prot · G20977 · 1978-12-31 00:00:00 — Del är ingen tillfällighet all det blir rasupplopp i Södertäljeoch all vi nu på plank och husväggar kan se paroller som "skitiga negrerres hem" och liknande. Del tillhör den smuts och orenlighel som flyter uppi ell samhälle som skakas av kris. Sådana stämningar måste bemötas ochbekämpas. För kommunisterna är det självklart att söka klargöraall alla arbetare harsamma intressen och alt del gällerait gemensami gå lilloffensiv mol kapitalel. Låt mig säga några ord om regeringens ekonomiska politik.Budgelunderskoltel och de snabbi växande ränieuigifierna har berörts tidigare idebatten. Orsakerna lill alt landels finanser påminner om Ebberöds bank ärföljande. Staten och kommunerna förbrukar av nationalinkomsten.Genom aU vi har ett utbrett skatlefrälse i vårt land, nämligen bolagen ochförmögenhelsägarna, måsle de nödvändiga ulgifterna pä bl. a. den sociala sidantäckas med län. Ränteutgifterna kommer att uppgå lill hälften av denuvarande skalleinkomsterna. Päkort sikt -ja, pä myckel kort sikt - löser regeringen problemel genom att ökafarten på sedelpressarna i . Medvetet sänker man kronans värde medåtföljande minskade exportinkomster och ökade utgifter för importen. De somsist och slutligen fär betala kalaset är de vanliga löntagarna - de som redannu får bära en alltför tung skallebörda. Deindirekta skatlerna stiger i ständigt stegrad takt och svarar nu för avstatens skatteinkomster. Och här utgör momsen pä konsumtionsvaror den förvanligt folk mest betungande poslen. Baraför beräknades att skulle mer än halva befolkningentvingas betala merän 75 96 av sin inkomst iskall och atl knappt någon skullebetala . Vi tycks uppnå denna situation långl lidigare,Iroligen före 1980-lalets slut, om denna polilik får forlsälla. Arbetarpartietkommunisterna har i en motion slagit fast, alt nuvarande skattesystem inle kanfinansiera del allmännas behov, att det ovillkorligen leder till skärptinflation och atl det genom att skydda rikedomen, företagen och de storainkomsterna leder lill en fortgående standardsänkning för folkflertalet. ,herr lalman, understryker behovet av en radikal förändring av skattesystemet.Därför upprepar vi förslagel om övergång till produktionsskatt i syfteall ersätta såväl den nuvarande mervärdeskatten som den direkta inkomstskatten. Detär nödvändigt atl åstadkomma en rättvisare skaiiepoliiik. Och det är nödvändiglatl samhällel tillgodogör sig vinsterna från de stora företagen. ökatsamhälleligt ägande är likaså en tvingande ekonomisk nödvändighet. Dehiuills praktiserade snabbutryckningarna och inköpen av konkursbon har enbarthaft lill syfte all söka rädda jobben för elt antal människor. Del har inleinneburil några ekonomiska vinster för samhällel. Däremot har de lidigareägarna hållils skadeslösa på skaliebelalarnas bekoslnad. område som skulle kunna tillföra samhällel siora belopp ochsamlidigi ge staten reella möjligheler alt styra den framtida energipolitikenär etl statligt exploaterande av landels rika tillgångar pä alunskiffer. Desvenska alunskiffrarna innehåller världens största kända uranfyndig-heter.Uranet skiljer sig som bekant från oljan i del avseendei atl det inle kananvändas lill annat än kraftproduktion, Uranet är därtill renare frånmiljösynpunkt, vilkel är elt ytterligare argument för dess användning. Tillätmig all i anslutning lill den debatt som förevarit här om radongasen ochde följder den fåll påminna om den motion i energifrågan som arbetarpartietkommunisterna väckle och som lämnades till förra . "Lufteni elt rum som är omgivet av radiumhaltiga byggnadsmaterial fåren halt av radon.Ju slörre luftomsäliningen är,desio lägre blir radonhalten. Om ventilationenförsämras avsevärt kan radonhalterna öka i direkt olämpliga värden frånsirålningshygienisk synpunkt. gäller också hus av byggnadsmaterial medlåg hall av radium, Delparadoxala resultatet av en fanatisk polilik belräffånde energibesparing kanbli all radonhalten i våra bostäder blir sförre än den är vidundeoords-bryining i väl ventilerade urangruvor." Dennuvarande regeringen bör snabbi lägga fram ell energipolitiskl program, sominle har som målsättning att rädda ansiktet pä en tidigare statsminister ulansom präglas av en sådan helhetssyn på energipolitiken au vi tillvaralar allavårt lands rika naturtillgångar. Volvoaffären har debatterats utifrån olika utgångspunkter. Någonhar värnat om aktieägarnas räll att slå vakt om sina intressen. Andra harskjutit de anställdas fackliga organisationer fram för sig, när del har gälllall argumentera för atl elt land skall köpa upp en slor del av aktierna i ellsvenskt företag, en affär som bl. a. skulle innebära en utflyttning avarbetsplatser ur och som ocksä sKuHe innebära all en stor del avutvecklandet av nya bilmodeller inte skulle ske inom landels gränser. Norgesstatsminister uttryckte saken sä, innan affären sprack, atl 5 000 arbetsplatseri var alltför lilet, eftersom del ju skulle bli etl svenski-norsklförelag, och hade 40 000 anställda i . En logisk följd av delresonemanget måste vara all betydligt mer än 5 000 arbetstillfällen skulle geslill . Alltför mänga förelag har lämnat della land. Hela dendebatt om bilindustrin som fördes våren uppvisning i krasstprofltlänkande. Del ena siora bilföretaget stod mot det andra. Atl de fackligaorganisationerna log ställning för den ena sidan är inle särskiltförvånansvärt. De befann sig mer eller mindre i en tvångssituation. Närdessutom arbetarrörelsens största parti inte förmådde eller förmår att utforma någolalternativ till delta aktieägarnas spektakel, förstår man verkligen au defackliga organisationerna hade svårt atl finna rätt väg. Delenda realistiska allernaiivel är naturiiglvis all den befintliga bilindustrini del här landel görs till ett slalligl bil förelag, ell förelag där arbetaresoch tjänstemäns yrkesskicklighet kan tillvaratas på ett för samhälletförnuftigt sätl, ett företag där man sätter in resurser för alt vidareutvecklanya bilmodeller med andra frainiidsförutsätlningar än de som gäller för dagensbilar. HerrPalmes uttalande att man inte behöver förstatliga och deialjreglera -precis som om etl förstatligande skulle innebära en detaljreglering - var ellställningslagande som lät som om del hade kommit från och inte fränordföranden i det största arbelarpartiet i landet. Jag tvingasåtervända lill energipolitiken för etl ögonblick. LarsWerner pläderade lidigare för folkomröstning om kärnkraften. Folket skulle taställning till-som han sade-om vi för all lid skall ha kärnkraft eller inle. - om vi för all lid skall ha kärnkraft eller inte - äregentligen hell fanlaslisk. Vilken energiform som kommer all användas iframtiden lär del knappasi vara möjligl atl besluta om i en folkomröstning varesig eller . Utvecklingen går ju som bekant mycket snabbi. Lät migbara peka på all den teknisk-vetenskapliga revolutionen log fart efter andravärldskrigels slut. har livsvillkoren förändrats förstora delar avmänskligheten. Vad framtiden kommer all erbjuda kan vi bara ana. Även om vi velatl föråldrade samhällssystem söker snedvrida och utnyttja framstegen för altgöra rika ännu rikare .sä irorjag ändå alt vi måste bejaka den tekniska ochvetenskapliga utvecklingen. Påenergins område förhåller del sig på samma sätt. Därför är del inte möjligl atluttala sig sä som gjorde. Frågan är fullständigt omöjlig allbesvara. kunde lika väl ställa frågan om vi för all lid skallanvända olja som energiform. Deltjänar heller inte en seriös debatt om energin all vårdslöst uttala sig omalternativa energikällor. En seriös debatt kräver nämligen en realistiskbedömning av vad de alternativa energikällorna, exempelvis solenergin, kan ge inuet. Man kan peka pä atl i elt land som - som ur solsynpunki ärbetydligt bätire loiiat än vårt-svarar solenergin för ca 2 96 av energiförbrukningen.Detta säger en del om våra valmöjligheter i . Lätmig ocksä la upp en annan frågeställning som varit uppe till debau . Delvar moderatledaren som passade pä att ställa krav på alt biståndettill skulle dras in. Motivet till alt finner det opporlunlatt visa fram sill reakiionära synsält är det förhållandet all folkerhållit ell helhjärtat stöd och känl solidarilei från folk när delgällde all befria sig från en reaktionär fascislisk regim. Progressiva människor ivärlden drar den molsalla slulsalsen. Arbelarpartietkommunisterna anser det nödvändigl att stärka solidariteten med ochKampuchea för att läka såren efter såväl rövarkrigsom Pol-klickens destruktiva polilik i dessa länder. Jag har också två frågor all slälla till regeringens företrädare. HerrMundebo skriver i finansplanen: "Målen för den ekonomiska politiken ärfull sysselsättning, rimlig prisstabilitet, ekonomisk tillväxt, rättvisinkomstfördelning, regional balans och jämvikt i bytesbalansen." Tillsamlliga dessa bragelöften finns det anledning atl kräva preciseringar. Men jagnöjer mig med en punkt. Jagfrågar budgetminislern: Ni spekulerar i all induslrisysselsältningen skall ökamed 20 000-22 000 arbetstillfällen. Men mot bakgrund av de nakna fakia au denminskal med 90 000 de senasie åren, hur kan dä en femtedel av de förioradearbelsplalserna åstadkomma full sysselsällning? Statsministernanvände i sitt lal formuleringen "långsiktigt övertalig personal".Eftersom del för mig aren hell okänd kategori människor känner jag migföranlåten all slälla frågan: Vem är långsiktigt överflödig? Är det människor ien viss bransch, i en viss åldersgrupp? Jagser all ingen av regeringens företrädare är närvarande - delvis naturligtvisberoende på min sena placering på talarlistan, som jag återigen tar migfriheten atl proteslera mot därför atl jag inte anser det demokratiskt rikligtall ell partis företrädare ges möjlighel alt framträda först kl. 9 ,när deballen i realileten är slut. Men jag hoppas ändå att regeringensledamöler skall ha vänligheten att besvara frågorna. Dagens långa debatt har ganska tydligt markerat atl det var under 1978som konjunkluren vände på elt avgörande säll i . Grunden lill denförbättrade ekonomin lades som det sagts frän flera häll genom de beslut somfattades av den borgeriiga trepartiregeringen . De ålgärder som jagfrämst länker på är de lyckade devalveringarna samtutträdet ur valuiaormen. Till detla skall också läggas avskaffandet av denallmänna löneskatten. kan vi avläsaresultatet av denna politik. Handelsbalansenhar förbättrats avsevärt. 1977 visade den elt minus på ca 4 500 miljoner. 1978utvisade den ett plus på i runda lal 6 000 milj. kr., alltså en förbällring päinle mindre än 10 000 milj. kr. Inflationenhar också bromsats upp. Preliminärt har prisstegringen uppgått till ca 7,5 %under loppei av 1978. Delta skall vi jämföra meden siegringstakt av ca 14"i . beräknas prisstegringarna kunna sianna vid ca6',',,. Förbättringenav den svenska handelsbalansen beror främst på all vi har lyckats öka exporten.Talet om au denna exportökning skulle bero pä att företagen skulle ha relativtstora lager kan tillbakavisas, ly även om hela lagerminskningen av i Sverigeproducerade råvaror och bearbetade varor hade gått pä export 1978 skulle dettadock bara kunnai förklara en knapp Oärdedel av den totala exportökningen. Vad del gäller nu förregeringen är att fullfölja den lyckade ekonomiska poliliksom bedrevs av den icke-socialisiiska ireparliregeringen. Budgeten Ulgördärvidlag en god föruisätining. Oroandeär emellertid all regeringen låier de förut beslutade höjningarna avarbetsgivaravgifterna träda i kraft. Arbetsgivaravgifterna höjs nu med 1,5 Vn,vilkel kan komma au negaiivi påverka kosinadsuivecklingen för den svenskaexporten samt kommunernas redan ansträngda ekonomi. Idelta sammanhang måste jag också beröra socialdemokraiernas förslag lillproduktionsfaklorsskaii. Den har fö. kommenlerals ganska fliiigt tidigare idagens debali. Belaslningen på näringslivet skulle vid ell fyrapro-cenligiuttag av den här skatten öka med ca . Därtill skall läggasalt socialdemokralerna motsatt sig avskaffandet av denallmänna arbetsgivaravgiften på 4 "ii. 'De har också föreslagit en höjningav arbetsgivaravgifterna med 2-4 ",, beroende på hur välvilligt man tolkarpartiets ullalanden. Samlidigi moisaiie sig socialdemokralerna devalveringarnaav den svenska kronan. Jag har lidigare redogjort för den framgångsrika ekonomiska polilik sombedrevs av den icke-socialistiska ireparliregeringen. Efter1975 och 1976 irodde man väl all socialdemokralerna äntligen skulle ompröva sinpolitik - au belasia näringslivet med ökade kostnader i form av ökadearbetsgivaravgifter. Men så har tyvärr inte skett. Man frågar sig bara: Vad ärdet som får socialdemokralerna att fortsäiia med denna politik? Räcker del inlemed all man genom Hagaöverläggningarna lyckades få den svenska ekonomin ifundamental obalans? höjdes kostnadsläget för de svenska förelagenmed över 40 ',',,, och många förelag dras fortfarande med de problem somuppstod . När Volvoavialel havererade framträdde ietermedia och förklarade atl del här var ell bevis för alt kolleklivalöntagarfonder behövs. vill med andra ord inte all de över 100 000småsparare som bidragit lill näringslivels kapitalförsörining skall ha någontingatt säga till om när del gäller förvaltningen av deras pengar. Del är eltovanligt oskrymial ulialande mot småsparare och mot ett prival näringsliv.Fallet visar mycket klart atl beslutsrätten fortfarande ligger hos demänga människor som lillskjuiii pengar lill förelagel. Och del är ingakapitalisier. Del är småsparare - över 100 000 småsparare har placerai sinasparpengar i Volvoaktier. De har sagl sin mening. 1de kollektiva löntagarfonderna får inte de som satsat sina pengar direktinverka pä besluten. Det vet vi. Beslutsrätten skall överföras lill vad som såvackert kallas löntagarnas företrädare, och delägarnas enda möjlighel attpåverka besluten skulle vara all välja nya represenlanter. Frågan äremellerlidom det i realiteten finns någon valmöjlighet för de många delägarna när detgäller alt utse reprcsenlanier. Fackföreningsfonderna skulle labeslulande-rätlen frän de många som satsat i aktier. Vadvi inom moderata samlingspartiet lyckerom kollekliva lönlagarfonder har vilydligi deklarerat - del är allmäni känl. Jag skall därför inte uppehålla migså myckel vid den tanken ulan bara påpeka dei samband med skaller somkollektiva lönlagarfonder i verkligheten innebär. Enligt del förslag som herr 10Riksdagens protokoll 1978/79:76-77 Palmelovat göra lill en valfråga skall alla de mindre förelag som inle drabbas avkonfiskalionen genom rikiade akiiecmissioner betala 3 "n av de lolalalönerna lill fonderna, är i själva verkei en kosinadsökning, som har detgemensamt med del socialdemokratiska förslagel om produktionsfaklorsskaii audet höjer priserna. Det kommer på del säitei att fördyra levnadskostnadernaför alla medborgare, oavscii om de är löniagarc, föreiagare eller pensionärer. Alla indirekta skaller på näringslivel, amingcn de las ul för au byggaupp en fackföreningsfond eller som en produkiioiisfakiorsskali, påverkarprisnivån. Dagens socialdemokraliska parii lycks vara hell fixerai vid tankenpå all suga upp pengar via indircki beskalining av näringslivet Ulanhänsynslagande lill hur del drabbar de svagaste grupperna i samhällel. Ettsystem med alltmer växande pålagor på niiringslivei kommer all fä mångaolyckliga följder. På-socialdemokratiski håll säger man au dessa nya pålagor skall växlas ut motlägre lönekrav från lönlagarnas sida. Del är ett vackert löfte, som emellertidkommer enbart frän del socialdemokraliska pariiei och inte frånlöntagarorganisationerna. Eller anser sig ha fullmakt au representeraLO och TCO vid avtalsförhandlingarna? Det är iniressani au slälla den fråganoch del vore minsi lika iniressani all få ell svar på den. Delär också självfallet au förhandlingsuirymmel i avialsförhandlingarblir myckelmindre om stålen iriider in och plölsligl säger all den skall ha kanske 50"d av lönesumman, Dei ger mindre ulrymme, eller kanske ingei utrymme alls,för löneökningar. Del beiyder all siaien sätter sig som en myckel tung tredjepart vid förhandlingsbordet. Delta måsle ge både arbetstagare och arbetsgivareen viss känsla av vanmakt. Människorna blir offer för maskineriet. Samma verkningar finner vi i den produktionsfaklorsskaii somsocialdemokralerna nu gör ell så slorl nummer av. Ullrycket produkiionsfaktorsskattär f ö, ganska häpnadsväckande. Det är uppenbariigen präglai för au döljaskattens sanna verkningar förden stora allmänheten. Man lalar om alt man genomdenna nya skall skulle minska den slalliga inkomsiskatien för medborgarna. iir ju bara ell försök au dölja den bistra verkligheten, nämligen allprodukiionsfaktorsskaiien inte beiyder skailelätlnader. utan tviirtomskattehöjningar, för de ekonomiskt svagasie grupperna i samhällel. Del finns ivårt land boriåi en miljon folkpensionärer, och de har inte mer än den vanligafolkpensionen plus pensionslillskoiiei. Deras inkomst ligger jusl nu , . Del kanske räcker för all överleva, men del räcker inie omman behöver reparera en irasig TV, ersätta utslitna kläder, reparera trasigamöbler eller någol liknande. Denna vår ekonomiskl svagasie grupp slipper redannu betala en direkt statlig inkomstskall. De skulle alltså inte ha någon fördelav produkiionsfakiors-skaliens sänkning av det direkta skatlelryckel. men deskulle få känna av den nya skallen genom högre priser. Pensionärerna skullealhså i -själva verkei få en skallehöjning ulöverden beskattning som de redandrabbats av genom all förelagens sociala kosinader höjer priserna på allavaror. slåri kronor och ören pä vad man köper och inie i proceni av inkomsten. Därför blirskallehöjningen än mer kännbar för de ekonomiskt svagare grupperna i samhällel.Socialdemokraterna har en gång i liden gjorl åtskilligt för de ekonomisklsvagare i samhället. Det är hell klart, och jag vill gärna bekräfta det. Menden moderna socialdemokratin vill tydligen klämma åt jusl de ekonomisklsvagasie grupperna, dvs. i det här fallet närmare en miljon människor som barahar folkpension och pensionstillskott. Därför har pensionärerna all anledningatt vid höstens val observera den försämring av villkoren som de skulle drabbasav om produktionsfaklorsskatlen förverkligades. har ocksä lovat altden skall införas "snart" vid en socialdemokratisk valseger. Alll del vackra talet om den nya produktionsfaklorsskatlen, som svenskafolkel får vänja sig all höra lalas om inför valrörelsen och som i etermedia, erinrar om en varieléariist som pratade mycket då hanskulle visa sina trollkonster. Allt ordandet tjänade bara lill alt förvändasynen på publiken. Del är inle bara för näringslivets skull utan framför alltför de svagaste gruppernas, för folkpensionärernas, skull som vi måsle avvisaprodukiionsfaktorsskaiien. Den skulle ocksä - och det är allvarligt - försämravår konkurrensförmåga, minska invesleringama och snedvrida konkurrensen,samlidigi som de svagaste skulle drabbas myckel hårt. Jag lycker all detla ären mycket dålig skalleform. fick vi del s. k. småföretagarpaketet,och jag vill påstå atl del hälsades med slor lillfredsställelse av de mångamindre och medelstora företagen i värt land. Tyvärr visade del sig väldiglsnart all de pengar som anslogs lill de nya utvecklingsfonderna - vi ombildadeju företagarföreningar lill ulbildningsfonder - var helt otillräckliga. Därförhar regeringen i sin budget föreslagit smärre höjningar av anslagen lillfondernas administration och serviceverksamhet, medan däremot pengar icke haranvisats för utläningsverksamheien. hade fonderna en akutbrist på ullåningsmedel - pengarna räckte i vissa fall inie ens lillutbetalning av de lån man redan beviljat. har regeringen lovat atl läggafram en proposilion . Del är mycket vikligl att så sker. med möjlighel all expandera möts nu av beskedet alt det intefinns pengar all låna. Del är beklämmande. Nufår vi hoppas atl den kommande proposilionen verkligen blir elt fullföljande avtrepartiregeringens intentioner. Regeringen måste hålla löftena från den förraregeringens tid alt stimulera sysselsättningsskapande utveckling inom denmindre och medelstora företagsamheten, som trots alll svarar för hälften avsysselsättningen i vårt land. De pengar della skulle kosta ärendast en bråkdelav vad som belalas ut föratt rädda jobb vid storföretagen. Jag förstår auregeringen med tanke på budgetunderskotlet vill hälla alla Ulgifter nere, menpengar som ställs lill de mindre och medelstora företagens förfogande förexpansion vill jag påstå är sällsynt väl använda pengar. Det är nämligen enlångsiklig salsning, en salsning för framliden. Akulpengar lill storföretagenär en form av nödhjälp, säkerligen nödvändig, men inte så framåisikiandesom slödel ål den mindre lorciagsamheien. Del finns mycket kvar all göra närdel gäller dessa företag. Jag kan .som exempel nämna en rejäl marginalskatlcrcformoch en ändring av beskaiiningsreglerna för de pengar som i .själva vcrkci iirell arbetsredskap inom lorciagsamheien. Vi måsic slå vaki om de mindreföretagen diirför all dessa har läliarc än de siora företagen all anpassa siglill den snabbi växlande strukiurcn i samhället, THAGEPETERSON (s): En diskussion om näringspoliiiken blir län en svårfångad diskussion omsirukiurralionaliscringar, kapitalbildning, iiivcsicringsvolym ochkonkurrenskraft. För många, ja, kanske för de flesta, blir del mcslsvårförsiåeliga ord, avsedda för poliiiker och experter. Det är lätl au glömmabon syftei och målen bakom orden. Därför kiinns tiei angcliigel auinledningsvis slå fast näringspolitikens centrala roll. Den berör oss alla, tydess uppgift iir all säkerstäl la jobben, och i framliden, och därmedskapa förulsältningar för irygghel och cii värdigi liv för människorna. Därmedplacerar vi näringspolitiken där den hör hemma: milt bland människorna påarbelsplalserna, pä varven, i siålindusirin. i tekoindustrin och iskogsindusirin, milt bland de människor som lever med oro och oirygghel somdagligt sällskap. Enpolilik som skall klara dessa uppgifter måsle siriiva efter all förvandla vaoemänniskas vilja lill arbeic lill en rällighei. För oss är della ensjälvklarhet. Kravet på arbete åt alla har alllid kommil försi för arbetarrörelsen.Vi hävdar alt arbetel är grunden för all välfärd och all folkets vilja lillarbele är nalionens främsia lillgång. Därför vill vi forma ell samhälle där allamänniskor i sill arbete får uppleva irygghel, gemenskap och uiveckling. Föratl uppnå ell sådant mål behövs en näringspolitik som säuer människan friimsi:en social näringspolitik. Ensådan näringspolitik kräver, fördel försupen Ibrlsaii ökande produktion avvaror och ijänsler. Del innebär inte en tillväxi för dess egen skull. Deiinnebär inie heller en tillväxi av vad som helst eller lill vilket pris somhelst. Vi kan inie acceptera en lillväxi lill prisei av siress, försliiningeller uislagning, eller lill prisei av rovdrift med våra naiurresurser. Men delkrävs en ökad produktion för alt lösa dagens fördelningsproblem och för allkunna beiala en forisail utbyggnad av en gemensam sektor. Och det krävs en ökadproduktion för au skapa arbeie lill alla. lill kvinnor, lill ungdomar och allaandra som har det svårt på arbetsmarknaden. Det krävs en ökad produktion föratlmed kraft kunna angripa de myckel svåra sysselsättningsproblem som finns i i.ex. och för au över huvud lagei möjliggöra en kraftfullregionalpolitik. Ennäringspolilik som siiller människan främsi kräver, för det andra, atl vi larvara på våra förulsältningar. Vi har goda naiurresurser, en ulbyggd gemensam,sekior och framför alll arbetsvilja och yrkesskicklighet i de svenska förelagen. Fördeliredje krävs au vi rikiar blicken framål och offcnsivi försöker stödja denframtidsinriklade och uivecklingsdugliga industrin. För del behöver vi en ulbyggd planering såvälinom samhällels organ som inom förelagen. Vi behöver bciydligi mer än i dagsalsa på forskning och uiveckling. Vi måsie salsa beiydligi mer på de små ochmedelsiora företagens utveckling. De beiyder oerhört myckel för sysselsäuningeni vårt land. Ennäringspolitik som sälier människan främsi kräver, för del fjärde, all viskjuter lill de enorma kapitalresurser som behövs för au klara de satsningar vimåsie göra.