prot · G209135 · 1978-12-31 00:00:00 — Vårt handlande på en längrad av områden såsom handel, krediter, tullar, industri, sjöfart ochjordbrukspolitik påverkar möjligheter till utveckling. Reglerna förden internationella handeln och valutasamarbetet har utformats främst med tankepå de rika ländernas iniressen. Därför kräver en ny ekonomiskvärldsordning, som tillförsäkrar dem ell siörre inflytande och en störte andelav de samlade resurserna i väriden. Sverigehar ulfäsl sig alt verka i denna riktning. Biståndspolitiken måste därförkompletteras med en vilja alt väga in u-landshänsyn vid utformningen av alla deaspekter av vår polilik som direkt eller indireki påverkar u-ländernasutveckling. Iproposilionen 1977/78:135 angående riktlinjer för del internationellautvecklingssamarbetet, som godkände i höslas, avgav regeringen någraallmänna principer för en svensk u-landspolilik. I årels budgetpropositionvidareutvecklades dessa riktlinjer. Jag är glad att utrikesutskotlel gett sittslöd ät dem. 800 miljoner människor i lever i absolul fattigdom medslora brister pä basförnödenheler som rent vatten, mat, kläder, bostäder,utbildning och hälsovård. All hjälpa dessa miljoner ur deras bottenlösa nöd ären självklar medmänsklig uppgift. Vi måste då i första hand stödja ideras strävan alt engagera människorna själva i utvecklingsarbetet De måste flmöjlighel lill produktiv sysselsättning och till att påverka sin egensilualion. Vårutgångspunkt i biståndet och samarbetet måste alllid vara respekt för de skildau-ländernas ekonomiska och kulturella traditioner. Länder som bedrivit jordbmki tusentals år har elt kunnande, vars värde inte får tappas bort i någon modernnälverksplanering. Vi bör därför slimulera en fortsall utveckling av teknologimed utgångspunkt i de lokala förutsättningarna i varje land eller område. Vadjag nu sagt innebär också all förändringar inle kan göras hur snabbt som helst.Då uppstår, som vi sett, reaktioner mot vad som upplevs som främmande krav päförändringar av välkända livsmönster. Biståndetmåste självklart anpassas inte bara till de skilda traditionerna utan ocksålill de skilda behoven i de olika länderna. Landprogrammeringen är en utmärktmetod härför. Samtidigl hindrar den oss inte au till våra partners framförasynpunkter som vi anser angelägna, t. ex. miljöhänsyn och behovet av särskildaåtgärder för kvinnorna i . Jag återkommer till detla. Under1980-talet måste egna ansträngningar få gensvar i ett kraftigt ökalengagemang från de rika ländernas sida. Vi måste kräva att alla industriländerverkligen når upp lill FN:s 0,7-procenlsmäl för offentligt bistånd. Detta kravgäller inte minst de socialistiska länderna i , som släpar långt efterde västliga industriländerna. Det skulle innebära ylleriigare lill de som industriländerna ger i form avoffentligt bistånd. Frågan om vi uppnår della mål kommer att spela en stor rollför utvecklingen i de fattigaste länderna. Diskussionen om andra former avresursöverföringar får inte skymma det grundläggande kravei att0,7-procentsmålet uppfylls - än mindre tjäna som förevändning att ingenlinggöra. Alt 0,7-procentsmålei uppfylls är ocksä av betydelse för u-väridenstilltro lill i-ländernas beredvillighet till ell konstruktivt internationelltsamarbete. Det har vi sagt tidigare och vi kommer all säga deligen vid för handel och utveckling -V - iManila. Allbiståndet ökar är alltså väsentligt, särskill för de fattigaste . Samtidigtmåste vi ha klart för oss att det -särskill på den nu alllför låga nivån -spelar en begränsad roll för samlade kapitalförsörjning. Förflertalet är exporten och kapitalupplåning på kommersiella villkorhelt avgörande faktorer för deras möjligheter all finansiera sin import ochdärmed en stor del av ulvecklingsinvesteringarna. Motdenna bakgrund - och också av hänsyn lill vårt eget iniresse av en expanderandevärldshandel, som är starkt beroende av ekonomiska tillväxt -harvi skäl all främja såväl kapilalförsönning som derasexporimöjligheter. De starkare kan låna i kraft av sinkreditvärdighet Vi kan räkna med alt i-länderna har ell slort egeninlresse avatt främja denna kapitalöverföring, som underiällar finansieringen avi-ländernas export. Betydligt svårare är del för alla de ekonomiskl svagareu-länderna, som inte pä egen hand har möjlighel lill någon siörre upplåning.Del ligger i i-väridens intresse alt hjälpa till också med dessa länders kapitalförsörjning.Industriländernas bistånd till dem och garantier i olika former för derasupplåning är av växande betydelse. Stöd lill Väridsbanken och de regionalabankerna och exportkredilgaranlier är exempel på hur dessa länder kan bislås isin kapitalförsörjning. Här kanaliseras mycket stora kapitalresurser lillu-länderna för ganska måttliga insalser i de förmedlande Internationelhutvecklingssamarbete m. m. Internationelhutvecklingssamarbete m. m. Deinsalser som medlemmarna inbetalat i Väridsbanken har sålunda genererat ell 14gånger så stort kapilalflöde till . Frånsvensk sida deltar vi nu aktivt i den inlemationella diskussionen om nya typerav ålgärder för alt underiätta de svagare tillgäng lill kapital. Förall främja exporimöjligheter bör vi bekämpa den tendens tillproiektionism som finns i i-länderna och som också gör sig påmind i Sverige.Det är mot denna bakgrund somjag välkomnar den uppgörelse som träffalsinom . Den innebär beiydande tullsänkningar och överenskommelser somreglerar de allt viktigare icke-tariffära handelshindren, dvs. de som inte gällertullar. Detla bör vara till nytta för såväl i-länder som . U-ländernahar ännu inte gett besked om de kommer att skriva på det framförhandladeavtalet. De menar all deras iniressen inle tillgodoseits i tillräckligutsträckning. Vi kan inte förneka att de har visst fog för den ståndpunkten.Samtidigl är del vid förhandlingar oftast så att alla parter flr ge efter påsina krav, och jag är säker på att , om det verkligen lyckas hållalillbaka prolektionismen, även tjänar långsiktiga intresse. Väriden har ganska kommil all inse vikten av att vårda miljönoch all vidmakthålla den ekologiska balansen. Vår nedsmutsade industrivärldgör att vi inle längre kan blunda för detla. Också i upptäcker man altingen utveckling pä sikt är möjlig som rubbar den ekologiska balansen ochförstör miljön. I många breder öknarna ut sig på grund avskogsskövling, överbetning och överexploatering av Jorden. Träd och buskarhuggs ned för att ge bränsle och ny jordbruksmark. Vind och vatten sätter igång erosions- och nedbrytningsprocesser. av de miljöproblem som har är en följd av utvecklingsprocessen.Men industrialiseringen har ännu inte kommit så långt och har inte hunnit ge såsvåra problem. De flesta miljöproblemen i bottnar i självaunderutvecklingen. Den djupa fattigdomen och bristen på alternativ till detraditionella formerna för försörjning är miljöns värsta fiende. Marken,vattnet och skogen räcker helt enkelt inte lill för all en hastigt växandebefolkning skall kunna fortsätta att söka sin bärgning på del gamla sättet,dvs. med primitivt åkerbruk, i allmänhet genom självhushållning, eller, därförhållandena är särskilt torftiga, med nomadiserande boskapsskötsel. Denpågående förstörelsen av den miljö som utgör själva gmndvalen för människornasexistens kan emellertid innebära en ekologisk katastrof, som sätter ifråga många människors möjlighel att över huvud tagel överieva. Öknarnasutbredning är ett allvariigt tecken på dessa risker. Vi flr dock inle låta ossgripas av resignation och pessimism. Utvecklingsarbetet måste gå vidare inom deförutsättningar och gränser som naturen sätter. Hushållning och återanvändningär viktiga nyckelord. måste få hjälp alt undvika det energislöserisom byggts in i produktionsstrukturerna i de rika länderna och som vi nu måstearbeta oss bort ifrån. Vibör enligl min mening ha följande utgångspunkter när vi diskuterarmiljöproblemen i : Vikan inle påtvinga - eller för den delen några andra stater - en miljömedveten utvecklingspolitik. egna prioriteringar mäsle förbli avgörande för hur biståndet skall användas. Ingenling hindraross dock aU - liksom - föra en dialog, etl samtal, med våra samarbelsländer kring dessa frågor och tala om vilken vikl vi tillmäter miljöproblemen. Miljöproblemen i hänger ofta starktsamman med fattigdomen i dessa länder, som Jag sade. Enutvecklingspolitik som ger sysselsättning ål växande skaror i induslri ochhantverk och ökar jordbmks-avkaslningen per hektar blir därför i sig ellangrepp på mänga av miljöhoten i . Elt nödvändigi element i en sådanutveckling är långsiktig planering av hur befintliga resurser av land, vattenoch skog skall användas och värdas lill folkflertalets bäsla. Del komplicerade samspelet mellan befolkning,resurser, miljö och utveckling måste ytteriigare belysas genom forskning ochanalys, inte minst i . bör därför stödja forskning av deltaslag bl. a. genom FN.s miljövårdsprogram. Ett särskilt FN-symposium, som vifinansierar, om sambanden mellan befolkning, resurser, miljö och utveckling,äger mm i . Frågan kommer också på svenski initiativatt diskuteras vid sommarens möte i FN:s ekonomiska och sociala råd. 4.1propositionen 1977/78:135 om riktlinjerna för biståndspolitiken som antogs avriksdagen fastslogs att bislåndssalsningarna bör genomsyras av enekologisk grundsyn. Målet ekonomisk tillväxt avser en tillväxt som respekierarekologisk balans. Målet bör vara all varje biståndsinsats, bilateral såväl sominternationell, underkastas granskning från ekologiska utgångspunkter. I vårtdirekta samarbele med ägnar SIDA sedan många är uppmärksamhel åt desvenska biståndsinsatsernas miljöaspekter. Många av våra biståndsinsatser är f.ö. direkt inriktade på miljövård. IKenya har vi t. ex. de senasle åren hjälpt till alt bygga upp ettmarkvärdsprojekt som syftar lill att stoppa Jorderosionen i de ofta mycketkänsliga jordbruksområdena. Skogsplanteringsprogrammen i och Tanzaniahar förbättrat skyddet mot jorderosion. Detsamma gäller det påbörjadeprogrammet för skogsplantering och markvård i . Med svenski slöd harvidare ekologiska undersökningar genomförts i iBotswana,där man vill undvika att rubba den sköra ekologiska balansen. Nedslitningen av miljön har etl nära samband med befolkningstrycket.Jordens befolkning ökar med 2-3 96 . Det innebär en fördubbling på 20-35år. Och del är befolkning som ökar, inte i-ländernas. Under desenaste tre åren har man dock noterat en nedgång avökningstakten. FN räknar nu med 6,2 miljarder människor 2000 istället för 6,5 miljarder. Låt oss hoppas att detla är elt tecken på enbetydelsefull vändning i utvecklingen. Men det krävs fortsatta energiskainsalser på familjeplaneringsområdel. Här har varit initiativtagare ochpådrivare. Vi har bidragit med Internationelhutvecklingssamarbete m. m. 8 protokoll 1978/79:133-136 Internationelhutvecklingssamarbete m. m. näsian 1 miljard kronorför familjeplanering bilateralt och genom internationella organisationer. Barai år bidrar vi med 140 milj. kr. Det är med tillfredsställelse som jagkonstaterar all mänga i- och nu lar alltmer aktiv del iansträngningarna på familjeplaneringsområdel. Somjag redan framhållit finns del ocksä elt vikiigi samband mellan befolkning,miljö och utveckling. Många miljöproblem skulle lällare gå att lösa ombefolkningstillväxten kunde begränsas. Vimåste - liksom - fortsätta våra myckel stora internationella insatserpå befolkningsområdet Till siörre delen bör della ske genom internationellaorganisaiioner, men familjeplaneringsbistånd bör också ulgöra ett viktiglinslag i del bilaterala svenska biståndet Liksom bör del kunna lämnasäven utanför kretsen av programländer. Och vi måste verka för attfamiljeplaneringen inordnas i en allmän och social omvårdnadspolilik imottagarlandet Den slora majoriteten av kvinnorna i bor på landsbygden.Ofta spelar dessa kvinnor en viktigare roll än männen för familjens försörjningoch för utvecklingen på landsbygden. Men kvinnorna lycks ofta bli kvar isjälvhushållet Del är männen som kommer in i den moderna ekonomin. AllteftersomJordbrukei moderniseras och länderna industrialiseras ställs kvinnorna vidsidan om ulvecklingen. Pävilket sätt kan vi medverka till att undvika en sådan utveckling och till attkvinnorna flr spela sin rättmätiga roll i u-landsutvecklingen? Vimåste dess värre konstatera all kvinnorna i u-land inte alltid näs av destrategier som formellt baseras på integration och lika möjligheler för män ochkvinnor. Inte heller bidrar de konventionella utvecklingsprogrammen alllid lillall öka jämlikheten mellan män och kvinnor. Speciellakvinnoinsatser kommer därför all behövas . Först påsikt kan man hoppas alt särskilda insalser för kvinnor blir överflödiga.Exempel på sådana salsningar genom SIDA är stödet lill yrkesskolor för flickori och biståndet lill de framväxande kvinnoorganisationerna pålandsbygden i . Del är speciellt angelägel all siödja folkrörelsernasaktiviteter på della område. I årets budgetproposition föresläs detla ske frånSIDA:s anslag lill enskilda organisationer. Delär ocksä viktigl att andra utvecklingsprogram som siöder utformas päsådant sätt all de bidrar till en förbättring av kvinnans situation. Genom enaktiv dialog med våra samarbetspartner bör vi vidare stimulera moUagariändernaall särskilt uppmärksamma kvinnornas roll vid planering och genomförande avutvecklingsprogrammen. Mottagarna bör också intresseras för att la medkvinnoinsalser inom de landramar som vi ställer lill deras förfogande. Vimäsle slulligen siödja opinionsbildningen i FN, fackorganen och på alla andrahåll för all påverka och ändra del mönsler av sociala, kulturella och religiösavärderingar, som har gett kvinnan en underordnad roll i många samhällen. Någraaktuella fall, där vi bör göra vår röst hörd, gäller del bakslag somkvinnoemancipationen i utsatts för och de upprörande sedvänjor alt omskärakvinnor som fortfarande praktiseras i många . Jag vill nu gärna beröra vårl slöd för befrielsekampen i södra finns en glädjande bred politisk samling bakom de humanitära insalser somvi gör på della område. Detär min bestämda uppfattning - inle minst efter besök hos fiyktingar ochbefrielserörelser i södra - all delta stöd är av stor vikl. Det är avvikl all de drabbade folken känner all del finns nationer i väst som siöderderas sak - och inle bara nationer i öst har stöttbefrielsekampen i södra . Vi är bland de störsla bidragsgivarna när delgäller både humanitärt bistånd lill befrielserörelser och bistånd lill organisationersom bedriver rättshjälp, studiestöd och annan humanitär verksamhet. anslagils, och ytteriigare drygt 24 milj. kr. har lagils i anspråkfrån kalaslroföislåndsposten. /80 har vi föreslagit 120 milj. kr. Ochdel beloppel kan också om sä behövs ökas med medel ur kalastrofreserven. Ensådan ökning kan myckel väl komma all behövas. Silualionen i södra harlångl ifrån förbättrats den senasle liden. Försöken all uppnå lösningar medfredliga medel är angelägna. Samtidigl blir det alll svårare alt tro all någraverkliga förändringar skulle kunna komma lill slånd på detla säll. Väldettrappas upp i , och fronisiaierna. Vi har med bestörtning setthur rhodesiskt och sydafrikanskt flyg bombat allt längre in i , Angolaoch och hur man sökt genomföra etl attentat mot ZAPU-ledaren gör alt flyktingarna siändigi mäsle flyttas. De materiella kosinadernaoch de mänskliga uppoffringarna blir slora, och del blir allt svårare att bygganya skolor och nya sjukstugor saml att starta en ny jordbruksproduktion. Sydafrikaär givetvis själva kärnan i problemen i södra . Det är somhindrar självständighet för och . Lägel inne i ärdärför av ceniral betydelse. Det har otvivelaktigt gradvis skärpts. Den nyligengenomförda avrättningen av visar alt apartheidregimen villanvända skrämsel genlemol den ökande medvetenheten hos den svartabefolkningen. Detla kommer säkert att misslyckas. Däremoi kommer man helt visslalt öka repressionen. Polisstaten kommer all utvecklas. Vi har all anledningatt öka våra insatser för apartheidpolilikens offer. Samiidigt har vi goda skälatt i FN trycka på för effektiva åtgärder för all förmå all ändrakurs. uppmanande resolutioner har gett föga resultat. Innan stormenbryter loss borde världssamfundet sälla kraft bakom sina krav mot den endaregim som helt grundar sin repression på en systematisk förödmjukelse avfärgade människor. Propositionen om förbud mot investeringar i ochNamibia som lagts på bord aren gest som kan och bör göra. Vihoppas alt den skall följas av andra länder, och vi kommer att fortsätla vårtarbele på all uppnå etl bindande FN-beslul om förbud mot bl. Del har länge rått enighet om att vårt bistånd skall utgå till eltbegränsat antal länder. Denna enighet tycks bestå. SIDA, som har det direktaansvaret för biståndets genomförande, har gång på gång påtalat hur viktigt detär för vårl bistånds effektivitet alt länderkretsen hålls begränsad. Internationelltutvecklingssamarbete m. m. Internationelltutvecklingssamarbete m. m. förslåelse för deadministrativa effektivitetsskäl som lalar för en landkoncentration. Någraandra skäl harjag dock svårare all se. Tvärlom ser jag klara fördelar av allvårt bistånd kommer många fattiga länder lill del - länder med olika ekonomiskaoch politiska system. har vi 20 programländer. Del finns de som lycker all della anlal rimmarilla med koncenirationsprincipen. Naluriiglvis blir den administrativa bördantyngre. Men vi vet alla alt antalel pä senare är ökats genom alt ,, och , vilkas frigörelse från kolonialtförtryck vi länge stött, inlemmats i kretsen av programländer. Del rådde fullenighet om alt del humanitära stödet i dessa fall skulle övergå till ettlångsiktigt utvecklingssamarbete. Vi vel också alt biståndet lill tre länder,, och , skall ersättas med andraformer för samarbele. Här sker alltså en viss minskning av länderkretsen. Självfalletskall vi iaktta största försiktighet med att uppta reguljärt biståndssamarbetemed fler länder Jag tror dock au vi redan nu bör göra klart för oss all delkommer att te sig naturiigl au vårl humanitära stöd för befrielserörelserna iNamibia och flr övergå i samarbete med dessa länder när verkligbefrielse uppnåtts. Jagvill ocksä erinra om alt regeringen givit 3 miljoner i kataslroföiståndtill . Detla land kommer uppenbariigen att behöva all den hjälp del kanfå för all läka såren efter mins skräckvälde. Regeringen är beredd allbistå med ylteriigare medel för detta ändamål. Väpnade konflikter mellan underutvecklade länder och våldsammauppgörelser eller inbördeskrig inom sådana länder är inte några ovanligaföreleelser. Del är inle heller svårt att peka på allvarliga brott mot mänskligarättigheter i , liksom i andra länder. Fleraav våra mottagarländer har också blivit inblandade i väpnade konflikter avolika slag. Del har lett till frågor om biståndet bör påverkas av sådanakonflikter. Det är givelvis tragiskt när allt det lidande som följer av väpnadekonflikter läggs pä människor som redan lever i djup nöd och fattigdom. Det ärockså lätt att se del sorgliga i att knappa resurser, som bara alltför välskulle behövas för att lindra materiell nöd och leda lill utveckling, användslill väpnad kamp. Den åsikten delas givelvis av alla. Menibland lycker Jag mig skönja en sorls indignation i den svenska debatten överatt underutvecklade länder kan råka i konflikt med varandra och en antydan attde därför bör bestraffas genom indragning av vårt bistånd. Man pekar på går lill bistånd lill som är invecklade i väpnadekonflikter och antyder alt de som har råd med della inte skulle behöva värtbistånd. Jagtror all vi bör vara varsammare i vår argumentering. För alt vi verkligen skalluppnå syftet med vär biståndspolitik måste våra satsningar vara långsiktiga.Endast i extrema situationer bör det komma i fråga all avveckla eller upphöramed etl långsikligt biståndssamarbete. var etl sådanl fall. När del gäller Vieinam såhar kriliseral interventionen i Kampu- chea liksom vi ocksäbeslämt vänt oss mot väpnade angrepp på . Men krigshandlingarnahar inte ryckt undan de grundläggande föruisäuningarna förutvecklingssamarbetet med Vieinam. Moderala samlingsparliel vill halverabiståndet till Vieinam. En sådan ålgärd skulle hindra oss från alt fullfölja desalsningar vi gjorl där. Iliknande fall -1 ex. i fråga om kriget mellan och resp. mellanEtiopien och Somalia-har vi inte minskal vår hjälp. Del bör vi nu inie hellergöra när del gäller Vieinam. Naturiigtvisskall vi inte ursäkta våld eller intervention eller repression någonstans påjorden. Vi måste ständigt kräva respeki för FN-sladgan om de mänskligarättigheterna. Men däremoi tror jag all det är fel att användabiståndssamarbetet som eu sanklionsmedel. Vi mäsle - som det också sägs i förraårets biståndsproposition - ha breda toleransmarginaler. Fattiga folk förlorarinte sill behov av hjälp för alt de är invecklade i yttre eller inrekonflikter. Vårl bistånd är nu beräknat au uppgå till drygt I % av vårbruttonationalprodukt Det är en ganska obetydlig uppoffring av vårt överflödmen mera, relalivi sett, än någol annat industriland. Vårl bistånd är inleheller förknippat med villkor som begränsar dess användning. Endasl en mindredel av det är bundet. Volymen bör öka ylleriigare i takt med våra ekonomiskamöjligheter. Men det viktigaste just nu är ökade ansträngningar all görabiståndet så verksamt som möjligl. Massmedia pekar gärna pä misslag, medanhälsan tiger sliil. Del är bra alt biståndsverksamheten är utsatt för enständig, kritisk granskning och att vi därigenom blir uppmärksammade på förändringarsom behöver göras. Det är emellertid min övertygelse all vi numera har en välfungerande bisiändsadminislralion och att biståndsmedlen på eu effektivtsätt kommer lill den användning som avsett, dvs. att hjälpa människori den falliga världen att förbättra sina villkor. Internationelhutvecklingssamarbete m. m. Underdelta anförande överlog andre vice lalmannen ledningen av kammarensförhandlingar. () kortgenmäle: Jag är glad över utrikesministerns kommentarer lill behovet av enteknologi som är anpassad efter förutsättningar. Del är en nyinsikt som har kommil, och det var nödvändigi att den kom. Alllför länge troddevi all vi kunde hjälpa genom alt föra över vår teknologi till dem. Såell par andra saker som utrikesministern log upp i det sammanhanget och somjagställer mig mera tveksam till. Jag Iroratt det är nödvändigt för - ivarje fall de fattigaste - all i vissa skeden lita lillproiektionism. Om skall kunna bygga upp en infrastruktur somunderiag för en bred utveckling, kan de sannolikl inle alllid vara utsatta fördet totala trycket från del internationella kapitalet. Jag tror inte att viskall se negativt på della utan all vi skall utgå ifrån all del kan vara ennormal och Internationelltutvecklingssamarbete m. m. Sedanlill miljöfrågorna, som utrikesministern också kommenterade. Vi kannaluriiglvis inle tvinga på våra samarbelsländer miljöåtgärder. Däremoi kan visjälvfallet vägra all medverka i sådana åtgärder som är långsiktigt och brettmiljöskadliga. Vi klarar inle en total världsutveckling på det här området omvi inte har en övergripande linje även för miljöpolitiken som styr vår del avsamarbetet med och som styr vår egen framlidsplanering. Utrikesministern var vidare inne på frågan om , och log i en replik lill upp vär moiion och värreservalion i Vietnam-frågan, men jag fick ingen möjlighet att replikera henne. AnnaLisa sade au hon inle hade förstått cenlerns inställning, alltsåall vi hade stannat kvar vid den nuvarande landramen. Jag menar all del mäsleåligga den som vill ändra landramen all förklara varför man skall ändra den, idelta fall höja den. Att ha en oförändrad landram när det är tillräckligt förall fullfölja del arbele vi nu gör är ganska rimligt, framför allt som enökning i huvudsak bör vara motiverad med behov av hjälp lill kaiastrofoffer.Det är lill detla vi säger all vi skall använda de pengar som blir över. (vpk) kortgenmäle: Jag log i miu inledningsanförande upp della med , och delkommer ell TV-program om det . När jag inle har flit svar från de andrakanske Jag skall fråga utrikesministern: det en tillfällighet att sådanl somdel Jag åberopade i fråga om kan ske?