prot · G20915 · 1978-12-31 00:00:00 — En rättvisare värid blir i längden en tryggare världför alla, och när fatliga länder får bättre möjligheter att delta i detinlernationella handelsutbytet ökar jordens samlade välstånd. Ettförtroendefullt biståndssamarbete ger också förutsättningar för samarbete ifråga om handel och industri. Detta förtjänar visst att påpekas, men förSveriges del har solidariteten med de missgynnade varit detgrundläggande motivet för vårt bisiånd och ett tillräckligt motiv för de Internationelltutvecklingssamarbete m. tn. 7 proiokoll 1978/79:15-16 Internationelltutvecklingssamarbete m. m. insatser som vi gör.Kanske är förklaringen härtill främst den ledande roll som spelas av våraideella organisationer, kristna samfund, fackliga organisationer,ungdomsorganisationer, politiska partier - organisationer som faktiskt satte igång biståndsverksamhet innan den statliga biståndsverksamheten kom i gång. Ocksåunder år av ekonomiska svårigheter har i engagerade folkrörelser en klarmajoritet av svenska folket slutit upp bakom ett växande bistånd. De frivilligaorganisationerna har själva bidragit till viktiga utbildnings- ochhälsovårdsinsatser, inriktade på falliga och eftersatta grupper. De harytteriigare stärkt den fond av kunskap och engagemang i som är grundenför det starka stöd biståndet åtnjuter. Vårbiståndspolitik är inte bara väl förankrad i den svenska opinionen. Den harockså fåu förtroende i . Vi har inget koloniall förflutet, vi slårutanför alla militära allianser och gmpperingar. Vi har också uppriktigt söktinrikta vårt bistånd i enlighet med önskemål. Vårt bisiånd har inteföljt i de kommersiella intressenas spår. Del har riktals i första hand till defattigare som handel och induslri inte funnit särskiltintressanta. Del är tredje gången antar grundläggande mål ochriktlinjer för biståndspolitik. skedde det genom viktigabeslut och 1968. Mycket har ändrats sedan 1960-talel, men grunden liggerfast. Del svenska biståndet är lill för . Del är deras behov,utveckling och planer som ytterst skall styra användningen av de resurser vi ställertill deras förfogande. Detta är inle bara honnörsord, inte bara retorik, somdet står i en tidning . Vår grundläggande utgångspunkt får i själva verketviktiga praktiska följder för utformningen av del svenska biståndet.Solidariteten kräver en fortsatt hög ambition i fråga om biståndets volym.Enligt den senaste statistiken - 1977 - utbetalar nu ett bistånd sommotsvarar av vår samlade produktion. Genomsnittet för de västligaindustriländerna är 0,3 96. Del är den näst lägsta siffran sedan 1950-lalet.Särskilt beklagligt är del all tre tunga industriländer som , Västtysklandoch inte fömiält att närma sig del internationellt uppsatta0,7-procenlmålel. Omalla hade nått målet om 0,7 96 av bruttonationalprodukten i utbetalt biståndvid 1970-talels mitt, så skulle del - enligt SIDA:s beräkning - nu ha inneburit90 miljarder kronor mer i bistånd och betydligt bättre utsikter för särskilt defattigaste . Vihar både rätt och anledning all säga ifrån atl andra länder måste göra störreinsatser. Ländersom har väldiga överskott i sin handel borde åtminstone inte ligga undergenomsnittet för västvärlden i bisiånd. Ländersom gärna åberopar moral och mänskliga rättigheter borde i praktisk handlingvisa all del talet också har ett praktiskt och socialt innehåll. Ochländer som säger sig vägledas av principen "av var och en efter hansförmåga lill var och en efter hans behov" borde inte som mest nöjasig med åskådarplats medan andra diskuterar ökal stöd till de fattiga folken. Andras svaga prestationer är inget skäl för oss atl slå oss lill ro.Det är inle så alt vi ger för myckel, andra ger för litet. Vi har i självaverket inte gjort mer än vad vi lovade när 1970-ialel gick in. När 1980-laletnu står för dörren är det för oss atl höja vår ambition. Jaghoppas att gör det genom atl slå fast, atl enprocenlsmåletskall ses som eu etappmål, inle som eu slutmål. Det svenska biståndsanslagetbör överstiga nivån en procent av bruttonationalprodukten.Strävan bör vara att bislåndel skall utgöra en växande andel av vår samladeproduktion. Kring den ambitionen sluter nu alla partier i den svenska riksdagenupp. Dettaställningstagande är viktigt, för det visar all vi inle gör avkall på vårsolidaritet för atl vi fått svårigheter i vår egen ekonomi. Biståndet är inlenågot konjunkiurpoliiiskt dragspel. Vi skall också vara medvetna om attbiståndets volym ingalunda fått mindre belydelse föratt det numera ofta talasom den nya ekonomiska väridsordningen och om framväxten av nya industriländer.För de fattigaste förblir biståndet ännu i många ärett vitaltinslag, och det är nästan bara lill dessa länder vårt bistånd går. Det behövsför att hjälpa till alt direkt angripa fattigdom och misär. leveromkring 800 miljoner människor i yttersta fattigdom, med brist pä alll det somvi uppfattar som självklara livsnödvändigheter, som rent vatten och tillräckligkost. Atl solidariteten med de många missgynnade människorna är det centralamotivet för u-landspolilik får viktiga följder inte bara för volymenulan också för utformningen av vårt bistånd. Viinriktar det på de fattigaste, de mest missgynnade länderna. Där behövs detbäst. Dit går dess värre den mindre delen av andra länders bistånd. SIDA visari sin senaste anslagsframställning hur andelen bilateralt bistånd till defattigaste internationellt minskat från 48 till 38,5 96 mellan åren1974 och 1976. Vifäster särskild vikt vid insatser som förbättrar villkoren för de fattigastegmpperna och höjer deras produktivitet och inkomster. Dit hör integreradeprogram för att utveckla landsbygd och jordbruk. Dit hör program för bättrehälsovård, försörjning med friskt vatten och en aktiv familjeplanering. Visöker samarbeta framför alll med sådana fattiga som själva aktivtsträvar efter att förbättra villkoren för de fattigaste befolkningsgrupperna.Vilken ideologisk modell man följer är inte av belydelse för vår bedömning. Viär inle eniga i vårt eget land om vilken ekonomisk och social modell vi böruppställa. Hur skall vi då kunna predika någon modell för andra stater? Detvore förmätet och förmyndarakligt. Men del måsle stå oss fritt att vid val avsamarbetspartner och i andra sammanhang fästa betydande vikt vid den konkretaambition man visar att nå utveckling och social rättvisa. De visamarbetar med står ju själva för den helt dominerande delen av de insatser somskall lyfta deras folk ur fattigdom. Bara de kan genomföra jordreformer ochandra grundläggande förändringar som krävs för att utvecklingen skall ta fartför de breda folkgrupperna. Insatser från oss och andra biståndsgivare kan hastor betydelse, men de kan bli verkligt Inlernationelllutvecklingssamarbete m. m. Internationelltutvecklingssamarbete m. m. framgångsrika och meningsfullaförst om de ingår i och blir eu stöd till samlade ansträngningar frånu-länderna själva. Detär också med den insikten som vi landprogrammerar värt bisiånd. Ekonomiska ochsociala framsteg för ett u-lands befolkning åstadkoms inte genom punktinsatsersom pådyvlats utifrån ulan genom en sammanhållen utvecklingspolitik som ettu-lands regering själv beslutar sig för att genomföra. Vi har dragit denpraktiska konsekvensen av denna kunskap, nämligen att bidra lill program ochprojekt som själva anser viktiga i sina utvecklingsplaner och förvilkas genomförande de själva bär ansvaret. Härmed inte sagt atl vår roll baraskulle vara att leverera vad som beställs. I den dialog som ett förtroendefulltutvecklingssamarbete innefattar kan och bör vi från svensk sida framförasynpunkter som vi anser angelägna, t. ex. alt särskilda insatser skall görasför alt förbättra kvinnornas situation, eller att särskild uppmärksamhet skallägnas miljöfrågor, så atl snabb utveckling inle leder till snabb resurs- ellermiljöförstöring. Det är också rimligt att vi för våra samarbetspartnerredovisar på vilka områden vi har speciellt goda möjligheter att ställa upp medkunnande och erfarenheter. Vårönskan att skall få hjälp att förverkliga program som de själva stårför är ell skäl till att ger ell så starkt stöd lill FN och andrainternationella organisationer. Med alla sina brister representerar FN ochfackorganen ett hopp om ell pä fred, lag och rättvisa grundat internationelllsamhälle. Multilaterala organ, där själva är medlemmar och utövarinflytande, bör enligt vår uppfattning tilldelas en central roll för attkanalisera resurser från rika till fatliga länder. Vi verkar nu energiskt föratl de skall tillförsäkras en mer långsiktig och stabil finansiering än vad somännu är fallet. Årsplaner för inkomster ger ingen bra grund för långsiktigtplanerade biståndsutgifter. Önskanalt ge bästa möjliga hjälp till de fattigaste länderna har lett till att delsvenska biståndet ges på mycket förmånliga villkor. Praktiskt tagel allt vårtbistånd lämnas nu i form av gåva. Räntor och amorteringar kan bli alltförbetungande för de fattigaste svaga ekonomier. I linje med dettasynsätt - som omfattas även internationellt - alt de fattigaste ländernabör få gåvobistånd snarare än lån, har vi avskrivit hela skulden på svenskautvecklingskrediter till de minst utvecklade och av oljekrisen hårdastdrabbade. Få svenska aktioner på det internationella planet har uppmärksammatsså mycket och så positivt som denna. Vad som framför allt är glädjande är allaktionen lett andra lill alt göra likadant. I ulfäste sig samtligai-länder vid elt sammanträde där jag själv var med atl genomföraskuldlättnader avseende biståndet till de fattigaste . a. , , och - har vidtagitkonkreta åtgärder. I vissa fall gäller det mycket stora belopp. Sålunda harFörbundsrepubliken avskrivit lån till elt värde av ca 10 miljarderkronor, ca , ca 600 milj. kr.,ca 425 milj. kr. och ca 190 milj. kr. Det är en glädjandeefterföljd på en aktion som den vidtog med riksdagenssamtycke. Ävenom vårt biståndsprogram är betydande måste vi vara medvetna om alt de sloraindustriländernas handlande gentemot väger mycket tyngre. I den månvi i samtal med andra regeringar, diskussioner i internationella fora och egenhandling kan förmå andra stater till framsynta åtgärder kan de linjer vi driverfå mångdubbel verkan och genomslagskraft. Skuldavskrivningen är ett bra exempelpå detta. Ettannat fall - där vi dess värre ännu inte varit lika framgångsrika - gäller s.k. avbindning, dvs. att biståndsmotiagarna skall kunna använda pengarna tillinköp där det är förmånligast och inle nödvändigtvis tvingas köpa bara igivarlandet. Mesta valutan för biståndskronan, biståndsdollarn, bistånds-pundeteller biståndsmarken får u-landet, om givaren inte salt den internationellakonkurrensen ur spel eller satt upp speciella villkor för pengarnas användning.Detta inses av alla. För - med vår stora exportindustri -är det säkertockså så atl vi har mest alt vinna på om alla givarländer gav sitt biståndobundet. Vi har också - men ännu utan framgång - arbetat på att få till stånden internationell överenskommelse om avbindning, som skulle omfatta den störstadelen av bislåndsflödet. I propositionen utfäster vi oss att skallkunna ansluta sig till en sådan överenskommelse. Men, herr talman, vi behöverinte invänta en sådan överenskommelse för att gå lill handling. Ettsteg i riktning mol en minskad andel bundet bisiånd är en åtgärd som vi självakan vidta och som kan visa vägen för andra. Det är regeringens avsikt att göradelta. En central del i vår solidaritetspolitik är också stödet till kampenmot rasism och för frigörelse i , och Zimbabwe.Befrielserörelserna i södra får det här budgelårel svenskt bisiånd medsammanlagt 48 milj. kr. för sin civila verksamhet. De största bisiåndsbe-hovengäller försörjning och utbildning av flyktingar. Men det blir alllviktigare att stödja planeringen av den framtida utvecklingen i dessa länder,när väl dagens minoritetsregimer tvingats ge vika för regeringar medfolkflertalets stöd. Denhoppfulla utvecklingen mot val, övervakade av FN, och självständighet iNamibia som vi förutsåg har saboterats avSydafrikas beslut att genomföra val på sina villkor och under sin kontroll iNamibia. Det ändrar dock inte vår bedömning alt FN bör öka sina insatser föratt genom utbildning och planering förbereda för ett självständigt Namibia.Tillsammans med de övriga nordiska länderna har vi därför utfäst kraftigt stödlill FN:s s. k. Nalionhood Programme. Det svenska bidraget uppgår till 10 milj.kr. 1alla de avseenden jag nu nämnt har vi på 1970-lalel byggt vidare på den grundför biståndspolitik som lades på 1960-talel och som nubekräftar skall gälla också för 1980-talet. Samlidigt har mycket hänt mellan1968 och 1978, som fordrar nya analyser, ny eftertanke och en ökad bredd i vårpolitik gentemot . Vi har framför alll kommit all inse all vi måstebeakta verkningarna på av våra beslut på andra Internationelltutvecklingssamarbete m. m. Internationelltutvecklingssamarbete m. m. Del gäller inte minst på handelns och ekonomins område. U-länderär inte bara leverantörer av koppar, kaffe, kakao eller kopra. De ärockså framgångsrika exportörer av kläder och elektronik. hade 40u-länder en export av industrivaror som översteg . År 1965var det bara 18 som hade en så stor export i samma penningvärde. Ocksåexporten av råvaror har breddats: 1960 var nästan hälften av u-ländernaberoende av en enda produkt för eller mer av exportinkomsterna. 1975 hademindre än en femtedel av en så ensidig sammansättning av sin export. U-landskretsenär mindre enhetlig än kanske . växande antal länder har förmått drastor nytta av världshandelns expansion. Där finns samiidigi många andra länder,som fortfarande sitter fast i underutvecklingens föriamning. En del säljerolja och har blivit rikare. Andra tvingas köpa olja och blev medprisexplosionen fattigare. U-ländernaär allt viktigare köpare av industriländernas varor. lill 1975log emot av ökningen i industriländernas export avindustrivaror. Vid sidan av internhandeln inom var därmed u-ländernaden mest betydande marknaden för alt öka de rika ländernas industriexport. Ochdet finns inget skäl alt tro att skulle bli mindre viktiga sommarknad framöver. Tvärtom: under loppet av har t. ex.utvecklingsländerna inom OPEC med bred marginal passerat som störstaexportmarknad för EG. Enbart den del av efterfrågan som finansierasmed utländsk upplåning beräknas ha betytt ungefär 3miljoner fler jobb inom EG. Dethär är inte särskilt märkligt. har goda skäl att acceptera Sloraunderskott för atl snabbi kunna bygga upp sill näringsliv och lyfta sina folkur misär. Flertalet är emellertid så fatliga alt de har svårt att fåde lån som krävs för att finansiera underskotten. De mer utvecklade u-ländernahar däremoi i anmärkningsvärt stor utsträckning kunnat la lån i västvärldensbanker. Och de har till nästan sista kronan använt pengarna för atl köpa påindustriländernas marknader. På så sätt, kan man säga, har hjälpt i deras ekonomiska svårigheter. Settpå litet sikl skärper självfallet ökade konkurrensförmåga kraven påomställningar i vårt och andra industriländers näringsliv. De påfrestningar detkan leda till i vissa branscher måste vi solidariskt dela. är inget nytt.I många år har vi anpassat oss till konkurrensen från andra industriländer -dragit ner vissa näringar och byggt ut andra. Den utvecklingen och deninlernationella arbetsfördelningen har i själva verket betytt myckel föratt ökavårt välstånd. är det klart alt sysselsättnings- och beredskapshänsynsätter vissa gränser för hur snabbi anpassningen kan ske och hur långt den kangå. Ökademöjligheter för export lill den rika världen är viktiga för u-ländernasutveckling, men de medför generellt sett begränsade svårigheter på i-ländernasmarknader. Omvänt ärdet viktigt förvåra indusirier alt förmår hålla uppe sin tillväxt och sinexport och därmed sina möjligheter alt importera och ta upp utlandslån.Industriländerna exporterade 1975 industrivaror till för 123miljarder dollar. Exporten av industrivaror i den omvända riktningen var bara26 miljarder dollar. Slutsatsenär given; Om de rika länderna försvårar ekonomiska framsteg, t.ex. genom olika handelshinder, skapar del problem för . Men dessutommedför hinder mot export atl vi allvariigl försvagar derasimportförmäga och begränsar en mångdubbelt större export från industriländerna.Ekonomer som noga studerat saken hävdar all gemensamma aktioner för att ta borthandelshinder är bland del viktigaste industriländerna kan göra för all hjälpau-länderna i deras utveckling; de talar då om de mera utvecklade . utvecklingsmöjligheter påverkas av de rika ländernashandlande på många skilda områden - inte bara bistånd och handelspolitik. Vimåsle konsekvent beakta verkningarna för när vi fattar beslut på enrad andra områden än biståndets. Jaghar förstått alt det har riktats kritik mot regeringen och mot propositionenhär för att vi inle har preciserat de områden på vilka en u-landspolitikskall föras. Jag tror dock att det ligger i sakens natur atl man i enproposition som gäller biståndspolitiken generellt inle kan rada upp de mångaområden som det här är fråga om, del må gälla handelspolitik, jordbrukspolitikeller ekonomisk politik. De avvägningarna mellan önskemålet att beaktau-ländernas iniressen och de mera näraliggande svenska intressena måste vi görai de skilda sammanhangen: i jordbrukspoliliska proposilioner, i ställningstagandeni osv. De får alltså ge sig undan för undan, och jag tror atl det voreotåligt all kräva en katalog av det slaget här . Däremotär det viktigt att vi skaffar oss organ genom vilka vi kan åstadkomma densammanvägning av de skilda intressena som här behövs. Med den samrådsgrupp föru-landsfrågor som vi har inrättat i och som hållitsitt första möte får vi nu bättre möjligheter alt göra den sammanvägningenmellan legitima intressen och våra egna, mera näraliggandeintressen. Ettområde där - inte minst de socialistiska - är angelägna all vi skallvidta åtgärder föratt hjälpa dem är industrialisering. De vill ofta ha denhjälpen inte bara i form av direkt bistånd utan också i form av engagemang avutländsk industri. Det är bakgrunden lill regeringens förslag om en industrifond.Samtidigt ställer vi ökade resurser till förfogande för SIDA för sådant samarbeiepå industriområdet som utgör elt led i den traditionella biståndsverksamheten. Rikareländer, som och , har inte haft särskilt svårt all dra lillsig industriinvesteringar. Vad vi frän u-landspolilisk synpunkt har anledningatl stimulera, det är atl kunnande och kapital från svensk industri skall kommaockså fattigare länder till del, alt de gör det för projekt som svarar molderas egna planer och prioriteringar och alt också mindre och medelstoraföretag i stimuleras till att vara med och bygga upp u-landsföretag. Internationelltutvecklingssamarbete m. m. Samarbeisavtalmed är förvisso ofta nyttiga instrument, men de måste fyllas av ettinnehåll, de måste fyllas av samarbete också mellan industriella förelag. Detär en del av det innehållet i samarbeisavtal som vi försöker åstadkomma genomen stimulans under den nya industrifonden. Vidgatindustriellt samarbete är ett av de viktigaste krav reser. a. läsa det i deklarationerna om en ny ekonomisk världsordning. Närregeringen nu vill bättre tillgodose särskilt de fattigare u-ländernasönskemål, så innebär det inte alt vi på ett otillböriigt säu "blandarihop" bistånd och affårer, ulan atl vi skapar möjligheter för en samverkanmellan företag och bistånd i sådana projekt som anser angelägna. Vaddet handlar om är inte alt kommersialisera biståndet, ulan det handlar om atlmobilisera även industrin för alt hjälpa i deras utveckling. Om detbara gällde att hjälpa svensk industri lill investeringar och lill lönsammaföretag tror jag att vi finge vidta helt andra åtgärder än dem som vi harsyftat lill och försöki tillgodose i propositionen om en fond för industrisamarbete. Jag har i delta anförande mot bakgrund av biståndspropositionen berörtde allmänna grundlinjerna för vår biståndspolitik och också pekat på behovet aven aktiv u-landspolilik. Jag vill gärna sluta med alt återknyta till vad jaginledningsvis sade. Värt engagemang för har sin främsta drivQäder isolidariteten med den miljard människor som lever i en för oss ofattbarfattigdom och mänskligt elände. Vi måsle vara medvetna om atl även medomfattande insatser frän de rika ländernas sida kommer många hundra miljonermänniskor i i praktiken inte att kunna åtnjutavad vi anser vara gmndläggande mänskliga, sociala och ekonomiska rättigheter.Vi måste satsa vad vi förmår för alt förkorta detta dröjsmål, och vi måsteförsöka förmå andra att göra delsamma. Ett omfattande och växande biståndbehåller hela sin belydelse . Därtill krävs enu-landspolitik som vid sidan av bislåndel medvetet och i all den utsträckningsom är möjlig på många områden väger in behovet alt främja u-ländernasutveckling. Det är dessa åtaganden för framtiden, och vår egen, somregeringen begär godkännande av. Jag hyser inget tvivel om attriksdag och regering i sitt stöd för den föreslagna biståndspropositionen haren stark svensk opinion bakom sig. Underdelta anförande övertog tredje vice talmannen ledningen av kammarensförhandlingar. (vpk) kortgenmäle: Utrikesministern sade i början av sitt anförande atl del råder storenighet om bistånds- och u-landspolitiken i det här landet. och jag har tidigare under dagens debatt ställt elt antal frågor.Jag skall upprepa dem nu och vore tacksam om utrikesministern ville besvaradem. Avser regeringen att lägga fram förslag om Sverigesutträde ur IDB? När avser regeringen atl lägga fram förslag om attalll svenskt bisiånd skall lämnas obundet? Avser regeringen alt i nästa budgetpropositionframlägga en avvecklingsplan fördel svenska biståndet lill , ,, , och Sri Länka? Är regeringen beredd att arbeta för att koderna omteknologiöverföring och om multinationella företags politik skall ha bindandeverkan? Är regeringen beredd alt verka för en sådanu-landspolilik som innebär alt bislåndspoliliska målsättningar får styraSveriges handels- och industripolitik i stället för att ytteriigaretillmötesgå eller underordna sig kapitalets intressen i handels- ochindustripolitiken genom inrättande av industifon-der? Internationelllutvecklingssamarbete m. tn. () kort genmäle: Vi befinner oss mitt i en intensiv debatt om biståndspolitikensamtidigt som vår nye utrikesminister presenterar sig för kammaren med ettanförande som kunde ge anledning lill en stor debatt. Men vi socialdemokraleranser atl det i länga stycken skulle bli en upprepning av vad som redan harförekommit i kammaren. HansBlix har medverkat i tillkomsten av propositionen, vars allmänna del ombiståndspolitiken vunnit bred anslutning i utskottet och här i debatten. Delhar varit naluriigl för oss socialdemokrater alt ge denna del av propositionenvårt stöd, eftersom vi betraktar den såsom ett fullföljande av denbiståndspolitik som förts härsedan 1960-taIet. Denandra delen av proposilionen och debatlen - den handlar om u-landspoliliken ochinnefattar del högst diskutabla förslaget om fonden - lar vi avstånd ifrån. Vikan inle se delta förslag heller såsom ett led i strävandena atl i svenskpolitik nå breda lösningar i angelägna frågor. Vi socialdemokraler tror inleatl det är elt bra förslag när det gäller att befrämja induslriutvecklingenunder vårt lands medverkan. Vi har yrkat avslag på detta förslag, och det fårför dagen symbolisera det förhällandet all vi inte i alla avseenden har sammauppfallning som utrikesministern belräffande dagens diskussionsfrågor. Vår kännedom om ger oss emellertidanledning tro att hans engagemang och inlresse för utvecklingsfrågorna kommeralt göra dem lill centrala frågor i regeringsarbelel. Vi kommer atl följa hansarbete med stor uppmärksamhet. Huruvida vi kommer atl stödja de förslag som hanmedverkar lill atl lägga fram beror naturligtvis på dessa förslags karaktär. Vihälsar utrikesministern välkommen i arbetet. Får jag först såsom centerpartist ansluta mig till devälkomsthälsningar som har mött här i i egenskap avnybliven utrikesminister. Myckel talar föratt den nye utrikesministern är välskickad all föra vidare den aktiva svenska utrikespolitik som varen så god företrädare för.