prot · G209146 · 1978-12-31 00:00:00 — Företagsvinsterna befinner sig däremot påkraftig uppgång. växer spänningarna mellan olika löntagargrupper.Dessutom pekar det mesta på en ny acceleration av prisstegringstakten, i förstahand via stigande energi- och råvarupriser. Idet läcet kunde man faktiskt vänta sig att den sittande regeringen försökteåstadkomma en skatteomläggning som underlättade en avtalsuppgörelsepå en ur kostnadssynpunkt rimlig nivå och som tog sikte på att nåskattelättnader för de ur lönepolitisk synpunkt mest utsatta grupperna. Menså har inte skett. I stället har regeringen valt att ovanpå indexregleringenav skatteskalan lägga justeringar av den statliga skatten, som fördelarskattelättnaderna på ett ganska orimligt sätt: Människor med inkomster kring . skulle fö en förbättring av sin disponibla inkomst mednågra procent, medan de som tjänar . och däröver skulle fö praktiskttaget dubbelt så stor förbättring. Manförsöker försvara den fördelningspolitiken med att sänkta marginalskatter isig underlättar avtalsrörelsen. Men del är svårt alt förstå hur en sänkningavmarginalskatten med några procent kan motverka effekten av att lågavlönadearbetare och tjänstemän behöver lönehöjningar på bara för att få sammahöjning av sina disponibla inkomster som de högre avlönade i skiktet 120 000kr. Budgetministemförsökte tidigare här beskriva skillnaderna mellan det socialdemokratiskaförslaget och folkpartiförslaget som så obetydliga att det bara rörde sig omett par tior, men detta var Just på den punkt där förslagen råkade gå samman.Det är över och under den punkten som de verkliga skillnaderna uppstår, i vissafall på i skattesänkning. Antingenmenar regeringen att det är riktigt och rättvist att de högavlönade får endubbelt så stor höjning av sin levnadsstandard som de låg&vlönade,eller också anser regeringen att näringslivet -och då framför allt handeln,servicenäringarna och tekoindustrin -och kommunerna tål en extralönekoslnadsökning i storieksordningen 8 96 enbart för att utjämna effekternaav en felaktig skattepolitik. Det vore faktiskt intressant att få veta vilkenav de här ståndpunkterna som intar. Förmin del tror Jag att har blivit så förhäxat av tanken på lägremarginalskatter att man där helt bortser från alt del för inkomstutvecklingen1980 helt avgörande blir hur sänkningen av den totala skatten fördelas mellanolika inkomstkategorier. Även vi anser att lägre marginalskatter kan underlättaavtalsrörelsen, men med de rådande förutsättningarna är det både fariigt ochorättvist att gå så långt med marginalskatiesänkningar för höga inkomsttagareatt det ger sänkningar av den samlade inkomstskatten i dessa höga inkomstlägensom är större än de förbättringar som uppnås för lägreinkomsttagare. Detta är också förklaringen lill att regeringen inte lyckatsförankra sitt skatteförslag hos de stora löntagarorganisationerna. HerrMundebo gjorde i sitt inlägg vissa ansträngningar att framställa lägetannorlunda genom att åberopa uttalanden från TCO, men han förbigick helt attLandsorganisationen sagt direkt nej till folkpartiförslaget. Det försvagar påett avgörande sätt folkpartiförslagets värde i avtalssammanhang; det bordeIngemar Mundebo veta bäst själv utifrån sina erfarenheter från det tidiga1970-talets Hagauppgörelser. Detandra problem som regeringsförslaget lämnar olöst är finansieringen av 1980 årsskattereformer. Del måste då först ut iWdet är som skall finansieras.Det är nämligen tre olika beslut som ställer krav på finansiering: för detförsta indexregleringen av skatteskalorna, som kostar 3 miljarder, för detandra reformeringen av den kommunala skalteutjämningen, som kostar ungefär 2miljarder, och för det tredje justeringen av de statliga skatteskalorna, somenligt regeringsförslaget kostar ungefär 2,5 miljarder. Närfolkpartiregeringen talar om sin vilja alt finansiera skatteomläggningen medandra skatte- och inkomsthöjningar, avser man enbart de två senaste besluten,dvs. 4,5 miljarder av totalt 7,5 miljarder. Enligt sin egen beräkning harregeringen lagt fram förslag som ökar statsinkomsterna med 2 miljarder.Dessutom talar man i allmänna och oförbindliga ordalag om ytteriigareskattehöjningar med 2 miljarder, varom beslut skulle fattas eftervalet. Föratl vi skall kunna bedöma den egentliga innebörden av de finanspolitiskaproblem som aktualiseras av skattereformer måste det allmännabudgetläget föras in i den här bilden. Ibudgetpropositionen beräknade budgetministem underskottet istatsbudgeten /80, dvs. nästa budgetår, till . I denkompletterande budgetpropositionen har den beräkningen höjtstill . Den bild av finanspolitikens inriktning som ges i detreviderade budgetförslaget skiljer sig ännu mera från den bild som redovisadesi . sade nämligen att finanspolitiken måsteinriktas på ett oförändrat budgetsaido mellan budgetåren 1978/79 och 1979/80.Det skulle också ske, enligt , eftersom budgetförslagetför 1979/80 då uppvisade ett saldo på 45 miljarder jämfört med ett beräknatutfall Kr /79 på 44,7 miljarder. Och tillade i denpreliminära finansplanen: "Enligt min mening skulle en törtsatlsaidoförsämring inle vara förenlig med en Fortsattref or me-ritig av inkomstskatten, m. m. Fortsattreformering av inkomstskatten, m. m. ansvarsfullfinanspolitik i den samhällsekonomiska situation som vi nu ser framföross." Så talade och skrev budgetministern . Efteratt ha tillgodogjort sig delta förvisso mycket väl befogade uttalande är detmed en betydande häpnad som man konstaterar att samme budgeimi-nister i sill revideradebudgetförslag utan att blinka serverar en försämring avbudgetsaldot på 6 miljarder mellan budgetåren 1978/79 och 1979/80. Häpnadenblir ännu större när man upptäcker att i sin beräkning avbudgetsaldot för nästa budgetår räknat sig till godo en inkomstförstärkning på1 miljard kronor genom skattehöjningar som inte har förelagts och somregeringen inle ens har kunnat ange vad de skall bestå av. Jag finner det minst sagt anmärkningsvärt att budgetministern nubörjar laborera med något slags oförutsedda inkomster, som det inte finns någotförslag och än mindre något beslut om, i syfte att frisera de budgelberäkningarhan presenterar för . Isjälva verket är budgetförsämringen alltså mellaninnevarande och nästa budgetår med den politik som folkpartiregeringenföreslår. Jag skulle därför vilja att budgetministern svarar på några frågor. Vadär del som gör att en saidoförsämring på 7 miljarder, som varoförenlig med en ansvarsfull finanspolitik, nu skall accepteras av ?Detta skulle Ju bli fallet om biföll regeringens skatteproposition.Den frågan är naturiigtvis lika relevant även om man godtar budgetsaido. Ärdet inte så, , att argumenten mot en ytteriigare försvagning avfinanspolitiken är ännu starkare än de var ? Visar inte detökande inflationstrycket, den helt orimliga likviditetsutvecklingen inomnäringslivet, den tilltagande utströmningen av valuta ur landet att vi rusar ini en snart ohållbar situation? Voredel inte lika bra att erkänna att regeringen slutgiltigt har förioratkontrollen över den statsfinansiella utvecklingen och över läget påkredit-marknaden och att behöver snar hjälp innan hela denborgeriiga finanspolitiken upplöses i kaos? Ochom del nu är så, hur kan och hans regering då begära att riksdageni dag skall godta en minskning av statsinkomsterna på över 5 miljarder ochdärmed eU budgetunderskott för nästa budgetår på minst 49 miljarder? Detframstår då som en gåta. Jagvill också veta hur försvarar sitt tilltag alt räkna medstatsinkomster som inte finns. Jag har tidigare uttryckt uppfattningen atlIngemar Mundebo har misslyckats i sin uppgift att föra en ansvarsfullfinanspolitik. Som de borgerliga regeringarnas ständige finansminister bär hanhuvudansvaret för de växande underskotten, en linje som han fullföljer i vadsom förhoppningsvis är det sista borgerliga budgetförslaget på ett bra tag. Mennu måste Jag till min bedrövelse konstatera att han också är den förstefinansminister i det här landet på i varje fall som fiffiar med statensräkenskaper. Det är mot denna bakgrund,herr talman, som vi socialdemokrater kommeratt rösta nej till regeringens skatteproposition. Det beror inte på att viskulle anse en reformering av inkomstbeskattningen onödig eller obehövlig. Detär tvärtom så att vi, i motsats till alla övriga partier, har ett konkret och idetalj utformat förslag till skalleomläggning . Det gäller bådesänkningen av inkomstskatterna och sättet att finansiera skattesänkningarna på.Vårt förslag är bättre för de lågavlönade, för de förvärvsarbetande kvinnornaoch för del stora flertalet arbetare och tjänstemän än del orättvisafolkpartiförslag som här i bara har fått stöd av . Medvårt skatteförslag och genom metoden att finansiera de sänkta skatterna med enproduktionsskatt blir det möjligt att åstadkomma en hygglig inkomstförstärkningäven för de lågavlönade och för folk med normala inkomster utan att det försvåra kostnadsmässiga konsekvenser för näringslivet och kommunerna. Dessaförslag kommer vi nu att föra ut i valrörelsen och underställa väljarnasprövning. Därmed får medborgarna ett klart och konkret besked om den skatte-och finanspolitik som en socialdemokratisk regering kommer att föra. Vad somkommeratt hända med skatte- och finanspolitiken under ett eventuellt fortsattborgerligt styre går det däremot inte att ge något besked om. Dagensdebatt borde vara chockerande för de borgeriiga partiernas medlemmar ochsympatisörer. har den socialdemokratiska skallepolitiken varitett huvudmål för de borgerliga attackerna. Så sent som valrörelseställdes stora skattereformer och skattesänkningar i utsikt. Budgetministernsjälv lovade att det skulle åstadkommas ett helt nytt skattesystem. Måhändaskulle det inte vara perfekt, men i varje fall skulle det strängska lapptäcketsys om helt och hållet - det lovade . Och i trepartiregeringensregeringsdeklaration gjordes den stora skattereformen till en huvuduppgift förden borgeriiga regeringens politik. Menallt detta yviga tal tålde inte konfrontationen med verkligheten, för aldrighar del väl lappats så med våra skatter som . Och aldrig harskattetrycket ökat så mycket på så . Låt mig rekapitulera: Under dennaregeringstid höjdes momsen, villaskatten, tobaksskatten, vin- och spritskatten,energiskatten, skatten på öl och läskedrycker plus en rad avgifter. Dessutomhittade den borgeriiga regeringen på en helt ny punktskatt - charterskatten påsemesterresor. Men man sänkte också skatter. Arbetsgivaravgiften togs bort,och man sänkte förmögenhetsskatten för företagare och skatten på inkomster förskogsägare. Så lades skattebördan om från företagare och skogsägare tilllöntagare och lägre inkomsttagare. Så skärptes också det totala skattetrycketmed 4 96 . tror jag att man kan säga att den borgerliga illusionen om den storaskattereformen och det nya skattesystemet slutgiltigt upplöses. Man är djuptoenig om hur och för vilka de direkta inkomstskatterna borde lindras. Man stårpå de mest oförenliga linjer beträffande den framlida finanspolitiken.Moderaterna säger nej till varje skattehöjning för att förstärka en redanotillåtet svag budget och talar i alltmer hotfulla ordalag om beskärning avstatens sociala åtaganden och höjda avgifter på samhällets vård och omsorg. Fortsattreformering av inkomstskatten, m. m. 6 protokoll 1978/79:146-147 Fortsattreformering av inkomstskatten, m. m. och centernvet att skatterna måste höjas men lurpassar på varandra i ömsesidig rädsla föratt behöva avslöja sanningen för väljarna. Jag vill inte utesluta att deborgerliga partierna när de kommer närmare valet trots allt på nytt dammar avsina gamla löften om stora skattereformer som gynnar alla - det var ju så dethette. Men om de gör det, kan de inte längre ursäktas med att de lever kvar iden borgeriiga skatteillusionen. Då framstår de, för att tala med landetsstatsminister, som rena bluffmakare. Låt mig göra ett par korta kommentarer, även om det enligt riksdagensarbetsordning kanske är så att huvuddelen av den debatt som inne på hör lill det ämne som skall behandlas , då viskall resonera just om finanspolitiken och om statsbudgeten. Jag kan myckel välförslå alt huvudsakligen talar om statens budget och ganskalitet om socialdemokratins synpunkter på våra skatter. Det finns där inte sårasande mycket att tala om utöver en del allmänna klichéer om innebörden i deolika skatteförslagen, klichéer som på några punkter inte håller när mangranskar dem i den verklighet som riksdagstrycket ändå utgör. Jagvill svara på frågan om budgetsaido och statsfinanser. Det är riktigt attberäkningarna av statens inkomster och utgifter under innevarande ochnästkommande budgetår är annorlunda och maj än vad de var . Vi måste räkna om statsbudgeten, beroende på deförändringar som ju ständigt sker på både inkomst- och utgiftssidan. Vi harräknat ner budgetsaldot för det innevarande budgetåret. glömdeav någon anledning atl nämna det. Det har räknats ner, därför att en del av destatsutgifter som vi hade räknat med innevarande år kommer nästa budgetår istället. Det betyder att vi av bl. a. den anledningen får ett högre budgetsaidonästa år. Vi har också från regeringens sida lagt en del förslag till riksdagensom vi bedömt vara nödvändiga med hänsyn till läget på arbetsmarknaden och medhänsyn till många problem inom näringslivets olika branscher. harockså, i den mån beslut redan är fattade, gjort samma bedömning och bifallitförslagen. I flera fall har gått utöver regeringens förslag, och detbetyder att budgetsaldot kan tendera att bli större. Det är den verklighet somvi har att arbeta med. Jagvill verkligen understryka att redan det saldo som redovisades varoroande. Ytterligare försämringar av det saldot är självfallet ännu meroroande. Om vid sidan av talarstolarna händelsevis kännersamma oro och känner den oron t. ex. när det gäller att trycka påvoteringsknapparna kan han medverka lill att budgetsaldot inte ytteriigareökar. Om han är beredd att göra skattereformer som kan medverka till attstabilisera vår samhällsekonomi, lill att underiätta förutsättningarna föravtalsrörelsen, till att öka viljan till arbete och ytteriigare insatser kanhan ytteriigare göra en insats för ett lägre budgetsaido. Sedantalade om de olika posterna i en budget, där det nu var inlagtnågonting nytt som skulle förändra bilden. Del är ju så atl det både på inkomstsidan och påutgiftssidan finns punkter där regeringen kommeratt lägga fram förslag förriksdagen. Beräkningarna bygger på atl är beredd att anta deförslagen. När ändrar förslag på inkomstsidan eller utgiftssidanbetyder det förändringar av saldot. När inte är beredd att göraförändringar av inkomstskatterna betyder det att de kostnader härför som vihittills preliminärt har räknat med ännu inte kommer att bli beslutade. Om manför tro på viljan till inkomstskattereformer kommer den punktenatt fyllas med ett konkret innehåll . behöveralltså inte ha så mycket funderingar om fiffel och annat därför att riksdagenännu inte fatlat beslut om olika inkomstposter. kommer att fö chansenatt göra det. Blir det förändringar av större eller mindre omfattningföranleder de motsvarande omräkningar av statsbudgeten. Dethar sylts många lappar i det s. k. lapptäcke som skattesystemet ulgör-det ärriktigt. Det fanns så många lappar på det att där verkligen var myckel atl syom. Vi har sänkt en del skatter . Vi har höjt en del andra. Vihar lindrat en del skatteregler. Vi har skärpt en del skatteregler. Men det harvarit en målmedveten inriktning på allt det här textila arbetet. Inriktningenhar varit att fö till stånd ett bättre skattesystem än det vi haft tidigareunder . Inriktningen har varit att framför allt förändra vårtinkomstskattesystem, så att inflationens förödande effekter på del kunnat reducerasoch människornas känsla av att det lönar sig att arbete kunnat ökas. Vikommer att fortsätta alt sy på det här täcket. Det kommer, som vi har sagtförut, inte att bli perfekt. Men vi kommer att ha ett väsentligtsnyggare täcke än det som , och andra sydde påunder . Fortsattreformering av inkomstskatten, m. m. () kortgenmäle: Budgetministern utvecklar sin vanliga magisterroll genom att mästra migoch tala om för mig vad jag bör ta upp och inte i mina inlägg i kammaren. skall fatta beslut om ett centralt element i budgeten, nämligenskattepolitiken. Det önskar sig är naturiigtvis att riksdagenskall binda sig för en försvagning av budgeten med 7-8 miljarder men utan attfö hans tillstånd att diskutera hans egen budgetpolitik. Det kan jag nog integå med på. HerrMundebo säger att hans beräkningar av dessa ofömtsedda inkomster bygger på attriksdagen är beredd att godta regeringens förslag. Men, , det finnsju inget förslag! har själv ingen aning om vad han tänker föreslåriksdagen. talas det om att återinföra arbetsgivaravgiften, och iblandom att momsen skall höjas. Sedan har själv hittat på någonting ombredbasiga skatter som skall införas. Hur skall vi ur detta sammelsurium fånågot underiag för alt bedöma vad det är för beslut väntas ta? Jag tror aldrig att dethar förekommit i det här landet sedan den Forisattreformering av inkomstskatten, m. m. pariamentariska demokratininfördes att en regering på det sättet bara räknat in förhoppningar omskatteinkomster på någon miljard. Varför drog inte till med mera -det hade behövts flerdubbla belopp - när han ändå höll på och önskade? Sedankan han ju alltid säga att inte antog hans fina förslag och att vidärför för räkna om budgeten. Budgetministernerkände att han lappat och sytt på skattesystemet . Han sägeratt det arbetet haft en målmedveten inriktning, och jag håller med honom. Dethar haft den inriktningen att del ganska systematiskt flyttat över skattebördorfrån dem som har det bättre ställt till dem som har det sämre - det är detmönster jag ser i det här nya lapptäcket. Är det så ni tänker fortsätta om nifår möjlighet, då förutspår jag det här landet mycket stora bekymmer. Slutligennoterar jag bara att vi inte fick någon förklaring på hur den budgetpolitik somi januari var oansvarig, är ansvarig och därmed värd att föreläggasriksdagen. Den politiken går ut på att skall acceptera herrMundebos nya budgetsaido på . Det blir innebörden, omriksdagen bifaller regeringens proposition. Något alternativ erbjuds vi inte.Några konkreta förslag som leder till ett annat budgetsaido, en annanstatsfinansiell utveckling, har inte med sig till . Varken eller jag, som båda är licentiater, passarsärskilt väl hemma i dessa magisterroller. Däremot tycker jag det kan finnasskäl att lämna en och annan upplysning om varför vissa förändringar har skett.Jag beklagar om inte är nöjd med de upplysningarna. Men jagskulle tro att en ytterligare granskning av budgetförslag och kompletterandebudgetförslag kan ge den fullt tillfredsställande information som Kjell-OlofFeldt behöver. Låtmig än en gång betona att det på flera punkter i en statsbudget kan finnasförslag som ännu inte är framlagda den dag budgetförslaget redovisas. Detkommer ju en rad kompletterande propositioner under loppet av ett riksdags- ochbudgetår. Vi kan göra ungefärliga beräkningar av den ekonomiska volymen i dessapropositioner, och det har vi också gjort. Därefter förelägger vi riksdagenförslagen. För att fö en någoriunda rättvisande bild av det aktuellastatsfinansiella lägel lägger vi in förslagen i budgetredovisningen. Skullesituationen förändras, dvs. så att regeringens förslag eller beslutblir av större eller mindre omfattning, förändras budgetsaldot. Ett budgetsaidopåverkas självfallet också av vad som händer med konjunkturer, sysselsättningosv. Låt oss göra tankeexperimentet att och jag bytte platshär i . Jag tror ändå att vi båda skulle vara väl medvetna omgrunderna till att budgetsaldon förändras och förändras fortlöpande undermånadernas gång. Riksdagenkommer säkert att fylla ut de olika förslag som vi har lagt in i budgeten. Jagär den förste som är oroad för att fyller dem med ett större innehållän vad vi har räknat med och därmed ytteriigare försämrar budgetsaldot.Det har vi inle råd med. Jag har gång på gång understrukit den starka oro somjag känner för budgetsaldot och för ytterligare försvagningar av det. Jag harockså gång på gång understrukit, att i den mån de politiska partierna vill tapå sig större utgifter än vad vi redan har tagit på oss, så måste vi antingenvara beredda att pruta på andra punkter eller vara beredda till en ytteriigarefinansiering. Sedannågra ord om skatterna en gång till. Jag vet i stort hur jag skulle vilja attpropositionen om finansieringen av en skatteomläggning skulle se ut. Jag harsagt att det bästa alternativet vore en höjning av den arbetsgivaravgift somfolkpensionsavgiften utgör. Viär emellertid öppna för att resonera också om andra tänkbara alternativ. Vi hargivit en utredningsgmpp i uppgift att närmare analysera innebörden av olikaalternativ - inkl. bredbasiga skatter, som förresten inte jag utan Kjell-OlofFeldt och hans medarbetare har hittat på. Jag är intresserad av att studeraolika alternativ och se vad de betyder för samhällsekonomin, förstaten,förkommunerna,förföretagenochförmänniskorna. Visar de sig vara braalternativ, skall vi självklart vara beredda att pröva dem. Ensak vill Jag emellertid redan nu säga. Socialdemokratins propåerom att obesetthöja den skatteformen med 3-4 96 skulle skapa många nya problem isamhällsekonomin och åren framöver. Är bruttoskatt -eller proms, vadman nu vill kalla den - ett bra skattealternativ, skall vi naturligtvis prövadet, men inte på en gång på så höga nivåer som socialdemokratin tycks varaberedd till. Fortsattreformering av inkomstskatten, m. m. AXEL (): har för vana att svepa och generalisera. Så gjorde hanockså i denna debatt, när han om inte med magisterton så i alla fall i myckethögt röstläge gjorde alla de borgerliga partierna lill lika stora syndabockar.Vi från har dock det kravet på objektivitet i den politiska debatten, ivarje fall från denna talarstol, att jag kan säga till att enviss nyansering nog varit på sin plats. Dennadebatt har pågått länge och är inte slut . Den kommer också att följas aven annan debatt, som ligger ganska nära och som bygger pä finansutskottetsbetänkande. Det egentliga skälet till att ledamöter från finansutskottetmedverkar i denna debatt är ju det faktum att vi har det systemet att utskottsänder propositioner och motioner lill andra utskott för yttrande. Så har skettockså . har avgivit ett yttrande till skatteutskottet. Vadhände då där? Ja, jag skall göra den historieskrivningen ganska kort. Ingentingannat hände än att fick bifall till sitt förstahandsförslag i denmotion som har redogjort för. Motiven härför harstarkt understrukits i det yttrande som avgivits till skatteutskottet. Jag kanmycket kort sammanfatta dem. Dennaskatteomläggning måste betalas, och det är möjligt att vi är överens om detta,med undantag för . Men säger också att besluten omskattesänkning och om finansiering måste fattas . Fortsattreformering av inkomstskatten, m. m. Vidare menar vi atterforderiiga bedömningar kan göras säkrare fram . Vi kan då se hurstarkt uppåtgående konjunkturen är och på gmndval härav göra säkrarebudgetmässiga bedömningar. Vihar också anfört att ett sådant förfarande borde ge större förutsättningar fören lugn och sansad avtalsrörelse. Jagnoterade att i inledningen av debatten betraktade delta såsomden stora villan. Del var ett professionellt elegant politikertrick, ochcenterpartisterna blev fullständigt yra i mössan, sade han. Jagförstår inte det resonemanget. Vi författade vår motion i lugn och ro enligtegna intentioner, och får man sin motion tillstyrkt, så blir man naturligtvisinte yr i mössan. Jag måste fråga: Var det inte i det läget somhade anledning att yra? Och om det nu är nödvändigt att ha en mössa för att yra,skulle jag vilja säga att då hör nog till det verkligamösspartiet. Om så inte var fallet - yrar inte regeringen och , närman på det hållet för stöd från socialdemokraterna för sina förslag? Delkunde vara nog sagt om detta, men eftersom detta väl är det sista tillfälle jaghar att delta i en skalledebatt i vill jag gärna säga någonting omdagens huvudfråga, nämligen marginalskatten.