prot · G20916 · 1978-12-31 00:00:00 — tidigare antytt att han kan tänka sig alt göra det , när han harfått den utvärdering från regeringen som han efterlyser. Vad ärdet för villkorför att ni skall hålla fast vid de åsikter som ni så kaxigl redovisade i erpressrelease ? () kortgenmäle: Jag var inte inne i kammaren när ställde sin fråga förstagången. Därför visste jag inle vad han frågade om, och följaktligen kunde jagintesvara i mitt urspmngliga anförande. Men jag skall försöka göra del nu istället. Detär alldeles riktigt som berättade, all inför anslutningtill IDB var vi några stycken som hyste allvariiga farhågor för hur organisationensframtid skulle te sig. Vi ställde också vissa krav om vilken utveckling som viansåg nödvändig för att skulle kunna vara med i IDB. Vi förutsattevidare atl regeringen skulle göra förnyade analyser innan man beslöt sig för enanslutning till IDB. Våra krav kom också all avspegla sig i utrikesutskottetsyttrande i den här frågan och kom med i riksdagsbeslutet. Såvitt jag förstårhar också regeringen gjort dessa fortsatta analyser. Jag utgår från altregeringen följde riksdagsbeslutet på den punkten. Nukan vi konstalera alt utvecklingen inom IDB under delta år tycks bekräfta defarhågor som vi hyste när vi stod inför en anslutning lill banken. Frågan omSverige kan vara medlem i IDB måste naturiigtvis fortfarande varaaktuell. Dethär är i och för sig inte ett enkelt problem. Såvitt jag har förstått finns detmotstridiga krafter inom den här banken - viljeyttringar i olika riktningarprecis som inom alla andra inlernalionella organisationer. Det finns ocksåstater förutom vi själva som arbetar för en annan ekonomisk politik inom IDB.Dit hör fiera av de mindre staterna i , de få stater som harpolitiska system som vi upplever som något så när acceptabla. De är väldigtangelägna om alt skall vara med i banken. De upplever det som enförsvagning av den progressiva gruppen inom IDB om gick ur. Del ärnaturiigtvis någonting som också bör tas med i våra överväganden. I viss mänpåminner problemen med IDB om problemen med Väridsbanken, vilken såviu jag vetinte ens har krävt alt vi skall lämna. Frågan gäller när vi skallanse att slaget definitivt är förlorat. Jag anser all medlemskap inteär tillräckligt för att bedöma vilka möjligheter del finns alt få till stånd en vettigarepolitik inom IDB. Vi bör alltså avvakta ytteriigare innan vitardefiniiiv ställning lill ett fortsalt medlemskap i organisationen. Det ärmin personliga bedömning, men hur de andra kommer atl ställa sig vet jag inle. STUREERICSON (s) kort genmäle: Det har skett en ordentlig svängning i uppfattning. Hanställde villkor för att vi skulle gå med i IDB. Dessa villkor har inteuppfyllts. Den som läser riksdagsprotokollen från och 30maj 1978 får besked på den punkten. är vi emellertid med i IDB, och då sägerPär Granstedi att medlemskap inle är tillräckligt för att bedöma hurdel skall bli i fortsättningen. Men vi hargått med i banken på premisser sominte alls överensstämmer med de krav som ställde. talar hanlitet runt om motstridiga krafter inom IDB, om stater som tycker alt vi skallvara med osv. bekräftar mina värsta farhågor om hyckleri inom den härgruppen av 14 centerpartister. Jag förmodar nämligen att de övriga 13 instämmermed PärGransledl. Eljest dellog de väl i den här debatten. Detär uppenbart atl är bunden av de kompromisser man gjordemed moderaierna i trepartikoalitionen. Man är fortfarande lojal mot BurenstamLinder. Den politiken har kostat en tredjedel av dess väljare, men manvill ändå inle kasta loss utan tänker köra vidare. Det är beklagligt. Mankommer tydligen inte heller att agera efter egen övertygelse och egetförnuft, ulan man sitter fast i högerburen. De senaste veckornas utveckling harinte frigjort cenierns riksdagsgmpp frän omfamning. Del är baraatl med beklagande konstatera detta. Jaghar ingen större förhoppning om atl de 13 centerpartisterna, i den votering somföljer här i k väll, skall visa sig rakryggade och slå för del de sade i denpressrelease som gavs ut våras och som refererades i olika tidningar. Internationelltutvecklingssamarbete m. m. () kortgenmäle: är en i internationella sammanhang mycket erfaren personoch vet mycket väl hur internationella organisationer fungerar. Därför är jaglitet förvånad över atl han , när vi inte pä elt år har lyckais förvandla IDBefter våra ideal, tycker att i och med detta alla våra ambitioner och villkorhar förfallit. , som t. ex. är djupt engagerad inedmstningsfrågorna och vet vilka möjligheter vi har haft under vår långa lid inedrusiningsarbelet att åstadkomma en situation på msinings-områdei som stämmermed den svenska politiken, borde kanske också i detta sammanhang ha klart försig atl man när man arbetar internationellt måste ha något litet tålamod.Framför allt får man inle tro att är tillräcklig tid för alt på ettpåtagligt sätt ändra en organisations verksamhet. Delär litet skillnad mellan hur man ställer sig inför att gå med i en organisationoch hur man handlar när man har varil med . Också det är någonting somSture med sin gedigna inlernationella erfarenhet Internationelltutvecklingssamarbete m. m. borde vara medveten om.Detta har utrikesministern uttryckt ganska väl. Om vi i detta land tog oss föreatl gå med i en internationell organisation för alt gä ur ochkanske gå med i en annan organisation det tredje året, skulle det inte varasärskilt främjande för våra möjligheter alt med krav på alt bli respekteradeagera i inlernationella samfund. Jagvidhåller atl om vi inte kan iaktta förutsättningar på sikl för en bättreutveckling inom IDB bör vi fortfarande vara beredda atl ompröva vårtmedlemskap, Vi bör noga följa utvecklingen och inte se vårt medlemskap i någonting definitivt. Men att säga alt man efter bara skall dra sigur är elt fullständigt orimligt sätt atl agera. Jag kanske förvånar en del genom atl blanda mig i denna debatt. Men avspeciella orsaker vill jag gärna säga några ord om en liten del av det storakomplex som här diskuteras. Det gäller det fackliga kravet på socialklausul iGATT liksom det fackliga kravei på representation i . Jagerkänner gärna svårigheterna all nå inlernationelll gehör för dessa krav, ivarje fall till att börja med. Men här gäller det ju atl ge uttryck för vad vitycker och tänker och vad vi skall arbeta för. Jag vill därför hellansluta mig till reservationen I, vari begärs att ger regeringen lillkänna vad utskottet har anfört. Varförvill jag då särskilt understryka reservationen i denna del? Jo, så sent som inovember visste inte dåvarande handelsministern ens om att detexisterade några frizoner, än mindre vad dessa frizoner innebar. Om de finns,är de väl inte märkvärdigare än de frihamnar vi häri , sade han. När vivet detta, förstår vi bättre varför man på det hållet inte visar något störteinlresse för en socialklausul i dessa sammanhang. Näropinionen inom arbetarrörelsen växte sig allt starkare för ensocialklausul riktad mot de s. k. frizonerna, visste den borgeriiga regeringentydligen inte om att sädana zoner existerade. vet den mer. Men del är ändåfackföreningsrörelsen som här haft den hetaste viljan och har den störstavetskapen för atl kunna göra något. Menutskoltsmajoriteten skriver bara runt ulan all erkänna dessa faktiskaförhållanden. Man talar om atl våra krav kunde uppfattas som ökadprotektionism. Och en del dövar siu samvete med att säga att del inte bara ärinternationella företag som har dåliga arbetsplatser. Jag tycker det är ettlamt försvar mol den begärda fackliga representationen. Somytterligare belägg åberopar jag också vad förut framhållil,atl fackföreningsdelegalioner nu planerar all resa lill en rad länder i Asienjust för att ytterligare studera situationen i dessa frizoner. Trotsallt detta, trots fackföreningsrörelsens klara inlresse i dessa frågor, visasingen som helst förståelse i del borgeriiga lägret för vad som här finns atttillgå. Atl man inle tar vara på den fackliga erfarenheten och vetskapen pådetta område är för mig obegripligt. Borde inte i varje fall kunnaagera förnuftigare , när man är bunden av den blockstereoiypa I sä fall finns nu ett utmärkt sätt att fira friheten: genomatt rösta på reservationen I. Men jag må erkänna atl jag inte har några somhelst illusioner pä den punkten. Jag yrkar bifall till de socialdemokratiska reservationerna, framförallt reservationen 1 om facklig representation. GÖTHEKNUTSON (m): Herrtalman!Jag skall här göra några kommentarer till två motioner där jag ärhuvudmotionär. Den ena av dem har blivit föremål för viss välvilja hosutskottet. Menlåt mig först slå fast att det är min uppfattning - liksom mitt partisuppfattning -att vårt folk skall hjälpa fattiga länder och nödlidande folk. Detär ett ansvar som åvilar alla industriländer. Men det skall vara en hjälp avpositiv art, inte hjälp lill krigföring, inle ett bistånd som kan försämravillkoren för människorna i mottagarländerna eller i andra länder som kan bliutsatta för våra mottagarländers speciella intressen. Jagtänker på det speciella slags verksamhet som exempelvis ägnar sig ål iafrikanska stater. bedriver som bekant och krig i medflera tiotusentals välutbildade soldater eller s. k. rådgivare. är sedanmånga år-och fortfarande-mottagare av svensk u-hjälp. Beslut har fattats om attdenna hjälp skall upphöra, men vi fortsätter all sända tiotals miljoner svenskakronor åriigen till den kommunistiska , trots alt vi vet altlandet bedriver krigshandlingar av aggressivt slag i . Dettaär knappast en verksamhet av del slag som svenska folket vill se sina pengaranvändas till. Detkan naturiigtvis - och med viss sannolikhet - hävdas alt det svenska biståndettill inte an vänds just lill vapen och ammunition för att döda människorpå en annan kontinent. Detta hävdas också av de politiker som bär ansvaretföratt fortsatt alt ge miljoners mångfald till detta krigförande land.Men del borde stå fulll klart för envar atl om ett land får en förstärkning avstatskassan, låt vara till vissa bestämda projekt, så underiällar dettamöjligheterna för samma land att lägga ned pengar på annan verksamhet, exempelviskrigföring. Dessutom måste man besinna den moraliska aspeklen. Svenska folketuppfattar del knappast som moraliskt rätt att ett land som får del av våraskattepengar därför att del betecknas som u-land bedriver aggressiva krig iandra länder. Delfinns också anledning att komma ihåg alt av FN intelängre betraktas som ett fattigt land i vanlig bemärkelse. I den ena av de båda motioner som jag väckt tillsammans med moderatapartikolleger om biståndspolitiken och som behandlas i föreliggande betänkandelar vi upp frågan om det bundna biståndets andel av våra årliga anslag lillu-länderna. Vi föreslår alt uttalar sig för att en ökad andel bundetbistånd, alltså svenska varor och tjänster, utgår i stället för reda pengar. Pådet viset skulle sysselsättningen kunna förbättras avsevärt i vårt land, vilketborde vara hell i linje med svenska folkels önskan. Utskottet medger alt denbundna andelen av det svenska biståndet är låg. Internationelltutvecklingssamarbete m. m. Internationelltutvecklingssamarbete m. m. Låt oss konstatera att deni jämförelse med den bundna andelen från andra givariänder j allmänhet ärmyckel låg. Andra länder är inie så till den grad generösa som vi. Det finnsländer vilkas andel bundet bisiånd är myckel stor, betydligt störte än 50 %.Utskoltels argu mentering för atl ändå avstyrka vårt i dubbel bemärkelse moderataförslag går ut på atl vi inle kan öka den egna andelen bundet bisiånd för atlvi i internationella sammanhang fortsättningsvis skall kunna driva tesen ombiståndets avbindning. Fråganär dä om det skall vara nödvändigl att driver tesen om avbindning. Jagifrågasätter om vi skall komma med pekpinnar eller ställa krav på andra länderi detta avseende. Men även om somliga politiker anser det, framstår del somganska orimligt all under rådande arbelslös-hetsförhållanden skallskicka ut fiera miljarder svenska kronor i reda pengar, cash, när vi utan atlbehöva rodna -snarare borde vi vara stolta -skulle kunna ge en större andel iform av svenska varor och tjänster. Det ärju bra produkier som vi har i vårtland. När våra moltagariänder i stället får pengar, använder de ju dessamestadels lill atl köpa varor - men i andra länder, i våra konkurrentländer istor utsträckning. Jagvill gärna fästa uppmärksamheten på hur den socialdemokratiska regeringenhandlade när den i början av 1970-talel fann atl betalningsbalansen var dåligoch alt arbetslösheten växte. Man ökade då den bundna andelen av vårt bistånd.Detta konstaterar utskottet, och jag kan tillägga atl denna förändring blevmyckel kraftig. Då gick del an för socialdemokraterna, nu begär samma parti ien motion som behandlas i delta betänkande och som har som förstanamn, atl en ökad avbindning skall ske. Omtanken om den svenskasysselsättningen är tydligen inle lika stor när man inle själv sitter iansvarig regeringsställning. Underbudgelårel 1976/77 utgjorde den bundna andelen av vårt bisiånd . Året förevar den 20 96. 1977/78 sjönk andelen lill . Innevarande budgetår,1978/79, ökar man visseriigen med 3 96 till 675 milj. kr. Del är i och för sigtacknämligt men ändå ringa, och 17 96 andel bundet bistånd är klart mindre änvad som gällde under socialdemokratins sista regeringsår. Samtidigtminskar också mottagarländernas fria köp av svenska varor och tjänster. Förnågra år sedan kunde vi tillgodoräkna oss -av bundet och obundetbistånd - i form av svensk upphandling. är vi nere vid endast ca 30 96enligt SIDA:s beräkning. Låt mig ge elt liteträkneexempel på vad del handlar om: 2miljarder av vårt svenska bistånd 1976/77 användes av våra mottagarländer tillinköp i våra konkurrentländer. Om man räknar med att varje årsarbete motsvararell förädlingsvärde av ,, skulle dessa 2 miljarder i i mndatal motsvara en sysselsättning av 20 000 personer. Med andra ord skulle ca 20000 arbetslösa svenskar ha kunnat få arbete om dessa 2 miljarder svenskabislåndskronor ingått i ett varubislånd eller på annat sätt bundits i ställetför atl, som , skänkas i reda pengar. Viär naturligtvis medvetna om att det är orealistiskt alt begära 100 96 av biståndeti form av upphandling i , även om andra givariänder inle sällan kommer nära densiffran. Men även om man nöjer sig med ett betydligt blygsammare mål, skulle enökad biståndsbindning uppenbart kunna få en icke oväsentlig betydelse ursysselsättningssynpunkt. Om t, ex, hälften av bislåndsmedlen som 1976/77 gicktill inköp i andra länder i stället användes för upphandling i , skulleredan detta, om vi följer mitt räkneexempel, kunna motsvara en sysselsältningav 10 000 personer. I den andra motionen, nr 1905, har vi moderater föreslagit attregeringen måtte vidta åtgärder för atl ulvidga invesieringsgaranlisysiemel,så alt del kommer atl omfatta alla de där den föreslagna fonden förindustriellt samarbete kan vara verksam eller där svenska industriinvesteringari övrigt kan väntas ske. Här kan vi moderata motionärer tydligen hoppas på etttillmötesgående i en kommande proposition. Utskottet skriver välvilligt ochfinner att i avvaktan på ell regeringsförslag vill man inte föregripa deförslag som då kan bli aktuella. Givetvis hoppas jag-och räknar faktiskt med -all förslagen i vår motion nr 1905 om elt utvidgat invesleringsgaranlisysiemskall återkomma i den aviserade proposilionen. Mot den bakgrunden kan jagyrka bifall till utskottets hemställan. Internationelllutvecklingssamarbete m. m. I anledning av replikväxlingen mellan och jag reflexionen att del tog för atl bryta sig ur denregering som inte uppfyllde ungcenierns ideal. Kan man hoppas på att dentidsfristen räcker för de unga centerpartisterna för alt också dra sig ur IDB? Jagkonstaterar vidare att gjorde ett kort gästspel i denna debatt.Han var inte inom hörhåll när ställde sina frågor, och vad jagkan se har han redan nu lämnat föreställningen. Är det månne så att markenbränns under fötterna på de unga centerpartisterna? Jagvill återge en replik ur uppsättning av -en legend avVallejo. Så härsäger till : Du kan tvivla hur mycket som helst, mendu får inle upphöra att handla. Detär när berövas sina drömbilder och successivt upptäcker den brutalaverklighet han befinner sig i som tvivlen hotar att leda tillhandlingsföriamning. Denrisken föreligger också när vi sysslar med bistånds- och u-landspoli-uk. Arbeteti den biståndspolitiska ulredningen har visat mig många riken i världen. Deupplevelser jag då har haft har inneburit en frestelse till resignation ochhandlingsföriamning. Tvivlets frågor har hopat sig. Harbiståndet önskad effekt? Når det fram lill de människor som är i störst behov?Ger vi bistånd lill de rätta länderna, i rätta, lämpliga former, med rättinnehåll? Sker det verkligen en utveckling? Frågornakan leda lill resignation. Men vi måsle fortsätta atl handla, och det somdriver oss är solidariteten. Därför är det nödvändigt att också vårinrikespolitik bygger pä solidaritetens grund. Det är nämligen bara om vi inomSverige för en politik i solidaritet med de svaga grupperna som vi kan Internationelltutvecklingssamarbete m. m. behålla ell brett folkligtförankrat stöd för en solidarisk u-landspolilik. Förslageltill ny ekonomisk väridsordning har givit oss anledning atl pröva värt landsalla relationer till . Det har uppstått elt behov att formulera enu-landspolitik. Regeringens proposition sägs handla om u-landspolilik, men deninskränks till enbart biståndspolitik och förslaget om industribiständ. Del ärenligt min mening en brist. Jag skall inte närmare kommentera förslaget, menjag vill ändå uppehålla mig något vid den övergripande u-landspolitikensförutsättningar. Isocialdemokraternas partimotion och i reservationerna till del betänkande somnu behandlas finns det en lång rad synpunkter och förslag lill enu-landspolilik i en bredare mening. Vi ger också en övergripande målsättning dävi säger: "Del är nödvändigt atl solidariieismotivet i ökad utsträckningfår påverka u-landspolitiken." Det innebär atl del finns anledning atl iframliden väga in fler av de målsättningar som gälll för biståndet även påandra områden. För alt det skall bli möjligl är en demokratisering av detekonomiska livet i vårt eget land en förutsättning. Först då vi har fåll enrimlig ekonomisk demokrati och ekonomisk rättvisa blir del möjligt atl utformaen u-landspolilik som i ökad utsträckning bygger på solidaritets-motivet. Ifackföreningar, folkrörelser och forskningsinstitutioner pågår f n. diskussionerom hur relationer lill skall utformas i framliden.Sekretariatet för framtidsstudier har påbörjat elt forskningsprojekt om Sverigei en ny ekonomisk världsordning. Denna framlidsstudie skall förhoppningsvis geett viktigt bidrag till debatten om hur skall utforma sina relationertill . Folkrörelserna bör kunna ge värdefulla synpunkter på dennastudie. Folkrörelserna,fackliga organisationer, kyrkor och samfund har haft och har stor betydelse förframväxten och tillväxten av vår moderna biståndspolitik. De har kunnatförankra ett internationelll engagemang i breda folklager. Genom folkrörelserav olika slag kan människor få en möjlighel lill direktkontakt medinternationelll arbete för rättvisa, och därmed barett brett engagemang kunnatbyggas upp. när vi lever i sviterna efter svångremspoliiik somlett till ökade klyftor och när vi lever i sviterna efter den inlernationellaekonomiska krisen är det viktigt att vi ger informations- ochopinionsbildningsarbetet tillräckliga resurser. Man märker nämligen altintresset och engagemanget för bisiåndsfrågorna börjar bli svagare i skuggan avde inhemska kriserna. Samiidigi är del viktigt all beakta all informations- ochopinionsbildningsarbete ijänar föga, om inte människorna i vårt eget land haren bestämd känsla av att de går mot ökad rättvisa. Jag upprepar: Eninrikespolitik som leder lill ökade klyftor i vårt land är det allvarligastehotet mot det inlernationella engagemanget. Folkrörelsernahar också möjligheter alt själva bedriva ett effeklivt biståndsarbete delsgenom insamlade medel, dels genom bidrag frän SIDA. Folkrörelserna, främst defackliga och kooperativa organisationerna, kan ibland på ell sätt som inle ärmöjligt för del statliga biståndsorganet direkt stödja organisationer och människori som arbetar för rättvisa och Dellafolkrörelsebislånd kan och bör öka. Detfinns i många, för alt inte säga alla rörelser som arbetar förrättvisa och oberoende genom mobilisering, medvetandegörande och öppen kamp.Deras projekt kan långt ifrån alltid godkännas av den egna regeringen. Endamöjligheten all nå dessa rörelser med ell stöd är att enskilda organisationerförmedlar delta. anför i sitt yttrande över denbislåndspoliliska ulredningen att stödet lill folkligt förankrade rörelser iu-länder, kyrkor, fackliga organisationer, kooperativa rörelser och befrielserörelsersom har en sådan inriktning kan bli strategiskt på så sätt alt det blir ettstöd för människors kamp för rättvisa och oberoende. Deenskilda organisationernas biståndsinsatser kan aldrig bli annat än ettkomplement till den statliga biståndsverksamheten. Volymmässigt kommer de attförbli en ganska obetydlig del. Men de är vikliga av främst tvä skäl: Fördet första kan de enskilda organisationerna nå fram till vissa behövandegrupper i som inte nås av del statliga biståndet. Fördelandra medverkar de lill atl stärka engagemanget för hos bredagrupper i vårt eget land. Avsistnämnda skäl är det yllerst viktigt atl ökade resurser ges tillfolkrörelserna förderas u-landsinformation bland sina medlemmar. Vi får välanledning atl återkomma till delta längre fram. Stödet är nödvändigt för artstärka viljan till handling. Slutligen,om vår anslutning lill kraven på en ny ekonomisk väridsordning skall bli någotmer än retorik under kristallkronorna krävs det all vi nu pä allvar lar oss anutformningen av konkreta åtgärder. Jag har en bestämd känsla av "atl tidenhärefter är kort". Internationelltutvecklingssamarbete m. m. I motionen 1023 har jag tillsammans med ell flertal medmolionärerhemställt atl måtte uttala att svenskt bistånd skallavbrytas till motlagariand, vilket är aktivt engagerat utomlands i militäraoperationer som inle kan betraktas som vidtagna i självförsvar, all nya avtalom bisiånd icke bör ingås med sådant land och slutligen au framtidabiståndsavial förses med en klausul, som innebär alt svenskt bisiånd omedelbartskall upphöra om mottagariandei deltar i militära operationer utanför landetsgränser och som inte har med det egna.landets säkerhet atl göra. Föregåendeår hade vi en motion med en liknande hemställan. Utskoitei avstyrkte även dåmotionen bl. a. med hänvisning till att biståndspolitiska ulredningen hade somen av sina huvuduppgifter au pröva principerna för den svenskabiståndsverksamheten. Denbislåndspoliliska utredningen, som framlagt sitt förslag, anför i fråga omvalel av mottagarländer bl. a. följande: "Ekonomisk och social rättvisamåste vara utvecklingssamarbetets huvudsyfte och prägla såväl biståndetsutformning som valel av samarbetsländer. Del svenska biståndet måste inriktaspå ett samarbete, som innebär ett direkt angrepp på fattigdomen och Internationelltutvecklingssamarbete m. m. dess orsaker, del skall näut lill de fattigaste och mest eftersatta gmpperna." Om denna målsättningråder det bred enighet i vår riksdag, vilket del vittnats om tidigare i dagfrån flera talare. Närdet gäller avveckling av bistånd anger ulredningen två orsaker som bör ledalill att biståndet avbryts; dels när den ekonomiska nivån i mottagariandei ärsådan alt biståndet inle längre är motiverat, dels när sådana förändringarinträffat i mottagariandei att riktlinjerna för vår biståndsverksamhet intelängre är för handen. Vimotionärer anser all våra riktlinjer för biståndsverksamhet inle är för handenom mottagariandei engagerar sig i militära handlingar utomlands, som inle harnågot som helst samband med landets säkerhetspolitik.