prot · G20932 · 1978-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1978/79:32 § 1 Jusierades protokolletför den 6 innevarande månad. § 2 Upplästes följandetill kammaren inkomna skrivelse; Härmedanhåller jag om entledigande från riksdagsuppdraget den15 . Dennaanhållan bifölls av kammaren. §3 Talmannen meddelade atl lill kammaren inkommit läkarintyg rör AlfredHåkansson, som var sjukskriven ytteriigare under liden den 16-26 november.Erforderiig ledighet beviljades. Talmannen anmälde att () även underdenna lid skulle tjänstgöra som ersättare för , §4 Meddelande om interpellationssvar 1978/79:36om införande av sex timmars arbetsdag åligger det mig att Enligt riksdagsordningens 6 kap. meddelaatt svaret på interpellationen 36 av om en plan för införandeav sex timmars arbeisdag som överlämnats till mig för besvarande inte kanlämnas inom den föreskrivna tiden av . Efter överenskommelse medinterpellanten kommer svaret i stället att lämnas fredagen den 17 november.Skälet lill denna enda dags försening är atl andra arbetsuppgifter förhindratmig alt svara vid de tidigare tillfällen då interpellationssvar skall lämnasenligt den preliminära planen för kammarens sammanträden. 12 proiokoll 1978/79:29-32 0/77staden i § 5 Om stadenCrossroads i Utrikesministern erhöll ordet för atlbesvara () anmälda fråga, 1978/79:102, ochanförde: har frågat mig om jag avser att ta initiativ - i FNeller andra organ - som syftar lill alt rädda staden i Sydafrikafrän förstörelse och dess befolkning från tvångsförfiyttning. Densydafrikanska regeringens åtgärd atl tvångsförflytta den svarta befolkningenfrån vissa samhällen utanför de sydafrikanska storstäderna har väckt berättigadindignation på många håll. a. har Internalional Defence and ochInternational , som för huvuddelen av sina bidrag frånSverige, i sin informationsverksamhet beskrivit den brutalitet med vilken dessasamhällen jämnas med marken. Crossroadsutanför är bara ett exempel pä denna påtvingade folkomflyttning somär ett led i den intensifierade banlustanpoliliken. Åtgärderna har hittillsdrabbat över tvä miljoner människor och väntas beröra ytterligare nära tvåmiljoner. Jagdelar hell Mals uppfauning atl vi bör reagera inför vad som pågår. Viverkar i för alt fö frågan om förstörelsen av dessa förstäder iSydafrika uppmärksammad i FN;s generalförsamlings resolutioner i apartheidärendet.Dessa väntas komma upp till behandling i slutet av . Dessutom kommervi självfallet alt ta upp frågan i det svenska inlägget i aparlheidfrågan i FN. Jag tackar utrikesministern för svaret på min fråga. Det är bra atlregeringen avseratl ta upp frågan om Crossroads i . Del ärviktigt atl Crossroads uppmärksammas internationellt som en symbol för ellpraktiskt motstånd mot apariheidpolitiken. Crossroadsär den största av de slumstäder där kvinnor och barn nu vägrar alt accepieraapartheidlagstiftningens grymma beslämmelser, som förvisar dem till sväll- ochundernäringsområden i de s. k. bantustans i hemländerna - områden där enligtsydafrikanska uppgifter 250 av 1 000 barn dör . I stället stannar kvinnorna med sina barn hos de förvärvsarbetande männen i kranssiäderna runt omkring storstäderna. Crossroads är den största av dessa förstäder, och det är dit de fiesta har fiyttat sedan man jämnat andra sådana städer med marken. Trotsden stora materiella fattigdomen finns i Crossroads en fungerande socialgemenskap. Man har exempelvis egna skolor, en viss - om än blygsam - sjukvård, kyrkor,organisationer av olika slag och elt eget vaktsysiem. Till skillnad från slumsläder i många andra länder har man i Crossroads en utomordentligt låg kriminalitet. Där finns således en social struktur och en fungerande social gemenskap - det rör sig här om en fungerande samhälls bildning. Den typ av städer somCrossroads företräder utgör en aktiv social protest Den sydafrikanska regeringen har aktualiserat sill gamlahot om alt jämna staden med sina 20 000 invånare med marken ochförflytta majoriteten av befolkningen -så gott som alla kvinnor och barn ochäven en del män - långt ut till avlägsna delar av landei, lill Transkei ellerandra områden där dessa människor aldrig vistats och där svälten, undernäringenoch barnadödligheien är permanenta och fmklans-värl stora. sydafrikanska regeringen vänt sig mot den här samhällsbildningen medtrakasserier. Man har satt in nattliga lårgasanfall i staden för att skrämmamänniskorna i deras skjul, man har slumpvis arresterat människor och torteratdem och man har skjutit elt antal människor till döds. i Sovelo blev en symbol för den svarta storstadsungdomens prolesl molapartheid har Crossroads blivit en symbol för familjernas, särskill kvinnornas,protest mol systemets grymhet. Enligt aparlheidlagslifl-ningen skall nämligenfamiljerna systematiskt splittras; männen skall leva för sig, och kvinnorna ochbarnen skall fösas långt ut på landsbygden för alt leva i sväll ochundernäring. Jaghar velal ta upp den här frågan eftersom del är vikligt atl man i detinlernationella samfundet uppmärksammar vad den sydafrikanska regeringenplanerar, så alt det blir svårt för rasistregeringen att i tysthet genomföra entotal förstörelse av de svartas siadsbildningar och tvångsförflytta massor avmänniskor, varvid svarta ledare arresteras, skjuls och mördas. 0/77staden i Herrialman!Mats och jag är eniga i vår syn på frågan om staden . Denär upprörande och tragisk. Hälften av männen i Crossroads Ivingas enligtuppgift att stanna på sina arbetsplatser, medan deras anhöriga drivs ut lillTranskei i enlighet med banlustanpoliliken. Familjerna splittras alltså. Dettaär apartheid- och baniuslanpolitik. Vissa uppgifter lyder på atl myndigheterna tagitett vissl intryck av den internationella kritiken och därför skjutit upp denplanerade utrymningsaktionen tills vidare. Om detta visar sig vara riktigt,kan del bekräfta värdet av de opinionsyttringar som kommii till slånd och somvi deltar i. Det bekräftar också att vi inte för upphöra atl uttrycka vårindignation när del gäller apariheidpolitiken i alla dess olika former. Det är bra om det förhäller sig som utrikesministern säger, atl densydafrikanska regeringen tar intryck av opinionen. Det är möjligt attregeringen i del här fallet haft svårl all genomföra den aktionman planerat, bl. a. lill följd av inlernationella påtryckningar. Regeringenhar velat vänla ut den internationella opinionen men har enliglsydafrikansk press återigen hotat au jämna staden med marken. I kraftigahotelser har regeringen talat om för befolkningen vad som kommer atl hända med dem fysiskt, om de inte accepterar att flytta ut lill 0/77regeringens beslut i ärende om tillstånd till försäljning av vissa fartyg Motdenna bakgrund anser jag liksom utrikesministern att det är viktigt alt Sverigei höst lar upp denna fråga i del svenska inlägget i apartheidfrågan i FN. Mankan kanske hävda alt del som händer i denna stad med 20 000 invånare endaslulgör en lilen del av hela problemet med aparlh;idlagsiifi-ningens grymhet. Menstaden är en symbol för de svarta familjernas protest. Den är ensymbol på del sällel att den utgör en fungerande samhällsbildning och attmänniskorna där visar alt man kan leva tillsammans i en sådan i trots molapartheidlagsiiftningens grymhet. Del är möjligl atl Crossroads kan komma altbli symbolen för den svarta befolkningens protest i lika hög grad som Soveloäven om det här gäller andra kategorier av befolkningen än ungdomarna i Sovelo. Överiäggningen varhärmed slutad. § 6 Om regeringensbeslut i ärende om tillstånd till försäljning av vissa fartyg Kommunikationsministern erhöllordet för att besvara () anmälda fråga,1978/79:89, och anförde; har frågat mig om jag vill redogöra för bakgrunden ochskälen till beslutet au trots kommerskollegii tillstyrkan avslå framställningenatl fö sälja fartygen och lill utlandet. Gällandelag om tillslånd lill överlåtelse av fartyg och dess förarbeten grundas bl. a.på överiäggningar med sjöfartens parter . Enligt förarbetenalill lagen bör lillstånd lill överlåtelser med bevarat svenskl driftsinflylandei vissa siiualioner kunna medges. Del avgörande bör därvid vara om överlåielsenkan vara lill gagn för svensk sjöfart. Tillstånd bör dock inle lämnas, om detsirider mol väsentligt allmänt intresse atl fartyget upphör att vara svenskl.Normalt för överföring till bekvämlighetsflagg antas strida mot väsentligtallmänt inlresse. Andan i lagstiftningen är således negaliv till ulflaggning iallmänhet och till bekvämlighetsflagg i synnerhet. Ärendetgäller fartygen och , ägda av ()resp. ell parirederi som domineras av SMS. En uppgörelse hade träffats som ikorthet innebär all del japanska varv som byggt fartygen och som har storafordringar pä ägarna köper fartygen lill ett nybildat bolag i förregistrering i . Till köpeavtalet är fogad en överenskommelse omfortsatt charter till ett franskt bolag, som till 30 96 ägdes av SMS.Uppgörelsen innebar utnyttjande av de ekonomiska fördelar som är förknippademed bekvämlighetsflagg. ,som underställt ärendet regeringens prövning, konstaterade i sill yttrande allsvenskl driftsintresse skulle kvarligga i fartygen efter överlåtelsen.Kollegiet anförde vidare: "Enprincipiell bedömning av tillståndsfrågan i della fall leder till slutsatsenalt överiåtelsen inte bör få äga rum. Det enda alternaliv lill denna affär somrederiet pekat på är konkurs. Om det finns andra alternaliv eller ej undandrarsig kollegiets bedömning. Det förefaller dock sannolikt alt en 'ren'försäljning av fartygen till någon annan utanför den nuvarande intressegruppeninte skulle kunna lösa de ekonomiska problemen för SMS. Under sådanaomständigheter ter sig en vägran lill överlåtelse i della fall föga rationellmed hänsyn lill de ekonomiska värden som här slår på spel." Motbakgrund av de speciella omständigheter som förelåg i fallet ansåg sigkollegiet böra tillstyrka framställningen. Starkaskäl skall kunna åberopas för att regeringen med den lagstiftning som gällerskall godta lösningar med bekvämlighetsflagg vid bevarat svenskldriftsinflytande. Överlåtelsernaav och kunde under de förutsättningar som' förelåg inle ansesmedföra sådant gagn för svensk sjöfart som åsyftas i förarbetena till lagen.Regeringen sade därför nej till ansökningen. ömregeringens beska i ärende om tillstånd till försäljning av vissa fartyg Jag ber atl fö lacka kommunikationsministern för svaret på min enklafråga. Tyvärrflnns det knappast någon anledning för svensk sjöfartsnäring att tacka för delbeslut som har fattats i ärendet. Det aren enda lång plädering för varför man skulle ha getttillstånd till försäljning, medan de sista fyra raderna innehåller ettkonstaterande av att en försäljning inte skulle vara lill gagn för svensksjöfart. där ärju alldeles uppåt väggarna. Principiellt ärdet hären mycketintressant fråga. Bakgrunden till begäran varatl man genom atl ge tillstånd tillulflaggning skulle kunna fö det berörda rederiet alt överleva med allt vad detbetyder för den svenska sjöfartsnäringen och för sysselsättningen. Del skulleha inneburil all det konkurshoi som vilar över rederiet, och också över detfranska rederi som fartygen hade utcharlrats till, skulle kunna hävas och desvenska statliga kreditgarantierna på 16 milj. kr. Dethade varit en bra lösning för alla parter, och del var också den lösning somden lidigare departementschefen liksom hans medarbetare i departementet hadetänkt sig, såvitt man har kunnal förstå av den deball som förts. Denna lösningtillstyrktes av kommerskollegium. Tvä fackliga organisationer, Sverigesfariygsbefälsföreningoch Svenska maskinbefälsförbundel,som haren allmäntnegativ inställning till överiålelser i dessa sammanhang, ansåg sig ändå inteböra motsätta sig atl ett sådanl tillstånd som hade begärts gavs. Menändå, trots denna massiva enighet när del gällde all säga ja, sadekommunikationsministern nej. Detta är principiellt intressant inle minst ur densynpunkten att av någon anledning också statsministern kopplades in pä ärendetshandläggning. Min fråga är då naturiigtvis: Varför deltog statsministern ihandläggningen av detta ärende - var del därför atl man avsäg atl 0/77regeringens beslut i ärende om tillslånd till försäljning av vissa .fartyg ändra praxis, och anserkommunikationsministern att man i och med detta beslut har ändrat praxis närdet gäller ulflaggning? Jagfrågar också: Vad har vunnit på del beslut som regeringen fattade? Vadär till slut, herr talman, "sådant gagn för svensk sjöfart som åsyftas iförarbelena lill lagen" i ett ärende av della slag? Rederiet har inte någon fartygsverksamhet kvar efter försäljning avdessa fartyg, och del kan alltså inte anses vara till gagn för svensk sjöfart,om denna försäljning skulle ha fölt äga rum. I övrigt gäller att del ärregeringen som har fattat beslutet i fråga, och den har gjort det medutgångspunkt från den lagstiftning och de förarbeten lill denna lagstiftningsom f n. gäller. ANDERSBJÖRCK (m): Delta var kanske ännu mera förvånande. Om del nu är på det sättet har fattal beslutet i enlighet med de förarbeten som finns, vore del dåinte märkligt om kommerskollegium, som har stor vana vid att handlägga sådanahär ärenden, tillstyrker. Det är i så fall också underligt, herr lalman, attflera fackliga organisationer tillstyrker liksom atl departementet i denföregående beredningen - detta beslut fattades ju bara någon dag efterregimskiftet - var helt inställt på att man skulle ge tillstånd till försäljningen. Vidarekan man inte hävda atl rederiet inle har någon farlygsverksamhel kvar och altelt beslut om tillstånd lill försäljning därför inte skulle vara lill gagn försvensk sjöfartsnäring. Det är i själva verket så att rederiet äger elt antalhamnar, och rederiei har byggt upp dessa på ett så effektivt sätt atl vi genomdem fått en rationell hantering av importerade bilar. Min fråga kvarstår, och jag vill medskärpa upprepa den: Vad är sådant gagn som del talas om i förarbetena lilllagen? Den frågan måste vi fö ett svar på av kommunikationsministern , omdet skall vara någon mening med vårt frågeinstitut. KommunikationsministernANITHA : Herr lalman! I regeringsbeslutet anges vissa situationer, därelt tillstånd till försäljning kan anses vara lill gagn för svensk sjöfart. Somexempel nämns atl tillstånd kan lämnas om utlandsregistrering är endamöjligheten att erhålla eller behålla betydande lastkontrakt till följd av bl.a. protektionistiska åtgärder eller att rederiet i sin ansökan anger att manämnar tillföra verksamheten under svensk flagg ell annat fartyg som frånsysselsättningssynpunkt i princip motsvarar det som avses bli registrerat iutlandet. ANDERSBJÖRCK (m): Jag är ledsen atl jag måste fortsätta atl försöka fö svar på min fråga.Om det nu är så som säger, ja, då skulle exempelviskommerskollegium och en lång rad andra instanser ha fel. man kan dra av del svarsom har givits är att gammal - Nr 32 0/77 skolor ändrade praxis i frågorsom är av stor belydelse för svensk sjöfart. Någonling annat kan icke utläsasur del svar som här har lämnats, och därför tyckerjag del är ärligt atl sägasä, för om man ändrar praxis bör det väl klart sägas ut i denna kammare, herrlalman. Överläggningen varhärmed slutad. § 7 OmMaranatarörelsens skolor Statsrådet erhöll ordet för atlbesvara () den 18 oklober anmälda interpellation, 1978/79:38,och anförde: har frågat mig dels om jag anser atl Maranatarörelsensskolor överensstämmer med 35 § i skollagen, dels vilka åtgärder jag avser atlvidtaga i annat fall. Företrädarnaför de s. k. Maranalaskolorna hävdar all den undervisning som bedrivs där ärsådan enskild undervisning som avses i 35 § skollagen. Enligt denna paragrafgäller att barn som i hemmet eller annorstädes bereds enskild undervisning, somväsentligen motsvarar , skall befrias från skolgång. Delankommer pä skolstyrelsen an besluta i frågor som avses i 35 §. Del är såledesskolstyrelsen som prövar och avgör om den enskilda undervisningen fyller detkrav som anges där, dvs. väsentligen motsvarar undervisning. Framställningarfrån föräldrar om barns befrielse från skolgång för deltagande i undervisningsom Maranalarörelsen bedriver har behandlats olika i berörda kommuner. I ellpar fall har barn befriats från skolgång för deltagande i sådan undervisning,medan i befrielse från skolgång inte har medgetts. Barn,som befriats från skolgång, för kallas lill prövning. Uteblir barnet utangiltigt förfall eller beflnns vid prövningen, an barnet inte har fötttillfredsställande undervisning, och vinns inte rättelse på annat sätt, skallskolgång åläggas barnet. Det ankommer pä skolstyrelsen alt kontrollera alt denenskilda undervisningen fyller det krav som anges i 35 §. Jag utgår ifrån altskolstyrelsen fortlöpande kontrollerar atl så är fallet. Molbakgrunden av alt den enskilda undervisningen väsentligen skall motsvaragrundskolans måste det förutsättas alt den enskilda undervisningen är av sådanbeskaffenhet atl den kan tillgodose detta krav, även om del inle följer av 35 §atl undervisningen behöver handhas av person med lärarutbildning. Enligtmin mening bör enskild undervisning som bedrivs av en skola normalt prövas medtillämpning av 34 §, som handlar om enskilda skolor. Del syns inte ha varitavsett vid skollagens tillkomst atl man skall kunna upprätta privatskolor medstöd av 35 §. Inomutbildningsdepartementet har genom en särskilt tillkallad sakkunnig gjoris en översyn rörandede enskilda skolornas siällning. Arbetet har redovisals ikartläggnings- och diskussionspromemorian (Ds U 1978:6) De enskilda skolornasställning inom utbildningsväsendet. I promemorian behandlas bl. Frågan om en översyn av 35 § har aktualiserats också av Stockholmsskoldirekiion i en skrivelse till . Promemorianremissbehandlas f n. Remisstiden går ut näsla år. När promemorianhar remissbehandlals avser jag att ta ställning lill frågan om de eventuellaåtgärder som promemorian bör föranleda. Isin inlerpellation uppger alt ledare genommassmedia har gett beskedet bl. a. att aga ingår som en del av fostran irörelsens skolor. Skollagens regler om agaförbud, som innebär alt kroppsligbestraffning eller kränkande behandling av elev inle för förekomma, gäller igmndskolan,specialskolan,gymnasieskolan,sameskolan och särskolan. När detgäller sådan enskild undervisning som avses i 35 § skollagen har det inte varitavsett att statsmakterna skall utfärda några bestämmelser för undervisningen.Enligt min mening är det dock självklart all det inte heller vid sådanundervisning bör förekomma kroppslig bestraffning eller kränkande behandlingav barn. F. ö. kan nämnas all justitieminister i en proposilion som idagarna kommeratt föreläggas kommeratt föreslå bestämmelser som innebärförbud för föräldrar och övriga värdnadshavare atl aga barn. Låt mig allra först lacka för svaret. Det är eu skickligt försök altundvika de blindskär som onekligen finns för en liberal skolminister med olikagrupperingar bland sina väljare. Genom alt undvika de svåra passagerna harsvaret också blivit mycket intetsägande. Jag känner inte riktigt igen denannars frejdigt synpunktsrika , som inte brukar slicka under stolmed sina synpunkter. Jagtolkar svaret så att statsrådet inte känner någon som helst oro för denutveckling lillämpningen av skollagens 35 § tagit. Hon litar hell och hållet påalt kommunerna skall förmå stå emot dessa myckel öppna försök att saboteraskollag, skolförordning och läroplan, som Maranalaskolorna innebär. Jag har iinterpellationen exemplifierat hur dessa skolor enligt egen uppgift arbetar päett säu som inle överensstämmer med sätt att arbeta. Slalsrådellar bara upp vad jag angivit om ägan. Även om hon personligen anser delsjälvklart att "kroppslig bestraffning eller kränkande behandling av elevinle bör förekomma", tycks hon inte vara helt säker på atl detta ärfallet. Hon menar att det "inte varit avsett alt statsmakterna skallutfärda några bestämmelser för undervisningen" enligl 35 §. Men del kanväl å andra sidan inle heller vara meningen att ochdepartementet stillatigande skall låta sig informeras av Maranataskolornasledare atl aga ingår i uppfostran ulan att vidta någon åtgärd? Eller genomlystnad tillåta att man i de här skolorna inte eftersträvar någon objektiviteti undervisningen? Eller finna sig i att eleverna uppmanas uppta kamp molfackföreningsrörelsen och Jag iroddei min enfald att det var just dessa rörelser som skulle vara grundstenar i denSIA-skola vi skall bygga upp. Vad skall vi annars med dessa SSA-råd, en samladskoldag med föreningsaktiviteter och undervisning om arbetsmarknadens parterlill? Statsrådethar helt enkelt inte svarat på min fråga, om hon anser att Maranatarörelsensskolor överensstämmer med skollagens 35 §. Hon lämnar mycket korrekta uppgifterrent allmänt om hur paragrafen skall tillämpas. Det harjag inte bett att fåreda på, fördel visste jag fömt, och människor med sunt förnuft kan dra dessaslutsatser själva. Enbart i fem rader av 70-talet har hon försöki närma sigpudelns kärna, nämligen frågan om dessa skolor i själva verket är privatskolorenligl en annan paragraf- 34 - och inte enskild undervisning i hemmet. "Del synes inle ha varit avsett vid skollagens tillkomst att man skallkunna upprätta privatskolor med stöd av 35 §", skriver statsrådet. Men varförgörs då ingenting för att avstyra delta? Problemethar uppmärksammals av skoldirekiion och länsskolnämnden iStockholms län med anledning av framställningar från föräldrar om alt ordnaenskild undervisning enligt 35 § för Maranalabarn i storfamilj. Del är alltsåinle fråga om enskild undervisning i hemmet av familjens barn, ulan av flerafamiljers barn, dvs. en kamouflerad privatskola. Enparagraf liknande denna - alltså 35 § skollagen - har funnits sedan lång tidtillbaka. Ulformningen är i stort sett densamma som i folkskolestadgan. Dentillkom i en lid, då skolans uppgift huvudsakligen bestod i att lära elevernaläsning, skrivning och räkning och avsåg alt bereda familjen möjlighet attundervisa egna barn i hemmet. Samhällsutvecklingen har emellertid medfört, atlparagrafen måste anses föråldrad och bör bli föremål för översyn.Undervisningenligtgrundskolansövergripandemålkan inte ges i hemmen, varken vadgäller elevernas sociala utveckling eller arbetsformer eller arbetssätt. Skoldirektionensbegäran om en översyn av 35 § skollagen har föranletts av ett ärende i vilketföräldrar som bor i s. k. storfamilj för sina barn begärt befrielse frånskolgången under motivering atl barnen erhåller enskild undervisning istorfamilj. Denna framställning avslog skoldirektionen. Föräldrarna besväradesig till länsskolnämnden över detta beslut, men nämnden har avslagil besvärenunder motivering att den undervisning som barnen åtnjuter ej kan hänföras till35 § skollagen. Undervisningen bedrivs i skolliknande former, och följaktligenborde föräldrarna ha gjort framställning om undervisning enligl 34 § skollagen. Detbehövs alltså en form av förtydligande av begreppet enskild undervisning ihemmet eller annorstädes. I en lid då familje- och hembegreppel är på väg att iallt vidare kretsar omvärderas och omstöpas, blir behovet av en precisering avlagtexten mer angelägen . Gränsen mellan enskild skola och enskildundervisning i hemmet eller annorstädes måste alltså klarare markeras. I syfteall garantera barnet icke blott undervisning utan också en tillfredsställandeundervisning, synes den prövningsmöjlighet som enligt 35 § andra stycketskollagen föreligger för skolstyrelsen böra göras 13 protokoll 1978/79:29-32 0/77Maranatarörelsens skolor En närmarespecificering av prövningens innehåll förefaller mol bakgrund avundervisningsbegreppels förändring under de senasle decennierna rimlig. Delär alltså inte fråga om en inskränkning av föräldrarnas möjlighel alt väljaform för barnens skolgång. Däremot måsle man göra en översyn som skapar klarhetpå den här punkten och dessulom bör man, precis som nämnden framhåller, ocksågöra prövningsinstilutel obligatoriskt och i så fall klargöra prövningensinnehåll. Man kunde alltså ha förväntat sig atl statsrådet också hade anförtnågonting om tveksamheten när det gäller dessa båda paragrafer, men honföredrar alt endast hänvisa till den promemoria om enskilda skolor som f n. ärute på remiss.