prot · G209124 · 1978-12-31 00:00:00 — Huvudsyftet måste vara all geungdomarna praktisk arbetserfarenhet i eller så nära produktionsprocessen sommöjligl. kräver naluriiglvis åtgärder från samhällets sida, men ocksåansvar och anpassning frän såväl företagare som arbetssökande ungdomar. Under den långt utdragna lågkonjunkturen har dearbetssökande ungdomarna kommil särskilt svårt i kläm. Anpassningen till delpå grund av svag konjunktur och slora rationaliseringar minskade behovet avarbetskraft har huvudsakligen skett genoms, k. naluriig avgång. Behovet avnyanställningar har således varit lilel. I stor ulsiräckning har ungdomarnavaril hänvisade lill beredskapsarbete vid sidan om del egentligaproduktionslivet. Enförbättrad konjunktur synes nu vara på väg, med förhoppningsvis ökal behov avarbetskraft. De senasle rapporterna från AMS och länsarbetsnämnderna synesemellertid tyvärr bekräfta vad som anförts om bristande anpassning mellanarbetsmarknadens krav och de sökandes kompelens. som de lediga jobbeninte kan besättas redovisas alltjämt stor arbelslöshel. "Arbetsmarknadenhåller pä att gå i baklås", uttalar en bekymrad länsarbetsdirektör. Det signaleras"luffa lag" mot såväl arbetsgivare som arbetssökande. Förmodligenkan det i vissa fall finnas skäl för sådana ålgärder, men bälire än tvång ochhot synes dock vara all på olika sätt medverka lill en smidigare anpassning påarbetsmarknaden. Delta kan ske såväl med direkla ålgärder som genom vissaförenklingar beiräffande lagar och förordningar, som förmodligen kan ske ulanatt huvudsyftet med desamma ändras. Åmanlagarnahar också ställts under debatt i detla sammanhang. Från förelagarhåll hävdasofta all den restriklivilet som ligger i lagstiftningen i fråga när det gällerentledigande av personal gör att nyanställningar hålls på lägsta möjliga nivå.Framför alll gäller della i elt svagt konjunkluriäge med dålig orderingång ochföljaktligen svårighet att överblicka behovet av arbetskraft. Men också i enbältre konjunktur kan lagstiftningen vara hämmande på nyanställningsfrekvensendå det gäller ovissheten om den sökandes lämplighet för uppgiften i fråga. Eninom företagarkretsar för en lid sedan utförd enkät lyder på alt tusentalsungdomar skulle kunna fä anställning, om inte denna lagstiftning fanns eller omden vore annoriunda utformad. Påfackligt arbetslagarhåll förmenar man att föreställningen om lagens inverkan äröverdriven, liksom att densamma beror på bristande kännedom om lagens innebörd.I en lidigare interpellation till arbetsmarknadsministern har också efleriysismera informalion om lagen och dess verkningar. Enligtmitt förmenande är frågeställningen, med hänsyn till de ungdomar som kommer ikläm, alltför allvariig för att angripas från partssynpunkter. En oftaöverdriven misstänksamhet om all tryggheten är i fara vid en revidering avlagen försvårar ylteriigare en förutsättningslös diskussion om densamma. Tilldella skall läggas att lagen har varit i kraft för attresultatet i egentlig mening skall kunna utvärderas. Oavsettorsakerna kan emellerlid konstateras all ungdomsarbetslösheten nu är siörre ännågonsin och att den tenderar alt öka, i varje fall i förhållandetill den totala arbetslösheten, och detta trots mycket stora och speciellainsatser från samhällets sida. Frågan bör i ett sådant läge snabbt ochförutsättningslöst angripas frän alla utgångspunkter. Förutvarandearbetsmarknadsministern har uppmärksammat frågan om lagstiftningens inverkani sammanhanget så lill vida all han tillsalt en utredning med uppgift alt ocksåse på densammas inverkan pä ungdomsarbetslösheten, problem vidkorttidsanställning etc. "avanställningsskyddslag-stiftningen" som lillsaiies haremellertid ännu inle kommit med några förslag lill förändringar. Förmodligenkommer denna översyn att ta relativt läng lid. Medhänsyn till den akuta situationen på arbetsmarknaden för främst ungdomar och dälagen om anställningsskydd av flera skäl ej har samma betydelse för dessa, kanstarkt ifrågasättas om inte del bästa i ett sådant läge vore en generelldispensering från lagens verkningar vid nyanställning av ungdomar under en vissålder, förslagsvis . Dispenseringen bör vara generell med framäisyftandeverkan, dvs. icke beröra de nu anställda, lämpligen med giltighet intill dessden pågående översynen av lagen blir färdig, eller i varje fall så lång lid attåtgärden kan utvärderas. Etldylikt dispensförfarande skulle även ge, förutom den antagliga effekten påsysselsättning, ett faktiskt svar på frågan om lagen har några hämmandeeffekter, vilket knappast en uiredning kan ge besked om. Detkan tilläggas all några i egentlig mening negaliva effekter av en dispenseringknappast kan befaras för dessa åldersgrupper. Fortsatt utbildning,värnpliktstjänstgöring, sökande efter bälire och trivsammare arbele, såsmåningom kanske längre från hemorten, gör att förstagångsjobbel förmodligensällan blir av så långvarig karaktär. Vikligasl är att ungdomarna utan onödigtdröjsmål får ett arbete. Medstöd av de anförda synpunkterna vill jag fråga arbetsmarknadsministern: Vill arbetsmarknadsministernredogöra för ulredningsförioppei inom avanställningsskyddslagstiftningen? Är arbetsmarknadsministernberedd alt överväga en tillfällig dispensering av Åmanlagarna vidnyanställning av ungdomar? Om sä inte är fallel, vilkaålgärder avser arbetsmarknadsministern då vidtaga för all underiättaungdomarnas inträde pä arbetsmarknaden? §19 Meddelande om frågor Meddelades att följande frågor framställts den 5april 1978/79:483 av IngerLindquist (m) lill justitieministern om domstolarnas självständighet: När tillkom framhöll medskärpa att vid utövandet av sina åligganden har att iakttagaprincipen om domstolarnas grundlagsfasta självständighet vid fullgörandet av dedömande och rältstillämpande uppgifterna. Anserjustitieministern all av framlagda förslag lill allmännaanvisningar för utformning av arbetsordning för tingsrätt och för hovrätt ståri överensstämmelse med intentioner? Omså icke-är fallet, vilka åtgärder ämnar justitieministern dä vidtaga för allförhindra att domstolarnas integritet träds för när? 1978/79:484av () lill jordbruksministern om rätten att använda snöskoter ifjällområden: Redan när den s. k. terrängkörningslagen antogs1975 uttalade Jag - och många med mig - starka erinringar mot enlagstiftningsteknik som innebar alt i princip införde etttotalförbud, som man sedan överiäl åt regeringen alt i väsentliga delar upphävagenom en förordning som inte ens delgivits . Närförordningen sedan presenterades visade del sig au den var såofullständig all man tvingades uppdra ål naiurvårdsverket au utarbetakompletterande anvisningar, för att inte konsekvenserna för främstfjällområdenas bofasta befolkning skulle bli orimliga. Vidkontroll hos etl antal länsstyrelser har det visal sig att antalet dispenseroch ansökningar liksom polisingripanden varit mycket få, och detta beror enligluppgift på att såväl allmänhetens som myndigheternas kännedom om lagen ärytterst bristfällig. Nuhar del emellertid visal sig hur oacceptabla lagens verkningar blir vid enstrikt tillämpning, när de ortsbor som lidigare varil engagerade ifiällrädd-ningen avsagt sig dessa uppdrag under hänvisning till den bofastafiällbe-folkningens bristande möjligheter att utnyttja snöskotrar vid sinafärder. Mot denna bakgrund får jagfråga statsrådet: Vilkaåtgärder överväger jordbruksministern för au ge den bofasta befolkningen ifiällområdena bättre möjligheler all utnyttja snöskotrar och därmed också geturisterna tillgång till en effektiv räddningstjänst? 1978/79:485av () lill kommunministern om evakueringsberedskapen vidkärnkraftverk: I samband med kärnkrafishaveriet i fiyddemänniskor i panik från området ulan att de själva visste vart de skulle tavägen. Tydligen saknades kändevakueringsplan. En plan för hur skyddsåtgärderskall sättas in, för hur och vart människor och djur skall evakueras, måstefinnas vid varje kärnkraftverk. En sådan plan skall, enligt min mening, varakänd för alla människor inom aktuella områden. Den skall finnas uppsatt i varjehem, på varje arbetsplats, i varje lokal där människor samlas. Finnsklart utarbetade evakueringsplaner för de områden där vi har kärnkraftverk? Ärdessa i så fall tillgängliga för allmänheten? 1978/79:486av () lill jordbruksminislern om rätlen all använda snöskoteri fiällomräden: Bestämmelserna om skolerirafik i fiällvärlden harmedfört kraftiga resirik-lioner även för ortsbefolkningen med undanlag för densom ägnar sig äi renskölsel. Deltaförhållande har lett lill svårigheter all rekrytera personal med godlokalkännedom lill fiällräddningen. Motdenna bakgrund ber jag att till Jordbruksminislern få ställa följande fråga: ÄrJordbruksministern beredd au överväga en ändring av gällande lerrängkörningslagför all underlätta en rekrytering av personal bland ortsbefolkningen lillfiällräddningsverksamheien? 1978/79:487 av OlleEriksson (c) till arbetsmarknadsministern om sysselsättningen vid i : De senasle åren har arbetsmarknadssituationen inorra varit mycket bekymmersam. Induslrisysselsätlningen har minskarkraftigt, då förelag och bruk lagls ned, anställningsstopp har rått vid störreindustrier och olika industriinvesteringar har skjutits . Vidarehar det rätt stor ovisshet när det gäller sysselsättningen för alla anställdavid del statliga i . Medhänvisning lill del anförda vill Jag till arbetsmarknadsminister följande fråga: beredd alt redovisa sin syn på hur och när den framlidasysselsättningen vid i skall lösas? 1978/79:488av () till kommunikationsministern om vägtransporterna avmiljöfarligt gods: Del blir alll vanligare alt miljöfariigi godstransporteras pä våra vägar. För hanteringen av sådant gods finns särskildaregler. För fordon som används vid transporterna finns bestämmelser som kräversärskild märkning av fordonen, tillstånd av eller meddelande tillpolismyndighet om transporten och i vissa fall bevakning av fordonet vidstillastående. Mängatransporter sker på dåliga vägar där olycksfallsrisken för tunga lasifordon måstebetraktas som förhållandevis hög. 1 andra fall går transporterna genomtättbebyggda områden eller måste korsa obevakade Järnvägs-övergängar. Olyckorsom drabbar transporter av miljöfariigi gods med hög giftverkan kan fåödesdigra följder. Del är därför nödvändigt aU olycksfallsriskerna begränsas isä hög grad som möjligl. Medanledning av del anförda anhåller jag all lill kommunikationsministern fåställa följande frågor: alt utfärda bestämmelser med vissa minimikrav pä vägar på vilkamiljöfariigi gods får transporteras? Anser statsrådet all sådana transporter skall fä korsa s. k.obevakade Nr 124 1978/79:489av Per () till kommunikationsministern om snöröjningen iTrelleborgsområdel: är för många känt som "porten tillkontinenten" genom den välutvecklade och moderna färjetrafiken. Undernågra dagar , före och delvis under sportlovet i vecka8 , slogs möjlighelerna för trafik till och från pä land hellut, dä snön korkade igen bl. a. såväl Järnvägsförbindelsen som väg E 6 i desssydligaste sträckning. Därmed omöjliggjordes inle bara den normala trafikenutan även den med anledning av sportlovet väntade trafikökningen. Jagvill därför fråga kommunikationsministern om detla misslyckande med uppgiftenatt hälla dessa vikliga irafikpulsädrar öppna berodde på bristande resursereller om snöröjningen genomfördes med en oriktig taktik eller etl felaktigtresursutnyttjande? 1978/79:490 av Per OlofHåkansson (s) till industriministern om viss av bedrivenverksamhet: Vilka iniiiativ avser statsrådet alt ta för attsäkerställa och utveckla en verksamhei, som bygger på de idéer som ligger bakombildandet av (), elt bolag inom ?