prot · G209166 · 1978-12-31 00:00:00 — Vuxna människor världen över uppmanas tänka på attbarnen utgör en tredjedel av jordens befolkning, att många av dem har det svårtoch lider brist på mat och utbildning. Mer än 200 miljoner barn får aldrig lärasig läsa, skriva eller räkna. Ett viktigt mål för svenska insatserunder barnåret är att öka solidariteten med barn. Ettannat viktigt mål ar att göra det svenska samhället barnvänligare. Svenska barnhar både mat och utbildning, men deras livsmiljö och levnadsvillkor är ändåinte alltid så bra de kunde vara. Vi vuxna människor behöver bli mer medvetnaom hur barn har det i vårt samhälle , var bristerna finns och hur de kanavhjälpas. Detförslag till ny läroplan som skall behandla är viktigt fråndenna synpunkt. Varje förändring av berör över en miljon barn ochungdomar. Vägledande måste därför vara vad som är bra och angeläget för barnenoch de unga, vilka förändringar som är väsentligast förderas skull.SIA-reformen hade den utgångspunkten, och läroplansförslaget är ett led i ochen vidareutveckling av denna. Barnhar rätt att kräva en skola för att lära, en skola som ger dem goda kunskaperså att de kan fungera väl som medborgare i ett demokratiskt samhälle, somförvärvsarbetande i ett specialiserat yrkesliv och som människor med förmågaatt utveckla goda personliga relationer och ett rikt personligt liv. Menbarnen behöver också en skola för att leva. De tillbringar ännågonsin i skolan. Det är viktigt att den känns meningsfull. Elever behöverkänna delaktighet i planeringen av skolans arbete, få vara med om att utvecklaarbetssätt och arbetsmetoder, få uppleva att skolan aren vital, viktig del avsamhället och arbetslivet. Regeringenhar med stöd av remissinstanserna ansett det särskilt viktigt att lyfta framkunskapskravet i läroplansförslaget. Det tenderar ibland att hamna i skymundanbland de otaliga krav som ställts och ställs på skolan. Men om skolan glömmerbort skyldigheten att förmedla kunskaper, drabbar det särskilt barn som inte avsig själva eller med stöd hemifrån söker upp de kunskaper de behöver. Därför ärdet av jämlikhetsskäl och av demokratiska skäl viktigt att vi ställer krav påskolan och krav på eleverna, så att alla och inte bara de som har de bästaförutsättningarna f3r goda kunskaper och färdigheter. Skolanhar ett särskilt ansvar för att alla elever lär sig läsa, skriva och räkna. Detär grundläggande färdigheter, nödvändiga instrument för vidarekunskapsinhämtande. De ökade resurser vi satsar på träningen av dessagrundläggande färdigheter - motsvarande 1 300-1 400 lärartjänster - kananvändas på olika sätt. Det är varje skolstyrelses och skolas skyldighet att setill att de nya resurserna sätts in där de bäst behövs. Somhjälp för att bedöma var lärarinsatserna bör sättas in behöver skolornatillgång till ett diagnostiskt material. I propositionen aviseras att SÖ kommeratt utarbeta ett sådant material. Det diagnostiska materialet bör hanterasvarsamt och sättas in på ett för eleverna så omärkligt sätt som möjligt. Låtmig i det här sammanhanget avfärda allt tal om "färdighetsexamen" iårskurs 6 eller någon annan årskurs. Det är en grov missuppfattning, bl. a. avvad som sägs i propositionen om det s. k. . Detta nämns som ettexempel, ett av de få svenska, på diagnostiskt material för kunskapsfärdigheter.Om man skall basera framtida material på minsta gemensamma mål eller pånågot annat är för tidigt att yttra sig om . Idet här sammanhanget vill jag säga ett par ord om det som brukar kallas läxoreller hemuppgifter. De är en del av skolans arbete. Det främsta syftet är atthjälpa eleverna till goda arbetsvanor och lära dem att ta självständigt ansvarför en uppgift, som är avpassad efter deras individuella förmåga. Skolan börsjälvfallet, vilket jag tycker är värdefullt att utskottet framhåller, hjälpaeleverna att fullgöra sådana uppgifter hemma eller i skolan, eftersom de yttreförhållandena och elevernas förutsättningar är så skiftande i vårt land. Grundläggandekunskaper får inte bara vara läsa, skriva, räkna. Också i andra avseenden måsteskolan ge alla elever en gemensam grund av kunskaper, en gemensam referensramförderas liv i skola och samhälle. Inom orienteringsämnena måste som hittillsväsentligt stoff markeras i huvudmoment, uppdelade stadievis. Ett bestämt måttav naturvetenskaplig-teknisk orientering lika väl som av samhällsorienteringoch religionskunskap måste garanteras eleverna i alla skolor. Väsentliga ärockså de ämnen som mer specifikt syftar till att utveckla kreativitet ochpraktisk förmåga. Skolanskall ge eleverna en bred livskompetens för framtiden. Utvecklingen av känslaoch fantasi måste löpa jämsides med den intellektuella träningen. Glömmer vibort den stimulans sagan, leken och poesin innehåller, krymper också denintellektuella förmågan. Skolan måste också samspela med tillvaron utanförskolväggarna, måste vara öppen mot arbetslivet och mot människorna som bor ochverkar utanför skolan. Elever och lärare bör tillsammans utveckla ettfungerande arbetssätt utifrån detta. Det kan innebära praktiska, mer laborativametoder. Det kan bestå av inslag av praktik i arbetslivet utanför skolan. Skolanmåste också, som utskottet understrukit, ge mer av vardagskunskaper. Vår vardagär på väg att bli så mycket mer komplicerad, men också så mycket rikare än denvarit förgångna generationer. Traditionellt ämnesstoff kan därför behöva vikaför nytt stoff, vilket utskottet också framhäver. Vardagsstoff för dock inteses i inskränkt bemärkelse. Barnoch unga i våra skolor kommer och från många fler länder, frånfler kulturer än de någonsin gjort. Vart fjärde barn som föds i i dagär av utländskt ursprung. Alla barn i skolan behöver kunskaper om varandraskulturer, om varandras geograflska bakgrund, samhälle, historia, religion föratt kunna leva med varandra. De skall också utbildas för att leva iett mer internationaliserat samhälle, där språkkunskaper blir allt viktigare. Densvenska skoldebatten kommer lätt att handla om organisatoriska förändringar, omfördelningen av resurser och ansvar. Vikten av en livlig konstruktivinnehållsdiskussion glöms ofta bort. Det är angeläget att en fördjupaddiskussion om innehållet i skolan nu kommer i gång. Vi föreslår i propositionenvissa innehållsförändringar och drar upp några linjer, enligt vilkautvecklingen kan föras vidare. Samarbetet förskola-lågstadium behöver t. ex.vidareutvecklas, och därför kommer en särskild arbetsgrupp att tillsättas.Innehållet i låg- och mellanstadiernas undervisning är ett annat exempelpå en önskvärd vidareutveckling. Vidsidan av kunskaper har barnen också rätt att kräva av skolan att de förutveckla sin individuella särart, kan fö sina intressen tillgodosedda, får varaolika och ändå känna sig lika mycket värda. Närdet gällde att i läroplanen ge uttryck för denna grundläggande syn tyckte vioss i arbetet ha kommit fram till ett vägskäl: Skulle vi gå vidare mot en mersammanhållen grundskola med mindre av valmöjligheter, eller skulle vi bättrefrämja jämlikheten genom att öka valfriheten? Regeringen valde det senarealternativet. Vårtskäl för det valet ar detsamma som man finner i många diskussioner omjämlikhet: Lika stora insatser för olika människor ger inte likadana resultat.För att ge alla barn chansen att i skolan få goda kunskaper och en gemensamreferensram måste de fö möjlighet till intresseval och en mer individuellbehandling i skolan. Läroplansförslagetförverkligar de tankarna framför allt genom ett friare studieval på högstadietunder en tredjedel av tiden. Utformningen av det friare studievalet är ett avde centrala inslagen i regeringens läroplansförslag. Det är tillfredsställandeatt utskottet i allt väsentligt ställt sig bakom den konstruktionen.Förutsättningen för det fria studievalet är att den som väljer efter intresseinte luras in i en återvändsgränd. Alla elever i måste därför hasamma möjligheter att gå vidare till alla linjer i gymnasieskolan om det friastudievalet skall bli en realitet. Därför utgår regeringen i förslaget till enny läroplan från att gymnasieskolan skall anpassas efter , intetvärtom. Alla utbildningar i , alla kurser och kombinationer avkurser skall vara lika mycket värda, när eleverna söker till gymnasieskolan. Iläroplanspropositionen tar regeringen också ställning till förslagen från 1973års betygsutredning. Det är naturligt med hänsyn till att synen på skolansinnehåll och arbetssätt bör prägla förslagen om betygsättningen. Förslagetinnebär att betygen behålls i årskurserna åtta och nio. Det avgörande skäletför detta ställningstagande har varit att det inte finns något som kanersätta betygen vid antagning till vidare utbildning. Om det kommer att finnasi framtiden, får pågående försöksverksamhet och utvecklingsarbete utvisa. Derelativa betygen har varit starkt kritiserade och har ansetts motverkasamarbete och samverkan inom klassen. Jag delar i stort sett den kritiken. Detnuvarande betygssystemet bör därför ändras så att betygsättningen kan skefriare utan bindningar till en på förhand given procentuell fördelning. Entredje huvudpunkt i läroplansförslaget - liksom i SIA-reformen - är att öka detlokala engagemanget. Regeringen föreslåren rad konkreta reformer och nya pengarför att stärka det lokala ansvaret och inflytandet. Ett ökat lokalt engagemangkrävs t. ex. för att rätt fördela de nya resurserna för träning i mindregrupper. Det krävs för att skapa tillvalskurser och ge ett varierat innehåll åtfria aktiviteter och temastudier inom det fria studievalet på högstadiet. Delaktigheten, det lokalaengagemanget, får också sitt konkreta uttryck i Nr 166 arbetsplaner, ett slags utvecklingsprogram som skall utformas på varjeskola Tisdaeen den °"" utgångspunkt för arbetet och den lokala utvärderingen. ''utforma handlingsprogram markerar vikten av det lokala ansvaret. En nyläroplan föder - liksom varje skolreform - förväntningar. Läroplan for lärareoch föräldrar måste därför uppleva att de vackra reformorden också blir Alltför ofta har resurser för genomförande av reformer varit Det har erfarenheterna lärt oss från lgr 1962 och 1969, Föratt ge goda förutsättningar för att den nya läroplanen skall kunna genomförasskall 40 miljoner fördelas på skolorna , två årinnan läroplanen trätt i kraft och efteråt. 15 miljoner gestill länsskolnämnderna . Utöver det anslås medel tilllärarfortbildning. Trotsen ofta livlig debatt har den svenska skolan kunnat förändras i bred politiskenighet. Det är därför med glädje jag konstaterar att utbildningsutskottetställt sig bakom huvudlinjer och flertalet förslag i propositionen och att dentraditionella politiska enigheten i allt väsentligt kommer att gälla också denhär läroplanen. Dennya läroplanen - lgr 80 - är naturligtvis ingen slutpunkt i svenskskolutveckling. Den är tvärtom ett led i ett större reformprogram -utvecklingenav skolans inre arbete - som måste föras vidare. Utvecklingen av utbildningensinnehåll och arbetsformer har i stora stycken skett som ett växelspel mellancentrala insatser och lokala initiativ och försök. Detta samspel mellan lokaltutformad skolutveckling och central översyn måste stärkas, berikas ochvidareutvecklas. Det måste dessutom samordnas med en mera långsiktigläroplansforskning. Former för detta arbete utreds f. n. avskolforskningskommittén. En viktig beståndsdel i arbetet är att nära följa deninternationella utvecklingen. Jag inledde mitt anförande med att påminna om 1979 som barnens år ochom att skolan är till för barnen och för deras bästa. Då är det naturligt attvi också försöker lyssna till vad barn och unga har att säga om skolan - pågott och ont. I diskussionen kring skolan är det då lätt att dras med av denpessimism som många ungdomar har inför skolarbetet och framtiden.Samhällsutvecklingen kan te sig oroande för den som arbetar med barn ochungdomar. Men vi får aldrig frestas att ge upp inför problemen. Barn har rättatt kräva att vi engagerar oss för dem, att vi arbetar förderas bästa och attvi gemensamt med dem kämpar för en bättre framtid. Skolansproblem löses naturligtvis inte med en ny läroplan. Den illusionen skall viinte hänge oss åt. Det måste i stället - i den mån problemen kan lösas inomskolan - ske genom träget, konstruktivt vardagsarbete i varje skola i vårtland. Denna läroplan med dess krav på grundläggande kunskaper och färdigheter,dess möjligheter till ett friare studie val är, det är min övertygelse, en godgrund för det konstruktiva vardagsarbetet i skolan. Tillåtmig, herr talman, att i den andan sluta med några raders framtidstro,formulerade av diktaren i samlingen Det omöjliga: 46 men den grå, långsamtgryende av möjliga dagar av arbete Nästan allt återstår attgöra Det kan gå. En ny läroplan brukar alltid väcka debatt, både förväntningar ochmissstro. Hos många både inom och utom skolan är det enklare att hålla fast viddet man är van vid än att förändra. Likväl tror jag att allt fier ställer kravpå förändringar av skolan. Man upplever starkt gapet mellan de politisktfastställda målen för skolan och verkligheten, inte minst i form av bristandekunskaper, utslagning av barn i tidig skolålder, uppgivenhet inför framtidenoch främlingskap inför arbetslivet. Skolansbrister ligger i stor utsträckning i skolans inre arbete. Det är därförväsentligt att det politiska intresset just inriktas på frågor som handlar omskolvardagen och dess innehåll. Vilka kunskaper bör skolan ge, vilka arbetssättleder bäst till att förverkliga målen, vilka värderingar dominerar skolarbeteti dag och vilka värderingar borde genomsyra skolvardagen? Socialdemokraternahar lagt fram en omfattande motion som försöker ge svar på dessa frågor. Vi harlämnat en rad förslag för att i skolvardagen bättre förverkliga de mål somsedan länge uppställts för den svenska . Denläroplansreform vi nu skall fatta beslut om kan knappast sägas innebära någradjupgående förändringar, men den är ett steg i rätt riktning. Den vill, som vihörde av statsrådet och enligt propositionens egen utsaga, fullföljatidigare skolreformer, dvs. grundskolebeslutet , läroplansreformernafrån samt SIA-beslutet . Besluteti dag innebär ett principiellt viktigt ställningstagande genom att det nuvarande sambandet mellan vissa val i och gymnasieskolan kapas. Propositionen tillmäter detta stor betydelse och slår fast: "Ettviktigt led i tre decenniers skolutveckling kan därmed förverkligas," Visocialdemokrater instämmer - under förutsättning att frikopplingen inte baragörs formellt utan för eu reellt genomslag. Då kan detta beslut innebära attelevernas framtida studieval inte behöver göras utan får mognafram . Därmed ges också en verklig chans attutvecklas till en skola för alla i en enhetlig och sammanhållen organisation,som medger den önskade inre mångfalden. övergripande frågorna om skolans innehåll och arbeissäii innebär riksdagsbeslutet klara ställningstaganden i den riktning som socialdemokra tin föreslagit. Det gäller skolans roll att träna för demokrati, att aktivtinöva handlingsmönster för hushållning med materiella och mänskliga resurser, internationell förståelse, fredsfostran och jämställdhet mellan könen. Betydelsen av att skolan förbereder eleverna för vuxenlivet genom grundläggandekunskaper framgår klart. Också vad utbildningsutskottet säger om de arbetssättsom skolan skall tillämpa är ett steg framåt. Vi är naturligtvis glada över attbetänkandet i dessa grundläggande frågor hämtat så mycket från densocialdemokratiska partimotionen om läroplanen. Här har regeringsförslagenvarit alltför vaga. Dettagäller också de starka utskottsskrivningarna om att resursfördelningen ute ikommunerna måste vara behovsinriktad med inriktning på att tillgodose desvagare elevernas behov. Under SI A-reformens första år med friresursanvändning har man på många håll knappast levt upp till detta. Utskottetunderstryker därför på socialdemokratiskt initiativ att ett av de viktigastemotiven bakom SIA-reformen är att förbättra situationen för de svaga eleverna.Ytteriigare en förstärkning av regeringsförslaget! Ibetygsfrågan innebär propositionen och utskottsbetänkandet viktiga ställningstaganden till betygens funktion i skolans arbete. Utskottetställer sig bakom uppfattningen att betygen har spelat ut sin informerande roll- information lämnas bättre på andra sätt. Detsamma gäller betygens motiverandefunktion - det är skolarbetet / sig som bör vara motiverande. Detär endast urvalsfunktionen som fortfarande kan motivera betygssystemet.Arbetet på att ta fram andra urvalskriterier skall därför påskyndas, bl. a. ien omfattande försöksverksamhet med betygsfri intagning. På så sätt kanförhoppningsvis en konstruktiv debatt om urvalssituationen i samband med tillträdetill gymnasieskolan komma till stånd i stället för den fruktlösa debatten ombetygens vara eller inte vara i . Arbetslivsorienteringenär någonting ytterst väsentligt för elever i grund skolan. Det var med stor besvikelse vi fann att regeringen enbart ville fortsätta försöksverksamheten med en förlängd arbetslivsorientering. Så mycket mera glädjande är det att ett enigt utskott nu står bakom vårt och krav på att arbetslivsorienteringen skall omfatta . En klar förbättring av propositionen! Ilikhet med de flesta politiska beslut om förändringar i skolans verksamhet ärdefyra områden jag nu berört helt beroende av hur besluten följs upp inomregeringskansliet, , lokala skolstyrelser och främst ute iskolans vardag. Enbetydelsefull lärdom från tidigare skolreformer är att uppföljningsarbetetmåste ägnas större omsorg än vad som tidigare skett. Av det skälet har visocialdemokrater föreslagit en delegation med pariamentarisk sammansättningmed uppgift att följa upp SIA-beslutet och läroplansförändringarna. Vi harockså föreslagit en total översyn av all fortbildning och vidareutbildning avskolans personal. Vi är glada att konstatera att också de andra partierna iriksdagen sluter upp bakom dessa socialdemokratiska krav. Somframgår av vad jag sagt ställer sig utskottet bakom mycket av det somfinns i den socialdemokratiska partimotionen. Det är glädjande att kunnakonstatera den stora samstämmigheten mellan socialdemokraterna, ochfolkpartiet. Jag har i pressen t. o. m. kunnat se hur regeringsföreträdareredan använder socialdemokratiska motionskrav i anföranden ute i Moderaternasskolpolitik däremot är något helt för sig. Ett enda av den moderatapartimotionens yrkanden har gått igenom. Men det utgjorde tydligen ettolycksfall i arbetet för , eftersom de själva till hälften raskthoppade av detta yrkande. I övrigt står helt isolerade. Såsnart man skrapar på moderatkraven visar de sig bestå av traditionellskolkonservatism, som inte bara socialdemokratin bekämpar utan - att döma avutskottsbetänkande! - även och vägrar att ställa upp på. Jagövergår nu till att något kommentera de socialdemokratiska reservationerna.Jag vill genast yrka bifall till reservationerna 5, 6, 8, 20, 23 och 27. ÅkeGillström kommer senare att beröra de övriga s-reservationerna. Detsom i läroplansdebatten särskilt har tilldragit sig stort intresse ärhögstadiets tillvalskonsiniktion. Regeringen har valt en model! som innebärkraftiga inskränkningar för ett verkligt fritt val. Det är därför glädjande attutskottsmajoriteten ställt sig bakom den socialdemokratiska motionen ochutvidgat det fria valet. Detta innebär t. ex. större möjligheteratt välja blandflera språk än tyska och franska. Konstruktionen innebär att man inom ettsammanhållet högstadium låter elevernas intressen slå igenom. Delär beklagligt att utskottsmajoriteten anser att betyg måste ges inom den friasektorn. Betyg innebär en risk för betygstaktiska studieval i stället för ettfritt intressestyrt val. För att uppnå det man önskar med en intressestyrdtillvalssektor krävs enligt vår mening att den görs betygsfri. Vianser vidare att man inom tillvalssektorn bör eftersträva ett icke-ämnesbundetinnehåll och arbetssätt som utgår från elevens eget ansvar. Vi föreslår därfören annan benämning av tillvalssektorn, nämligen fria studier. Vianser också att det vore en fördel att inte i alla lägen kräva att enlärarbehörig person handhar de fria studierna. Kurser som behandlar exempelvisfriskvård, ett utvandrariand, vård av gamla och unga kan lika bra ledas a vpersoner som hardirekt erfarenhet från dessa områden. Vi tror att det är enfördel om man på det viset öppnar skolan och tar hjälp från samhället i övrigt.Vi hoppas också att tillvalsgrupperna kan göras åldersblandade. Beträffandetimplanen är vi tillfredsställda över att utskottet tillstyrkt vårtmotionsyrkande att inte minska tiden församhällsor/enieringen på högstadiet. Vikan emellertid inte acceptera att detta sker genom att antalet lektioner påhögstadiet ökas. Vi menar att man måste prioritera bland det antallektionstimmar som eleverna nu har på högstadiet och inte öka lektionstiden påbekostnad av de fria aktiviteterna. Vårt förslag är att den ökade tiden för detsamhällsorienterande blocket genom att tiden för tillval minskas . Detstora greppet som skulle tas på mellanstadiet enligt tidigare riksdagsbeslutvar att minska antalet lektioner till förmån för tid för fria aktiviteter. Iskolöverstyrelsens förslag fanns upptagna för fria aktiviteter.I regeringens proposition angavs . I utskottsmajoritetensförslag har tiden decimerats , vilket alltså inte ensräcker 4 protokoll 1978/79:166-167 timme per årskurs. Närman i den allmänna debatten om ungdomars fritid alltmer betonar vikten avstimulerande engagemang och berikande intresseaktiviteter , gårutskottets majoritet motsatt väg. Vi beklagar detta och menar att även om detär önskvärt att införa moment av hemkunskap på mellanstadiet, så bör det integå ut över de fria aktiviteterna. Vimåste också påpeka att utskottsmajoriteten helt förbisett vilka kostnaderbeslutet medför. I andra sammanhang talar man varmt för återhållsamhet med attöka de kommunala kostnaderna. Men här skriver man bara ut en räkning tillkommunerna på . Detär förvånande att här gått med på ett enskilt moderatyrkande. Centernspartimotion stod för fria aktiviteter på mellanstadiet. Också folkpartisterna har här sprungitifrån sin partilinje, såsom den framgår av propositionen. Det är alltså ettmärkligt spel som har förevarit. Iställetborde de viktiga momenten av hemkunskap kunna ses som en del i devardagskunskaper som utskottet, bl. a. på grundval av ett socialdemokratisktmotionsyrkande, framhävt mycket starkt och som bör finnas på alla stadier, iall undervisning. Isamband med den nya läroplanens genomförande tillförs skolan närmare 300 milj.kr, enligt propositionen. Detta föreslås dock först /83, Enligt densocialdemokratiska partimotionen är skolan i behov av fler medarbetare . Med ökad vuxentäthet i skolan skulle man bättre kunna hjälpa elever medsvårigheter, ge stöd åt oroliga klasser, minska oron utanför lektionerna i formav mobbning och vandalisering osv. Det skulle också kunna utgöra ett positivttillskoll till ett pedagogiskt och socialt förnyelsearbete i skolan. Visocialdemokrater föreslår därför att skolan redan nästa läsår får ettresurstillskott om 95 milj. kr. Jag konstaterar all det endast ärsocialdemokraterna som är beredda att skapa ytterligare ekonomiskt utrymme föratt nu förbättra arbetsmiljön i skolan. Allkritik av skolans arbetsmiljö, allt tal om mindre elevgrupper och ökadpersonaltäthet faller för borgerligheten platt till marken. När besluten omskolan fattas är det ändå bara socialdemokraterna som har konstruktivalösningar och som är beredda att stå för vad dessa lösningar kostar. Borgarnastår för kritiken och det yviga ordandet och för svikna löften om mindreklasser. Skillnadenmellan ord och handling går inte att bortförklara. Jag hoppas ändå att deborgeriiga talarna efter mig har mod att ta upp denna fråga och inte baraförsöker tiga ihjäl den. Än finns det också lid att ändra sig och rösta på vårtförslag om att tillföra ytteriigare 95 milj. kr. för att förbättra arbetsmiljöni skolan redan kommande läsår.