prot · G209127 · 1978-12-31 00:00:00 — 11. att beträffanderältshjälpsnämndernas antal och lokalisering med bifall lill molionen1978/79:2168, molionen 1978/79:2169, motionen 1978/79:2174, molionen1978/79:2175, motionen 1978/79:2178, motionen 1978/79:2185 i denna del(yrkandena 6 och 7), molionen 1978/79:2191 samt med anledning av motionen1978/79:2173 och mofionen 1978/79:2181 i denna del (yrkandel 3)som sin meninggav regeringen till känna vad utskottet anfört i delta hänseende, 12. att beträffandeadvokatinslaget i rättshjälpsnämnd och i medanledning av propositionen samt med bifall till molionen 1978/79:2185 i dennadel (yrkandel I)skulle anta 4 § första stycket och 5 a § första stycket i detunder 2 ovan angivna lagförslaget med de ändringarna att lagmmmet skulleerhålla av utskottet föreslagen lydelse, 13. att beiräffande detallmännas talerätt i rätishjälpsärenden med avslag på molionen 1978/79:2185 idenna del (yrkandet 5) skulle anta 49 a § första och andra styckena i det under2 ovan angivna lagförslaget, 14. all beiräffande vissaförenklingar i rältegångsförfarandet med anledning av motionen 1978/79:2180 somsin mening gav regeringen till känna vad utskollel anfört i detta hänseende, 15. att beträffandeikraftträdandet med bifall till motionen 1978/79:2181 i denna del (yrkandet 4),molionen 1978/79:2184 och motionen 1978/79:2185 i denna del (yrkandet 8) skulle delsi fråga om det under 2 ovan angivna lagförslaget anta övergångsbestämmelsenmed den ändringen att bestämmelsen skulle ges av utskottet föreslagen lydelse, delsi fråga om övriga i propositionen framlagda lagförslag besluta attikraftträdandet skulle ske , 16. att skulle anta de ipropositionen framlagda lagförslagen i den män de inte omfattades av vadutskollel hemslälll ovan, 17. att godkände de avföredragande statsrådet i propositionen förordade riktlinjerna för en ändradadministration av samhällets rättshjälp i den mån de inle omfattades av vadutskottet hemställt ovan. Jag har i samband med denna proposilion och detta belänkande väckt tvåolika molioner, varav den ena skulle kunna innebära en kostnadsbesparing , medan den andra skulle kunna medföra högt räknat enhalv miljon kronor i utgifter. Utskottethar ställt sig positivt lill den ena motionen, nr 2180, som skulle innebära enbesparing av utgifter som inte är så nödvändiga. Jag är mycket nöjd medutskottets skrivning beiräffande den molionen och hoppas, vilket tydligen ocksåutskottet gör, alt rällegängsutredningen kommer alt la hänsyn tillmöjligheterna att hälla rättshjälpskostnaderna nere genom sådana förenklingar iförfarandet all enkla saker inle krånglas lill i onödan. Min andra motion, nr2159,har i utskottet rönt elt öde som Jag är mindre 3 protokoll 1978/79:127-129 Jag finner altvåra små och falliga uppfinnare även i det här fallel inle får fulll mått närdet gäller rätt och rättvisa. Detärju pä det sättet att var och en som gör något egel kan dra nytta av del. Enmusiker, en författare, en målare, ja, l. o. m. en fotograf får utan vidare iform av upphovsskydd ensamrätt till vad han åstadkommer. Om någon plagierarhans verk, säljer kopior av hans teckningar, spelar hans musik på endanstillställning, har han rätt lill ersättning, i vissa fall t. o. m. lillskadestånd. Han kan gå till polis och åklagare som hjälper honom lill hansrätt, om stöld kan bevisas. Enuppfinnare har inget sådanl automatiskt skydd försitt verk. Vill han ha skyddfår han lov alt söka patent. Annars får han inget skydd alls. Det är dessulomnödvändigt all han söker patent, innan han öppel visar eller säljer något hanhar uppfunnit. Annars kan vem som helst utnyttja hans uppfinning, och hans rällär bokstavligen föriorad. En uppfinnareäralltsåiett mycket sämre läge än densom t, ex. ritat en bild eller t. o. m. lagit ett fotografi. För att han skallfå det skydd som lagen i princip -ja, i princip och på papperet - tillförsäkrarhonom, måste han gå genom och klara av en procedur i patentverket, som ärganska krånglig, för att därefter få det skydd som t. ex. fotografen fårgenast, gratis och utan problem. Sommotivering för att vägra rättshjälp åt falliga uppfinnare - för, herr lalman,del rör sig bara om falliga uppfinnare, ty även om räushjälpslagen tillämpadespå palenlansökningar, är kostnaden för en palenlansökan inle högre än att dentäcks av del s. k. egenbidrag vederbörande får betala själv, om han inte ärfaltig - anger utskollel i huvudsak tre skäl, och jag skall gå igenom dem elt isänder. Fördelförsta säger utskottet att rättshjälpens karaklär av social förmän gör delnödvändigt att uppställa vissa gränser för rällshjälpslagens tillämpning. Deltatål verkligen att granskas något, för särskilt klart är del sannerligen inle.Vad är del rent allmänt för rättsliga angelägenheter som man skulle viljautesluta av den anledningen? Ingen säge hellre än jag att man från rättshjälpkunde utesluta onödiga grannträlor och allt möjligt oberättigat, som folk villla upp i domstol. Men del går ju bara inte all eliminera det oberättigade såenkelt. Principen måste vara, och är, alt rättshjälp beviljas som en socialförmån på grund av mottagarens olillräckliga ekonomi. Den prövning som skergäller väsentligen en granskning av sökandens ekonomi, och om ändamålet ärokynne, sä skall det vara ett helt uppenbart okynne för att ansökan omrättshjälp skall bli avslagen. Hardå utskottet tänkt sig alt det här med uppfinningar bör hamna utanförrättshjälpssystemet på grund av att det förefaller röra sig om skydd avförmögenhelskaraklär? Med hänsyn till alt alla möjliga arvsprocesser fallerinom ramen, verkar det inte så troligt. Egentligen förefaller detla utskottetsskäl helt obegripligt, särskilt när man vet att rättshjälp beviljas för att enuppfinnare skall kunna stämma en annan person som gått och sökt patent på hansuppfinning, och uppfinnaren vill få fastställt att han har bättre rätt tilluppfinningen Tydligen är en sådan uppfinnare pä räll sida om gränsen förtillämpningsområdet. Det tycks som om den gränsen går alldeles framförpatentverkels dörr Isjälva verket tror jag alt utskollel grundat sin inställning på ellmissförstånd om vad del innebär all söka patent. Vi har nämligen i etlganska formbundet syslem. Andra system är länkbara, och i många länder ärförfarandet annoriunda. I vissa europeiska länder behöver uppfinnaren baralämna in en ordentlig beskrivning på sin uppfinning, sä får han ell patent.Palenlverkel gör då bara en språklig granskning, och alll man kräver är enteknisk beskrivning, som en uppfinnare i allmänhet kan gå i land med ulan stor hjälp.Här i går del emellertid annorlunda lill, och bl. a. måste uppfinnarensjälv ange ett skyddsomfång, som han vill ha för sitt patent. Han måste skrivaetl s. k. palenikrav, och blir det fel så får han etl svagt eller odugligtskydd för sin uppfinning. Han måste inte bara beskriva sin uppfinning rätt uppoch ned, utan han måste fila på sin ansökan väldeliga. Texten skall nämligen hasamma funktion som en av de lagar som stiftas här i kammaren. Vi vel alla hursvårt det är att åsladkomma t. ex. en ny skallelag, som del inle går allkringgå. Uppfinnaren har samma problem, när han skall söka patent - altformulera sig så all del inle skall kunna kringgås. Jagkommer då in på utskottets andra invändning, nämligen all del påstås att derent rättsliga inslagen i patenlärenden är relativi begränsade. Delta är ettegendomligt påstående. Det ärju alldeles tydligt att hela syftet med enpalenlansökan är rättsligt. Någon annan orsak lill alt lämna in en palenlansökanfinns del inle. Man inser sedan utan vidare att lill den del ansökan ställertill problem av teknisk karaktär så lär uppfinnaren själv få lösa den delen avproblemen. När uppfinnaren söker sig etl biträde, så ärdel för alt fä hjälp,inle med att göra uppfinningen, förden är redan gjord, och inle för alt fåhjälp att beskriva den, för del ärju del första han får göra när han skallförklara den för sitt ombud, ulan för alt fä hjälp med del rättsliga. Iförhållande lill själva uppfinnargärningen är naturiigtvis de rent rättsligainslagen relativt begränsade. Emellertid ärdel just dessa rättsliga inslag somgör att uppfinnaren är i behov av biträde, precis som när det gäller alla andrafall inom ramen för rällshjälpssyslemet. Utskottethar för del tredje framhållit alt del synes finnas så stora möjligheter lillanslag från STU all rättshjälp inle skulle behövas. Jag har i min moiionpåpekat att del faklum alt STU som sin väsentliga uppgift har att främjateknisk utveckling gör att STU inle kan verka enliglrällshjälpssyslemels väsentliga gmnder. Tydligen uttryckte jag mig dä litet förkortfattat. Vad jag menade var jusl alt rättshjälpen har den socialabetydelsen, att del är mollagarens ekonomiska silualion som är avgörande; allrättshjälpen är till för alt göra det möjligt för den fattige att få sin rätt. STUär lill för alt salsa på uppfinningar som STU tror på, inte för all se lill alluppfinnare får skydd för sill verk. Detla kan skapa, och skapar, problem avinte alltid sä trevlig natur. Vad gör t. ex. STU när, som har hänt, detsamtidigt kommer in tre uppfinningar inom samma område, som löser samma problemmen pä litet olika vis? Ett är säkert i en sådan situation: alla treuppfinnarna får vänta och löpa risken all någon annan någonslans på jordklotetkommer pä samma idé, så att möjligheten lill skydd går förlorad. Eftersom vibara har etl STU, kommer sedan sannolikt bara en av uppfinnarna all bli utvaldför stöd. Del finns ingen anledning alls aU tro aU den får stöd som har detstörsta Stödetkan lika gärna hamna hos en miljonär, för STU skall ju inte stödja uppfinnareulan uppfinningar. Jagvill försäkra kammarens ledamöter, alt det inle alls är ovanligl meduppfinnare, som lever i myckel små omständigheter och som under storaförsakelser arbetar fram en uppfinning lill stor nytta för samhället. Justrättshjälpens karaktär av social förmån motiverar alt en dylik uppfinnare fårhjälp med den rättsliga delen av problemet med att ordna den skyddsrätt som hanär berättigad till. Därför saknas det anledning ati dra gränsen förrättshjälpens tillämpningsområde jusl utanför patentverkets port. Jagvill än en gäng påminna om att del här rör sig om en fråga av synnerligen litenräckvidd från ekonomisk synpunkt. En uppfinnare som är näringsidkare skulle medgällande och föreslagna regler ändå i allmänhet inte få någon rättshjälp. Ennormalavlönad civilingenjör skulle också bli ulan om han inle hade väldigt storfamilj, eftersom hans egenbidrag är så stort att det täckeransökningskoslnaden. De enda som skulle dra nytta av att rättshjälpen täcktepålentansökningskostnaderna är alltså i reell mening mindre bemedlade, somverkligen är i behov av att fä hjälp med sina kostnader för ell bistånd avrättslig natur, utan vilket de kan berövas frukten av sill mödosamma arbete. Med tanke på all det är etl enhälligt utskoU som avstyrkt motion 2159får jag som motionär acceptera elt avslag, men det innebär inte attjaggett upp hoppet om att kunna få återkomma i dennafråga. I vad gäller min motion nr 2180 bilräderjag naturiigtvis tacksamtutskottets hemslällan. betänkande nr 30 är avfaUal av ett fullständigtenigt utskott, och jag ber redan inledningsvis att få yrka bifall tilljustitieulskottels hemställan i della betänkande. Jag avser också all yrkabifall lill ulskollets hemslällan i dess belänkande nr 31, som är upptaget somnästa ärende på föredragningslistan och som gäller anslagen till rättshjälpen. Närdetgällerdelanförande av som vi hört vill jag framhålla, alt vi iutskottet ganska noggrant har penetrerat frågan om rättshjälp för ansökan ompatent. Jag skall icke upprepa de resonemang som förts, men jag vill peka påalt vi myckel noggrant har inhämtat vad styrelsen för teknisk u tveckling görför att biträda med kostnader för patenlhjälp. Detla innefattar vanligen altSTU bekostar utarbetande av fullständiga palenlan-sökningshandlingar antingengenom arbete vid egen patenlavdelning eller genom utläggning av arbetet pänågon patentbyrå. Vidare avser hjälpen också avgifter till palenlverkel ochkoslnader för sakkunnig hjälp vid den fortsalla handledningen. Vi har ickeansett oss kunna tillstyrka motionen. Jagtycker det är ganska symtomatiskt aU en av de två motioner som och som vi har tillstyrkt - vi vill alt skall begära attregeringen överlämnar den till rältegängsulredningen -behandlar en förenklingav förfarandet bl. a. vid rättshjälp vid familjerätts- tvister m. m. Jag tror altdenna moiion är myckel typisk för andan i del lagförslag som utskottet nulägger fram för . Dennuvarande ordningen för samhällets rättshjälp, som gäller , ärnämligen i formellt avseende ganska invecklad och har en förhållandevis svärkonstmktion, som präglas av olika inslag av byråkrati. Därigenom har bådelagstiftningen och systemet blivit mycket svårtillgängliga. Därför hälsar vi iutskottet med glädje att i propositionen lagls fram fiera förslag i syfte altförbällra och effektivisera de olika rältshjälpsformerna och förenklarälls-hjälpssystemen. Förslagen präglas av tanken alt det rättsskydd som avsägsmed reformen när den beslöts skall vidmakthållas och i möjlig mån ocksåförbättras, som rättshjälpen bättre anpassas efter den rällssökandeallmänhetens behov. Rättshjälpenkan bli både enklare och effektivare med de förslag som läggs fram. ex. förslag om alt beslutsbefogenheter skall flyttas från räitshjälpsnämndernatill advokater och biträdande jurister vid advokatbyråer och till ett stortantal myndigheter, främst domstolarna, som handlägger mål eller ärenden därrättshjälp är aktuell. Vi byter ul det nuvarande rådgivningsinstilulet, ochavgiften för rådgivning ställs i relation till tidsåtgången. Vi föreslår attadvokat och biträdande jurist får behörighet att bevilja allmän rättshjälp ifamiljerättsliga angelägenheter, t. ex. äktenskapsskillnad. De nuvarandemöjligheterna lill ersättning för biträdeskostnader som uppkommit före ansökanom allmän rättshjälp föreslås utvidgade. Vidare blir domstolar och vissa andramyndigheterbehöriga att bevilja allmän rättshjälp. Dessa organ skall ocksåbestämma ersättning till biträde i mål eller ärende vid domstol eller annanmyndighet. Dehär förslagen innebär också ökade möjligheter för en näringsidkare att fåallmän rättshjälp när del gäller rättsliga angelägenheter som rör självanäringsverksamheten. Vihar, herr lalman, fått en lång rad motioner att behandla i anslutning lill den här propositionen. Jag villbetona att det har väckts motioner som har krävt alt proposilionen på punklen rättshjälp åt näringsidkare skallavslås. Vi har från utskottets sida icke kunnat gå med pä delta. Vi tycker attdel är rimligt att näringsidkare skall få rättshjälp under de förutsättningarsom har angivits i proposilionen. Vi har inle heller kunnat ansluta oss lilltanken all man med basbeloppsfixering skall kunna avgöra exakt när ennäringsidkare skall kunna få rättshjälp. Vi har stannat vid ungefår 200000 kr.i årsomsättning och två anställda. Men jag vill betona att detla icke innebärnågon önskan alt få en allmän schablonisering, ulan vi menar all det kan ochbör bedömas tämligen generöst utifrån de riktlinjer som har angivils. Demänga förenklingar och förbättringar som kommer att införas om godtarJustitieulskotlets förslag innebär så många nyheter all det kan krävasöverväganden litet längre fram. Därför begär vi alt en översyn om några årskall göras på en lång rad områden. Vi kräver självfallet också alt man skallfölja hur den nya rutinen för rättshjälpen kommeratt verka. Frågan om allmänrättshjälp åt näringsidkare hör lill de spörsmål som bör las upp lill förnyadeöverväganden. Dithör också en fråga som vid etl flertal tillfällen har lagitmyckel positiv ställning till, nämligen frågan om rättshjälp vid bodelning.Utskollel har skrivit ytterst positivt om detla och begärt att den frågan skallövervägas i en framlid. Vi föreslår att ger regeringen della lillkänna, men vi har inle kunnat tillstyrka de molioner som har krävt etl direktbeslul. Vi har nämligen blivit underkunniga om att antalet sådana ärenden ärungefär 19 000 om årel, och av dem är 3 000 mycket svåra fall. Del skulleinnebära en merkostnad på 4 å 5 milj. kr., och vi anser inle all vi i delrådande ekonomiska lägel kan tillstyrka della. Vihar också ändrat propositionens förslag på en del punkier, men del skulle föraalldeles för långt all här beröra alla. Vi tror alt lagen blir smidigare ochbättre enligt justitieuiskoliets förslag. Påen punkl har vi frångått propositionens förslag ganska ordentligt. Genom delförenklade förfarandet i beslutsärenden om huruvida rättshjälp skall få geseller inle kommer självfallet arbeiei på rätishjälpsnämnderna att minska. Vi ärdock inle säkra på alt del kommer alt minska i samma utsträckning somdepartementschefen fömtsätter. Vi har också sagt oss all rältshjälpsnämndernaskaraklär med lekmannainfiytande och med den lokalkännedom som är nödvändig -och som kanske har blivit ännu nödvändigare sedan den nya utlänningslagenträdde i kraft - inte bör förändras. Vi har därför inle accepteratpropositionens förslag om två rättshjälpsnämnder. Vi anser att av de sexnämnder som finns bör två bort. Vi föreslår alltså alt vi skallarbeta med fyra rättshjälpsnämnder som bör föriäggas till , ,och . Iövrigt vill Jag, herr talman, bara hänvisa lill den mycket slora enighet sområder om propositionens förslag saml om de förändringar och förbättringar somutskottet föreslår, och jag yrkar bifall till vad utskottet hemställt. () kortgenmäle: Jag fick inle något svar av utskottets talesman på vad Jag anförde.Utskottet skriver i belänkandet: "Somen allmän utgångspunkt vid ställningstagande till motionsspörsmå-let gällerenligl utskottets mening alt rättshjälpens karaktär av social förmån gör delnödvändigt alt uppställa vissa gränser för rällshjälpslagens tillämpningsområde." Helamilt anförande visade väl tydligt att syftet med en palenlansökan är rättsligt.Har utskottet verkligen tagit del av motionen, eller har utskottet missatförslaget i molionen? LISAMATTSON (s) kort genmäle: Jag kan försäkra att vi mycket noggrant har studeratsamtliga molioner. Efter våra utredningar och diskussioner kom vi emellerlidlill slutsatsen att vi inte kunde tillstyrka den här molionen. Den nu gällande räushjälpslagen har varit i kraft sedan den 1 juli1973. Men och fram lill dags dato har vi i riksdagengjorl ändringar litet då och då - förbällringar vill jag påstå. Alländringsförslag har kommil till efter hand innebär inle alt beslulår 1972, med tillämpning från den Ijuli 1973, var dåligt. Vi var när beslutetfattades ganska överens om här i kammaren all det fanns risk för allkanligheter och brister i lagen skulle yppa sig , men vi varockså överens om att vi dä skulle vara beredda alt rätta till de misstagen. Detvar ju en omfattande lag som trädde i kraft . Del gällde inle enbartjuridik, utan del var också en helt ny organisalion som byggdes upp med t. ex.rälishjälpsnämnder. Del var dä inte så egendomligt om allt inle klaffade ellerom lagen inte gav den rättshjälp som vi hoppades på från början. Detvar också en fråga om hur mycket pengar vi hade råd att anslå tillrättshjälpen. skulle vi också vilja ha mer pengar för all kunna fä enbälire rättshjälp för grupper i samhället som i slort sell står utanförreformen. Men som känl är: vår ekonomi är inle den bästa. Vi får därför ävenfortsättningsvis gä fram med försiktighet. SomJag nämnt har vissa ändringar i räushjälpslagen gjorts under de år som gått.Justitieutskoiiet var dock tidigt på det klara med att en ordentlig översyn avhela rättshjälpsreformen skulle komma till stånd sedan tillräckligaerfarenheter vunnits av dess tillämpning. Regeringen tillsatte också 1975rällshjälpsutredningen,som fick till uppgift att i första hand sökaeffektivisera de olika rältshjälpsformerna och förenkla rättshjälpssystemet.Elt rättesnöre skulle vara att nå en ökad anpassning av samhällets rättshjälplill den rällssökande allmänhetens behov. Uiredningen redovisade resultatet avsitt arbete . Propositionen1978/79:90, som behandlas i det nu föreliggande utskottsbetänkandet, är enuppföljning av utredningen - till vissa delar, vill jag tillägga. Jag villpåslå att del är viktiga ålgärder som föreslås i proposilionen. Framför allttror Jag alt vi med dagens beslut får en mindre byråkratisk förvaltning, precissom här sade. Men jag tror även all allmänheten skall få eneffektivare och till viss del utbyggd rättshjälp. Lät mig nämna några inslagi propositionen. Beslutsbefogenheternaskall i stor utsträckning flyttas från rätishjälpsnämnderna dels lilladvokater och biträdande jurister vid advokatbyråer, dels lill etl slort anlalmyndigheter, främst domstolar. Advokaterföresläs få behörighet att bevilja allmän rättshjälp i vissa familjerätlsligaangelägenheter. Dehär åtgärderna tillsammans medför bl. a. att antalet rälishjälpsnämnder skärsned. av rätlshjälpsreformen som ofta varil uppe lill debatt är företagarnas -näringsidkarnas - alltför snäva möjligheter alt få hjälp. Del föreliggandeförslaget bör ge ökade möjligheler för näringsidkare att få allmän rättshjälp.Jag känner mig emellertid inle helt belåten med detla avsnitt av propositionen.Då Jag under de år som gått efter del alt rätlshjälpsreformen genom- fördes - och även vidreformens genomförande - framfört förslag om en förbättring av företagarnassituation på det här området, vill jag någol stanna upp här. Detär litet svårt för mig att bedöma rättshjälpsutredningens insatser- ellerrättare sagt goda vilja - för att få en bättre lingens ordning lill stånd närdet gäller företagarna och deras möjligheter alt erhålla allmän rättshjälp.Detla ingick i utredningens uppgift, men jag finner att man har varit något tvehågseni detla avsnitt. Jag tyckerall både statsrådet och utskottet visaren mermarkant viljeinriktning när det gäller inställningen lill näringsidkarna. I 8 § i den nu gällanderättshjälpslagen heter det: "Allmän räUshJälp fårej lämnas näringsidkare i angelägenhet som har samband med hansnäringsverksamhet, om ej särskilda skäl föreligger för räushjälp med hänsyntill hans ekonomiska förhållanden eller sakens beskaffenhet." Ipropositionen, vilken utskottet ger sitt bifall till, innebär ändringarna i lagtextenati: den begränsning som legal i rekvisitet "särskilda skäl" mildras,samtidigl som flera omständigheter av betydelse för bedömningen av huruvidarättshjälp skall få meddelas förs in. Del gäller bl. a. verksamhetens art ochbegränsade omfattning, personliga förhållanden eller omständigheterna iövrigt. Dessabedömningar bör leda till en någol siörre möjlighet för näringsidkare atterhålla hjälp. En praxis har tidigare varil att räushjälp vägras omvederbörande näringsidkares rätlshjälpsavgifl är högre än grundavgiften. Här ärbåde statsrådet och utskottet överens om att Jämförelsen med vanliga löntagareär tillämplig även om näringsidkarens inkomst- och förmögenhels-förhållandenskulle medföra högre rättshjälpsavgift. Myckendiskussion har del varil om vilken omsättning i företagel som skall vara gränsför alt allmän rättshjälp lill näringsidkare skall kunna beviljas. Ganskasnart efter det all rätlshjälpsreformen genomfördes formades en praxis attomsättningen ej fick överstiga . för att rättshjälp skulle erhållas.Denna summa har efter hand höjts lill . Del har inneburit ennaturliganpassningefterförändringarna i penningvärdet och ulvecklingen iövrigt. Jagtycker denna omsättning är alltför låg. Vilken näringsidkare kan klara sinexistens på denna summa? Jag medger gärna alt del branschvis kan vara betydandeolikheter, liksom i de individuella fallen. En mindre omsättning kan ge ettstörre netto än en större omsättning. Men kvar slår dock att man med nämndaomsättning har svårt all över huvud klara sin försörjning om man samtidigl harnågon anställd. Vihar från vårt håll i motion framfört krav att man skulle knyta beloppet förårsomsättningen till basbeloppet enligt lagen om allmän försäkring. Vi hartänkt oss en omsättningssumma på 20 gånger basbeloppet - det skulle i dagutgöra . Som återges i utskottsbetänkandet har utskottet haftvissa sympatier för denna synpunkt.