prot · G20991 · 1978-12-31 00:00:00 — Det underskottet fördubblades lill 10 miljarder innan budgetåret varslut. Sedan har det gått uppål i rask takt med budgetunderskotten: 25miljarder /78 och 45 miljarder budgeiårei 1978/ 79, dvs. del somnu löper. 1det budgeiförslag /80 som nu vill all skallgodkänna beräknas underskottet lill 45 miljarder. enda försvar äregentligen att underskottet inte blir större än i den nu löpande budgeten.Därmed skulle enligl finanspolitiken i varie fall inle bli meraexpansiv under del kommande budgetåret Nufinns det tyvärr välgrundad anledning att förmoda, att denna uppgift är grovtvilseledande, ett förhållande som även finansutskollets borgerliga majoritelvarii ofin nog all uppehålla sig vid. Man påpekar att en jämförelse mellan utfalletav en löpande budgel och elt budgetförslag erfarenhetsmässigt underskallarutgifternas uppgång mellan dessa tvä budgetår och därmed ocksåbudgelunderskoltel. äretl diplomatiskt sätt atl erinra om allherr Mundebo varit en hejare i att räkna fel. 1 sina tvä lidigare budgeiförslagangav han siffror för det beräknade budgelunderskoltel, som båda gångerna lägmer än 10 miljarder under det fakliska utfallet Denhär gängen finns del flera faktorer, som förebådar en ny stor underskattning. Somutskottsmajoriteten påpekar har utgifterna för arbetsmarknads- ochindustripolitiken minskats i budgetförslaget med sammanlagt 8,5 miljarder,trols all rekordarbetslöshet och strukturproblem i stället pekar på ökadeutgifter. Utskollet noterar också som anmärkningsvärt, att de statligamyndighelerna skulle gå in i /80 med anslagsbehållningar påöver , dvs. pengar som de redan har tillstånd atl använda.Herr Mundebo har gjort det något äventyrliga anlagandel att myndigheterna baraskulle spendera en av dessa 16 miljarder. konlroll över utvecklingenharju inte regeringen, Skulle myndigheterna gä raskare fram med sinaulgiftsbeslul, kan budgetunderskottet närma sig 60 miljarder utan all vare sigriksdagen eller regeringen kan röra ell finger. Motden här bakgrunden måste jag fråga , om han verkligen införriksdagen länker vidhålla all budgetunderskoiiel 1979/80 stannar vid 45miljarder? Och om han inte gör del, vilka slutsatser drar han då av dellaförhållande? Finansutskottetsmajoritet drar också en annan slutsals, som är ganska avslöjande för herrMundebos insats som budgeiminister. Den sisla rent socialdemokratiska budgelenför 1975/76 innehöll totala statliga ulgifter på , I sittbudgetförslag /80 redovisar nu en totalutgift pä 172miljarder, dvs, en ökning av statsutgifterna med 74 miljarder . HerrMundebos - och de borgerliga partiernas - huvudsakliga försvar för dennakraftiga utgiflsexpansion brukar vara alt utgifterna varit nödvändiga för althålla uppe sysselsättningen. Men finansutskottet redovisar en något annan bild.Utskottets majoriiei har, liksom dess reservanter, med viss förvåning noterat,atl budgetunderskottet inle minskar ens , trots alt konjunklurenförbättras och behovet av insatser för sysselsättningen därmed rimligen bordegå ner, något som budgetminislern också förutsatt, eftersom han dragit neranslagen för sysselsättningspolitiken med hela 8,5 miljarder. Uppenbariigenmäste därför något ha hänl. Utskottets majoritel har vall all formulera det så,atl del långsikliga, slmklurella budgelunderskoltel nu ökar. Förmin del vill jag lill de strukturella förändringar som försämrat budgetlägetföra även och hans sätt all sköta statsfinanserna. Han är denbudgeiminister som mol bätire vetande låtit miljardslöseriet fortgå inomenergipolitiken. Han har låtit hundratals miljoner rinna bort på arbetet medelt flygplan, som han visste aldrig skulle byggas. Han har accepierai altstaten betalat stora överpriser för konkursmässiga förelag. Och han harmedverkai i väldiga miljardöverföringar lill förelagen med låg effektivitet ursysselsättningssynpunkt Dettalillsammans med en allmänt slapp budgetprövning på mänga områden, som vi harkunnat nolera, gör del befogal att beskriva insalser som ellrejält misslyckande. Han bär ansvaret för atl en gigantisk skalleräkning nuligger och vänlar på landets skattebetalare, en räkning som de antagligen förhålla på atl betala av långl efter det atl som budgetministerhar gäll till värt lands politiska historia. socialdemokratiska reservalionen krävs all den ekonomiska politiken ges enannan inriktning. Grundläggande för våra möjligheter all återställa den fullasysselsättningen och fö en stabil tillväxt ulan nya inflalionsslör-ningar äralt återtar det grepp över statsfinanserna som förlorats under denborgerliga regeringstiden. fördel försia alt i vår fattar beslut om en rad ulgiftsbesparingar ochinkomstförstärkningar, som lillsammans minskar budgetunderskottet med ungefär2,; fördet andra all skaffar sig handlingsberedskap för en ålslram-ning avfinanspoliliken 1980 genom alt hos regeringen begära förslag om en allmän produktionsfaklorsskaii; fördetIredje alt riktlinjerna för finanspoliliken skall vara all med ökade slalligaintäkter finansiera de lättnader av den slalliga och kommunalainkomstbeskaliningen, som bör genomföras näsla år, och alt dessutom minskasiatens upplåning. Påborgerligt häll barman torgfört två, inle särskilt förenliga, lolkningar avvärt finanspolitiska allernaliv. Å ena sidan har man velat beskriva det som engigantisk skatlehöjningsoperation, framdriven av vår ambition alt i ell slagavskaffa hela budgetunderskotlet Å andra sidan har man velat avföra det som enså marginell förändring av det stalsfinansiella lägel, all del saknarbelydelse. Det är närmast herrar och som stär för de här bådatolkningarna. Naturiiglvishar vi inle hävdat all politiken skall inriktas pä all mer eller mindreomedelbart avskaffa ell budgetunderskott i 50-miljardersklassen. Del är bådeomöjligt och onödigt. I stället har vi gäng pä gäng betonat att en sanering avstatsfinanserna måste ske successivi och anpassas lill det faktiskakonjunkturläget Men del är jusl , i en uppåtgående konjunktur, som densaneringen borde kunna inledas. Inteheller är stegen mol en bättre budgetbalans betydelselösa, även om de i börianär små i förhällande lill det lolala budgetunderskottet Av etl slalliglupplåningsbehov på 45 miljarder räknar man med alt kunna placera 35miljarder på kapitalmarknaden och i affärsbankerna. De resterande 10miljarderna skall lill hälften lånas upp utomlands, medan resten finansierasdirekl i , dvs. i sak genom en ökad sedelmängd. Om upplånings-behovetkunde minskas med 2,5 miljarder, som vi föreslår, beiyder del alt den direklinflationsdrivande upplåningen pä 5 miljarder via sedel-pressarkunde minskas lill hälften. Jag tyckeralt man också pä borgerligt häll bordeerinra sig all det ofta är på marginalen som det avgörs om en ömtålig ekonomiskbalans slår över i en inflationislisk utveckling. Viser alllsä en gradvis omläggning av budgetpolitiken som en nödvändig förutsättningför all den svenska ekonomin skall kunna ålerfö sin styrka, för atl vi skall föen stabil tillväxt som pä nytt leder oss fram lill full sysselsällning. Menskall della lyckas, skall vi inte bara få en kortvarig konjunkturförbättring,som följs av en ny tillbakagång, måste arbeiet snabbt inrikias på lösningen avvåra långsiktiga, strukturella problem. Dethandlar om att fö i gäng en långsiktig uivecklingsplanering för vårabasindustrier och förändra vitala industribranscher. Det handlar inte bara om allfö fart på investeringarna ulan också om all fördela de nya jobb, som kanskapas, pä elt rättvist sätt mellan olika regioner. Det gäller också atlkraftigi öka statens insalser för forsknings- och utvecklingsarbetet i detsvenska näringslivel. Påalla de här områdena finns det eller kommer under vårriksdagen atl finnassocialdemokraliska förslag om hur vi vill forma den ekonomiska politiken samtindustri- och regionalpolitiken. I del här .sammanhanget skall jag ta upp två frågor somenligt vär mening är av ceniral belydelse för hur vår ekonomiska framlid kommeralt se ul. Denena gäller kapitalbildningen och investeringsutvecklingen. Vi har där än engång föreslagit alt del skall inrättas en strukturfond med resurser att försenäringslivet med långfristigt och riskbärande kapital. Vi har ocksä föreslagiten aktivare investeringspolitik inom den statliga företagssektorn, exempelvisinom stålindustrin. Vi har vidare föreslagit all samhällel skall lahuvudansvarel för kapitalförsöriningen till skogsindustrin och leda dessslrukturutveckling och förnyelse. Dehär förslagen måste ses mol bakgrunden av det vägval som vi nu står inför under1980-lalel. Det råder alll mindre ivivel om att den borgeriiga politikeninrikias pä all skapa en hell vinstsiyrd ekonomi. Man satsar på en kraftiguppgång av förelagsvinsterna, som skall sälla i gäng investeringarna,förnyelse- och utvecklingsarbetet inom industrin. tror vi i och för sig inleall den planen kan realiseras utan all en vinslboom kommeratl utlösa en nykostnads- och prisinflation. Men om den skulle kunna genomföras, uppslår en radkonsekvenser. Med en kraftig vinstuppgäng följer också ökad koncentration ochökad stelhet i näringslivel,efiersom del framförallt blirde etableradestorföretagen som lägger beslag pä kapitalbildningen. En vinst-styrd ekonomiinnebär ocksä all del blir de nuvarande kapitalägarna som avgör inriktningen avinvesteringarna, var nya jobb skapas och, lill slut, vart människorna skalltvingas flytta. Viinbillar oss inle all exempelvis värt förslag om en strukturfond radikalländrar den här processen. Men tillkomsten av en strukturfond med rejälaresurser ger samhället slörre handlingsfrihet och ökal inflytande - ochföretagen för fler flnansieringsallernaliv all välja mellan. Det har hävdatsatl näringslivets kapitalförsörining ordnar sig själv, ulan nya fonder. Men visarinte Volvoaffären, visar inle finansieringssvärigheierna för mera riskfylldaprojekl, all verkligheten gjort det argumentet omöjligt? Och har inte sammaverklighet gjorl klart atl del vore i hög grad önskvärt att fö en ny statligkapilalkälla, som ligger på litet avstånd frän och denpoliliska pälryckningsprocessen? Även företag som inte känner lill industriministernshemliga telefonnummer borde ges möjlighel alt hos en från bank-ochstorföretagsinlressena frislående institution fö hjälp med sina långsiktigafinansieringsproblem. Denandra frågan jag tänkie la upp är statens insalser för indusirins lekniskaförnyelse. Där har vi bland andra ling föreslagit inrättandet av samhällsägdautvecklingsbolag, där staten och kommunerna kan organisera sin verksamhel sombeställare och påskyndareav nya lekniska lösningar och samordna produktion förväl kända allmänna behov - kommunikationer, medicinsk teknik, läromedel,miljövård, alternativa energikällor osv. Det handlar inle bara om pengar. Del gällerockså atl effektivt ulnyltja våra resurser och bredda vår industriella bas föratt tillgodose viktiga mänskliga behov. Delär inle heller nägon ny väg vi slår in på. Vi har redan erfarenheter av vilkenbetydelsefull roll samhället kan spela som beställare och som pådrivare av teknologisk utvecklinginom kärnkraftsområdet, elektroniken och datatekniken. Dehär tankarna har den borgerliga majoriteten sagl nej lill. Men nudyker förslagel om ett statligt ulvecklingsbolag upp - mest som a v en slump,lycks del - i folkpartiregeringens plan för en mera civiliserad svenskflyginduslri. Menefiersom våra förslag har funnits i , måsle manfräga sig varför man på borgeriigl häll inte ens velat pröva dem, när behovenav nya insalser för vår industriella utveckling ändå är sä uppenbartpåträngande. Möjligenär det bara etl ullryck för inställningen, som Under trepartiregeringens tidupphöjdes lill en dogm,att alllid rösta nej lill socialdemokraliska förslag,oavsett vad del vara månde. Men jag tror alt det har ett djupare ursprung.Splittringen och beslutsångesten hos de borgeriiga partierna skar nästanomedelbart bort de långsiktiga perspektiven i trepartiregeringens polilik.Landel fick 1976 pä nästan alla områden en typisk kvartalspolilik. Det är denkvartalspolitiken som åtminstone i några avseenden skulle kunna brytas upp, omriksdagen följde de socialdemokratiska riktlinjerna för den ekonomiskapolitiken. Jag yrkar bifall till de socialdemokraliska reservationerna ifinansutskottets belänkande. Som framgår av finansutskottets betänkande råder en slörreenighei om vårt ekonomiska läge och om den ekonomiska politiken än för tvä årsedan. Som påpekas, både i ulskottsmajoriietens belänkande och i reservalionen,befinner sig svensk ekonomi nu i en uppgångsfas. Industriproduktionen befinnersig i snabb tillväxt, handelsbalansen har påtagligt förbättrats ochinflationstakten är lägre än lidigare. Del kan mot denna bakgrund i nuvarandeläge vara tillätet att kosta pä sig en viss optimism i fräga om framtidaekonomiska utveckling. Kjell-OlofFeldl inledde sitt anförande med en lustighet om all flnansut-skottetsmajoritet säger atl vär ekonomi befinner sig i en stark uppgångsfas. Låt migpåminna om atl och de andra socialdemokraliska reservanternafaktiskt säger precis samma sak. Om kammarens ledamöter tittar i reservationen,s. 66 i utskoltsbelänkandet, sä slår där "alt den svenska ekonomin nukommil in i en uppåtgående konjunklurfas". Jag tror alt både delutskoltsmajoriteten säger och det som står i reservalionen är sant Derisker som avtecknar sig gäller framför allt de problem somaktualiseras när vi när eU fullt kapacitetsulnyltjande, vilket bör kunna skeunder är 1980. Vi måste ha en beredskap för all då vidta de åtgärder som kanbli nödvändiga om vi för en överefterfrägan. Det gäller - som både utskottetoch reservanterna framhåller - inle minst i fråga om kredilpolitiken. Enslor del av den ekonomisk-politiska diskussionen harhandlat om det statliga budgetunderskotlet. Detta är kanske lilet överraskande,eftersom vi i sedan lång lid varit ense om att del vikliga 2 protokoll 1978/79:91-92 förden ekonomiskapolitiken inle äratt skapa balans i siatens budget utan aU skapa balans isamhällsekonomin. Statsbudgetens underskott innebär ju bara atl man viastatsbudgeten suger uppell sparandeöverskott i samhället i övrigt och använderdet för förnuftiga ändamål. Jag vill gärna instämma med LO-ekonomen som pä med anledning av en delkonsiigheter i debatten om budgelunderskoltel utbrast: "Visseriigen ärKeynes död, men han harju i alla fall levt en gäng!" Dennagrundläggande iakttagelse, all statsbudgeten är etl instrument just för attåstadkomma samhällsekonomisk balans, utesluter inte all frågan ombudgetunderskottets storlek förtjänar uppmärksamhet i den ekonomiska debatten.Från finansutskottets sida, och även frän min sida, har det vid fleratillfällen pekats pä riskerna med ell bestående slort underskott i statsbudgetenmed hänsyn till svårigheterna all minska ell sådant underskott i tider avupi)ätgäende ekonomi. Som framgår av finansutskottets betänkande överbudgetförslaget beräknas nu budgetunderskotlet innevarande och näsla budgetårbli lika slort - . Ser man till hela den offentligaseklorn vägs en del av detta underskott upp av etl överskott päsocialförsäkringssektorn. Del sammanlagda underskottet inom den offentligaseklorn stannar därför vid . Underskotteti statsbudgeten beror dels på all statsinkomsterna ökat långsammare undersenare år till följd av en läg tillväxt i ekonomin, dels på den starkaautomatiken i ulgiftsslegringarna. Det sistnämnda gäller framför allttransfereringarna. Om vi skall kunna minska budgetunderskottet är det därförnödvändigt att begränsa ulgiftsexpansionen, alt vidta direkta besparingar ochatt förstärka statsinkomsterna. Det är enligl finansutskottets mening angelägetau man i försia hand inriktar ansträngningarna på att åstadkomma besparingaroch begränsa utgiftsexpansionen, så alt man inle tvingas att förstärkastatsinkomsterna genom skattehöjningar. Dennabegränsning av utgiftsexpansionen måsle prägla också arbete medbudgetförslaget. För atl hindra att riksdagsbehandlingen av budgetförslagetleder till en allmän ulgiftsexpansion har ell enigt finansutskott uttalat sigför atl samtliga utskott vid sin beredning av budgetens olika delar mäste intaen mycket restriktiv hållning. Denna maning lill restriktivitel iulgiflsbehandlingen riktar utskottet inte bara till utan ocksä lillregeringen. Utskottet stryker vidare i full enighet under alt man vidriksdagsbehandlingen mäste inta en lika reslrikliv hållning till förslag sominnebär att man visserligen undviker utgiftsökningar det här budgetåret men sommedför utgifter längre fram. För kommande budgetarbeten bindande ullalanden bördärför inle göras av . I den män man trols alll beslutar om nyaverksamheter bör ocksä nya anslag därför föras upp i budgelen. Detär, herr talman, tillfredsslällande all vi har kunnai nä full enighet i finansutskottetom dessa maningar. Jag har i finansutskottet därutöver föreslagit att vi skullefölja upp dessa uttalanden med en särskild procedur, som skulle innebära allalla förslag lill ulgiftsförändringar jämfört med budgetförslaget som utskottenönskade göra - innan utskotten justerade sina betänkanden-skulleöveriämnas till finansutskottet för yttrande. skulle då fömöjlighet all göra en sammanvägning av de olika förslag lill utgiftsökningarsom förs fram och ocksä se i vilken utsträckning sädana utgiftsökningar åtföljsav besparingar på andra områden eller av beslut om inkomstförstärkningar. Mittförslagom att i nuvarande pariamenlariska läge introducera en sådan här litetspeciell procedur för samordning av budgetarbetet i viafinansutskoltel har tyvärr avvisats av de andra partierna. Omriksdagen bifaller finansutskottets belänkande - vare sig det blir i form avmajoriletsullålandel eller reservalionen - har därmed angetthuvudlinjerna för det kommande budgetarbetet har då uttalat sig fören stark restriklivilet med utgiftsökningar och mot att man beslutar omutgiftsökningar som blir bindande för tiden efter nästa budgelår Del ärvärdefullt om kan lägga en sådan grund för budgetbehandlingen här ivär. Det är sä mycket mer angeläget som det redan visal sig all flera andrautskott i sitt arbele negligerat den statsfinansiella situationen. I flerautskott har man redan tagit slutliga beslut om utgiftsökningar långl utöverbudgetförslaget utan att vare sig fatta beslut om besparingar påandra områden eller anvisa inkomstförstärkningar för att läcka den föreslagnautgiftsökningen. Särskilt anmärkningsvärt är all dessa ulskottsbeslul har fattatsutan atl man avvaktat behandling av finansutskottels betänkande ombudgetpolitiken. Om del skall vara någon mening med en sammanhållenriksdagsbehandling av budgetförslaget, så förutsätter det självfallet att deandra utskott som har att behandla delar av budgeten avvaktar riksdagensställningstagande till finansutskottets förslag angående budgetbehandlingen ochbudgetförslaget i dess helhet. Men här har man i socialutskottet, iutbildningsutskottet och i kullumtskollet redan fattal beslut i budgetfrågor,gått ifrån budgetproposilionen, beslutat om större anslag utan atl ens avvaktadagens beslut rörande finansplan och budgetförslag. Detta, herr talman, äranmärkningsvärt. . Jag utgår ifrån alt finansutskollets riktlinjer förbudgetbehandlingen i , om de antas av kammaren, blir vägledande förutskotten i forlsällningen och alt såväl utskottens ledamöter somutskoltskanslierna tar del av den närmare utformningen av dessa riktlinjer. Menockså om sä sker, också om vi i den fortsatta riksdagsbehandlingen kan fö ellsiaisfinansielll ansvar i beslutsfallandet, kommer detta inte att varatillräckligt Det kommer atl bli nödvändigt att göra besparingar i statsverksamheten.Om sådana besparingar kan åstadkommas redan i vårens riksdagsbehandling voredel värdefullt. Underalla omständigheter måsle vi nu avvisa förslag som innebär drastiska ökningarav de offentliga utgifterna. Det gäller både förslag i den riklningen som redanframförts i , t ex. i vpk:s partimolion, och tankar om nya statligauigiflsinsatser på olika områden, t. ex. inom näringspolitiken. Det kräverockså att den skatteomläggning som alla partier uttalat sig för i sin helhetfinansieras, så att inte skatteomläggningen medför en minskning avstatsinkomsterna och på det viset en ökning av budgetunder- Jag noterar ocksäall de stora organisalionerna pä arbetsmarknaden, som ju har uttalat sig för enskatteomläggning, har sagl atl en sådan skatteomläggning måstelotalfinansieras. Ocksåbudgetarbetet inom statsförvaltningen för kommande budgelår måste präglas avsträvan all begränsa utgiftsexpansionen. Del är därför värdefulll atterfarenheierna av försöksverksamheten med redovisning av eltnedskärningsallernaliv hos myndigheterna varit posiliva och atl det därmed inomstatsförvaltningen skapats en förståelse för den nya budgelsituation som vibefinner oss i. Budgetdepartementetavser nu att gä vidare på den inslagna vägen och har uppdragit ål vissamyndigheter att tillhandahålla etl fördjupat analysunderiag i fråga om redanbefintlig verksamhel för alt därigenom fö en fastare grund för eventuellabeskärningar av befintlig verksamhet. Denna procedur är som jag ser det merarealistisk än det yrkande på en femprocentig utgiflsbegränsning som föreslagitssom elt allernaliv i moderatmoiionen. Prisulvecklingenär för dagen någol svärförutsebar. Olika faktorer har samverkat till attinflationen sjunkit påtagligt. Regeringspolitiken,prisövervakningen och del återhållsamma löneavtalet är några faktorer, men delfinns givetvis även internationella fakiorer som har hjälpt lill att fö nedinflationstakten. Underförra årel lyckades vi fö ner inflalionen kraftigare och snabbare än vad vihade räknat med. Det räcker atl påminna om de förutsägelser som aordes ifinansdebaiten för alt förstå att inflationsbekämpningen harvarit framgångsrikare än vänlat. Resultatet blev ocksä atl den prisklausul för1978 som fanns intagen i det cenirala löneavtalet med god marginal kundehållas. Underandra delen av avtalet, som löper i är, finns en molsvarandeprisklausul på 5 96. Del är vår målsättning att prishöjningarna skall kunnahälla sig inom denna ram och all klausulen således inte skall behöva utlösas. Detfinns dock osäkra inslag i prisulvecklingen. Del ena gäller- inne på det - prisulvecklingen för olika råvaror på världsmarknaden, ochden har under det senasie årel varit ovanligt lugn. En annan osäkerhetsfaktorsammanhänger med hur snabbt efterfrågan här hemma kan öka och i vilken grad vikan nå upp till etl fullt kapacilelsutnyiijande. Del är en bil kvar lill dess,men en omsvängning kan komma snabbt och då är det självfallet nödvändigt atl haåtgärder i reserv för atl kunna bemästra en eventuell, begynnandeinflationsbrasa. Finansutskottetansluter sig därvid lill den förhoppning som finns i finansplanen, all förelageninle skall utnyttja en eventuellt ökad efterfrågan till prishöjningar. Här haralltså näringslivet - tillsammans med stat, kommun och löntagarorganisationer -ell särskilt ansvar för prisutvecklingen. Självfallet kan inte jag - likalilel som nägon annan - bestämt lova att prisstegringen skall stanna under ellvissl tal! Jagövergår nu till all göra några kommentarer till de socialdemokratiskareservationerna, och jag vill böria med alt säga alt del finns flera inslag idem som jag lycker förtjänarbeaktande. Det gäller exempelvis det inledande resonemanget om den ekonomiskautvecklingen i kontra industriländerna, och det gäller de avslulandesynpunkterna i reservationen om nödvändigheten av alt skapa en långsiktigbalans i vår ekonomi, med vars hjälp vi skall kunna klara den omställning somkrävs för sysselsättning och välfärd under kommande årtionden. Jag vill ocksåta fasta på vad reservanterna säger, atl det redan är 1976 stod klart allsvensk ekonomi stod inför stora framtida problem. Det är bra alt del sägs. Dethar också sagts av . Del är värdefulll all socialdemokralernanu inle längre lalar om del dukade bordel, ulan öppet medger att vi 1976 stodinför betydande ekonomiska problem. Dessaproblem har vi delvis kunna komma till rätta med genom en ekonomisk politik,som ibland har kallats för svångremspolilik men som har inneburil all vi harhållit lillbaka efterfrågan här hemma och sökt minska underskottet ibytesbalansen.