prot · G209122 · 1978-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1978/79:122 1§ Justerades protokollen för . §2 Meddelande om riksdagsarbetet under återstoden av /79 Talmanskonferensendiskuterade i går frågan om riksdagsarbetet under återstoden av riksmötet1978/79. Såsom framgår av ett till kammarens ledamöter utdelat protokollsutdragvidhåller konferensen sin tidigare intagna ståndpunkt att riksdagsarbetet skallavslutas . Till protokollsutdraget har fogats denöverenskommelse som företrädare för partigrupperna träffat om riktlinjer förfrivilliga tidsbegränsningar vid behandlingen av utskottsbetänkanden. Tillkammarens ledamöter har vidare utdelats preliminära tids- och ärendeplaner förkammarens sammanträden under återstoden av och en på grundval avdessa planer upprättad sammanställning över tillgänglig plenitid och beräknadtaletid. Torsdageii den 5 april1979 Meddelandeom riksdagsaibetet under återstoden av /79 Omprinciperna för tillsättning av läkartjänst §3 Om principerna för tillsättning av läkartjänst Statsrådet ordet för attbesvara GunnarBiörcks i (m) anmälda fråga, 1978/79:444, tilljustitieministern, och anförde: i har i en fråga till justitieministern anfört attenligt uppgift i nr 1979 ett landsting har beslutat attprincipiellt ge läkare med svagare meriter företräde till vissa tjänsterframfor läkare med bättre meriter. Mot den bakgrunden har frågatjustitieministern om han har några synpunkter på detta förfarande med hänsyntill grundlagens bestämmelser om förtjänst och skicklighet. Frågan har överlämnatstill mig. Bestämmelseni 11 kap. 9 § regeringsformen om att avseende skall fastas endast vid sakligagrunder, såsom förtjänst och skicklighet, vid tillsättning av tjänst gällerendast statliga tjänster. Den bestämmelse som åberopar är såledesinte tillämplig på de landstingskommunala läkartjänster som här är aktuella.Detta betyder emellertid inte att de landstingskommunala myndigheterna kanförfara efter fritt skön vid tillsättning av tjänster. De ar bundna av denövergripande bestämmelsen i 1 kap. 9 § Om principerna för tillsättning av läkartjänst regeringsformen altförvaltningsmyndigheter och andra som fullgör uppgifter inom den offentligaförvaltningen skall i sin verksamhet beakta allas likhet inför lagen samtiaktta saklighet och opartiskhet. 1kommunallagen (1977:179) finns bestämmelserom besvär över beslut av kommunalnämnd, dvs. a. sjukvårdsstyrelse och direktion. Vidare har landstingen iregel inrättat särskilda besvärsnämnder som skall pröva bl. a. besvär övertjänstetillsättningar. Sädana besvärsnämnder är inte bundna av debesvärsgrunder som anges i kommunallagen utan kan pröva lämpligheten hos ettbeslut i allmänhet. Enligtvad jag har inhämtat har med anledning av det aktuella ärendet iskrivelse till begärt att styrelsen skall klargöra vilkaprinciper som bör gälla vid tillsättning av s. k. FV-block för läkare. Ärendetbereds nu inom . GUNNARBIÖRCK i (m): Tillät mig tacka statsrådet för att hon har gjort sig besväretatt svara på den fråga som jag ställde till justitieministern och som efterflera passningar inom slutligen har flngats upp av statsrådetLindahls ishockeyklubba, vilken hon i graciösa turer, som ytterligare en avregeringens skridskoprinsessor, fört över juridikens emellanåt förrädiska is. Detär ganska spännande med denna regering, för man vet aldrig vilken avavbytarkedjorna man får möta. När jag frågade us fick jag svar avIngemar Mundebo, när jag frågade fick jag svar av ochnärjag frågade färjagsvarav inte är sagt somnågon kritik, än mindre någon missbelåtenhet. Det är alltid angenämt att fåsamtala med statsrådet , som vill så väl som vi alla vet. Minfråga tog sitt ursprung i en artikel i , som innehöll detuppseendeväckande beskedet att ett av våra annars mera förtjänta landsting hadebegått huvudlösheten att vilja föreskriva att sämre meriterade läkare skulle haföreträde framför bättre meriterade läkare till vissa tjänster. Detta erinrademig om en situation i min ungdoms fagraste vår, då jag var i situationen attbefinnas överkvalificerad för en tjänst som andre underläkare och samtidigtunderkvalificerad för en tjänst som förste underläkare, vilket föreföll mig ensmula egendomligt. tycks man vara i färd med liknande påhitt, fast medvidare räckvidd. också nämnde förhåller det sig sä att det i regeringsformens 11 kap.9 § stadgas att vid tillsättande av statlig tjänst skall avseende fästas endastvid sakliga grunder, såsom förtjänst och skicklighet. Eftersom jag inte skullefå träffa justitieministern , tog jag i går upp denna fråga med enrepresentant för den högre jurisprudensen som jag råkade möta här ute i foajén,en representant som därtill har varit ledamot av riksdag. Han gav migbeskedet att det även i nuvarande lagstiftning fortfarande gäller attvederbörandes kompetens för en tjänst skall komma i främsta rummet. Denallmänna ordningen - han använde uttrycket 1'ordre public - förutsätter att underordnade offentligamyndigheter, även kommunala organ, följer samma principer som staten. Försärskilda undantag fordras stöd av lag. Nufinns det, vilket statsrådet inte nämnde, en lag om offentlig anställning, nr1976:600. Tillsättning av läkartjänster regleras också av sjukvårdslagen, vars20 § har vissa stadganden, och det finns därtill följdföreskrifter rörandedetta. Jag hinner inte just i den här repliken läsa upp vad som stårdär, menjag kanske i stället kan få ställa två frågor till statsrådet: Omdet förfarande som jag har aktualiserat är olagligt -jag vill börja med denfrågan, och jag tycker själv att det är olagligt - vad avser regeringen att iså fall göra? Om det är lagligt, är det då sakligt riktigt att förfara på dethär sättet? Om principerna för tillsättning av läkartjänst Jag vill säga till i att jag hoppas att det inteär för att jag har lättare för graciösa turer än som jag står härsom svårare, utan att det förelegat andra skäl för detta. Det har varit litetsvårt att bedöma vem som var den rätte att svara på den här ganska intrikatafrågan från . GunnarBiörck ställde också ett par frågor till mig i sitt anförande. Han frågade omdet som förevarit i det här speciella är lagligt eller olagligt.Jag vill dä replikera att av mitt frågesvar har framgått vilka bestämmelser somgäller inom det aktuella området. Det ankommer varken på mig eller på någotannat statsråd att här i kammaren framföra några synpunkter på lagstiftningen.Jag vill också erinra om att det är domstolarnas sak att tolka lagar och andraförfattningar. GUNNARBIÖRCK i (m): Då kanske jag upplysningsvis får uppläsa två stycken ur en utredningsom varit vänlig nog att förse mig med och sominte ingår i statsrådets svar. "Närmarebestämmelser om tjänstetillsättning av offentliga tjänstemän ges i lagen omoffentligt anställda (1976:600). I denna lags 4 kap. 3 § sägs att om sakliggrund för tillsättning av statlig tjänst gäller vad som föreskrivs iregeringsformen. 1 paragrafens andra stycke stadgas att vid tillsättning avicke statlig tjänst skall även fästas avseende vid sakliga grunder såsomförtjänst och skicklighet." Stycketslutar med att det framgår av lagens 1 kap. 5 § att det därvidlag gäller endastvissa bestämda tjänster. Men så fortsätterupplysningstjänsten: "Tillsättningav läkartjänst regleras av dels 20 § sjukvårdslagen, dels vissa stadganden isjukvårdskungörelsen och dels cirkulär 1973:33 med anvisningartill vägledning för bedömning av de sökandes meriter i .samband medtillsättning av vissa läkartjänster. Av dessa stadganden framgår att vidtillsättning av distriktsläkare, överläkare, biträdande distriktsläkare,biträdande överläkare, avdelningsläkare och underläkare som är legitimeradläkare under vidareutbildning för att erhålla specialistkompetens Otn skärpt kontroll av militär rök-och brandmateriel skall befordringsgrunderna'förtjänst och skicklighet' tillämpas." Detfinns alltså sådana bestämmelser, och de förefaller mig att ha överträtts. Jaghade anledning att diskutera med statsrådet om att man, närman vill veta vad folkpartiregeringen avser, mestadels får ta sin tillflykttill pressen. I ett sä seriöst organ som har jag då inhämtatatt "svaret" och den första repliken som statsrådet avger somsvar på frågor får hon på papper som hon läser upp. Men när hon kommer till sinandra replik, då säger hon vad hon själv tycker. Jag är nu mycket angelägen -och jag tror också att detta gäller läkarkår - att f höra vadstatsrådet egentligen tycker. Det här är ju, , faktiskt inte fråga om statligt regleradetjänster utan om underläkarljänster. När det gäller den här kategorin saknas,såvitt jag vet, i sjukvårdslagen sådana bestämmelser som talarom. Jaghar svarat på fråga på det sätt som jag kan göra med hänsyn tillden här frågans karaktär och vill tillägga att det är mycket tveksamt om GunnarBiörcks fråga borde ha fått ställas med hänsyn till bestämmelserna iregeringsformens 12 kap. 5 §. GUNNARBIÖRCK i (m): Det senare har jag faktiskt inte läst på, så när det gäller hänvisningtill grundlagen har väl statsrådet i detta stycke för ögonblicket ettövertag. Men i så fall riktas förmaningen inte mot mig utan mot talmannen,vilket i varje fall jag inte vill vara med på. Iövrigt vill jag bara säga att jag tycker att den här frågan inte bör handläggasav utan, förr eller senare, av regeringen. Min bestämdauppfattning kan i detta hänseende sammanfattas med ett uttryck somursprungligen präglades av en högt värderad ledamot av kammaren. Något mildareoch något ändrat kunde man säga: Någon ordning får det lov att vara också pålandstinget i . Överläggningenvar härmed slutad. §4 Om skärpt kontroll av militär rök- och brandmateriel Försvarsministern erhöll ordet för attbesvara () anmälda fråga, 1978/79:460, och anförde: delsvilken kontroll som sker under den militära utbildningen för att rök-ochbrandmateriel på ett otillbörligt sätt ej skall kunna åtkommas av devärnpliktiga och utföras från militärt område, dels om jag är beredd attmedverka till att kontrollen skärps i detta delsom de värnpliktiga informeras om riskerna och vad som kan inträffa, därest denaktuella materielen missbrukas så som skett. Grundläggandebestämmelser för hantering av ammunition samt rök- och brandmateriel, finns iSäkerhetsinstruktion för försvaret. I syfte att förhindra att obehörigapersoner får tillgång till ammunitionseffekter som medförs för övningsändamålkrävs att befäl kvitterar ammunitionen när den hämtas, och att befäletbestyrker förbrukningen när den överblivna ammunitionen återlämnas. Denenskilde soldatens ansvar för ammunition regleras i nyssnämnda instruktion därdet sägs: "Efter övning skall var och en, även om han icke får orderdärom, lämna ifrån sig oförbrukad ammunition till ammunitionsredogörare(motsv. ), som efier övningens avslutande skall redovisa oförbrukadammunition och eventuella hylsor och laddra-mar." Ommateriel stjäls är det praktiskt taget omöjligt att hindra att materielen försut frän militärt område. Med hänsyn till tidigare händelser med stulenrökmateriel gav chefen för armén ut en arméorder , där detframgår att skärpt kontroll i vad gäller efterlevnad av gällande bestämmelserskall ske samt vilka risker för personskador som föreligger vid felaktiganvändning eller missbruk. Denna order har delgivits samtliga berörda militäramyndigheter. Devärnpliktiga informeras också om risker och säkerhetsbestämmelser vidutbildning på resp. ammunition. används dock över 11000 rökfackloreller rökhandgranater. Det är mycket beklagligt att enstaka grova missbruk medammunitionseffekter har förekommit, men jag anser trots detta att förhållandenainte skulle förbättras av skärpta bestämmelser. ÅKEPOLSTAM (c): Jag ber att få tacka försvarsministern för svaret pä min fråga. Svaretär i stort sett tillfredsställande. Detfinns alltså regler och bestämmelser, men sedan är frågan om dessa följs. Atthelt förhindra otillbörlig åtkomst är naturligtvis svårt, men det är angelägetmed en bättre uppföljning av reglerna och en direkt kontroll. Närjag ställde denna fråga hade tre liknande händelser inträffat där brand-ellerrökfacklor antänts och kastats in i lokaler där ungdomar varit samlade. Attdetta är förenat med livsfara är uppenbart. När det är trångt och panik lättutbryter kan det vara svårt, för att inte säga omöjligt, att ta sig ut - och dåkan katastrofen vara nära. Iett av de fall som inträffade inför sista veckoskiftet fick 23 ungdomarföras till sjukhus. I ett annat fall, där en rökfackla hade placerats i entrappuppgång, skadades en åldrig kvinna allvarligt. 1 Kristianstadstraktenutsattes 200 ungdomar, enligt tidningsuppgifter, för en gasfackla. Det var välnärmast turen som räddade dem, och bara tre personer behövde föras tillsjukhus. Avallt att döma har det varit militär övningsmateriel som kommit till användning- jag vet inte om det är bevisat, men det sägs i varje fall i Om skärpt kontroll av militär rök-och brandmateriel Om skärpt kontroll av militär rök-och brandmateriel Det riktarhelt naturligt blickarna på ansvariga inom de militära förbanden. Säkerligen ärde inträffade händelserna skämt eller pojkstreck i samband med utryckning, dåmånga värnpliktiga känner sig upprymda. Något uppsåt att skada hårde säkertinte hafi, utan detta har skett av oförstånd. Alll tyder också på att deskyldiga inte har klart for sig vilken risk de utsätter andra for. Därför ärdet förvånande att kontrollen inte är mer sträng än att rökfacklor tydligen sålätt kan åtkommas. Deflesta av oss män har ju erfarenhet av militära övningar med detta slagsmateriel. Då var del noga med att kontrollera vad som förbrukades och attoförbrukad materiel lämnades tillbaka till förrådet. Enligt reglerna skall detske även , men det måste alltså kontrolleras bättre. Jag hoppas att sådanahär händelser inte upprepas och att militären skärper kontrollen i samband medframtida övningar, så att vi inte nästa gång får uppleva en total katastrof Jag ärden förste att beklaga de tre händelserna i samband medutryckningen av årets värnpliktiga . Jag vill påpeka attpolisutredning pågår i samtliga fall. Tyvärr befinner sig en äldre damfortfarande på sjukhus efier en av dessa tre händelser. Närdet gäller möjligheten att skärpa kontrollen är militärens resurser tyvärrbegränsade, då man inte har rätt att kroppsvisitera värnpliktiga annat än dåuttryckliga misstankarom att de har tillgripit materiel på olagligt sättföreligger. Det finns annars tre tillfällen då man skulle kunna förrättakroppsvisitationer. Det är dels direkt efter övning, dels vid visitation avskåpen i förläggningen och dels då vederbörande utpasserar genom kasern-vykten.Men rätlen är alltså begränsad, så att man inte får kroppsvisitera om man intehar uttryckliga misstankar om att vederbörande har med sig någonammunitionseffekt. Dessutomfinns det en annan metod för tillgripande av sådana effekter som är myckettråkig, nämligen att en värnpliktig under pågående övning lägger ifrån sig t.ex. en rökhandgranat under en sten eller en buske för att sedan efter övningensslut gå tillbaka och hämta föremålet. Sådana metoder är mycket svåra att kommaåt. Jag vill emellertid lova att vi, om de polisutredningar som nupågår skulle ge anledning att misstänka, att verklig och avsiktlig ovarsamhetav något slag har förekommit, skall vidta särskilda åtgärder för att beivrasådan ovarsamhei. För dagen kan jag inte bedöma den saken, och problemet ärsvårlöst, men viljan att komma till rätta med det finns. ÅKEPOLSTAM (c): Jag tackar försvarsministern även fördetta besked. Jag förstår attmöjligheterna är begränsade och inser också vilka svårigheter som finns. Menockså genom skärpt uppmärksamhet och vaksamhet kan man naturligtvis åstadkommaen hel del, och jag är tacksam för att man ser allvarligt på dennafråga och för att de inträffade händelserna, om del är möjligt att förhindradem, inte skall komma att upprepas. Överläggningenvar härmed slutad. §5 Meddelande om interpellationssvar 1978/79:165om fördelningen av anslagen for det särskilda vuxensiiidiestödei Med hänvisning till riksdagsordningen får jag meddela följande. Jagavsåg att lämna svar på en interpellation av om fördelningen avanslagen för det särskilda vuxenstudiestödet . Då LarsGustafsson är förhindrad att närvara i den dagen, är min avsikt att istället besvara hans interpellation . Omrätt för vissa juridikstiiderande att erhålla studiemedel §6 Om rätt för vissa juridikstuderande att erhålla studiemedel Utbildningsministern erhöll ordetför att besvara () anmälda fråga, 1978/79:452,och anförde: har frågat mig om jag anser att det är acceptabelt attjuridikstuderande i år förvägras rätten till studiemedelsamt, om svaret är nej, vad jag i så fall avser att göra för att förbättraderas situation. Statligtstudiestöd utgår vid de läroanstalter och utbildningslinjer som anges i bilagatill studiestödsförordningen (1973:418) under förutsättning att de är statliga,statsunderstödda eller ställda under statlig tillsyn. Denkvantitativa planeringen av högskoleutbildningen grundas på en sammanvägning avsåväl individernas som arbetsmarknadens behov. Den ytterst bestämmande faktornär dock de resurser som samhället kan anvisa för högskoleutbildning ikonkurrens med angelägna behov inom andra områden. Den utbildningskapacitet somf n. finns vid de juridiska fakulteterna har bedömts täcka behoven. Den avKursverksamheten i anordnade juridiska utbildningen faller såledesutanför de av samhället uppställda ramarna för juridisk utbildning.Utbildningen är därför inte studiemedelsberättigande. INGERLINDQUIST (m): Jag tackar för svaret på min fråga, men jag är ledsen att säga att jagtycker att det var ett byråkratiskt och tråkigt svar, där det saknas enförståelse för de faktiska förhållandena. På min första fråga, som gällde omstatsrådet anser att det är acceptabelt att juridikstuderandena i årefter år förvägras rätt till studiemedel, har statsrådet över huvud taget inte Omrätt för vissa Juridikstuderande att erhålla studiemedel Jag trodde att detvar helt klart att den studiesociala situationen för dessa juridikstuderandeinte är godtagbar. Socialförsäkringsutskottethar i en av antagen skrivning med anledningaven motion som jagdå hade väckt i denna fråga sagt, att den inställning som utskottet då intoginte innebar "att utskottet anser rådande förhållanden för ifrågavarandejuridikstuderande tillfredsställande". Detråder tillbaka enighet om att studerande inte skall behöva ha sådanaförhållanden som de som det här gäller, och jag skulle vara glad om ocksåstatsrådet ville ge uttryck för den uppfattningen. Men det är inte bra att ensådan situation som denna får kvarstå år . Jagmåste säga att jag är besviken över att statsrådet, vars goda vilja jag absolutinte ifrågasätter, ändå inte har något besked att ge till de stackarsstuderande som det gäller. Som jag ser det går det alltid att ordna upp situationer,om man verkligen vill det. Det får inte vara så byråkratiskt ordnat att regleroch bestämmelser lever något slags självständigt liv, utan de måste anpassastill verkligheten och tjäna människorna. Det är ju det som är deras uppgift.Verkligheten i detta fall är att här finns ettdokumenterat intresse för juridikstudier i , och det tycker jag ärganska självklart med tanke på stadens storlek och inriktning och detupptagningsområde som finns runt om . Somjag ser det är det samhällets uppgift att tillgodose det här behovet av nyttigutbildning och pä olika sätt stödja och uppmuntra denna strävan efter kunskap. Statsrådet,som i motsats till mig är väl bevandrad i den här av regler ochbestämmelser, kan utan tvivel finna på en utväg om statsrådet vill det. Jagvill fråga statsrådet vilken utväg som statsrådet vill arbeta efter föratt ge de västsvenska studerandena möjlighet att läsa juridik i . Det skulle vara mig främmande att till en erfaren jurist ge råd ochanvisningar om hur man skall göra för att kringgå lagar och bestämmelser. Detär ju så att har fattat beslut på denna punkt vid ett antaltillfällen och avvisat förslagom att inrätta juridikutbildning viduniversitetet i . Det har naturligtvis skett av omsorg om utbildningeni juridik i , och . Innan ändrar detta ställningstagande,är det självfallet omöjligt för mig att anvisa någon väg för att kringgå dessabestämmelser. Däremotär jag den förste att säga att det naturligtvis alltid blir så att enskildamänniskor kan drabbas av det system som vi har. Mendetäralldeles omöjligt attändra på det genom att bara ta sin utgångspunkt i de konsekvenser det kan fåför de enskilda studerandena. Detär alltså inte det att jag har något speciellt kallt hjärta,endast det att jagi denna fråga också har ett klart huvud. Jag tycker ändå att jag har fått ett dåligt svar på frågan vilketintresse statsrådet verkligen har för att hjälpa de här studerandena. Det ärväl ändå statsrådets uppgift att se till att de skall leva under sådanaförhållanden som andra studerande i vårt land har. Det är självklart ingenuppmaning att kringgå någon lag. Det skulle jag, precis som statsrådet självsäger, vara den sista att uppmana till. Detsägs också i svaret att utbildningen vid de juridiska fakulteterna har bedömtstäcka behoven. Men det är ändå så att det har utexamineratsjuriskandidater i . Såvitt jag vet har det inte ställt till någon oreda påarbetsmarknaden. Samhället har också tillgodogjort sig deras examina, och detär examina som vederbörande efter stora uppoffringar har kunnat avlägga. Det ärverkligen dyrt att studera juridik i . Man får själv betala sinakursavgifter, som uppgår till . Och det är, som bådestatsrådet och jag vet, en lång studietid fram till examen. Jag skulle ocksåvilja fråga om inte följande oroar statsrådet. Det har ofta sagts att det arensnedrekrytering av jurister. Men i kan bara de läsa juridik som har föräldrareller andra anhöriga som kan betala för dem eller som har inkomst av arbeteeller egen förmögenhet. Omrätt för vissa Juridikstuderande att erhålla studiemedel Det är väl möjligt att den sittande studiestödsutredningen kan kommamed synpunkter också pä utbildning av denna typ som går vid sidan av de avriksdagen beslutade allmänna utbildningslinjerna, Men vi häri denna kammare ettansvar inte bara för dem som läser juridik i utan också för dem somläser på andra håll. Det är den samlade bedömning som utbildningsutskottet hargjort. Jag tycker inte att jag kan gå ifrån den bedömningen. Skulle det visasig att man kan göra en annan bedömning av hela läget när detgäller utbildningen av jurister, löser sig självfallet den frågan som en följdav ett sådant ändrat ställningstagande. INGERLINDQUIST (m): Jag efterlyser fortfarande statsrådets viljeinriktning. Jag tyckerdetkommer fram väldigt dåligt vad statsrådet själv tycker och tänkeri denna sak. Sedanär det så - och det kan jag inte tänka mig gäller på många andra platser-attman haren sådan kompakt vilja att läsa juridik i . Det har pågått årefter år , men redan när kom till i slutet pä1800-talet sade man att nästa fakultet i skulle vara en juridiskfakultet. Jagskulle verkligen vilja lägga statsrådet varmt om hjärtat att ta den här sakenpå allvar och begrunda den - det tycker jag faktiskt inte att statsrådet hargjort . OmJörskningen vid den radio -biologiska institutionen i Ursvik Jag skall självfiillet begrunda också denna fråga, liksom så mångaandra som jag har på mitt hjärta. Jag vill bara värja mig mot den tanke som IngerLindquist framför-och som då och dä hörs i denna kammare-att först harstatsrådet en officiell uppfattning, men sedan vill vi också höra hans privataoch personliga uppfattning. Såvitt jag vet känner inte riksdagsordningen någonsådan kluvenhet, utan det är en odelad person som här talar. Så måste det juändå vara. INGERLINDQUIST (m): Möjligen kan det vara så att statsrådet fårsäga hur det är - jagförstår att statsrådet i sitt svar egentligen bara har redogiort för degällande reglerna - men det måste väl också vara så att statsrådet villnågonting för framtiden just i de frågor som jag nu har tagit upp. och det ärf/c/ jag frågar efter. Dessutomhar statsrådet fortfarande inte besvarat den fråga som de juris studerandeställer: Är detta en for dem acceptabel situation? Överläggningenvar härmed slutad.