prot · G20954 · 1978-12-31 00:00:00 — Osäkerhetenbelräffande sparandels utveckling, de retroaktiva löneutbetalningarna samlnaturligtvis som allmän bakgrund den alldeles påtagliga konjunkturuppgång somvi nu befinner oss i för vissa delar av vårt näringsliv. Även omkapacitetsutnyttjandet är lågt ännu så länge i många förelag och branscher, ärdel en gammal erfarenhei att lika väl som vi i detta land hårt drabbas avinternationell konjunkturnedgång för också en uppgång, när viljan till investeringaroch lageruppbyggnad väl återvänder i våra avnämarländer, ett kraftigl ochomedelbart genomslag i våra exportnäringar. Atli detta läge ytterligare i någon omfattning stimulera konsumtionen är därförenligt vår uppfattning alltför riskfyllt. Det kan läu resultera i en nyinflationsvåg, vilket skulle fö ödesdigra följder för vår ekonomi ochkonkurrenskraft och därmed för vår sysselsältning. Det här är en så allvarligfråga atl vi från sida anser alt man bör arbeta med störstamöjliga säkerhetsmarginal. Där har vi slöd från en nästan enig gruppfackekonomer. åberopar fackekonomernas syn på det växandebudgetunderskottet, men han försummar alt lala om att socialdemokratin intetar intryck av den slutsals som man måste dra av fackekonomernasrekommendationer. Även om svenska folket med iver väntar på varjeantydan till skattelättnad, måste dock skattepolitiken ses som ett inslag isiabiliseringspolitiken om den skall vara meningsfull. Därför kräver vi eltsamlat grepp inom skattepolitiken , då bl. a. frågan om denkommunala skalteutjämningen måste lösas. En central fråga är nämligen den omkommunalskatternas fortsatta utveckling. En marginalskattereform nu kan intebli elt inslag i stabiliseringspolitiken, eftersom den rimligen inle kommeratl beaklas av arbetsmarknadens parter. Tyvärrhar det inle funnils möjlighet alt samla majoritet i utskottet förcenterpartiels konsekventa uppföljning av de stabiliseringspolitiska insatserna.Vi har därför i den slutliga voteringen i utskottet valt all stödjaregeringsförslaget. Delta slällningslagande har också dess bättre av skatteulskoltelsmajoritet kunnal fullföljas på del sättet, att den marginalskattereform som nuföreslås har tonats ner och underordnats våra synpunkter på minsta möjligastimulans lill den privata konsumtionen vid detla tillfälle. Enligtcenterpartiets uppfattning är det angelägel att fö en bred samling kring denstabiliseringspolitik som under det senasle årel varit så framgångsrik. DeUaär också den reella innebörden i majoriielsskrivningen i utskottet. Det finnsanledning underslryka hur angeläget det är atl den målmedvetna satsningen påsiabiliseringspolitiken och den ekonomiska politiken i stort nu fullföljs. Dethar dock inte visat sig möjligt att i utskottsarbetet vinna majoritet förcenterpartiets krav på att i den praktiska utformningen av den ekonomiskapolitiken beakta målsättningarna om rättvis inkomstfördelning och regionalbalans. Anledningen till atl aktualiserat den frågan i dettasammanhang är att när nu konjunktumlsiklerna förbättras uppträder på nytttendenser lill koncentration av den ekonomiska aktiviteten i landet. Risken föröverhettning i vissa regioner i en ny högkonjunktur måste pareras ochförutses i de politiska dispositionerna. Vihar på della sätt velat betona t. ex. den kommunala skaiteutjämningensstrategiska belydelse inte bara för dem som har låga inkomsier utan ocksådärför atl det kommunala skattetryckets variationer slår så regionalt olika.Det innebär också atl fömtsätiningarna för en rättvis inkomstfördelning delvisurholkas av skillnader i debitering. Vi har också velal betona hurvikligl det är att investeringsstimulerande åtgärder som t. ex,invesleringsfondsfrisläppen underordnas den regionalpolitiska målsätlningenoch atl utnyttjande av investeringsfonder skall kunna kombineras med deregionalpolitiska stödformerna. Del är märkligt atl , som sägersig dela vårt krav på regional balans, inte närmare har kunnat ansluta sig lillde tankegångarna. här speciella frågan föreligger nu ett annat majoritetsförhållande iutskottet. Eftersom våra regionalpoliliska synpunkter inte har vunnit stöd frånmoderater och folkpartister har socialdemokraterna svarat förmajori-tetsyltrandei i detta begränsade avsnitt, och det är ell märkligtutlåtande som den socialdemokratiska majoriteten har avgelt. Man avvisar där våra kravpå en rättvis inkomstfördelning och regional Denekonomiska politiken m. m. Denekonomiska politiken m. m. balansunder hänvisning lill atl vi från sida har accepterat enindexreglering av skatteskalorna. Det är en inkonsekvent ståndpunkt somsocialdemokraterna här har intagit, dvs. atl inflationseffekierna på värtskattesystem skulle i och för sig vara någonting som verkade för rättvisinkomstfördelning och att man genom indexreglering av skatteskalorna på någotsätt skulle motverka della. Del ärju en närmasl absurd inställning, och detskulle då innebära atl man också i andra avseenden vore benägen att accepteraen hög inflationstakt som någonling i och för sig önskvärt för en rättvisinkomstfördelning. Här har man hamnat långt bort ifrån politiska realiteter. Kjell-OlofFeldt talarom balanskonsleroch dubbelspel. Jag undrarom inte det här är ettstrålande exempel på hur man försöker göra ett praktfullt illusionsnummer. Hanöverträffar det visseriigen själv, när han talar om den socialdemokraliskaskatterabatten som någonting som skulle ersätta en kommunalskallereform. Det ärockså atl inge folk falska föreställningar om vad del här är fråga om. Isin skrivning har socialdemokralema dessutom gått i en direkl polemik motcenterpartiets regionalpolitik och därvid bortsett från sådana otvetydiga faktasom alt regionalpolitiken under de två senasle åren till sina huvuddrag är enföljd av den regionalpolitik som utformades av den socialdemokratiskaregeringen. När irepartiregeringen tillträdde fick den överta en proposilionsom redan låg på bord och där socialdemokratin hade dragit upprikllinjerna för regionalpolitiken. Del är den som nukritiserar, och det är väl egentligen den enda punkt i hans anförande som jagkan instämma med honom i. Den propositionen var bristfällig, och jag kan ulanvidare deklarera att det var ett fel av den förra regeringen atl inte ta tillbakaden socialdemokratiska propositionen och arbeta om den. Det fanns dock i delskedet inle reella förutsättningar för detla. Vi valde i stället atl successivtgöra de förbättringar i regionalpolitiken som vi hade möjlighet alt göra underdessa två är. Inte lill våren skulle den gamla regionalpolitiken dockkunna avlösas av en mer total lösning, en mera offensiv regionalpolitik. Vihade nämligen all vänla på sysselsätlningsutredningens betänkande och förslagbeträffande de regionalpolitiska instrumenten. Mensådana bagateller viftar naturligtvis socialdemokralin bort,och del gör attmajorilelsytlrandet i del här avseendet väger ganska lätt. Det får väl närmastses som en demonstration av en grupp som när det gäller regionalpolitikeningenting lärt och ingenting glömt. Konjunktursituationen har dock påverkateffekten i regionalpolitiken. Del torde ha svårt alt bortseifrån. Sedanhar här i sitt anförande talat om all industripolitikenmotverkade de regionalpoliliska strävandena, alt miljarder ströddes ut, atlarbetsgivaravgiftens borttagande inte gav effekl, etc. Det är gamla sagor somvi hört lidigare. Atl miljarder ströddes ul är ett vårdslöst påstående, och jagskulle gärna vilja ha en redovisning över vilka industripolitiskatgärder somsocialdemokratin skulle ha velal ha ogjorda. Jag har aldrig fölt klart besked omvad i industripolitiken som socialdemokralin egentligen opponerar sig emol. Jaghar läst i någon publikation alt anserall man borde ha låtitGrängesbergsbolagel gå i konkurs i stället för att bilda . Det noterar jagsom en eftergift till de marknadsekonomiska krafterna, men del kommer från ettöverraskande håll, och del strider både mot fackföreningsrörelsensrekommendationer och mol socialdemokratins ställningstagande till propositionenom . Delhär brislande intresset och förståelsen för de regionala påfrestningar somföljer med en konjunkturuppgång möter man emellertid också från andra håll häri kammaren. a. har förelrädare för folkpartiregeringen uttalat sig för enökad geografisk rörlighet hos arbetskraften som ett instrument att i det härkonjunkturiäget undvika flaskhalsar. Tanken är då den gamla som präglade1960-talets arbetsmarknadspolitik atl arbetskraften skall flytta lillindustriellt mer välutvecklade och expansiva regioner. Därmed för manemellertid räkna med nya problem med regional obalans. Man flytlar alltsåproblemen från industripolitiken lill regionalpolitiken. Naturligtvis behövervi rörlighet på arbetsmarknaden, men det är någonting hell annat. Där rör delsig om den enskildes beredskap, motivation och möjligheter alt byta arbetsplatsoch yrke -ja, också tolerera ett ökat inslag av pendling inom regionen för atlklara anpassningen till näringslivets successiva förändring. Bakomtalet om ökad geografisk rörlighet anar man ell återfall till en mera passivoch uppgiven inställning till induslri- och näringspolitiken. Det voreödesdigert somjag serdet. Förutsättningen föratt man skall lyckas med denrobusta stabiliseringspolitik som vi bedriver här i landet och som varitframgångsrik är all den kompletteras med en aktiv näringspolitik. Samhällelmåste då vara berett till akliva insatser, ibland också okonventionella sådana,för all säkra en nödvändig strukturomvandling och göra del i former som äracceptabla också för arbetskraften. Då går det inte alt motivera passivitet medhänvisning till att marknadskrafterna bör ha sin gäng och att man kan nöja sigmed näringslivels självsanering. Även om del, som del har sagts itidnings-debatten, betyder atl en del förelag för "en död i skönhet",så innebär del att man föriorar tempo i näringslivets strukturomvandling,vilket om det upphöjs till något av en politisk doktrin snabbi får ödesdigraföljder för sysselsätlningen och för vår framtida produktionsförmåga. Dennamarknadsekonomiski förankrade passivitet för lätl också andra konsekvenser.Leder den till atl man väljer behagliga, ur politisk synpunkt populäralösningar av problemen i branscher med överkapacitet, t. ex. inomvarvsnäringen, kommer passiviteten också atl medföra ell resursslöseri avgigantisk omfallning, vilket motverkar våra möjligheter till offensiva insaiseri områden av näringslivet där det finns utvecklingsmöjligheter. Vi föranledning att återkomma till dessa frågor, men det bör i delta sammanhangbetonas atl om den nya regeringen nu ger sin anslutning till en fortsalt stramstabiliseringspolitik - vilket jag noterat efter att ha tagit del avproposilionen -är det också hög tid att detta vägval kombineras med en klarmålangivelse för regeringens näringspolitik. En stram slabiliseringspolilikförutsätter en aktiv Denekonomiska politiken m. m. Denekonomiska politiken m. m. industripolitikmed en stark betoning av insatser för atl rädda sysselsättningen.Planmässighel i näringspolitiken innebär inte atl man sätter demarknadsekonomiska krafterna ur spel, men planlöshet får lätt sådana följer, omman inle är på sin vakt. Jag ber att fö yrka bifall till hemställan i finansutskottetsbetänkande nr 10 punkterna 1 i.o. 20 och i vad avser punkten 21 tillreservationen 2 av ledamöter. () kortgenmäle: Det sade om cenierns skattepolitik visar väl bara den förvirringsom jusl nu råder i del avseendet. Mendet kom alltså ett litet erkännande om att det i den borgerligatrepariiregeringen fanns faktorer som gjorde att det inle förelåg reellaförutsättningar all föra en lokaliseringspolitik. Man undrar vilka dessafaktorer var. Var det atl inle kunde avlägsnas som ekonomiministereller var det att löftet om 400 000 nya jobb bara var en bluff? Sedanfrågar : Vilka industripolitiska åtgärder var det som innebar attpengar spreds ul i onödan och ledde lill koncentration osv.? Jag ställde enfråga som gällde arbetsgivaravgiften i del inre stödområdet. Det var hundratalsmiljoner som spreds ut, men vilka blev resultaten? Kan det visas någonting omdetta ? Ellannat exempel tog upp själv. Det var de 700 miljoner som man gavmer eller mindre som gåva till aktieägare och fordringsägare iGrängesbergsbolaget. Min avsikt var inte att med detta säga att inteskulle ha bildats, men jag ville framhålla alt för de 700 miljonerna kundeåtskilligt mer ha uträttats än som skedde. Ochpå sänkningen av den allmänna arbetsgivaravgiften satsades 8 miljarder kronor.Om del är delsamma som én medveten industripolitik för atl skapa nya jobb, dåvore det angelägel all beskrev resultatet av denna politik mednågot större entusiasm än han gör . Han konstaterar med all rätt aU denhiuills i varje fall inte lett lill några som helst framgångar. Nå,vad handlar nu cenierns nya kraftlag i lokaliseringspolitiken om, alltså delsom man har tagit fram i sin reservaiion? Ja, det ena är all man vill försämraflyttningsbidragen. Men vilken hjälp ger detta ål de arbetslösa i skogslänen?Vilka nya jobb och vilka möjligheter till utveckling skapas genom detlaförslag? Detandra är att man vill att investeringsfonder skall utgå medlokaliseringsstöd. Ja, del är en kolossal kraftinsats. Skatteutskotlel konstaterarmed all rätt alt det helt enkelt är så, att investeringsfondslagsliftningeninte innehåller något hinder mot atl tillslånd lämnas för att fondmedel tas ianspråk som annat stöd ulgår från investeringar som är i fråga. HerrÅsling slår alltså med stora ord in en helt öppen dörr. Vardel mycket annat bevänt med denna reservation om lokaliseringspolitiken än skapar fundamenlet för det vi för vänta oss i fortsättningen, nämligen attcentern kommer att stryka ett streck över de man var ansvarigför lokaliseringspolitiken och i stället gå lill en ny och lika Nr 54 innehållslös kampanj som man förde i förra valrörelsen? De 400 000 nya den jobben finns redan i planen lill valpropaganda. () kortgenmäle: Erkännandet beträffande regionalpolitiken var ju att densocialdemokratiska regionalpolitiken var för dålig. Vi borde ha lagil tillbakaproposilionen som låg på bord . Vi valde att göra ganskabelydande temporära förbättringar. Delvis har socialdemokralin opponerat sigmot en del av dessa förbättringar, trots atl de dokumenterat har gettregionalpolitisk effekl. Sysselsällningsulredningen som har arbetat med enöversyn av de regionalpolitiska instrumenten harockså visal hur dålig den socialdemokraliskaregionalpolitiken var. Vi hade ambitionen, och har alltjämlambitionen,altförbättra regionalpolitiken och göra den oberoendeav konjunkturpolitiken. Detför inte vara så, del är en erfarenhei av de här två åren, att en lågkonjunkturspolierar möjlighelerna lill en aktiv regionalpolitik. Men, ,sluta med denna mytbildning om all det är vi som har motarbetatregionalpolitiken! Det är vi som har flyttat fram positionerna och försöktförbättra den regionalpolitik som fanns tidigare och som hade så stora brister. Arbetsgivaravgiftenär ju inte en induslripolitisk åtgärd, den är en stabiliseringspolitisk åtgärd.Borttagandet av arbetsgivaravgiften bidrog i hög grad till effektiviteten isiabiliseringspolitiken, . Blanda inte ihop begreppen! Det ärvä) inget som helst tvivel om att den svenska industrins ökadekonkurrensförmåga till en del beror på borttagandet av arbetsgivaravgiften. Jagnoterade uttalandet om som ganska anmärkningsvärt och ganskavårdslöst för att komma från en ledande företrädare för socialdemokratin,därför att om hade fött gå i konkurs - en del marknadsekonomerstöder självfallet i uppfattningen alt det borde ha fött göradet -så hade inle heller kunnat bildas. Detla var alltså ettsen.salionellt påstående av i detta sammanhang. Närdet gäller de röriighetsstimulerande medlen är del en principfråga att man inleskall möta delta konjunkturiäge med att öka de röriighetsstimulerande insatserna.Det är likadant med investeringsfonderna. , som sitter här i salen,var ju inte hågad att använda dem i förbindelse med de regionalpolitiskainstrumenten. Det krävdes alltså här elt principuttalande för alt ge herrMundebo bättre kurage i detta avseende. Frågan är alltså principiellt ganskaväsentlig. Denekonomiska politiken m. m. () kortgenmäle: Det nu talar om, del är alt han suttit ochbedrivit en dålig regionalpolitik. talar visseriigen om förbättringar,men låt oss ta ett exempel. Dethar åberopats atl förbättrade regionalpolitiken för del.Vad gjorde man då för ? Jo, man gjorde en skrivbordsprodukt 5 protokoll 1978/79:54-55 Denekonomiska politiken m. m. enligtvilken planeringslalel i skulle höjas med 30 000 människor. Men detsom hänt i Norrbollen är ju precis del motsatta. Där påbörjades utflyttningen1977, och människorna har flyttat hit lill . Det är bl. a.därför som befolkningsökningen i Slockholm harskjutil fart igen, och det harskett under ledning. Sedansade atl den sänkta arbetsgivaravgiften inte är en induslripolitiskåtgärd utan en stabiliseringspolitisk sådan. Jag skall inte blanda ihopbegreppen, sades det. Men hur var del, , när diskuteradesänkningen av arbetsgivaravgiften i det inre stödområdet? framhöll juden åtgärden som en av de slora regionalpolitiska insatserna. Jag har tvågånger bett redovisa resultatet av åtgärden. På vilket sätt har denförbättrat situationen i de befolkningsglesa delarna av landet? Hade del intevarit bällre alt sälla in åtgärder för de konkreta ting som hade behövt göras? Jaghar debatterat med här i om hur vi skulle göra medHorndal, med och andra orter som föriorat sysselsättningstillfällenoch är på väg alt ödeläggas. Hans svar har i slorl sett varil: Vi harinte pengar. Vi kan inle göra någonling. Förelagen är inle med på del hela. Detfår gå som det går. Delär denna kraftlöshet -jag vet inte om jag kanske skulle kalla det cynism - somhar upprört mig speciellt, därför att var den centerpartist somföre 1976 åkte land och rike runt föratt lala om för människorna i de småorterna alt deras jobb skulle tryggas om bara fick styra lokaliseringspolitiken.Och ser man på! börjar centerpartisterna åka runt igen på samma orter ochslälla ut samma löften. När nu löftesgivningen börjar igen är del därförviktigt atl vi här i får klart för oss vad det reella innehållet ilöftena är. Resultatenav politiken måste prövas utifrån. Om inte förmådde -om det nu vardella som gällde -övertyga folkpartister och moderater att man borde lägga omlokaliseringspolitiken , så kunde man ha gjort del nu i sinmotion och i sin reservaiion. Men där lar man bara upp två ling, varav det enaär all försämra fiyttningsbidragen för människor som på grund av den borgerligapolitiken blivit arbetslösa och inle har något jobb där de bor. Del andra äratt man talar om atl investeringsfonder skall kunna användas i lägen där manredan vet alt de kan användas. Del är verkligen stordåd som förmåruträtta , sedan han släppts ul ur det borgerliga kanslihuset! () kortgenmäle: När det gäller frågan om de röriighetsstimulerande medlen har viaccepterat atl hålla dem som av arbelsmarknadsskäl tvingats fiytta skadeslösaför penningvärdeförsämringen. Men därifrån till atl se detta som eu instmmenlför alt klara vissa problem i den konjunktur vi har ärju steget myckel långt.Här har socialdemokratin verkligen inte slutit upp bland dem som ärintresserade av en aktiv regionalpolitik. Det finns många exempel på delta. Närdärför polemiserar mol regionalpolitiken i t. ex. Norrbotienoch utelämnar hela den massiva satsning som irepartiregeringen gjorde bl. a.genom Norrboliendelegaiionen är det ell försök att blanda bort korten. Del ärdel också när säger atl de regionalpoliliska förslag vi harborde sältas in i det här sammanhanget. Vi kommer lillbaka med våra förslag,var förvissad om det! Vi skall då testa den socialdemokraliska benägenhetenatt också i reella termer arbeta för regional balans. Det har varil litetdåligl med den saken som gått. Ni skall verkligen få lägga korten påbordel i del här sammanhanget, del kan jag försäkra. Sänkningenav arbetsgivaravgiften har inneburit en sänkning av företagens kostnader försli det inre stödområdet och därefter i landet i övrigt. Självfallet har detlamedfört en ökad konkurrenskraft för den svenska industrin som direkt har gettutslag i ökade marknadsandelar. Det kan aldrig bortförklara. Kjell-OlofFeldt har inte gett sig djupare in i skattedebatlen, men den lillhör ju ensenare del av den här debatten. Jag vill emellertid upprepa vad jag sadelidigare: Socialdemokratin har, genom alt försöka inbilla människor atl denskalterabatt man föreslår skulle kunna ersätta den kommunala skalteutjämningen,gettsig in på elt illusionsnummer, som verkligen avslöjar vad man är ute efter. Detärju kommunalskattens höjd och den kommunala ekonomin som är del avgörande förvåra möjligheter att bedriva en rimlig inkomstpolitik i landets skilda delar.Men del försöker då socialdemokratin klara genom en skatterabatt, ett systemsom i detla sammanhang är av ringa värde. Del är samma sak medsocialdemokratins motivering att man inle vill acceptera vår regionalpolitiskasyn, därför att vi har anslutit oss till en indexreglering av skatteskalorna.Skulle den omständigheten atl inflationen automatiskt ändrar skattetrycket pånågot sätt öka möjligheterna att skapa en bättre regional balans? Det är enabsurd tanke. Denekonomiska politiken m. m. (vpk): Tillkomsten av folkpartiregeringen har öppnat dörren för de mest reaktionäraförslag på del ekonomiska och sociala området. En provkarta gavs i eltTV-program . Även en del av den beryktade recept,provat bl. a. i militärjuntans , anses nu tillämpbarl på . Såbesannas den gamla satsen: "Där åtelen är, dil församlas örnarna. "Kapitalet satsar nu hårt på atl ytteriigare sänka lönarbetarnas standard ochförsämra deras allmänna läge. Det är nödvändigt atl den fackliga och politiskaarbetarrörelsen bestämt lar upp kampen mol denna arbetarfientliga politik. Långtidsutredningen1978, som utarbetats inom ekonomideparlemenlet och torde uttryckafolkpartiregeringens syn på den ekonomiska ulvecklingen, vill medge en ökningav den privata konsumtionen med perår.Inom den offentliga sektorn skall det inte få bli myckel mera, 2,2 96 per år.Produktiviteten inom näringslivet vill man emellertid öka ochinom industrin med inle mindre än 7,2 96 . Vilka grupper skall då fådra nytta av denna ökning i produktiviteten? Denekonomiska politiken m. m. dekapitalistiska företagen som enligt långtidsutredningen skall få förbättra sittfinansiella sparande med inte mellan 1977 och1983. Inom den offentliga sektorn vill man däremot ha en kraftig nedgång i delfinansiella sparandel. Kapitalet skall få berika sig ännu mera på lönarbetarnasbekostnad - det är den reaktionära huvudlinjen i långtidsutredningen. Defyra nationalekonomer, som tillsammans kallar sig konjunklurrådel, går ännumera i detalj när det gäller reaktionära förslag. De kallar sig"oberoende", men deras förslag har i allt en konservativ prägel ochpåminner om vad direktören och brukar kräva. SNS,och samhälle, som trycker konjunklurrådetsbetraktelser, kallar sig också "fristående", men banden medIndustriförbundet och går inle att la miste på. I endel konservativa tidningar har man klagat över "politiseringen" avfrågorna i den svenska debatten och framhållit hur myckel klokare denationalekonomiska experterna är. Del är en vanlig konservativ visa, som intebör lura någon. Nationalekonomer blir självfallet inte opolitiska därför att deframlägger reaktionära förslag. Vadföreslår ekonomerna i konjunklurrådel? Jo, bl. a. atl man skall minskaskatterna och i stället i ökad utsträckning höja eller införa avgifter på olikatyper av service och samhällsvård. Man talar om höjning av avgifterna på värmeoch vatten inom kommunerna och framhåller alt det skulle ge ännu mer pengar althöja avgifterna på "alll från barndaghem och hemhjälp till badanläggningaroch småbåtshamnar". Inom sjukvården länker man sig finansiering genom delsen obligatorisk fast grundförsäkring, dels en självrisk mot vilken ytterligarefrivilliga försäkringar kan tecknas. Del blir de fattiga och mycket sjuka -till stor del samma gmpp - som får sitta emellan i ett sådanl system.