prot · G209161 · 1978-12-31 00:00:00 — 3. beträffandebostadsarrende av () och () som - under förutsättning av bifall till reservationen nr 1 - ansett all ulskotlei under 4 bort hemställa atl skulle anta 10 kap. 6 § förslagellill lag om ändring i jordabalken. 4.beträffande övergångsbestämmelserna av () och () som- under fömlsätlning av bifall till reservationen nr 2 -ansett atl utskottetunder 5 bort hemslälla att med anledning av propositionen, idenna del, och motionen 1978/79:2637 samt med avslag på motionen 1978/79:2603,yrkandet 2, och moiionen 1978/79:2604, yrkandet 2, skulle antaövergångsbestämmelserna i lagen om ändring i jordabalken med den lydelsereservanlerna föreslagil, innebärande atl de nya bestämmelserna skulle gällaäven i fråga om arrendeavtal som ingåtts före ikraftträdandet, 5. beträffande övergångsbestämmelserna avJoakim Ollen (m) och () som ansett att utskottet under 5 bort hemslälla allriksdagen med avslag pä motionerna 1978/79:2603, yrkandei 2, och motionen1978/79:2604, yrkandet 2, skulle anta övergångsbestämmelserna i förslagel lilllag om ändring i jordabalken, 6. beträffande fiskeartende av ()och () som - under förutsättning av bifall till reservationen nr 2 - ansett all utskottetunder 7 bort hemställa altriksdagen med anledning av proposiiionen, i denna del, och moiionen1978/79:2637, i denna del, skulle anta förslaget till lag om ändring i lagen(1957:390) om fiskearrenden med den lydelse reservanlerna föreslagit, 7. belräffande fiskeartende av ()och () som - under förutsättning av bifall lill reservationen nr 5-ansett alt utskottetunder 7 bort hemställa altriksdagen skulle anla förslagel till lagom ändring i lagen (1957:390)omfiskearrenden. Den proposition om ändring i arrendelagstiftningen som ligger lill gmndför det lagutskottsbetänkande som vi nu behandlar har till huvudsakligt syfteatt stärka arrendalorernas besittningsskydd. Det är i och för sig etl lovvärtsyfte, som vi i så gott som alla delar ställer oss bakom. Men det är viktigtatl det sker en rimlig avvägning mellan Jordägarens rätt all träffadispositioner över den mark han äger och arrendatorns rätt att förfoga överjorden. Förskjuls avvägningen för myckel ät del ena eller det andra hålletmotverkas lagens syfte. Anser jordägaren atl del t. ex. inte lönar sig allarrendera ul Jorden eller all det lagstiftningsvägen läggs alltför slora hinderi vägen för honom all fö arrendeförhållandet upplöst, blir han i fortsättningenovillig atl lämna ut sin Jord till arrende. Utbudet av arrendejord kommer däalt minska kraftigt till nackdel för alla de arrendatorer som är i behov avsådan jord. Del krävs alltså en finstämd avvägning mellan dessa olikaberättigade inlressen. Eftersomlagens utformning alltså är av stor betydelse från jordbrukspoli-tisk synpunktborde det ha varit en självklarhet alt det utskott i som har allbedöma jordbruksfrågor fött yttra sig i ärendet, innan det avgörs av kammaren.Till min förvåning avstyrkte lagutskottet under ärendets handläggning minbegäran om alt inhämta jordbruksutskottets synpunkter på lagförslaget.Vi får alltså nu klara oss utan den värdefulla bedömningen. Men Jag villframhålla au det är anmärkningsvärt att uiskouet motsatt sig ett yrkande om enallsidig belysning av etl svårbedömt ärende. Det har gått mer känsla än förnufti behandlingen av den här frågan, vilkei jag allvarligl beklagar. Frånmoderal håll har vi i ulskoilel haft vissa erinringar mol proposiiionen, vilketframgår av reservalionerna lill belänkandet. Del gäller försl den laglekniskautformningen av reglerna om bestämmande av arrendeavgift vid förlängning avarrendeavtal. Här stöder vi proposiiionens förlag till alla delar och finnerdel egendomligt atl företrädare i utskottet inte har ställt sigbakom förslaget från den egna regeringen ulan har gett sitt bifall tillsocialdemokraternas och centerpartiels ändringsförslag. Vimoderater menar alltså alt justitieministern i propositionen gjort en riktigbedömning då del gällt atl utforma reglerna i 9 kap. 9 §. Han har där följt deprinciper som är godtagna när det gäller nyujanderäiter. Detinnebär au arrendeavgift skall utgå med skäligt belopp och au den arrendeavgiftsom Jordägaren fordrar skall godtas om den inte är oskälig. Genom dennautformning uppehålls sambandet mellan reglerna för hyra och arrende. Vi anservidare all fortsättningen av regeln -där del anges alt fordrad arrendeavgift äratt anse som oskälig om den inte endast obetydligt överstiger vad arrendalorn iallmänhet kan antas vara villig att betala med hänsyn till arrendeställetsavkastningsförmåga, arrendeavtalets innehåll och omständigheterna i övrigt-ger arrendenämnden möjlighet till en flexibel prövning och ökarrättssäkerheten vid avgiftens bestämmande. Ireservationen 1 har vi ulföriigt redovisat skälen för värt ställningslagandeliksom de ocksä framgår av vad Justitieministern har framhållit i propositionen.Jag vill bara här understryka atl den föreslagna lagbestämmelsen, som övriga iutskottet haft laglekniska invändningar mot, har godtagits av lagrådet som Jujust har all granska lagförslag från juridisk-lekniska synpunkter. Med detla,herr talman, yrkar Jag bifall lill reservationen 1. Förden enskilda människan är rätten att äga betydelsefull. Vi har i värtsamhällssystem under århundradenas lopp värnat om äganderätten. Inte minst harvåra jordägande bönder självständigt slagit vakt om den och värjt sig förangrepp och inskränkningar i rätlen att bestämma över sin egendom. Självfallelär äganderätt inte elt statiskt begrepp, utan äganderättens innebörd växlar,men i äganderätt irorjag all de flesta av oss lägger in möjligheten ochrättigheten au disponera över del ägda inom vissa av samhället snävt angivnagränser. Tilläganderätt a v jord hör rätten alt själv bruka jorden. Det är därför viktigtalt den som av olika skäl arrenderat ut sin Jord har möjlighet alt återföbrukningsrätten lill sin egen jord. I nuvarande lagsiiftning anges atljordägaren har rätt till sin utarrenderade jord om han gör sannolikt att hansjälv, hans make eller avkomling skall bruka arrendestället. I proposiiionengörs nu följande lillägg: "och del ej är obilligl mot arrendalorn atlarrendeförhållandet upphör". Till utveckling av vad somavses med denna bestämmelse anför justitie- ministernpå s. 23 i proposiiionen: "Omtvisten gäller ell s. k. historiskt arrende, dvs. om arrendalorn och hans släktunder flera generationer har brukat arrendestället, torde ofta ell avbrott irätten till föriängning kunna betraktas som obilligt. Också i fråga om andragårdsarrenden lorde del i mänga fall kunna anses obilligl, om arrendalorn måstelämna en trakt, där han och hans familj har rotat sig. Ett för arrendalornobilligl resultat kan vidare inträffa, om arrendet utgör arrendatornshuvudsakliga försörjningsunderlag och det på grund av t. ex. arrendatorns högalevnadsålder inte verkar troligt att han skall kunna fä etl nyll stadigvarandearbete inom regionen. Detsamma synes böra gälla, om arrendalorn med fog harföriilal sig på all arrendet skall föriängas och därför har ställ förkostnadskrävande investeringar på arrendestället och han i händelse avavflyttning inle skulle kunna erhålla rimlig kompensation för nedlagdakostnader och arbetsinsatser." Såsomdel här har skrivits av justitieministern utgör varie angiven omständighet skälför att anse att det skulle vara obilligt mol arrendalorn alt avtalet upphörde.Jordägaren kan alltså i dessa fall, som jag ser det, inle återfö sin jord.Utskottet har någol mildrat Justitieministerns uttalande i betänkandel - meninte särskilt mycket. Jagfrågar, i likhet med en sliflsjägmästare vid utskottets hearing i :"När skall egentligen en jordägare kunna fö tillbaka bmknings-rällen översin jord?" Jag förslär inte alt denna fråga inte oroat , somvid behandlingen av ärendet visat en märkvärdig ensidighet. I moderalasamlingspartiet kan vi inte godta den föreslagna lagstiftningen, som ipraktiken medför alt jordägaren utesluts från möjligheten till självinlräde. Viförordar alliså den nuvarande lydelsen av bestämmelsen. Jagvill i delta sammanhang påpeka, vilket inte framgår av propositionen, dekomplikationer som kan uppstå i förhållande lill den nya jordförvärvslagen.Eftersom den lagen bygger på att förvärvstillstånd endast skall ges lill densom själv kommeratt bmka en fastighet, kan tillstånd tänkas komma all vägrasnär omständigheterna på artendatorns sida är sådana all den nye jordägaren inlekan antas fö självinlräde. kommer att medföra jordbrukspolitiskakonsekvenser som jordbruksulskollel borde ha fött yttra sig över. Föratl fö lill slånd den finstämda avvägning mellan jordägarens och arrendatornsintressen som jag tidigare talal om och för all stärka artendatorns räll närett artende upphör har vi moderater i reservationen 2 frarrfhållit atl det kanfinnas skäl att överväga regler angående formerna för etlartendes upphörande liksom om uppskov med avflyttning . Del kanockså finnas anledning alt pröva, om inle någon form av ersättning bör utgåtill en arrendalor som tvingas flytta från artendestället pä gmnd avjordägarens självinlräde. En sådan ersättning skulle kunna omfatta arrendatornsutgifter och besvär i samband med avflyttningen men inte innefatta någonkompensation för ideell skada. Artendelagskommiltén kunde lämpligen enligt våruppfattning ta upp dessa frågor i samband med sitt fortsatta utredningsarbete.Vi har därför i leservation 2 sagt, att vi anser atl riksdagenbör ge regeringen detla till känna. Med delta, herr lalman,yrkar Jag bifall lill reservation nr 2. Frånmoderat håll brukar vi fästa stor vikt vid att lagar inte ges tillbakaverkandeeffekt. Vi är principiellt emot retroaktiv lagstiftning. Vi stöder därförhellre propositionens förslag beträffande övergångsbestämmelser - även omvissa invändningar kan resas ocksä mot dem - än de av Ulskotlei i övriglangivna förslagen. Även här har folkpartiels företrädare i utskottet övergivitregeringens proposilion och sällat sig lill de andra partierna, som inteskyggar för all utvidga relroaktivitelen. Jagyrkar alltså bifall lill reservation nr 5 liksom till de olika följdreservationerna3, 4, 6 och 7. Avslutningsvisvill Jag säga att Jag lycker att del är beklagligt, all juslilieministern inlefunnit för gou atl delta i debatten och utveckla skälen för regeringensställningstagande, särskilt i de frågor där moderata samlingspartiet som endaparti har stött regeringens förslag. Det hade varit värdefullt. Idetla anförande instämde , , , och (samtliga m). (vpk): Jordfrägan och Jordreformerna har varil en av de mäktigastehävstängerna för sociala omvälvningar i modern tid. I en rad av världens länderär sä fallet alhjäml. Tilljordfrågans centrala avsnitt hör arrendeproblemet. har på della områdehaft en delvis egenartad utveckling, som återspeglas i dagens situation ochproblem. Iflertalet länder i var skiftes- och Jordreformerna kopplade tillgenomgripande politiska och rättsliga reformer, som upplöste feodalis-men; enutveckling som var influerad av . I blev detsnarare så, att skiftesreformerna styrdes av de slora jordägarna, vilket gjordeatt andra delar av det man brukar kalla bondefrigörelsen hölls tillbaka. a.medförde detta att frälsels landbönder missgynnades, något som man alhjäml kanse vissa spår av i dagens arrendefråga. av landels jordbruksmark är arrenderad, och arrendejorden ökar både absolutoch relativt. Det är alltså ingen liten fråga. Ändå har del gått ganska trögtmed att söka förbällra arrendalorernas ställning. De har varil ställda motväggen genom att de saknat inlösningsrält. Efterkrigstidensjordbruksralio-nalisering har gynnat de större jordägarna. Den alltmer utbreddamarkspekulationen har också gradvis ogynnsamt påverkat arrendalorernas utgångslägegentemot jordägarna. Nufinns detju arrendatorer och arrendatorer. Slorajordartenden utgör inte ettsocialt problem. Mindre arrendatorer som arrenderar av mindre ägare befinnersig kanske inte heller som regel i någon svårare underlägsenhetsposition. Mende mindre arrendatorerna under storgodsen, under kyrkan och kronan-därliggerproblemelsverkliga kärna, och där behövs genomgripande reformer. Regeringensförslag till ny arrendelag var mol denna bakgrund en rätt märklig produkt. Manpåstod sig vilja förbättra arrendalorernas trygghet. Det skulle väsentligen skepå tvä sätt: genom att stärka det s. k. obillighelsrekvi-sitet och genom attgöra möjligheterna till ägarens självinlräde något snävare. Detsåg för all del snyggt ul. Men verkningarna härav skulle sedan neutraliserasgenom förändringar när det gällde arrendeavgifterna. Här sökteregeringsförslaget öppna väg för en långt mer ohämmad marknadsliberalism än somtraditionellt har präglat arrendelagstiftningen. Detta hade med all säkerhetlett lill en ytterligare legitimering av de oroande höjningar av arrendena ochav det stigande godtycke man kunnat observera frän många slora Jordägares sida.Det skulle ha omintetgjort verkningarna av del stärkta formella rättsskyddet. Lagutskottethar här utförlen behjärlansvärd handling. Man harså atl säga huggit av del enahuvudet på denna trehövdade drake. Genom dessa ändringar när del gällerbestämmelserna om arrendeavgiftens fastställande har man avväril den fara somlåg i alt arrendeavgifterna skulle anpassas lill en ofta sned och spekulativmarknadsprissättning. De moderala klagomålen är ju elt bevis så gott som någotpä alt arrendatorerna härigenom faktiskt har fött del bättre. Historiskt är juarrendeavgiften en sorts Jordränta och egentligen inle elt pris, somfluktuerar såsom produktpriser och egendomspriser. Det är därför etlbetydelsefullt ställningstagande lill arrendalorernas förmän som hargjorts avutskottet i när chockhöjningarna av arrenden duggar tält från deslora jordägarna. Det är alltså bra alt utskottet motsatt sig den ohämmademarknadsprissättningens princip. Förändringarnaligger i linje med en del av de krav som framförts bl. a. i vpk:s motion 2638. Vitar i denna motion ocksä upp den mer långsiktiga frågan om helaarrendeinslitutionen och hur man pä elt mer genomgripande sätt skall lösaproblemen förde mindre arrendatorerna under godsen, kyrkan och kronan.Utskottet påpekar au dessa frågor är föremål för utredning. Vi för säkert mångatillfällen all återkomma lill della problem. Med hänsyn lill hur situationen nuär skall vi därför inte yrka bifall lill vår motion 2638 i de delar där deninte lillgodosetts av utskottet. Jag vill passa pä alt utdela en liten sommarblomma,om också bara ensymbolisk sådan. Den går lill lagutskoltel och dess kansli för dess bådesakligt grundliga och rättvisande sätt när det gäller att referera och behandlamotioner. I en del andra sammanhang har bl. a. vi vpk-are märkt alt motionerkan bli oerhört summariskt avfärdade, ibland tyvärr i en anda som man knappastkan missförstå. korrekta behandlingsordning väcker därför inlebara vår respekt. Den ger dessutom enligt vår mening etl bidrag till en bälireinformaiion om hur riksdagsfrägor slår åt del belydande antal medborgare somute pä allmänna bibliotek och i andra sammanhang intresserar sig för all läsariksdagens handlingar. Jagskall nu övergå lill en andra vpk-motion som äraktuell i ärendet, nr 312. Där yrkas att man skall införa en friköpsrätl förtomtmark upp till . förslag lar sikie på alt förbättraboendeiryggheten för arrendatorer med hus pä ofri grund. Pä de privata godsenoch även under kyrka och krona finns en kategori arrendatorer, som i fall detvingas fräniräda sina arrenden eller pä grund av ålder inte orkar forisätlamed brukandel läll kan komma i problematiska situationer, därför att derasbostäder slår på ofri grund. Delhandlarom människor,som vanligen är i myckel små omständigheter, som harsträvat på sina arrenden under knappa villkor, som aldrig har föll särskiltmycket i sitt liv av samhälleliga förmåner eller stöd. Tvärtom har de tillhörtdem som lättast löpt risk all komma i vägen förde slora jordägarnas godtyckligadispositioner. Vi har haft en del elakartade och socialt stötande rättsfall,med avhysningar eller påtvingade avfiyttningar. Det finns här uppenbarligen enlucka i lagen, där godsägarmakien kan göra sig bred på de svagas och de gamlasbekostnad. Den luckan borde man täppa Nuhänvisar utskottet också i denna fråga lill den sittande uiredningen, den somskall behandla bl. a. friköps- och inlösningsfrågor. Vi tycker knappast alt ensådan fördröjning hade varil nödvändig. Uiredningen skall ju nämligen behandlade egentliga Jordarrendeproblemen. Visserligen berör den fråga vi tagit uppmänniskor ur arrendalorernas krets, men den är inle någon egentligjordarrendesfråga ulan en bostadsfråga, ty den handlarom bosladsiomt, inte omJordbruksmark i reell mening. Därför borde den ha kunnai föranleda elt separaiinitiativ. Åtminstone lycker vi alt man kunde ha beledsagat den med någonmeningsyttring eller något uttalande från utskottet. Viär besvikna pä de olika partierna på den här punkten. Socialdemokraterna lalarJu gärna om tryggheten i boendet och framträder som de breda folklagrensförespråkare i bostadsfrågor. Vi frågar oss varför man då inle har försöktstärka dessa människors ställning mol godsägargodtyckel. , som Ju sägersig slå vakl om en levande landsbygd, borde, lycker vi, haft intresse av altförbättra tryggheten för dessa människor, som ju oftast är starkt förankrade isin bygd och för vilka del kan vara en tragedi atl tvingas fiytta. Ocksåmoderaterna, som är ute och talar för villaägarna och som ständigtsägersig vilja slå vakt om den lille mannen och hans hus-inle minst sjöng IngerLindquist en ganska vacker liten aria pådet temat här i dag-hade Ju haftchansen att inte bara göra propaganda utan en praktisk insats. Vi tycker det ärsynd all man inle gjorde det. Detla är, om man försöker bortse från delpartipolitiska, en angelägen sak, som man mycket väl kan stödja utifrån myckelolika ideologiska utgångspunkter och motiveringar och där vi därför i kammarenhade kunnai enas om en lösning, som hade varil präglad av rättvisa ochbillighet för en alltför ofta bortglömd grupp av människor, som med sitt härdaarbele har bidragit lill att hålla delta land gående. Jag yrkar bifall, herrtalman, lill vpk-motionen 312. BERNTEKINGE (fp): Att överiämnade en blomma till lagutskoltel och desskansli har vi givelvis noterat med tacksamhet. Det är inte heller första gångensom har funnii anledning atl uttala sig positivt om lagutskottetsarbete. Det känns riktigt alt få saga del i sammanhanget. Medanledning av del som sagts här harjag känt mig uppfordrad atl något närmarebeskriva bakgrunden till tillkomsten av det föreliggande förslaget. Men innanJag går in på detla finns det anledning att någol förklara lagutskottetsbedömning av procedurfrågan, som tog upp. Vi har funnii att omvi skulle tillstyrka och yrkande, skulle delinnebära en helt ny princip. Vi skulle i fortsättningen nödgas remitterapraktiskt taget varje ärende; lagutskottet är Ju av den karaktären atl detfaktiskt skulle bli nödvändigt atl skicka de allra flesta ärendena till olikautskott, vilket skulle betyda en fördröjning. I del här sammanhanget skullesaken dessutom ha komplicerats av atl vi icke skulle ha kunnat få upp frågantill behandling under vårriksdagen. Vi har ansett de reformer som regeringenhar lagt fram förslag om sä angelägna att det i första hand mäste bedömas somviktigt atl den här frågan kunde avgöras . Eftersom det skulleomöjliggöras om vi hade remitterat förslaget till jordbruksulskollel, avböjdelagutskottets majoritet en sådan åtgärd. Det är alltså bakgrunden, och jag harvelal säga det med hänsyn till att tog upp den härprocedurfrågan. Regeringensproposition om ändring i arrendelagstiftningen, som vi nu behandlar, är enfortsättning pä det reformarbete som i olika etapper pågätt för atl stärkaarrendalorernas rättsskydd. Den bygger i hög grad på det delbetänkande somarrendelagskommittén avgav 1978.1 detta lade kommittén fram ändringsförslagbeträffande arrendevillkoren vid förlängning av arrendeavtal och ändring avreglerna i fråga om Jordägarens rätt till självinträde. Vidare behandladesdödsbos besittningsskydd och uppsäg-ningsförfarandei. Det är riktigt all fråganom uppsägningsförfarandel inle finns med i proposiiionen. Regeringen har istället i början av det här året gett arrendelagskommittén tilläggsdirektiv omall göra en förnyad genomgäng av förslaget lill en reform avuppsägningsförfarandet. Vissa andra frågor kommer kommittén också alt behandlai sitt fortsatta arbete. Detär således tre vikliga frågor som behandlas i den här propositionen: arrendeavgiftensstorlek vid förlängning av arrendeavtalen. Jordägarens rätt att övertabrukandet av arrendestället vid arrendetidens utgång - det s. k. självinirädel- och slutligen frågan om dödsbos möjlighet alt behålla arrendestället den tidsom behövs för avveckling. Ulöver de här förslagen har uiskouet ocksåföreslagit en komplettering av övergångsbestämmelserna. Sombekant råder del avtalsfrihet i fråga om arrendeavgiftens storlek när en nyarrendalor tillträder etl arrende. Vad den här ifrågavarande lagsiiftningen omarrendeavgiften reglerar är således frågan om förlängning av elt arrendeavtal.Del ter sig i och försig ganska nalurligl. Men även när del gäller förlängningav arrendeavtalet ankommer det på Jordägaren och arrendalorn 6Riksdagens protokoll 1978/79:161 att i första hand försökakomma överens om storleken av den arrendeavgift som skall gälla förden nyaarrendeperioden. Kan man inie komma överens, ankommer del på arrendenämnden attbestämma arrendeavgiften till skäligt belopp. Det är detta som reglerasijordbalkens 9 kap. 9 §. Den fråga som i hög grad diskuterats gäller huruvidarådande marknadsförhållanden skall fö fälla avgörandet vid fastställande avarrendeavgiften. kritiserade i siu betänkande dennuvarande marknadsprincipen. Kommittén menade att ell arrendejordbruk intekunde bära en större arrendekostnad än vad arrendeställets normala avkastningmedgav. Därför borde man, menade kommittén, ta större hänsyn än f n. lillarrendeställets avkastningsförmåga vid prövning av arrendeavgiftens skälighet.Vidare framhöll kommittén att man vid avkaslningsvärderingen måste utgå frånarrendeställets normala avkastningsförmåga och inle från den faktiskaavkastningen, som ju är beroende bl. a. av arrendatorns större eller mindredriftighet. Kommittén framhöll vidare att avkastningsförmågan bara var en avriktpunkterna för arrendenämndens bedömning. Vidavgiftsbeslämningen mäste man också la hänsyn till sådana omständigheter somarrendetidens längd och övriga avtalsvillkor. I propositionen framhålls på s.14 alt det är naturligt alt arrendenämnden vid en sådan här skäligheisprövningtar hänsyn lill atl arrendeavgiften måste kunna bäras av arrendeställetsavkastning. Departementschefen biträder därför arrendelags-kommitténs förslagatt avkastningsförmågan bör kunna Oäna som en riktpunkt vid bedömningen, och dåbör det vara fråga om arrendeställets normala avkastningsförmåga. Iproposiiionen ansluter sig departementschefen ocksä till kommitténs övrigaståndpunkter, dvs. atl även andra faktorer utöver den normalaavkastningsförmågan måste vägas in. Departementschefen framhåller också atl dåavkastningsberäkningarna kan ge oklara resultat kan det bli ofrånkomligt förarrendenämnderna att vid en helhetsbedömning av arrendeavgiftens skälighet iviss ulslräckning ocksä söka ledning av marknadens bedömning av arrenderättensvärde. Närdet gäller den lagtekniska utformningen anser departementschefen att man börbygga vidare på den teknik som efter hand utvecklats av arrendenämnderna, dvs.alt avgiften bör knytas till vad arrendatorerna i allmänhet kan antas varavilliga att beiala i avgift. Vidare framhåller departementschefen att reglernabör avfattas så, atl de passar in i Jordabalkens övergripande regler om arrendeoch hyra. I enlighet härmed föreslås i proposiiionen atl nuvarande regler i 9 kap.9 i; Jordabalken skall bibehållas. 1 den regeln sägs aU artendeavgiften vidföriängning av avtalet skall utgå med skäligt belopp och alt den avgift somJordägaren fordrar skall godtas, om den icke är oskälig. Denna huvudregelkompletteras sedan i förslaget med beslämmelser om vad som skall ansesoskäligt.