prot · G20921 · 1978-12-31 00:00:00 — Ingendera av de två lösningarna befrämjar jämställdheten, och någonverklig valfrihet är del inte heller. Vi måsle därför i den kommandesamhällsplaneringen mycket merän vara uppmärksamma pä vadplanläggningen får för följder för de enskilda människornas möjligheter atlutveckla sig lill jämställda människor. Bygglagulredningenhar räknat upp olika förslag till nya lagbestämmelser, och del är bra, men deninbördes ordningen av de föreslagna bestämmelserna ger lätt intryck av att detviktigaste är all hushålla med marken och länka på en lämplig markanvändning.Det är viktigt, men ännu viktigare ärall marken med hänsyn lill sin belägenhetanvänds så, alt den tjänar människorna bäst. De två intressena behöver intevara motstridiga. Men ibland blir de del, och dä får vi inte glömma bort altplanläggning först och främst är lill för människornas bästa. Arbetetmed en bygglag pågår. Jag hoppas atl man under det arbetet inte glömmer bortalt våra planförfattare behöver påminnas om att möjligheterna all få arbete ochservice i närheten av bostaden aren av många förutsättningar för jämställdhet.Vi har enorma problem med atl finna arbetstillfällen åt alla, och de problemenär säkert störst i glesbygderna, där kanske kvinnoarbetslösheten är värst. Dåborde vi för framtiden dra den slutsatsen, att nya samhällen inte skallföriäggas långt ifrån arbetsplatserna. Både kvinnor och män Ijänar på en reformvars syfte är atl de skall ha samma möjligheter atl på rimlig lid nå enarbetsplats. Ivärldsaklionsplanen finns det också ett kapitel om massmedia. "storthinder för att kvinnans status skall kunna förbättras är människors attityder ochvärderingarom kvinnans roll i samhället", sägs det. Massmedia har sloramöjligheter all bryta ner fördomar och vanföreställningar, slår det också. Ochmed massmedia menas inte bara radio och TV ulan också reklam och liknande. Dethär känner vi alla lill. Många har fått sina fördomar förstärkta genom alt läsaserierom , som drömmer om den fantastiska Fantomen, eller genom all lillapå TV:s deckare, där en förströdd men klipsk aldrig hinner träffa sinfru, men då och då talarom vilka andra män hon sitter hemma och beundrar.Sädana där företeelser tycker vi inte om, men vi vill inte förbjuda dem.Tryckfrihet skall man inle vara klåfingrig emot i en demokrati. Vi kan barahoppas att och den fördomsfria värld där hon lever är ett gottmolmedel. Påsistone har vi fått en deball om ifall vi behöver ett förbud motkönsdiskriminering i reklamen. Kommittén har fält i uppdrag alt utreda frågan.Det går att dra fram massor av exempel pä hur reklamen på grund av slentrianeller fördomar förstärker vår syn på kvinnors och mäns traditionella roller.Jag tillhör personligen dem som är tveksamma lill en sådan lagstiftning - bådeav principiella skäl, eftersom den langerar tryckfrihetslagstiftningen, och avpraktiska skäl,eftersom bevisningen blir mycket svår. Men jag vill här gärnadeklarera att jag är besviken pä alla dem som gör reklam i . Den deballsom förts kan inle ha undgått dem. De kan rimligen inle vara likgiltiga införfrågan om vi skall ha ett förbud eller inle. Då borde de ha tagit chansen ochvisat sin vilja till bättring innan det är försent. Just i reklamsammanhangfinns det mänga möjligheter att skapa uppmärksamhet genom chockverkan. Medbilder kan man sälla människors tankeförmåga i rörelse. Jag är besviken påannonsföretagen som inte har tagit den här debatlen som en utmaning atl visaatt de kan bättre innan vi måste lagstifta. Just i annonsvärlden skulle detfinnas oanade möjligheter att både göra reklam för en vara och påverka våraattityder om kvinnors och mäns roller. Ändrade attityder behövs och sådanaskulle gynna både män och kvinnor. De skulle göra del läitare för alla attfrämst känna sig som människor. Jag har nämnt några olika områden där jämställdhelsarbelet måste föras.Många andra finns, frän skalle- och bidragssystem till försvar. Jag hinner integå igenom dem här. Det viktiga är alt vi vet att sirävan efter jämställdhetmåste komma fram överallt. Del är viktigt framför allt därför alt både kvinnoroch män Ijänar på jämställdhet. Förungefär kom del i ut en bok av som heterGarman&Worse. var intresserad av kvinnofrågan och läl den ungeJakob Worse tala för emancipationen. Worse blev av en landshövding tillfrågadom han var anhängare av den. Worse svarade att del nu inte var tal om vadmannen tjänade på, utan vad som var rättvist för kvinnorna. Det är snart 100årsedan delta skrevs, och ingen lalar som amtmannen. Vi har talatmycket om rättvisa åt kvinnorna. Kanske har hela jämställdheisdebalten blivitlidande av atl den sällan har givit något klart svar på amtmannens egentligafråga, om en kari är betjänt av en emanciperad hustru. svarar vi ja påden frågan. GERTRUDSIGURDSEN (s): Den här debatten präglas självfallel av alt vi i tiden har hamnat iväxlingen mellan de borgeriiga tre- och enpartiregeringarna. Jag skulle utifrånett LO-perspektiv vilja lägga synpunkter på för det första den avgåenderegeringens politik, för det andra de eventuella förväntningarna på den nyaregeringens politik och för det tredje på framtidsallernaliven. Delhar i den här talarstolen förts en kamp mellan två olikahistorieskrivningar över trepartiregeringens insatser. Från borgerlig sida skriva in alt del varil framgångsrika är, bortsett från bekymren medkärnkraften. Från socialdemokratisk sida är vi inte beredda all dela den synen.Som utvecklat har det varil präglade av tillbakagångar påför löntagarna oerhört viktiga områden inom politiken. Dethar varit löntagarna som fått bära bördorna av regeringens politik. De har fållse sin standard nedpressad av inflationen. har de kunnat se hur andragrupper direkt favoriserats av regeringens politik. Löntagarna har känt stororo för sina arbeten. I många fall har de direkt drabbats av arbetslöshet. Trepartiregeringeninledde med atl utpeka löntagarna som orsaken lill landets ekonomiska problem:Arbetares och tjänstemäns alltför höga löner måste pressas tillbaka om landetskulle kunna räddas. Därom var regeringen, SAF och deras trogna vapendragarebland tidningarna ense. Avtalsrörelsen1977 blev hård och utdragen. Först intill randen av en storkonflikt nåddes enuppgörelse. Den låg enligt regeringens bedömning inom den"samhällsekonomiska ramen". efteråt holkade regeringen ur dess innehåll genom devalvering. Enrekordhög inflation beroende pä slapp prispolitik, höjd moms och devalveringarledde till all priserna steg långt över vad avtalet kunde hänga med i.Fackföreningsrörelsen måste konstatera alt mol regeringens politik för atlpressa tillbaka löntagarnas standard räckte inte de fackliga medlen. Åretsavtalsrörelse riktade in sig på att finna en konstruktion som dels kunde hållaemot en inflationspolitik, dels kunde förhindra den vidgning av inkomstklyftorna.som skatteändringarna innebar. Det blev en satsning pä en indexklausul ochlåglönepåslag. återkom regeringen med sill betyg: uppgörelsen låg inom densamhällsekonomiska ramen. Och strax därefter sänkte man arbetsgivaravgifterna,dvs. man betalade tillbaka lill arbetsgivarna de pengar som lönlagarna räknatav i tidigare avtalsrörelser. Änen gång fick löntagarorganisationerna svälja den beska medicinen; mol enregering som agerar i arbetsgivarnas inlresse är del näst intill omöjligt allkunna försvara medlemmarnas standard. Sedan regeringsskiftet har den ocksåsjunkit med omkring 5 96. Närman nu vill måla ul all "vi klarar krisen, vi går mol ljusare tider",vill jag fråga: Vilka fick belala priset och för vilka ljusnar del? Det varlönlagarna som genom en åtdragen svångrem fick ta på sig bördorna. Och vilkenljusning kan de se? För en arbetarfamilj med något eller några barn innebärinte indexreglering ellermarginalskattesänkning någon avgörande vändning i familjebudgelen. Man måsleallljäml vända pä slantarna föratt fä det att gä ihop, som man serhur förmånerna växer hos dem som redan har och som man ser hurspekulationerna i hus, mark, havskryssare, frimärken osv. når nya höjder. Denborgerliga trepartiregeringens inre sönderfall och slutliga upplösning ses inlemed någon som helst sorg av löntagarna. Den ses bara som ett stort steg närmaredet bortre parentestecknet för en borgerlig regering. Vadväntar vi nu från fackligt håll av den nya regeringen? Ja, en sak är atl detkanske kan vara läitare att tala med en regering bestående av ett, visserligensvagt, parti än med en som lalar med tre olika lungor. Men, för alt citeraLO-ordföranden; "Så mycket är klart - jag har inga som helst förhoppningarpä folkpartiregeringen." Denvaga regeringsförklaring som presenterades av statsministern för sedankommer väl vad del lider att få klarare konturer. Om arbetsmarknadsministernför lägger fram den proposition om ny föriroendemannalag som gåtttill lagrådet, får vi klart besked om att också den här borgerliga regeringentar klar ställning mot löntagarorganisationerna. Dennuvarande förtroendemannalagen antogs under stor politisk uppslutning. Påsamma sätt som medbestämmandelagen byggerden på principen att produktionenskall vara med och betala kostnaderna för såväl arbetsgivarnas somarbetslagarnas intressebevakning. Fram till lagens tillkomst var det ju baraarbetsgivarnas kostnader för intressebevakningen i form av förhandlar-löner,konferenser, propaganda etc. som bars direkt av produklionen.Löntagarorganisationerna har fält finansiera hela sin verksamhet genombeskattade medlemsavgifter. belänkande byggde vidare på de principer som fanns bakomlagens tillkomst. Del ville gå längre i all jämna ut skillnaderna mellanarbetsgivarnas och arbetstagarnas förutsättningar alt drivaintresse-verksamhet. Detförslag som gått till lagrädsremiss när inte alls upp till betänkandetsambitioner-och det hade vi kanske inte väntal oss- när det exempelvis gällerfackliga möten på betald arbetstid. Men än värre är atl del innebär en radförsämringar i den lag som redan gäller. Det rymmer också tankegångar som ärhell främmande på svensk arbetsmarknad. Delsom synes ligga bakom försämringarna är att man blandat ihop begreppen. Av denursprungliga strävan alt skapa lika förutsättningar för intressebevakningen harman gjort ett slags neulraliletsprincip, som blir hell orimlig till sinakonsekvenser. Låt mig ulan all gå in i någon deialjgranskning få påvisa någrasädana punkter för kammarens ledamöter. 1.Lagförslaget innebäraitom arbetstagarorganisationen varslar om någon form avslridsålgärd, så upphör arbetsgivarens betalningsskyldighet för all fackligverksamhet, trots all hans skyldigheter i övrigt enligt exempelvis MBL och somej berörs av konfiikten kvarstår. Del här skulle innebära,all om vi i en lönerörelse exempelvis lägger ul varselom övertidsblockad, så ställs den facklige förtroendeman som arbetar med MBLulan lön! De påstådda neutralitelssträvandena blir alltså ännu ettkonfliklvapen i händerna på arbetsgivarna. Ty man drar ju inte den konsekventaslutsatsen att då måste också någon annan än produktionen belalaarbetsgivarrepresentanternas löner! Förslagetinnebär atl facket skall primärförhandla om den fackliga verksamheten i företaget. Det innebär helt enkelt att arbetsgivaren på ett tidigt stadium får laglig rätt att påverka den fackliga verksamheten. Det här uppfattar vi som ett direkt hot mol och ingrepp i den fackliga friheten. Tankenbakom skulle vara MBL;s bestämmelser om primär förhandlingsrätt i de frågorsom rör förelaget. Men där är det ju klart utsagt, alt arbetsgivarensintresseverksamhet faller hell utanför varje inflytande från fackets sida. Förslaget innebär inskränkningar avtolkningsföreträdet. Förslagel innebär inskränkningar i rätten lillbetald ledighet för utbildning, deltagande i konferenseretc, somförtroendemännen behöver för att sköta sitt fackliga uppdrag hos arbetsgivaren,genom en maximering till och förtroendeman. Det innebärexempelvis alt en nyvald klubbordförande, som åker på en veckolång kurs, harförbrukat sin lid. Han eller hon kan sedan inte åka på exempelvis enförbundskonferens som informerar om ell nytt avtal! Förslagelinnebär också alt förtroendeman bara kan bevista utbildning som sker i del egnaförbundets regi. Han kan exempelvis inte vara med pä kurser, som sker i LO:s,TCO:s, ABF;s eller TBV;s regi! Och det leder, som var och en med minsta inblicki facklig verksamhet förstår, lill oanade konsekvenser: De som är medlemmar imindre fackförbund får mycket svårt att kunna få någon utbildning över huvudtaget! Meni den heliga neutralitetens namn finns inget i lagförslaget som sägeratlarbetsgivaren skall sluta betala ul lön till den personalchef som vistas mer änen vecka på något arbetsgivarinternal! Eller au ASEA skall sluta belala arvodelill den styrelseordförande som tillika sitter av mer än 40 limmar iSAF-konferenser! Till de här uppenbara tokigheterna kommer en rad mindreinskränkningar av nuvarande lag, som jag inte nu skall gå in pä. Något annat än atl lagförslaget inle på långa vägarskulle nå upp till utredningsförslaget hade vi kanske, som sagt, inte vägatvänla. Däremot finner vi del myckel anmärkningsvärt alt på de möten som ändockföresläs få hållas på betald arbetstid och som sägs skola ge styrelsenreturinformation om de anställdas tyckande skall också oorganiserade hatillträde. Hur kan man stå så helt främmande för arbetarrörelsens historia, med lagens hjälp vill ge "svartfötter" möjlighet atl påverkafacket? F.ö. skall man inte fä ha omröstning eller fatta beslut pä dessa möten. Hur skalldå en styrelse kunna f underiag för sill agerande? Skall man kanske tillkallaSIFO? Jag utgår från att kammaren med den här exemplifieringen är klar överbakgrunden till LO-ordförandens slutsals: "Lägger folkparlirege- ringenfram den proposition om ny föriroendemannalag som den tidigare borgerligaregeringen enats omkring, så ser vi det som en ren krigsförklaring motfackföreningsrörelsen!" Dennylilllrädda borgeriiga enpartiregeringen är uppstånden ur spillrorna av dentrepartiregering som bildades på en ohållbar kompromiss. Som en kontrast tillborgerlighetens inbördes krigföring slår den enighet som demonstrerades vid densocialdemokratiska partikongressen. I den ser fackföreningsrörelsen ettregeringsalternativ som håller bortom 1979. Mängaförhoppningar var knutna lill den socialdemokratiska partikongressen - inteminst motståndarnas om atl här få se en öppen spricka mellanfackföreningsrörelse och parti. Så blev del nu inte - tvärtom. Partikongressenantog enhälligt ett utlåtande om ekonomisk demokrati och löntagarfonder. Detinnebär att partiet och LO nu står på samma principiella grund i fondfrågan.Därmed är - helt i enlighet med den fastställda tidtabellen -partiet ochfackföreningsrörelsen i takt i fondfrågan. Vi kommer atl föra ullöniagarfondsfrågan offensivt frän en samlad arbetarrörelse. Även om de senaste veckornas händelser har skapat ett delvis nytt mönster i svensk politik gårdock skiljelinjen klar. Den går mellan en sargad,ickesocialistisk borgeriighet som står pä kapitalismens vacklande grundvalaroch en enad arbetarrörelse som står på den demokratiska socialismens grund. I detta anförandeinstämde (). Jag tar till orda för alt anlägga några synpunkter på den svenskanärings- och försörjningspolitiken avseende dels den tid som gått, dels delläge som kan skönjas för dagen. Trotsslora ansträngningar har vi ganska stor ungdomsarbetslöshet och bristande sysselsättningi äldre årgångar. Jagskulle vilja göra en liten kommentar till vad säger i sittanförande. Hon bestrider atl den nya tiden skulle fört med sig att ungdomar pånågot sätt är mer observanta innan de lar ett jobb. Men det är nog litet olikamed det. Det har nog förändrats en del . Och hon sägersedan själv att många ungdomar är vilsna och inte vet vad de vill och atl desnurrar i ett ekorrhjul. kommun där hemma hade man svårt all få städpersonal, och det tyckte man vartråkigt. Då sade en socialdemokratisk landstingsledamot: Det ärju inte såunderiigt med elt så taskigt jobb. Detkanske inte bara är ungdomarna själva som reflekterar över jobben, utan det kanockså vara föräldrar som resonerar: Du kan vänta litet innan du lar ett jobb -du kanske fSr något som är bättre dä. De har kanske drömt om något jobb somskulle vara bättre för deras barn. Dettavar bara en kommentar lill vad sade. Det är inle så frittlill frän sådana här funderingar som man skulle kunna få 7 protokoll 1978/79:21-22 intryckav genom synpunkter. Enmyckel gammal näringsgren här i landei är jordbruket. I gången lid var detjordbruket som lill övervägande del sysselsatte människorna, gav dem arbele ochlivsuppehälle. Men jordbruket kunde inte försörja alla människor-vi vet atlmånga reste lill . Allapartier önskar naturligtvis full sysselsättning, men all nå delta mål är intelika enkelt. räknade man med all full sysselsättning innebar en pådrivandekraft för inflationen. får vi uppleva inflation trots att del inle är fullsysselsältning. Vårasocialister, som är inriktade på att la exempel från socialistiska länder,sägeratl del där är full sysselsättning och all del där inle finns någoninflalion. Men man undviker atl tala om alt delta innebär alt fackföreningarnai dessa länder har minimal möjlighel att föra fram de anställdas synpunkter ochpåverka lönesättningen. Lönesättningen avgörs myckel centralt, utom räckhållför fackels verkliga inflytande. Fackföreningarna får i allmänhet syssla medidrott, studiecirkelverksamhet, parliideologi m. m. Dellahar inneburit alt vi fåll en konkurrens även från öslstaterna. Del gäller isynnerhet möbel- och glasindustrin, vilket märks i min hembygd. Konkurrensen påsjöfartsområdet har också blivit stor. Dettalas inom slora delar av näringslivet om övergång lill alternativ produktion.I de handlingar vi får till näringsutskottel är del oftast ell resonemang omhur man skall kunna fä alternativ produktion. Det är naiuriigivis inle så lätt.Svårigheterna ärju uppfinningarnas moder, men de flesta har svårigheter allfinna någon aliernaliv produktion. Den bästa lösningen för samtliga företag ochnäringsgrenar är förslås atl världskonjunk-luren återigen pekar uppåt. Förbara -det var förresten efter flyttningen lill del här huset -var del inle sä många som yrkade på att det skulle företas åtgärder för altskydda de svenska arbetsplatserna mol lågprisimporten och mot konkurrensenfrån ullandel. Jag var en av dem som då ställde upp på linjen all man skulleförsöka verka föratt få en begränsning av den konkurrensen. Men vi som gjordedetta ansågs som litet udda exemplar i riksdagen-det skulle inte ha varil helti enlighel med den liberala världshandeln alt reglera detta. haruppfattningarna ändrats, och man har förstått all man inte kan låta importen avvissa varor gå alltför långt. Man måste skydda de svenska varorna mol svårartadkonkurrens. Jaghörde en intervju i med en chefför ett stort slalliglförelag. Han slingrade sig bara och ville inle ge några klara besked om hur hansåg pä förelaget nu och i framliden. Han ullalade optimism, och då blev hantillfrågad vilka skäl han hade fördel. Svaret blev alt han hoppades påvalutaförändringar. Denhär förelagsledaren tänkte sig således all vi skulle få ytterligare endevalvering av den svenska kronan. Men vi vet ju all en sådan innebär elllotteri -del har vi jusl hön i debatten här - och atl den har sinaavigsidor. Jag har en bekant som för elt och ett halvt eller tvä år sedan logelt län på . Han är skyldig . intesä enkelt atl spekulera i valuta. Denandra faktorn som förelagsledaren räknade med var all lågprisländerna skulledriva upp sina löner, så atl deras produktionskostnader kom i paritet med desvenska. Men också detta är ett naivt tänkesätt. En sådan process tar ju enmycket lång lid. Om lågprisländerna driver upp sina löner och vidriver upp våra med 20 96 , så blir ju inle situationen på någotsätt bättre. Jagtycker inle atl en företagsledare på en sä kvalificerad post som del här rördesig om skall ställa upp i och göra kommentarer om möjlighelernaför sitt företag att överieva, om han inte har några säkra och riktigakommentarer atl göra. Del gällde i della sammanhang elt företag som räknat meden minskning av sysselsättningen med 1 000 man. Mitteget län, län, har merän vad som gäller för deflesta andra områden i vårt land fått vidkännas en nedgång i befolkningstal ochnäringsliv. Strävan att kompensera området för nedläggningen av F 12 har inlegivit något resultat atl tala om. Mycket av läns näringsliv harfortfarande problem , framför alll glasbruken men ocksånaturligtvis varven. Många glasbruk har nedlagts underdel senasle årtiondet,och de kvarvarandes ekonomi är ganska urholkad. Delgamla anrika ville den ekonomiska konstellationen raderabort. De anslällda gjorde dä ett unikt schackdrag. De författade ell brev somde skickade lill . och de frågade om han ville gripa in ochförsöka göra någonling för glasbruk. Aktionen var ett myckelintressant inslag i debatten om den enskildes betydelse i samhällsekonomin ochi debatten om biandekonomins funktioner. Detser faktiskt ut som om fattat inlresse för vad som framfördesi del här brevet frän fackklubbens ordförande och som om han är beredd allsälta in åtgärder för atl försöka göra alll för alt rädda . Del är enrätt ovanlig och egendomlig aktion som har salts i gång i del här fallet, menpersonalen har naturligtvis tillgripit de möjligheter som flnns. Demindre och medelstora varven bör fä slöd för alt kunna förbättra sin marknadsföringoch produktivitet. Åtgärder för strukturförändringar skulle såvitt jag kan seinle gagna läns varvsförelag så myckel. Del faktum atl strålkastarna ivarvskrisen riktas på Göteborgs-, Uddevalla- och Landskronaregionerna får inleresultera i atl man glömmer bort de mindre varven vid . När nu dennya regeringen tar itu med projektet hoppas vi alt ett heltäckandeinlresse också kommer att finnas för varven vid Östersjöns kuster. Omen alternativ produktion kan genomföras vid de små varven - del är myckelmöjligt atl så är fallet, t. ex. genom byggande av vindkraftverk vidKarlskronavarven - så är delta naturiigtvis önskvärt. Konkurrensen mellan desmå Östersjövarven skulle minska, om man kunde fä en alternativ produktion avt. Dessutomförutsätter jag all regeringen och inte ställer sig kallsinniga eventuell framställning från om stöd lill deanläggningar som förelaget har i denna del av vårt land. Jag har funderat litet på vad som har hänt med dehär nya statsråden som har aktier i näringslivet. Man kan väl här citera detgamla talesättet: "hustru får icke misstänkas." Det ärnaturligtvis mycket angeläget alt man ser till att det inte blir något jäv. Vivet ju vad som har hänt i beträffande entreprenadanbud för ståldäckel tillden senasle oljeplattformen. Del ger en tankeställare. I det fallet är detmycket möjligl att vederbörande var oskyldig och alt det rörde sig om förtal,men sådant inträffar ju lätt, om förhållandena är som i de här fallen. Det ärinte på något sätt genant för vederbörande, om man försöker att klara uppriktlinjerna all gå efter. Jag har bara en önskan, nämligen den atl arbetet för del svenskanäringslivet sker så friktionsfriu som möjligt, så alt man når resultat ävenmed den här regeringen. () kortgenmäle; Under har del förts en ganska intensiv debatt omarbetsmiljön, om vilka risker som många människor utsätter sig för iarbetslivet. Precis som antydde är det ganska naluriigl all delhär också har satt sina spår hos ungdomarna. Det är också rätt självklart attmånga föräldrar vill att deras barn skall få elt bättre arbete än det de självahar haft. Men atl av de här ganska självklara konstaterandena dra slutsatsenatl en väsentlig förklaring till ungdomsarbetslösheten är atl ungdomarna självainte vill la jobb är inte rimligt. Det är inte självförvållad arbetslöshet vihar bland ungdomarna . Men tyvärr framställs det på en del håll på detsättet. Naturligtvis finns det enstaka arbetsgivare som inte har kunnat få dejobb besatta som de annonserat ut vid arbetsförmedlingen. Men som jag berättadeom från Göteborgsundersökningen är de lediga jobben mycket fä. Vid undersökningenhar man kommii fram till alt det i stort sett rör sig om hörsägner när deltalas om att ungdomarna är ovilliga att la arbetena.