prot · G20977 · 1978-12-31 00:00:00 — Del går inie genom all öka vinsterna och klyftorna i del svenskasamhällel. Del klarar vi bara med samhällels och löntagarnas medverkan. Pådenna medverkan måsle följa ell självklart inflylande, medbestämmande ochägande. Ennäringspolilik som sälier människan främsi kräver, för del femie, enförtroendefull samverkan med de anslällda för all ge de anslällda eu självklartinflylande över jobben och utvecklingen men också för all uinyttja del siorakunnande och den rika erfarenhet som finns hos de anslällda, Erfarenhelen visarall del ofta varit de anslällda som försl seil farorna och slagil larm. Del varofta också de anslällda som hiiiade konstruktiva lösningar och utvecklingsbaraidéer, Ulifrändessa krav på en näringspolitik som sälier människan främsi lägger visocialdemokrater fram ett slorl antal konkrela förslag. Vigör del efter ivå års borgeriigl regerande, Erfarenheierna från dessa ivå år ärmyckel dystra. Industriproduktionen hargåu ned och är 6 9n lägre än 1976, Induslrinsinvesteringar, de som skall ge oss framlidens jobb, är 35 'A. lägre än 1976, dåde borgerliga log över. Över80 000 människor går arbelslösa. Av dessa är 30 000 och väl det ungdomar under25 är. Tioiusenials industrijobb har försvunnit på tvä år. I landsdel efterlandsdel holas sysselsäuningen. Såskulle uppräkningen kunna forisäua. Vi har mött en verklighet som blivit engrogrund för osäkerhet, oro och otrygghet. Vimöler den : människornas oro för jobbet, ungdomens oro för atl iniekomma ut på arbetsmarknaden och kvinnornas oro för au först slås ul. Jaghar ofta sagl all vi inie skyller detta enbart pä de borgerliga regeringarna.Men de borgerliga har föri en misslyckad och oräiifärdig polilik. Man harhögmodigi avvisal våra förslag. har de borgerliga etl självklart ansvar. Delkan de aldrig krypa ifrån. Lål mig redogöra för några av våra förslag. Viföreslär en kraftig salsning på del indusiriella forsknings- och utvecklingsarbetet.Vi är uiomordeniligi oroade av de rapporter som säger att forsknings- ochutvecklingsarbetet i företagen är på väg all stagnera och i vissa fall t. o. m.minska. Forskningen och utvecklingsarbetet aren livsnödvändighet för ellinduslriland som . Del är della som skall ge oss de nya produkterna, denya arbeismeioderna och den framlida sysselsättningen. Föratt sälla ny fart på forskningen och utvecklingsverksamheten föreslår vi enkraftig ökning av denna verksamhet, finansierad med en höjning av Därigenomomfördelas pengar lill de förelag som ser om sill hus. Vi föreslår vidare auindustrin får möjlighel all använda invesierings-fonderna för forskning ochuiveckling. Vi för fram krav pä ire samhälleliga ulvecklingsbolag, ell förtransportsystem, eu annal för medicinsk leknik och ell iredje förulbildningshjälpmedel. Vivill särskili siödja det utvecklingsarbete som de anslällda föreslår. Vi villslälla upp och se lill att de anställdas idéer och förslag får en chans. Dåställer vi också upp för de människor som slåss för sina jobb och sin irygghel. Viföreslär åtgärder för alt förbällra försöriningen av riskvilligt kapital förindusirins uiveckling. Förnågra dagar sedan fälldes Volvoavialel. Del fälldes i försia hand av en litengrupp stora aktieägare. Vad visar det'' Jo, del visar all de privaia iniressenainte lar någon hänsyn lill de anställdas önskemål eller trygghet. Inte hellerlill de långsiktiga utvecklingsmöjligheterna för förelagel. Hos dem härskar oinskränktden kortsiktiga utdelningen och de privata vinstmöjligheterna. Folkpartiregeringenhar vädjat till löntagarna om ansvar för samhällsekonomin. Och vi vel alllöntagarna alllid varit beredda all ta della ansvar. Men regeringen vädjadealdrig en enda gång under den utdragna Volvodiskussionen till aktieägarna omnågol sådant ansvar. Folkpartiregeringen valde här liksom i andranäringspolitiska sammanhang all sitta på åskådarplats. Det privata kapitalelskall inle störas i onödan. Vi har i Volvoaffären fått ett tydligt exempel påvilka grupper som lar sill ansvar- och vilka som inte gör del. Del är en vikligerfarenhet i diskussionerna om löntagarfonder. De resurser som behövs kan vi bara få fram med samhällets ochlöntagarnas medverkan. Viföreslår nu bl. a. en kraftig ökning av Investeringsbankensuilånings-möjligheler,en utvidgning av fjärde AP-fondens verksamheiochinrätiandei av en särskild simkiur- och industriulvecklingsfond på lill attböria med , som kan stödja offensiva och framtidsinrikladeinvesteringar. Vivill ge löntagarna majoriiei i den fonden. Löntagarfonder blir hell nödvändigaför all få fram del kapital som behövs för indusirins utveckling och framtidensjobb. Viföreslär omedelbara insatser för all öka induslriproduklionen. Det gällerframför allt byggandet. Drygt var sjätte yrkesverksam svensk är direkt ellerindirekl sysselsall inom byggverksamhelen. Byggandel är en motor för svensktnäringsliv. Men de borgerliga regeringarna har låtit denna motor stanna av.Bostadsbyggandet harsjunkil. Indusirins byggande rasar. Bosiads-brisien brederul sig. misskötsel av bostadsfrågan är kanske del mesthäpnadsväckande under den borgerliga regeringsperioden. Socialdemokratinföreslår nu en rad åtgärder för all få fart på byggandel. Bland våra förslagfinns en hyresgaranli för lomma lägenheler för all få en jämn och högbostadsproduklion - elt så kallat lagersiöd för bosläder. Vi lägger framgenomgripande förslag när det gäller skogsnäringen, stål-. Vi ställer oss därmed bakom de krav som förts Nr 77 fram av de fackligaorganisationerna om samlade handlingsprogram för Onsdaeen den uivecklingen av dessabasnäringar. Vi upplever inomskogsnäringen en underlig silualion. Under flera är har skogsägarna inle fåuavsällning för sina produkier. finns marknaden och AllmänooUtiskefterfrågan, och då är del skogsägarnas ovilja all avverka som ulgör rjpbatt problemel, som begränsar möjlighelerna till produktion, sysselsällningoch valuiainkomster. kan inle socialdemokratin acceptera. Delär goii och väl all, som regeringen , välvilligi ullrycka sin oro översilualionen. Men del räcker inle långl. krävs all samhället taransvar förall skogens resurser vårdas och ulnylljas lill gagn för hela folket. Del krävsen planerad hushållning under samhällels ledning i nära samverkan med förelagenoch de anställda. Viföreslär ell ökal samhällsinflytande när del gäller nedläggning av förelag. Vimåsle finna former för samhället alt effektivare medverka lill alt denödvändiga omställningarna i näringslivel sker under socialt acceplabla former. Därförföreslår vi en lagstiftning som tvingar företagen all la upp förhandlingar medsamhällel innan de verkställer nedskärningar eller driftinskränkningar.Samhällel måsle få möjlighel alt påverka och sälta upp villkoren för huromställningarna får ske. Genom sina förslag läggersocialdemokratin grunden för en näringspolilik som sätter människan främsi. Vivel att den inte är riskfri. Vi kommer alt göra misslag - precis som det görsstora misslag i del privaia näringslivel . Vi vel all del inte finns någraenkla-och behagliga lösningar. Del finns inga självläkande krafter som ställeralll till rälla. Vi vel atl den enda vägen, om vi vill säkra jobben och i framliden och därmed människornas irygghel,äratt samhällel laransvarfören offensiv och framlidsinriklad näringspolilik. Jag har inle begärt ordel iden här deballen för alt bygga pådendiskussion om de stora allmänpolitiska frågorna som i vaoe fall de flesta av deföregående talarna har ägnat sig ål. Jag skall i stället lämna några personligasynpunkter på en speciell bransch, nämligen lekobranschen och de regionalpoliliskaproblem som svårigheterna inom denna bransch orsakat en region -, som den också kallas, . Sålill vida kan de här rapsodiska synpunkterna ha mer än regional räckvidd somdel finns fler regioner i som bygger sill näringsliv på en dominerandebransch och .som därför råkar i svårigheter när denna bransch sviktar såsomskett i med teko. Jagskall inle upprepa lekobranschens lidandes historia under 1970-talel. Den finnsväl dokumenterad i proposilioner och riksdagsbetänkanden från senare är. Menjag vill framhålla all jag tror atl riksdag och regering ännu inle har förställvilka siora negativa verkningar den successiva sy.sselsätlnings-minskningeninom lekobranschen har fåll för , Vihar andra krisdrabbade branscher, av vilka i vaoe fall en del har ägnals enbelydande uppmärksamhet, något som lell lill beslui i omutomordentligt stora ekonomiska insalser. De samlade insalserna för leko under1970-lalel uppgår ännu inte lill och ler sig blygsammagenlemol en hel del andra äiaganden för vissa branscher som beslulais i dennakammare. Mankan exempelvis jämföra insalserna för leko med insalserna för varven. Vi är medrälla bekymrade för den sysselsällningsminskning som bl, a. Göleborg, Uddevallaoch drabbas av på grund av varvskrisen, och vi har förståelse förde regionala problem som detla för med sig för befolkning och näringsliv pådessa orter. Jag tror dock inie all lika många i denna kammare är medvetna omatl borlfallei av lekojobb i förmodligen beiyder mer försysselsätlningen däran varvsreduklionerna gör för de lidigare nämnda orterna. Hittillsunder 1970-lalet har en minskning skelt med ca 10 000 anslällda inomlekoindustrierna i län. Det ärbelydligi merän hela denneddragning för den samlade varvsnäringen som föreslogs i regeringensproposilion om varvsindustrin. Man kan ullrycka del sä au i harvarie år försvunnil lekoarbelstillfällen motsvarande ell mindre varvmed 1 000 anslällda. Prognosenför framtiden är inte ljusare om man får iro industriverkels i dagarnapublicerade nya ulredning. Beroende på vissa ålgärder räknar verkei med altfram till 1981 yllerligare 5 500 eller 11 000 jobb försvinner inom branschen.Och alt de flesta av dessa kommer all las från kan var och ensom känner branschens lokalisering förslå, "För lilel och för sent"är en vanlig kommentar lill de statliga åtgärderna inom lekokreisar. Nuvore del fel att av vad jag nu har sagt dra slulsalsen alt ingenting gjorts förlekoindusirin. Jag vill gärna vidarebefordra vad som omviunais av mångatekoförelagare, nämligen att del tillfälliga sysselsällningsstöd som ges lillförelag med anslällda och som kan få uppgå lill maximall 15 96 avlönekoslnaden är del bästa som hänt en hån drabbad bransch under hela1970-lalet, Många små och medelstora företag överlever endast tack varedetta stöd. Industriverketsulredning säjer också all om della stöd las bort försvinner yllerligare 5 500jobb. Synd bara all det måste behålla sin tillfälliga karaktär. Del begränsarplaneringsmöjligheterna för framliden. får 90 96 av lekoföretagen del av detla stöd. Därigenom är del istort sett konkurrensneutralt, eu krav som branschfolkei siäller på destödformer som används. De .selektiva stödformer som man använt för au räddasysselsäuningen på en viss ort och etl vissl företag har barasnedvridil konkurrensen och flyltal bekymren till andra företag som lidigaregäll hyggligl, 1dag är mänga ängsliga för alt statens siarka engagemang inom en belydande delav branschen skall ske på eu säu som inle är konkurrensneutralt. Det behöverväl knappasi sägas all del finns en stor oro i för att delförlängda tekosiödei lill skall vara negaiivi för ,Man har i goii minne hur Algolseiableringen i på ell enda år leddelill en minskning på Algois i med omkring I 000 sysseLsälln i ngsiilHallen, Riktigtnattsvart upplevs lekosilualionen f n, inie i . Åiskilliga förelag harhygglig sysselsättning och efterfrågar t, o, m, ny arbetskraft, men lönsamhetenär över lag olillfredsslällande. Man väntar på den aviserade lekoproposilionenoch hoppas atl den skall kunna anvisa några vägar au stabilisera läget för delsom finns kvar av lekoindustri i dagens , Man tål helt enkelt inleyllerligare neddragning. Eniakttagelse yllerligare villjag delge kammaren, och del ärande små ochmedelsiora förelagen har hafl lällare all la sig igenom krisen än de storaförelagen. De har hafl bätire möjligheler all i lid se när den negativauivecklingen holal förelagels forlsälla verksamhel och har snabbi kunnat läggaom sin produktion och bällre anpassa sig lill marknaden. Det stämmer ju väl medde synpunkler som lidigare framförde här. Dennade mindre förelagens flexibilitet har räddat många arbelen och kan göra deläven i forlsällningen. Men,säger man,då fårinleslalen upphäva den konkurrens pålika villkor som måsie lill. Slalligl stöd måsie i samma ulsträckning nå framtill mindre företag som lill slörre. Tväregionalpoliliska problem har under hela 1970-lalel plågat ochSjuhäradsbygden, och båda har sin uppkomsl i tekoproblemen. Del ena ärsvårigheten au få nya jobb i slällel för dem som försvunnil på grund avtekokrisen, och del andra är önskan om au successivt öka mångsidigheten inomnäringslivel. Arbelslöshelen i är f n. ungefår dubbelt så hög sommedel lulel i rikel,irois arbetsmarknadsåtgärder a v slörre om fa II ning ännågonsin. Vad behöver är ell batteri av energiskaregionalpoliliska åtgärder. Inomlillverkningsinduslrin, som sysselsäller av den arbelandebefolkningen, arbelar fortfarande mer än 60 96 i tekoindustrin. 1 delelableringsklimal som varit rådande lång lid kan man inle räkna med några storanya objekt. Del kommer all krävas ell tålmodigt arbete på del lokala planet förall utveckla befintliga och starta nya mindre företag. Utvecklingsfonden kanhär göra belydande insalser. Delvore säkert värdefullt om fonden kompletterades med ell invesimeni-bolag somkunde slölia utvecklingsfondens arbele på samma sett som skelt i andralandsdelar med behov av nyeiableringar i samband med sirukiurom-vandlingen.Riksdagen kommer all få tillfälle alt få pröva en molion om eu invesimenlbolag.Eftersom man lämnade möjlighel för sådana bolag all organiseras i de avvarvskrisen drabbade områdena vore del en form av lika behandling om ocksåSödra gavs den möjlighelen. Ellkarakterisiiskt drag för är alt andelen sysselsatta i ijänsie-och serviceverksamhel är väsenlligi lägre än i andra områden med en liknandebelblkningskoncenlraiion. Länsuilbrmningen med residensorl i ochnärheten lill Göleborg har bidragii lill en sådan utveckling. Men del innebärockså atl välutbildade ungdomar i slor utsträckning måste söka sig utanförregionen föratl kunna få en anslällning som svarar mol deras yrkesval.Slrävandena efter all diversifiera näringslivel i fär alltsåinle begränsas lill all man bara söker nya tillverkningsindustrier. De måsleockså inriktas på all lillföra bygden nya verksamheter av service- ochijänsiekarakiär. I del fallei är den offenlliga seklorn beiydelsefull, och inlebara primärkommunal och landslingskommunal uiveckling inom exempelvisbarnomsorg, sjukvård och äldrevård. Även slailig uibyggnad mäsie fördelas merdecenlraliseral än som sker . och statensprovningsansiall, som lokaliserades lill , har variivärdefulla lillgångar i diversifieringsprocessen, men del krävs ålskilligl mer.SlFU:s utlokalisering lill Boråsar beslutad, men sällan har man hört fler skälav lypen "den oboilardiges förhinder" än när del nu Slockholmsförlagdaverkei med alla medel försöker förminska ulflyllningen. Jagär inle hell övertygad om atl vare sig regeringen eller majoriteten av dennakammare har full förståelse för behovei av all försöka placera i vaoe fallnytillkommande statliga institutioner utanför huvudkommunen eller dessomgivning. Dencentrala organisationen för de skyddade verksläderna placerades 1. ex. iBoikyrka irots all flera landsorlsregioner hade behövt del ijänstelillskoilelbäure. Och ledningen av verksamhelen hade förmodligen skötls lika bra frånKarislad, eller som från Slockholmsförorien Boikyrka. Nej,när del gäller all deceniralisera hopar sig invändningarna, både frän dem somskall adminislrera en ulflyllning och frän dem som berörs av den i maklenscentrum. Elltypiskt exempel på svårigheterna all la i på allvar för alt i vaoe fallundersöka andra lokaliseringsalternaliv än de som ligger i cenlralismensförlängning utgör frågan om de nya länsräliernas förläggning. 1våras ullalade apropå en del moiioner om all förlägga länsräliemalill annan ort än residensstaden atl man utgick ifrån all en sådan prövningskulle ske. Resuliaiel kan avläsas i budgeiproposilionen 1978/ 79:100, bilaga11. Därradas skälen upp varför man ännu inle ens kunnai göra en prövning trols allpropåerom alternativ förläggning kommil från tio län - för kort lid, för storabalanser med fara för rättssäkerhet, personalmolsiänd etc. Nej, när balansernagäll ned lill acceptabel sioriek och när dessutom en pågående Ulredning omeventuell decenlralisering av andra länsfunktioner blivit färdig, då - kanske -kan man göra en sådan prövning. Från alla regeringar, oberoende av politiskfärg, från alla ämbetsverk och från av eventuell förflyllning berördaarbelsiagare hörs samma visa. Mankunde hoppas all majoriteten av denna församling - valda ombud för Sverigesfolk -skulle ha en annan åsiki. Utan medverkan frän lär del inie varamöjligl au i någon liten mån förändra den ensidiga samman-säiining avnäringslivel som mänga regioner och inle minsl Boråsregionen lider av - för auskapa slörre inkomsljämslällighel, bällre och valrikare arbcismarknad medirivsel och irygghel för de människor som lever och verkar inom dessa regioner. ALFWENNERFORS (m): Vi skall få en ny förtroendemannalag. Förslagel har varii på remiss ilagrådel. Folkpartiregeringen har enligt uppgift lyssnal på de fackligaorganisalionernas krav och är nu beredd alt komma med en proposition härframdeles. Enliglförslaget skall de anslällda della i informationsmöten på betald arbetstid somanordnas av arbetstagarorganisationerna. 1 princip är del rimligt atl viss delav den fackliga verksamhelen bedrivs på arbetstid. Men skall verkligenriksdagen fatta beslut om omfatlninp,,n? I en av de föreslagna paragrafernaanges att vaoe arbetstagare skall ha räll lill högsl älta limmars ledighet perär för att della i sådana fackliga möten. Dekostnadsberäkningar som har gjorts är inle särskilt grundliga. Men all den nyalagen blir ko-Slnadskrävande står klart. Pä SAF:s område beräknas kosinadernauppgå lill . Härtill kommer kostnader förproduktionsbortfall, minskal utnyttjande av maskiner, fasta anläggningar osv.Postverket uppskattar kostnaderna för fem timmars möten för alla anslälldaunder etl år lill 16,5 milj. kr. Kanverkligen den enskilde riksdagsmannen avgöra om kostnaderna slår i rimligproportion till värdet av informationen pä dessa fackliga möten? Förhållandenaär ju sä enormt varierande i arbetslivet. Arbetsplatserna är olika stora. Dehar olika karaktär, och de kan ha sä skiftande slag av verksamhel. 1 eltföretag eller i en bransch vill man kanske prioritera arbetsmiljön. I ell annalförelag har man allvariiga lönsamhetsproblem, som fack och förelagsledning villlösa. Jaganser all del i lagen inle bör anges någol som helsl tal för anlalelmölestimmar på arbetstid. bör avgöras av arbetsmarknadens parter själva.De kan bättre avgöra vad man har råd lill och vad man vill prioritera. 1juni 1976 fattade en så gott som enig riksdag beslut om medbestämmandelagen.Den skulle ge de anslällda bällre informalion om skeendet pä arbetsplatsen. Denskulle också ge ökat medinflytande. såväl vad gäller det vardagliga jobbet pägolvet som vad gäller frågorna i stort på arbetsplatsen, för förelagelexempelvis. Del kan gälla förelagsledarfrågor i etl lilet eller stort förelag.Det kan vara fråga om en stor omorganisation i ell statligt verk. Nuhar vi tvä års erfarenhel av denna nya lagsliftning. Erfarenheterna är mycketskiftande. På elt förelag är tidsåtgången omfallande. På elt annal är denmindre. Mellan olika myndigheier och statliga verk och institutioner förekommermyckel stora variationer. Imänga branscher och många förelag inom den enskilda sektorn har man allvariigalönsamhetsproblem. För många har della inneburil arbetslöshet. Många andraupplever vaoe dag hotet om arbetslöshet. Jag behöver inle orda särskilt myckeli denna kammare om hur vi upplever irygghelen i jobbei. Hurgår det fördet företag jag arbetar i? Skall vi klara påfrestningarna? Får jagbehålla jobbet? Detta är frågor som de anställda ställer sig. Självfallet ärMBL- medbestämmandelagen-och andra lagar på arbetsrättens område av slorl värdeför oss arbetstagare, och alldeles särskilt när lönsamhetsproblem tornar upp sig. Jag harupplevt del, och jag upplever det - inle minsl som klubbordförande. Men- medbeslämmandelagen måste ulnylljas förnuftigt. Här har vi anslällda och visom är fackligl aktiva ell slorl ansvar. Del får inle spridas en uppfattning iförelaget eller i arbelslivei alt "dom där i fackei bara sitler ochsnackar lill ingen nylia". Här måsle vi alla som är medlemmar ochfunktionärer i fackei skärpa oss. Vi har de fackliga förtroendemän som viförtjänar. Är vi missnöjda med des. k. fackpamparna, skall vi säga ifrån, göranågonting äl det, vara aktiva. Vi har inte bara ansvar för vad visägerochgör-vi har ocksä ansvar för vad vi underlåter atl säga och göra. 1ell enskilt företag hålls vi efter av marknadsmekanismen. Del är inle bara VDoch hans närmasle medarbelare som följer lönsamhelsulveck-lingenellersom jobbar hårt för all förelagel skall gå med vinst. Det gör också deanslällda. Det gör också facket och de fackligl akliva. Har ell förelaglönsamhetsproblem kan vi vara övertygade om atl man också försöker alt görasåväl del fackliga arbeiet som samrådsarbelel så effektivt som möjligl. Härfungerar alliså marknadsmekanismen. Det gäller alt hålla nere koslnaden. Delgäller alt få bon onödiga ulgifter. Företagel måste hell enkelt gå med vinst. Jag måste emellertid slälla en fråga till de enskilda förelagen iSverige. Jag vel all jag inte får svar här, men i en sådan här allmänpolitiskdebali kan man ju ställa en retorisk fråga. i del svenskanäringslivet har problem. som går dåligt måste vidtaga merellermindre drastiska ålgärder för att klara sig. a. lägger man ner mycken tidpå alt budgetera verksamheten. Många företag har anställningsstopp. Det måslemycket till i budgetdiskussionerna föratl anställa exempelvis en specialisi ietl företag. Man väger för och emot. Man prövar möjlighelen alt lösa frågangenom au lilHalligi engagera en konsult, för all hålla nere kosinaderna. Såkommer jag lill frågan: Hur kommer det sig atl man i denna förelagseko-nomisktkärva silualion inle lika noggrant budgeterar samrådsverksamheien ellerMBL-verksamheten? Hur kan MBL-kosinaderna få expandera utan atl någonbudgeterar, kontrollerar eller följer upp dessa? Jagvet all många förelag har böoat intressera sig för della, men många andra harinte gjorl det. Jaghar nu belysl hur del kan vara inom den enskilda seklorn. Hur är del då inomden offentliga seklorn? Där finns ju ingen marknadsmekanism. Byggnadsslyrelsen,eller kommunalhuset hemma i kommunen redovisar varken vinsteller förlust. Och det är inle särskilt vanligt att vi försätter etl statligtverk i konkurs. Vadär del då för mekanism som håller igen kosinaderna? Jo, del är bl. a. viskaltebetalare. Del är skattebetalarna som knorrar när den offenlligaulgiftsexpansionen blir för omfatlande. Har jag räll om jag påslår allsiatsljänsiemän och slalliga verk haderespeki för både denslalliga revisionen och skaliebelalarnas reaktioner? Ja, jaghar i vaoe fall hört att en annan mentalitet böoat sprida sig i statliga verk.Man rycker på axlarna och säger: Vad spelar det för roll vadgardinerna kostar'? Det är ju skaiiebeialarna som betalar. Man kan fråga sig omdetta är sant. Resonerar man verkligen så? Jag kan inle bevisa del, men jag harlyvärr fåll lillräckligi mänga vilinesmäl om alt inställningen under årens loppändrats i denna riktning, En fråga insläller sig nämligen mol dennabakgrund: Hur bedrivs MBL- och samrådsverksamheien? Del finns uppgifter om alllidsålgången för denna verksamhel på vissa håll inom den offenlliga sektorninle slår i någon som helsl proportion lill den allvarliga samhällsekonomiskasilualionen, lill det stora budgetunderskotlet på ellertill del enorma skattetrycket, Fören vecka sedan väckle Beriil tillsammans mednågra moderata kolleger en molion om della.