prot · G209160 · 1978-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1978/79:160 § 1 Skötsel av jordbruksmark Föredrogs Jordbmksutskollets betänkande 1978/79:33med anledning av proposiiionen 1978/79:163 med förslag till lag om skötsel avJordbruksmark jämte motioner. I proposiiionen 1978/79:163 hade regeringen()-efter hörande av lagrådet - föreslagit förslag till lag om skötsel av Jordbmksmark. Beträffandepropositionens huvudsakliga innehåll anfördes följande: "Ipropositionen föresläs atl jordhävdslag ersätts av en lag om skötselav Jordbruksmark. Den nya lagen har anpassats till de riktlinjer förjordbrukspolitiken som antogs av . Brukningen avåkermark och kultiverad betesmark (jordbruksmark) skall enligt förslageluppfylla viss minimistandard. Jordbruksmark, som med hänsyn till läge,beskaffenhet och övriga förutsättningar är lämplig för jordbruksproduktion,skall sålunda brukas sä atl markens produktionsförmåga las lill vara på ettändamålsenligt sätt. avses få befogenhet att ingripa ombrukningen inle uppfyller föreskrivna krav. Staten blir i vissa fall skyldigatl lösa in fastigheter som blivit föremål för ingripanden. Förattmotverka all brukningsvärd mark las ur jordbruksproduktion införs med vissaundantag tillsiåndslvång för nedläggning av jordbruk och för läkt av maOord päsådan mark. Tillstånd avses få lämnas endast när marken på grund av särskildaomständigheter inte bör behällas för jordbruksproduktion. Den nya lagen föreslås träda i kraft den I juli1979. Har jordbruket pä jordbruksmark lagts ned före ikraftträdandet, föresläsall lanlbruksnämnden under vissa fömlsättningar skall kunna förelägga ägarenalt äter ta marken i bruk." I delta sammanhang hadebehandlats delsde under allmänna motionstiden vid '978/väckta motionerna 1978/79:1447av RolfHageloch (båda apk) vari föreslagits atl hosregeringen skulle anhålla om I.att förslag lades fram för att genom statliga insaiser nyodla och återställamark för atl upprätta statliga Jordbruk och trädgårdsanläggningar i därförlämpade områden. 2. all förslag lades fram för allplanmässigl utveckla kooperativa driftsformer inom jordbruket, 3. atl förslag utarbetades i syfteatl ge samhällel rätt att förvärva Jordbruksmark som inle brukats under , 1978/79:1470 av m. fi. (vpk), vari föreslagits 1. att hosregeringen hemställde om förslag till ökat stöd ät småjordbruket, framför allti glesbygderna, 2. atl uttalade sig för en ökad satsning påkooperativa brukningsformersamt hos regeringen hemställde om förslag till ökadinformation och rådgivning pä detla område. delsmed anledning av propositionen väckta motionerna 1978/79:2589 av (), vari hemställts atl som sin mening gav regeringen lill känna altöverväganden borde göras i lämpligt sammanhang om ytterligare åtgärder motvanhävd och bristande underhåll av Jordbrukets byggnader, 1978/79:2595 av (), varihemställts atl uttalade atl brukningsvärd inte borde läggasned i de fall som påtalats i moiionen, 1978/79:2623 av m.fl. (m), vari hemställts all riksdagenbeslulade 1. atl 3 § i förslaget till ny lagskulle erhålla av motionärerna föreslagen lydelse, innebärande atljordbruksmarken skulle brukas ändamålsenligt så att markens produklionsalstrandeförmåga hölls i hävd, 2. atl 8 § i förslaget lill ny lagskulle erhålla av motionärerna föreslagen lydelse, innebärande alt det bordeföreligga skälig misstanke om vanhävd innan ägare eller brukare avJordbruksmark hade uppgiftsskyldighel till lanlbruksnämnden, 3. atl 9 § i förslaget till ny lag skulle erhålla avmotionärerna föreslagen lydelse, innebärande att lantbruksnämnderna skulle fåmöjlighet alt föreskriva viss växtodling endast under den lid som åtgickföratt vanhävdad mark skulle återställas i hävdat skick. Utskottet hemställde attriksdagen skulle 1. beträffande krav på brukning m.m. med avslag på motionen 1978/ 79:2623, yrkandet 1, anta 3 § i det genompropositionen framlagda förslagel till lag om skötsel av Jordbruksmark, 2. belräffande uppgiftsskyldighetför ägare och brukare av Jordbruksmark med avslag på moiionen 1978/79:2623,yrkandet 2, anta 8 § i del under moment I nämnda lagförslaget, 3. beträffande lantbruksnämndsförelägganden med avslag på moiionen 1978/79:2623, yrkandei 3, anta 9 § i detunder momeni 1 nämnda lagförslaget. 1. anla del genom propositionenframlagda förslaget till lag om skötsel av Jordbruksmark i den del del inteomfattades av utskotlels hemslällan ovan, 2. som sin mening ge regeringentill känna vad utskottet anfört med anledning av moiionen 1978/79:2589, 3. anse motionen 1978/79:2595besvarad med vad utskottet i belänkandet anfört, 7. lämnamotionerna 1978/79:1447 och 1978/79:1470 ulan vidare åtgärd. 1. avHans Wachtmeister, i och (samtliga m) som ansett att utskottet under 1 bort hemställa attriksdagen beträffande krav på brukning m. m. med anledning av regeringensförslag och med bifall till motionen 1978/79:2623, yrkandet 1, skulle antaförslagel till lagom skötsel av jordbruksmark med den ändringen alt 3 § skulleerhålla av reservanterna föreslagen lydelse, 2. av , i ochSven (samtliga m) som ansett atl utskottet under 2 bort hemställa allriksdagen belräffande uppgiftsskyldighet för ägare och brukare av Jordbruksmarkmed anledning av regeringens förslag och med bifall till motionen 1978/79:2623,yrkandet 2, skulle anla förslagel lill lag om skötsel av jordbruksmark med denändringen all 8 § skulle erhålla av reservanlerna föreslagen lydelse, 3. av Hans Wachlmeister, i ochSven (samtliga m) som ansett alt utskottet under 3 bort hemslälla atlriksdagen beträffande lantbruksnämnds förelägganden med anledning avregeringens förslag och med bifall till moiionen 1978/79:2623, yrkandei 3,skulle anla förslaget lill lagom skötsel av Jordbruksmark med den ändringen atl9 § skulle erhålla av reservanterna föreslagen lydelse. Tillbetänkandet hade fogats etl särskilt yttrande beträffande motionen 1978/79:2589av . i och (samtligam). HANS (): Vi har i utskottet i stort sett varit överens om föreliggande förslag,men det är några små saker som utskottets moderater hade velat ha liletannorlunda och som därför har föranlett elt par reservationer. Denförsta reservationen gäller amibitionsnivån. Vi har naturiigtvis ingenting emotau marken brukas sä alt produktionsförmågan på ett rationellt sätt inordnas iden allmänna Jordbruksdriften, men vi menar att detta är målet för vårtjordbruk över huvud tagei och alltså hör hemma i Jordbrukspolitikensportalparagraf Vad vi nu diskuterar är inte den saken. detär inte målet, utan del är de Juridiska medlen för atl se till allmålsättningen inte förfuskas. För oss är därvidlag hävden det väsentliga.Jorden skall hällas i sådan hävd alt produktionsförmågan inle försämras, t. ex.genom att sly växer ut på åkrarna eller dräneringar och åkervägar förfaller. män man därutöver vill tillgodogöra sig markens produktionsförmåga innebärdetta en höjd ambitionsnivå - i och för sig en sak som vi gärna är med på.Mendetärjordbrukspolitikenssakoch inte någonting för en uppsikislag. Eftersomvi ansett att det bäraren ganska väsentlig fråga har vi inte kunnat ansluta osstill propositionens och utskoilsmajoriietens förslag till formulering av 3 §.Jag yrkar därför bifall till reservationen 1. Nästareservation gäller villkoren för lantbruksnämndernas infordrande av vissauppgifter från Jordägarna, där vi yrkar pä likformighet med lagstiftning i andralikartade fall. Vi menar alltså att vanhävden skall vara uppenbar elleråtminstone skall skäliga misstankar därom föreligga för att lantbruksnämndernaskall få hoppa in. UtskoUsmaJoritelen har anfört atl man inte har anledning annal än att nämnderna bara kommer alt infordra uppgifter där de verkligenbehövs. Jag har med mina erfarenheter frän lantbruksnämnden inte heller någonanledning atl tycka annoriunda i delta avseende. Men det finns som bekantbyråkrater med tankegångar helt annorlunda än våra. Ingenting säger attlantbruksnämnderna alltid kommer att vara förskonade från den sorlens folk. Förkloka nämnder betyder alltså den formulering vi vill ha inte den minstabelastning i arbetet. När ulskottsmajorileten ändå motsätter sig vårt yrkandeblir vi reservanter en aning tveksamma. Vi har uppriktigt sagt svårt all förslåvarför man inte med några enkla ord vill ta bort möjligheterna för eventuellabyråkratiska krumsprång på samma sätt som man inom andra områden funnit detlämpligt. Jag yrkar därför bifall till reservationen 2. 1anslutning lill lagförslagets 9 § anför utskottet att det framstår sommotiverat atl anbefalla viss återhållsamhet med lagens tillämpning. Jag mästeverkligen föregen del säga atijag finner det milt uttryckt kuriöst attsamtidigt som man stiftar en lag uttala atl lagen skall las med en nypa salt.Som jag ser det skall en lag alllid tillämpas. Eventuella undanlag skall byggasjn i lagen på så sätt att del ges en ram inom vilken vederbörande som har atttillämpa den kan använda sitt sunda omdöme. Men Jag kan inte vara med om attdirekt anbefalla återhållsamhet vid tillämpningen. Det framgår för all del avproposiiionen atl det är orimligt betungande åligganden för lantbruksnämndernasom man genom återhållsamhet med lagens tillämpning vill undvika. Men varförinte som vi föreslagit då ta in billighetskravei i lagtexten på en gäng?Beroende pä vår annorlunda syn pä ambitionsnivån kan vi inle vara med omutskotlels formulering av paragrafen. Vi upprepar därför att lagen skall gällauppsikt över markens produktionsförmåga, över atl marken hålls i hävd. Ochåtgärder som vidtas med stöd av lagen skall bara avse den tid som behövs förall återställa hävden. Eftersomvi anser att vår formulering av 9 § är bättre än utskottsmajoritetens yrkarjag därför bifall till reservationen 3. JÖRNSVENSSON (vpk): I samband med det nya lagförslaget om skötsel av Jordbruksmarkbehandlas ocksä en vpk-motion, som vill främja atl staten aktivt stimulerarlill ökat sambruk och kooperativa driftsformer i lantbruket. Efterkrigstidensjordbrukspolitik har inte lämnat särskilt mycket utrymme för försök med andraägande- och brukarformer än de individualistiska. Sammanslagning lill sloraprivata enheter och hinder för mänga intresserade att ta över småbruk har varitdominerande drag. Del är lätt att finna exempel på hur denna medvetet gynnadeegendomskoncentraiion gen bolag och siorjordbrukare fördelar, som denfaktiskt befordrat lokala samhällens och bygders avfolkning. I 1800-ialetsSverige var jordknappheten och de stora jordägarnas inflytande Just de hindersom drev fram en slor del av emigrationen. 1 efter 1945 var det sammatyp av egendomskoncentraiion - om också i en annan samhällelig ram och nuofficiellt uppmuntrad av den stailigajordbrukspolitiken-som ytteriigare drev päden inrikes omflyttningen och glesbygdernas avfolkning. Logisktsett är det en aning märkligt, hur främmande atmosfären pä officiellt hållvaril moi sambruk och driftskooperation på jordbruksområdet. Au del skapatsstora och centraliserade organisationer för distribution och beredning harbetraktats som hell nalurligl. Men i själva lanibruksdriften har allt slagskooperativt ägande och drivande blivit bannlyst. Detlaär faktiskt något som slår i strid med gammal bondeiradiiion. Sambrukande varinte bara en vanligen förekommande institution frän liden före skiftena, denhar ocksä levat kvar senare i form av kollektiva arbetsuppgifter vid utövandeav allmänningsrättigheter och finns i små rester i form av speciellasamfälligheisuppgifter. Modernjordbrukspolitik har enligt vår mening alltför länge motarbetatsambrukstendenser. Man har byggt upp en romantiserad syn pä familjejordbruket.Man har medvetet bortsett från problemet alt en ekonomisk minimistorlek pä etlfamiljejordbruk växer och alt därför även familjejordbrukslankenfaktiskt kräver utslagning av folk från glesbygdens basnäring. Manhar också enligt vår mening medvetet bortsett från det problemet atl närminimistorleken pä ett familjejordbruk växer, blir tröskeln i form avkapitalengagemang också allt högre. Del avskräcker och hindrar mångaintresserade från att etablera sig, del sörier för ell urval som är grundat pärikedom och det har i många fall gett upphov till etl besvärandeskuldsäii-ningsfenomen. Nuåberopar utskottet att familjejordbrukslanken är den som enligt beslut avriksdagens majoritet skall dominera i svenskt jordbruk. Del må så vara. Men delhandlar här inte om alt ersätta en dominerande företagsform med en helt annan,utan det rör sig om ett större och övergripande mål: att dämpa avfolkningen iglesbygderna, som går mot en farlig bottenpunkt, au garantera ett underiagoch ett någorlunda hyggligt socialt liv i drabbade bygder. Och med en sådanmålsättning måste man väl ändå kunna stimulera lill att i varje fall marginelladelar av Jordbruket går över lill sambruksformer. Mankan inle vara så fixerad vid det individualistiska och enligt min mening romantiseradefamiljejordbrukstänkandet, att man hellre ser alt Jordbruk läggs ner, markförblir obrukad och befolkningsunderlaget minskar än all man låier några fåproceni av den svenska Jordbruksmarken komma under kooperaiiva driftsformer. Viser klart den dogmaiiska och egoistiska syn som fält styra den officiellapolitiken när det gäller lantbrukets driftsformer. Den har inte haft sittursprung hos de små familjejordbrukarna själva. Den har varit i bolagens,godsens och maskinproducenternas intresse, Pä Jordbrukets område är deltydligt, att del gjorts stora felinvesteringar både ibyggnader och maskiner. Det har varit elt nationalekonomiskt slöseri. Det harockså lett lill atl mark ibland lagts för fäfot, därför atl den vid individuelldrift inte bedömts som lönsam. Förden politiken mäste både de borgerliga och socialdemokraterna göras ansvariga.Det har varit en politisk miss av arbetarrörelsen i landet, att den låtit sigidentifiera alltför myckel med en form för utpräglat kapitalistiskJordbruksrationalisering, Säkert har det kostat oss mänga röster från människorpå landsbygden som naturligt bort känna samhörighet med arbetarpartierna. Vitror också att det har varit en miss av , all partiet varil så beroendeav sin borgerliga ideologi all det hellre gynnat ägandekoncentra-lionen änvelal driva tanken på kooperaiiva sambruk. Här har vi nu en chans atl i utsattabygder slå ell slag för åtminstone de vettigaste och mest praktiska delarna avcenterns lokalsamhällesiankar. Men intresset saknas tyvärr. Nutalar utskotiet i betänkandet om atl man har tillstyrkt förbättringarav ralionaliseringsstödel till samverkansföretag. Vad innebär dä detta konkret?Vilka verkliga förbättringar har åstadkommits? Vi har i vår motion påpekat altnär det i årets budgetproposition talas om informationsverksamhet och anslagtill sådan via lantbruksnämnderna, så sägs där inte ett ord om sambruk. Denenda slutsats man kan dra är atl utskottets lidigare yttrande var enundanmanöver och atl man alls inte avser alt uppmuntra driflssam verkan. Samtidigtvet vi atl del i vissa områden finns för liten produktion av t, ex, mjölk ochvissa andra dagligvaror, som arealer ligger ouinyujade och folk iregionen går arbetslösa. Sä ärju förhållandet i mänga glesbygder i skogslänen.Det är inte lönsamt att producera där, säger man. För vem är det inte lönsamt?Kan det vara lönsamt och rationellt au hälla i gång en hel distributionsapparatför livsmedel ål dessa bygder, när man skulle kunna producera lokalt ochregionalt och kunna ge ett visst mått av arbete i dessa hårt drabbade områden? menar allvar med skrivningen om atl den brukningsvärdajordbruksmarken bör utnyttjas för jordbruksproduktion, i synnerhet i de delarav landet där regionalpolitiska skäl talar för att man satsar på de s, k,areella näringarna, dä borde utskottet också vara mer intresserat av alt främjatanken pä sambruk. De satsningar som behövs för att sälla i gång ellerfortsälta med Jordbruksdrift blir väsentligt lättare all göra, om de delas avtvä. treeller flera och därtill får samhällets stöd. Jag yrkar bifall till vpk:s motion 1470, ALFLÖVENBORG (apk): Vi är från kommunisternas sida inle bortskämda med altriksdagens utskott instämmer i tankegångarna i våra motioner. Därför noterar viall jordbruksulskollel delar vår uppfattning atl den brukningsvärdajordbruksmarken bör utnyttjas för jordbruksproduktion. Vi noterar dennasjävklarhet framför allt därför alt de senaste årens jordbrukspolitik - desenaste decenniernas, skulle man kanske kunna säga - har gått ul pä motsatsen,nämligen all planlera gran och tall på legar där man under generationer odlatspannmål och kreatursfoder. Instämmandei ord ger emellertid föga hopp om en ändrad inställning i sak. Utskottet hållernämligen benhårt fast vid att famiOejordbruket skall vara den dominerandeföretagsformen. Man hade lika gärna kunnat skriva den enda förelagsformen,eftersom man avvisar alla försök med andra förelagsformer, exempelviskooperaiiva sådana. Det är konservatismen upphöjd i kubik. Jordbruksutskottetsledamöter är naturligtvis väl insatta i den process som pågått och pågår inomjordbmksnäringen. Ett av inslagen i denna process är det starkt stigande prisetpå jordbruksmark, Detla förhällande sätter effektiva spärrar för enfortsättning av familjejordbruk som förelagsform . Arv avjordbruksfastighet eller obegränsad tillgäng på eget kapital är enda förutsättningarnaför unga familjer atl välja jordbmkarbanan. Delta faktum borde ha fållåtminstone utskotlels socialdemokratiska ledamöter all överväga en annaninriktning för del svenska jordbmket. Eualternativ till den ägarkoncentralion som sker inom jordbruket, där marken köpsupp av kapitalstarka icke-jordbrukare - s. k. trotloarbönder -vore allunderstödja kooperativa brukningsformer. Detär nämligen en paradox i del här sammanhanget alt den kooperaiiva tanken, somtidigt slog rot och växte inom jordbrukarieden när det gällde inköp av utsäde,gödsel och andra nödvändigheter och när del gällde förädling och distributionav produkterna, aldrig har kommit längre. När det gäller produktionen, självaarbetet, avvisas alla propåerom all kooperationen även pä detla område skullevara till fördel för majoriteten av den jordbrukande befolkningen och skall gesen rimlig chans till utveckling. "Densjälvägande och självständige bonden" har gäll lill historien ochåterkommer aldrig. Hur myckel man än skärper bosällningsreglerna ijordförvärvslagen är del ekonomiska realiteter som avgör både ägar- ochbrukningsstrukturen i jordbruksnäringen. I slor utsträckning äger ju bankkapitaletjordbruket, trols det formella ägandet. Därför,herr talman, måste jordbrukspolitiken läggas om sä all både kraven på högproduktion och godtagbara inkomst- och arbetsförhållanden för den jordbrukandebefolkningen uppfylls. Vihar i vår motion 1447 krävt några aktiva åtgärder i den riktningen. Utöver vadjag redan anfört om kooperativa brukningsformer anser vi att statliga åtgärderär nödvändiga för au utöka den produktiva jordbruksarealen 10 protokoll 1978/79:159-160 genomalt nyodla och - framför allt om man skall nå det syfte som man i proposiiionensäger sig vara intresserad av-atl återställa gammal jordbruksmark i produktivtskick. Fördet behövs en lagändring. Det framstår som en självklarhet att samhället måsteha både rätt och skyldighet alt ingripa för all främja den näringsgren somkallas för modernäringen. I värt yrkande nr 3 har vi salt tidsfristen för vanhävd- för del är ju vad del handlar om när produktiva resurser inie tillvaratas -till tio är. Jag yrkar bifall lillmoiionen 1447. Hell enligt de riktlinjer för den svenska jordbrukspolitiken som logsav och som har trätt i kraft och helt i linje med denJordförvärvslag som har antagits denna vår och träder i kraft har vinu att ta ställning till ett förslag beträffande en skämning av skötseln avjordbruksmark. Jag vill gärna ä utskottets vägnar välkomna detta förslag.Proposiiionen lades fram efieren enhällig utredning, och dess förslag liggerocksä hell i linje med utredningens formuleringar och tankegångar. Delhandlar naturiigtvis här om elt försök till avvägning. Man vill behällarättstryggheten och ändå bevaka samhällets intresse av atl pä etl rikiigi sälluinyiOa våra naturresurser. Jag kan medge alt det kanske alhjäml finnsanledning att uppmärksamt följa utvecklingen och se om en ytteriigare skärpningkan behövas. Jag tror dock all vi nu lar ell viktigt och värdefullt första stegi och med denna skärpning av jordhävdslagsiiftningen, som träder i stället förden gamla vanhävdslagstiftningen. Moderaternahar på etl par punkler i några reservationer uttryckt sin oro för att manskulle träda den enskildes intresse och rättstrygghet för när. Man har i sinaformuleringar velal stanna ganska nära den gamla lagstiftningeri. Jagtror all utskottels majoritet har funnit ell väl avvägt ställningstagande. Omman skall vinna någonting med den nya lagstiftningen vore del äventyrligt atltillmötesgå de tankegångar som framförs i reservationerna. Från vpk:s ochapk:s sida har man haft funderingar på atl intensifiera samhällets engagemangför mera kooperativt ägande och kooperativa driftsformer. Del är naturligtvisförståeligt au man i alla sammanhang passar pä att odla denna idé, även om denkanske inte precis hör ihop med skötseln av jordbruksmarken. Jaghar lilet svårt alt se att har något objektivt stöd för trepåståenden han gör här. Han säger alt allt slags kooperativt ägande harblivitbannlyst. Hur kan han påstå delta? Han säger atl man har motarbetat allasamarbeis- och sambrukstendenser och atl man hellre ser att marken läggs ner.Detta är mycket lösryckta och illa underbyggda påståenden. Jag lycker själv -och jag tror inle au utskottet har någon annan uppfattning på den punkten, i såfall får man anmäla det- all det inte alls är någol fel all se till all manutnyttjar den kooperaiiva tanken i de sammanhang där det är möjligt. Men delmärkliga är alt Jordbrukarna själva inle lycks vara särskilt entusiastiska fördetta. Del har genom tiderna gjorts en rad försök i vårt land. ochefter en lid har det över lag visat sig au delta inte fungerar. Det finns ettoch annat hell strålande exempel, och utskottet har besöktett sådani Jordbruk och följt upp försöket, som kunde anses som myckel lyckat.Jag tänker pä i . Det våren brödraskara som verkligen kundesamarbeta. Samarbetet byggde dock på den äldre broderns auktoritet och deövriga brödernas sätt atl acceptera hans ledarskap, och detta företag lyckades.Sedan visar del sig all så fort nästa generation kommer är delta inle längremöjligt. Delär svårt atl frän samhällets sida kommendera folk lill samarbete ochsambruksformer som de inle själva önskar. Del finns faktiskt, -och det fanns redan innan de nya riktlinjerna logs fram - vissa favörer ilän-och bidragsgivningen som sköts av lantbruksnämnden i de fall där man villstarta sambruksföretag. Men ändå, av någon underiig anledning, sä utnyttjasinle delta mera. Jagvill inte tillbakavisa fördelarna - samarbete och samförstånd måste alltid varanågot gott i sig. Men om detta har alla dessa fördelar och undanröjer alltelände, vilket med sedvanliga överord påstår, ärdet ganskamärkligt all den bruksformen inle kan hävda sig utan atl hållas under armarnapå särskilt säll av samhällel mer än vad familjejordbruket gör. Dettaär en svår och myckel komplicerad fråga. Jag tycker inte att den precis hörhemma under de fall där vi går in och ställer hårdare krav på brukningen i delbefintliga ägandet. Jag är öppen för och intresserad av resonemang och konkretaförslag lill hur detta skulle kunna uppmuntras i framliden. Men jag ser inteall vi kan tvinga fram en bruksform som pä eu alldeles speciellt sätt skullehällas under armarna av samhällel för atl fungera, när del samlidigl visar sigall del är så blygsamt intresse för denna bruksform. Del finns inga som helsthinder, ulan tvärtom finns del redan en del favörer för alt starta sådanaföretag. Jag ser med intresse fram mot hur de som driver denna tanke pä eltaktivt säll skulle kunna inspirera genom att t. ex. visa pä i realitetenlyckade företag. Det skulle jag respektera, men knappast de här löstpåklistrade beskyllningarna all det skulle vara någon bannlysning eller finnasnågra hinder. Del är inle på det sättet, , och därför ramlar heladen argumenteringen.