsinställningbland möbelhusens bokhylleväggar för prydnadssaker- inte för böcker. Som byterparti lite hur som helst. Som gifter sig i kyrkan, inle pä grund av au de intelagil ställning till något alternativ. All gifta sig borgerligt skulle vara etlstörre steg - då skulle man ju ta ställning för att man inte var religiös. Ochett sånt ställningstagande kräver en livsinställning. Men det har inte50-lalsbarnen. 50-lalsbarnengifter sig, skiljer sig, är ensamstående eller olyckliga i sina äktenskap.50-talsbarnen har ingen klar moral- eller familjeuppfaltning. För moral varfruktansvärt omodernt när de blev kära under 60-talei. Ingentingär självklart för 50-ialsbarnert - ingeniing utom materiell välfärd. 50-talsbarnenbråkade inie alltför myckel i skolan, för så fritt hade det ännu inle blivit.Men 50-talsbarnens 70-talsbarn bråkar och busar och förstör. 70-lalsbarnenär inga glada barn. De ser ofta egenllig mening i livel. Utom möjligenmed prylar och mode. Dom skiter i skolart för skolan skiter i dom. Dom kan slåsönder en fönsterruta eller kludda pä tunnelbanan-för del Nykterhetsvård,m. Nykterhetsvård,m. äringen som säger något i alla fall. Dom kan förstöra i porten, för del finnsinga grannar eller portvakt som bryr sig sä myckel om del all dom skäller utdom. 70-lalsbarnenskiter i det mesta. För vad finns det egentligen atl leva för? 50-talsbarnensföräldrar förklarade aldrig sin livsinställning. Ville inle påverka. Fastinnerst inne hade dom normer och värderingar. Förmodligen levde dom efter dem,i alla fall pä ett ungefär. Delbetyder att 50-ialsbamen som barn hade något att hälla sig till, något au levaefter. Fastdom fick det aldrig förklarat, som vuxna hade dom inie kunnat föra del vidarelill sina barn. Men det kanske förklarar varför dom som barn inte tyckte livetvar meningslöst, varför dom inte skolkade frän skolan, varför dom inte dracksig berusade alltför ofta. 70-lalsbarnenär nästan alldeles ulan givna normer. De är utan livsinställning. Deras livhar ingen själ. Delarom detta internationella barnärei borde handla i . De svenska barnenlider en andlig död. Barnen i tredje världen lider en materiell nöd. Liberalismenoch slappheten i 50-lalets barnuppfostran har fått förfärande konsekvenser förde barn som växer upp . Barn ulan normer, ulan föräldrar med en egenlivsinställning blir rotlösa och olyckliga. Men vilka normer ska vige? Hur myckel får vi påverka? Antagligenska vi påverka så mycket som vi överhuvudlaget kan. Förden kommersiella delenav samhället gör det. Fast först kanske 50-talsbarnen måste få en egenlivsinställning? Innan de kan ge 70-lalsbarnen någon?" (vpk): Jag har i etl tidigare skede av del här ärendets behandling försökt fålill stånd en diskussion om de större och långsiktiga linjerna i frågan,ochjaghar fått vela av utskottets talesman att det finns inle tid fördel. Del finnsinle plats för det, del hör inle hit. Det hör inte till saken, som han säger. Jagnämner detta som bakgrund till atl kommunisterna har vägratspela med i det spel som pågår, au motionera om 10 eller 20 behandlingsplatserhit och dit. Vihade en mycket utförlig motion . I olika sammanhang under olikaämnesrubriker som berörde missbrukarproblemen försökte jag fä upp tankegångarnai den motionen lill diskussion, men det lyckades aldrig. Socialutskottetbehandlade moiionen, 1977/78:1510, på tvä rader och log över huvud laget inteställning lill dess sakinnehåll, lill de krav och yrkanden som ställdes. Jagvill försöka ännu en gäng att fä lill stånd något yttrande som ändå tyder päall man i andra kretsar än i vårl parti är beredd att säga så pass myckel isjälvprövningens och sanningens iniresse au del som man hiuills har sysslai medi alkoholpoliliken har gjori loial bankrull. Del gäller atl börja från scratch. Vi sitter här och diskuterar småsaker, småöverföringar på anslag och sådant. Vi har elt läge, där 95 ". av alladrogproblematiker icke kan fä någon behandling, icke kan få något stöd. Och omvi fortsätter så här, kommer de heller aldrig att få del. Jagskulle vilja fråga: Är det någon som skulle anse annai än au del var eiläierfall i del grövsia barbari, ifall vi hade moisvarande siluaiion förcancerpalienier? All säga atl 95 ". av alla cancerpatienter måsie lämnasål sill öde, au bara några fä proceni kan behandlas, skulle nalurliglvis varafullständigt ohållbart. Ingen skulle ge sig på att understödja en så vansinnigtes. Fråganom drogmissbruket består, väldigl kon uttryckt, av tvä lunga bilar: del man kankalla den samhälleliga bilen och del man kan kalla behandlingsbilen eller denpersonliga bilen. När del gäller den samhälleliga delen måste man ju konstaleraalt myndigheterna och de tvä borgerliga regeringar som har suttit sedan 1976inte har lärt sig någonting. De har inte slagit in pä någon ny väg. De har intevisat någon förståelse förde fakiorer som i väsentlig män styr drogmissbruketsvillkor och utbredning. Bostadsbyggandetsker efter precis samma linjer nu som del gjorde när och Lindängenbyggdes. De nya bostadsområdena ser precis likadana ut. Utslagningen isamhället ärsiörre än den var närd» borgeriiga tog regeringsmakten och den ärstörre än någonsin . Det förutses nu attstrukturomvandlingen inom industrin skall leda till en ny stor omfiyttningsvåg,vad det nu skall komma alt innebära för de sociala miljöer där människor görsina erfarenheter och där deras beieenden fasiläggs, där deras kriser ochsorger och bedrövelser växer fram. Vihar inle gjorl nägonling för all bygga ul barnomsorgen lill någol som ensliknar en bråkdel av den behovsläckning som vore nödvändig. Vi lillåter altungdomsgårdar läggs ner. Vi drar inie slutsatsen atl den stora förstörelsen ibostadsområdena, de destruktiva beteendena, har någonting au göra med denotillräckliga utbyggnaden av den delen av ungdomsverksamheten. Vihar över huvud tagel inga proportioner, och det har man inte heller när delgäller behandlingssynen. Vi vet, myckel kort uttryckt, utifrån vetenskapliggrund att drogberoende är en sorts ivängsmässig process. Bakom drogberoendetligger psykiska processer som också är ivängsbeionade. Man kan därför intevädja lill del personliga ansvaret och säga: Du skall sluta supa, för del ärfult atl supa. Det är ett meningslöst påstående inför en alkoholist. Alkoholistenmåsle själv ta sig ur denna ivångsprocess, men han kan inte göra del ensam.Därför fordras behandlingsmetoder och ett behandlingstänkande som så att sägasönderfaller i tvä faser, någol som är ganska långvarigt och som inte kantillgodoses med de typer av behandling som dominerar missbrukarvärden . Denpsykiska rehabiliteringsprocessen är långvarig redan i sill första steg, i delrent psykologiska slegei. Detfordras först en avtäckande fas, som är myckel smärtsam. I detta skede måsteman ha stöd av likasinnade, av kamrater som begriper vad del handlar Nykterheisvård, m. m. Nykterhetsvård,m. om,och får inte lämnas åt sig själv. Därefter krävs en lika smärtsam och svårprocess, där man återupplever de skeenden som en gäng ledde till den psykiskaulstöiningssitualionen och befriar sig från dem. Delta är en långvarig process,och på denna måste sedan följa ett program med t. ex. inslag av utbildning,förberedelser för arbetslivet osv. Men vi har inle lillsiymmelse lill någotsådant. Del kan endast erbjudas för någon promille av de drogberoende. Skall viinle dra några slutsatser av denna groteska situation? NILSCARLSHAMRE (m): Jag är övertygad om alt är ärlig i sin samhällssyn, sinidealitet och sitt engagemang. Del är därför inle en moralisk beskyllning närjagsäger,alt del som han här framhåller ändå är ett grovt och cyniskt hän mot alla deutslagna och drogberoende som han gör sig lill talesman för. Vad han säger ärju ingenting annat än elt evigt upprepat omkväde på temat "sådan ärkapitalismen". Till alla de 300 000 drogberoende och utslagna människornasäger han: Del finns inget hopp förer annat än i ett helt annat samhälle. Delär hans tes. Det är inte sä, . Sanningen är den atl della problemär just del som sade alt det inle är, nämligen vardagligt ochtrivialt. Del är ett utomordentligt vardagligt, grått och trivialt arbete somvi är inne i, men det är inte hopplöst. Det är f ö. inle sant atl av alla drogberoendelämnas utan värd och behandling. Ungefär 60 000 av dem får någon form av vårdoch behandling, de allra fiesta i helt öppna former. Skall vi vänta på den dagdä samhället är sä i grunden förändrat som drömmer om att detskall bli - och jag tror inie all del skulle hjälpa - kommer inte 300 000 ulanmiljoner människor att gå under. Vi får vackert fortsätta med atl göra som vihar gjort, dvs. lägga pussel med vardagliga och triviala åtgärder för attförsöka hjälpa de människor som är utslagna och som har det svårt. Och detskall göras , inte i etl framlida drömsamhälle, . PER (): Ja, vi vet, , all dessa problem haren samhälleligbakgrund. Vi känner lill atl del handlarom arbetslöshet, problem i skolan ochdåliga bostadsmiljöer. Vi jobbar alla med dessa problem pä det sätt som vi trorär rikligt. Del är också en fråga om behandling. Vi vet atl det finns bristerinom barnomsorgen, inom långvården, inom den övriga sjukvården och inommissbrukarvärden, och vi gör vad vi tror är riktigt i de avseendena. Men,, varje stor tanke måste operalionaliseras för att kunna omsättasi något konkrel som når människorna, och det gäller också inommissbrukarvärden. Pä dagens föredragningslista staren operaiionalisering avidéer om hur man skall åtgärda missbruksproblem. I det sammanhanget måste mangöra vissa prioriteringar, och medel måste anslås. Regeringen har lagt fram ettförslag, och jag konstaterar att vpk i vad gäller del konkrela förslaget lillvilka medel som skall anslås under det kommande budgetåret icke haft någonannan uppfattning än regeringen. Del tyckerjag ändå är det grundläggandeoch för missbrukarna vikliga konstaterandet. Det är utmärkt att vpk har kunnaiinstämma med regeringen i detta avseende, men försök dä inte springa ifrån delställningstagandet genom alt sväva ut i vidlyftiga tankegångari JÖRNSVENSSON (vpk): Jag vill först säga lill Per att vi i flera sammanhang, senasti Ool, har krävt en helt annan typ av alkoholpolitik och också atl helt andraresurser skall ges lill denna. Men det röstade Per emot, och han harmajoriteten bakom sig också . Vi kunde skriva 100 motioner i frågan - PerGahrton kommer ändå atl rösta ned dem. Han vill ju inle göra något åt dettaproblemkomplex utan vill all de av de drogberoende som inte får någon värdskall ha oförändrade förhällanden. Tillherr Carishamre vill jag säga atl del inle är vi som lämnar de drogberoende ålsitt öde. Det är ni - socialutskoltet och de myndigheter som har handlagt dennafråga och misskött den . Det ärju ni som skapat de förhällanden somleder lill att av de drogberoende över huvud tagel inte kan tas om hand. Vi hävdar aldrig och har aldrig hävdat, att del skullevara nödvändigt alt skapa eu heltannat ekonomiskt system, en socialistisk planekonomi, för att kunna börjaangripa dessa problem. Det är etl helt groteskt påstående. Tvärtom har vi genomvåra konkreta förslag här i , som ni inte ville diskutera ellersakbehandla och som ni röslade nej till, försökt åsiadkomma en expansion av dedelar av den samhälleliga verksamheien som skulle ha kunnat börja påverka dennaproblematik. Vianser fakliskl atl man även i elt kapitalistiskt samhälle kan motarbetabostadsspekulationen, markspekulationen och byggmonopolen, som bidrar till attskapa dåliga arbetsmiljöer. Vi anser all man redan i etl sådant samhälle skallbygga ut barntillsynen, behälla ungdomsgårdarna och genomföra en vetenskapligtadekvat behandling för de alkoholberoende. Det är möjligt även i eu samhällesom är drabbat av arbetslöshet. Au man sedan inle kan avskaffa arbetslöshetenannat än i ett annat ekonomiskt system är en annan sak, men den diskussionenhör inte hemma här utan i ett slörre ideologiskt sammanhang. Menvad vi anklagar er för är all ni inte gör vad som är möjligl all göra, att niärså fixerade vid konkurrensens välsignelsebringande verkningar på ekonominatt ni låter hundratusentals människor slås ut från industriarbeisplat-serna,att ni är så fixerade vid klassamhällets välsignelser alt ni inte förstår ochbryr er om vad som händer med barn som växer upp i segregerade bostadsmiljöerav typen Lindängen och och atl ni fortsätter att tillåta atl sådanamiljöer byggs upp i förstad efter förstad och i kommun efter kommun och nui. talar om att strukturomvandlingen nödvändiggör en ny stor folkomflyttning,under hänvisning lill att folk minsann måste anpassa sig efter nyaförhållanden, att det inle går all lita pä all de gamla jobben skall finnaskvar osv. Vi anklagar er för all ni inle ser vad denna väldigauislagningsmekanism innebär och inle gör något åt den. Nykterhetsvård,m. Nykterhetsvård,m. herrCarishamre för all han inle är socialist - del lönar sig över huvud tagel inte. PERGAHRTON (fp): Jag vill bara konstatera all det, om vpk generellt kommeratt avstå från att väcka motioner som man bedömer sannolikt kommer all röstasned, kortimer all inträffa en myckel intressant förändring av kammarensarbetsförhållanden. NILSCARLSHAMRE (m): Vpk skulle alltså aldrig ha hävdat del som var huvudinnehållet i JörnSvenssons långa första anförande. Men är Svenssontillbaka i sill tal om all vi först skall ha ett samhälle ulan konkurrens, ulanklasser osv., om man skall kunna göra något. Jag säger alt del är etl hån motdem som redan är utslagna och drogberoende och även mot dem som kommer att blidel under den närmaste framliden. Jag vill föreslå all någon gånggå ul på torgen eller gatorna i - med eller utan sällskap av Per Gahrton- även i andra ärenden än för atl hålla torgdiskussioner. Dä kanske JörnSvensson kommer all upptäcka alt de här aktuella problemen för dem del gällerär så små, grå, triviala och vardagliga som nu inle kanföreställa sig atl de är. JÖRNSVENSSON (vpk); Jag tror all jag med min personliga bakgrund och mina egna erfarenheterhar lärt känna de levnadsvillkoren betydligt närmare än vad moderatasamlingspartiets talesmän gjorl. I det avseendet irorjag alltså inte au herrCarishamre skall sätta sig på några höga hästar. TillPer vill jag säga atl vi naturligtvis inle skall bereda er den glädjenatl ni blir av med oss. Men vi är en liten riksdagsgrupp, som ibland måstekonstatera alt speciellt socialutskott, vars arbetstid är särskilthårt belastad, struntar till den grad i våra viktiga moiioner i väsentligafrågor all vi ibland faktiskt måste dra den slutsatsen au vi icke skalllägga ned del stora arbete som det innebär atl väcka en motion, eftersom detändå är meningslöst. Vi går upp i debatten och försöker få den på en annan bog,men vi stångar inte pannan blodig mol Per Gahrions byråkratiska negativism, somhan manifesterade när vpk-motionen behandlades i Qol. Överläggningenvar härmed sluiad. Kammaren biföll vadutskottet i dessa moment hemställt. Proposilionergavspå bifall till dels utskottets hemställan, dels moiionen nr 1820 av EricCarlsson och , och förklarades den förra propositionen vara medövervägande ja besvarad. Proposiiionergavs på bifall lill dels utskottets hemställan, dels reservationen nr 1 avEvert m. fl., och förklarades den förra propositionen vara medövervägande ja besvarad. Sedan begärt votering upplästes ochgodkändes följande voleringsproposition: Densom vill att kammaren bifaller socialutskottets hemställan i betänkandet nr 26 punkten 2 mom. 5röstar ja, den det ej vill röstarnej. Vinner nej har kammarenbifallit reservationen nr 1 av Nykterhetsvård,m. Vidomröstning genom uppresning förklarades flertalet av kammarens ledamöter haröstat förja-propositionen. Då begärde rösträkning verkställdesvotering med omröslningsapparai. Denna omröslning gav följande resultat: Ja- 159 Nej - 149 Proposiiionergavs på bifall lill dels utskottets hemställan, dels reservationen nr 2 avEvert m. fl., och förklarades den förra propositionen vara medövervägande ja besvarad. Sedan begärt votering upplästes ochgodkändes följande voteringsproposition: Densom vill atl kammaren bifaller socialuiskotlels hemställan i belänkandet nr 26 punklen 2 mom. 6-8röstar ja, den del ej vill röstarnej. Vinner nej har kammarenbifallit reservationen nr 2 av