prot · G20933 · 1978-12-31 00:00:00 — Marknadsföringenav alkoholdrycker och tobaksvaror Överläggningen var härmedslutad. Propositionergavs pä bifall lill Lo) utskottets hemställan, 2:o) reservalionen nr 1 av NilsErik Wååg och saml 3:o) motionen nr 1961 av ochTorkel i motsvarande del, och förklarades den förstnämnda proposilionenvara med övervägande ja besvarad. Då begärde votering upptogsför bestämmande av kontrapropositionen ånyo de båda återståendepropositionerna, av vilka den under 2:o) angivna förklarades ha flertaletsmening för sig. Sedan begärt votering beträffandekontrapropositionen, upplästes och godkändes följande voteringsproposition: Densom vill att kammaren till kontraproposition i huvudvoteringen angående näringsutskottetshemställan i belänkandel nr 1 mom, I antar reservationen nr 1 av NilsErik Wååg och röstar ja, den del ej vill röstarnej. Vinner nej har kammarentill kontraproposition i nämnda votering antagit motionen nr 1961 av KarinAhriand och i motsvarande Vid omröslning genom uppresning förklaradesflertalet av kammarens ledamöter ha röstat för ja-proposilionen. Då TorkelLindahl begärde rösträkning verkställdes votering med omröslningsapparal.Denna omröstning gav följande resultat: () anmälde att hon avsett att röstanej men av misstag nedtryckt ja-knappen. Följande voteringsproposilion för huvudvoteringenupplästes och godkändes: Marknadsföringenav alkoholdrycker och tobaksvaror Den som vill att kammarenbifaller näringsutskottels hemställan i betänkandet nr 1 mom, 1 röstar ja, dendet ej vill röstar nej. Vinner nej har kammarenbifallit reservationen nr 1 av och , Vid omröstning genom uppresning förklaradesflertalet av kammarens ledamöier ha röstat för ja-proposilionen. Då begärde rösträkning verkslälldes votering med omröslningsapparal. Dennaomröstning gav följande resultat; Proposilionergavs på bifall till l:o) utskottets hemställan, 2:o) reservalionen nr 2 avNils m. fl. samt 3;o) motionen nr 1961 av och i motsvarande del, och förklarades den förstnämnda propositionen varamed övervägande ja besvarad. Då begärde votering upptogs förbestämmande av kontrapropositionen ånyo de båda återstående propositionerna, avvilka den under 2;o) angivna förklarades ha flertalets mening för sig, I enlighel härmed blev följandevoteringsproposition uppläst och godkänd; Densom vill alt kammaren bifaller näringsutskottels hemställan i betänkandet nr 1mom, 2 röstar ja, den det ej vill röstar nej. Vinner nej har kammarenbifallit reservationen nr 2 av m.fl. Vid omröslning genom uppresning förklaradesflertalet av kammarens ledamöter ha röstat för ja-propositionen. Dä begärde rösträkning verkställdes votering med omröslningsapparal. Dennaomröslning gav följande resultat: Föredrogs konslitutionsutskottets belänkande1978/79:1 med anledning av justitieombudsmännens redovisning av sin verksamhettill 1978/riksdag jämte motion. Till konstilulionsutskottet hade för granskninghänvisats justitieombudsmännens ämbetsberättelse för tiden den 1 juli 1977-den30 (Redogörelse /79:1). Idetta sammanhang hade behandlats motionen 1978/79:25 av m, fl. (vpk), vari såvitt nu var i fråga (yrkandet 1) hemställts all Udejustitieombudsmännens ämbetsberättelse till handlingarna med gillande av deuttalanden som gjorts i motionen rörande JO:s handläggning av vissa ärenden ochJO:s verksamhel i allmänhet. attriksdagen med avslag på motionen 1978/79:25 yrkandel 1 lade justitieombudsmännensämbetsberättelse- redogörelsen /79:1 - lill handlingarna med gillande avvad utskottet anfört. JÖRNSVENSSON (vpk): är det tradition att granskningen avjustitieombudsmännens ämbetsberättelse tas upp lill verklig debatt här ikammaren. Detär genom vpk;s motioner i frågan som man fält dessa ansatser till en verkligdeball om JO-ämbelets verksamhel. Förrom åren var del så, atl någon realbehandling inte förekom i kammaren.Berättelsen lades till handlingarna utan debatt. Frånvpk:s sida anser vi det vara en betydelsefull demokratisk vinst atl enoffenllig diskussion om JO och om rättsvården kan föras och fakiiski förs ikammaren. Frånlid till annan har talesmän från sökl göra gällande altvi inle brukar ha, eller rent av inle bör ha, en sådan diskussion i kammaren. Delär en åsikt som fullständigt saknar stöd i grundlagen. Logiskt är det dessutomen absurd åsikt. Denär absurd av en rad skäl. Den skulle betyda, alt debatt fick förekomma i varjeannat riksdagsärende men inte i fråga om JO;s ämbetsberättelse. Några sädanabestämmelser om begränsning av yttrandefrihet finns inte. Denskulle innebära, att utskottet fick granska JO men alt kammaren inte fick göradet. Det vore givetvis myckel behagligt för utskotlet, men det skulle saknasslöd i grundlagen. JO;s årsberättelse inleds alltid med en skrivelse. Denskrivelsen är inte ställd lill . Den är ställd tillriksdagen. Enligl riksdagsordningen bereder utskottet ärendet. 3 protokoll 1978/79:33-34 Ochriksdagen måste givelvis kunna överlägga i och för sitt beslut. Det kangivetvis inle vara sä, alt beredningsorganet får lov an debattera men att detbeslutande organet, kammaren, skulle vara förhindrat att diskutera. En sådanåsikt trorjag inte all utskoitei på allvar skulle vilja framföra. Mankan alltså konstatera alt det saknas varje rättslig grund all söka hindrakammaren alt diskulera JO;s ämbetsberättelse. Och del vet utskottetnaturiigtvis mycket väl. Man erkänner det också indirekt. För om riksdagenverkligen varit förhindrad att diskutera berättelsen, då skulle konstilutionsutskotletegentligen vägrat alt behandla vpk-motionen. Och talmannen skulle egentligenvägrat tillåta atl man väckte den. Men motionen tas upp av utskoitei. Mantillåter sig t, o, m, en polemik i sak, även om den är den torftigast möjliga,Inle ens ulskotlet självt vägar alltså söka hindra att kammaren diskuterarJO-ämbeiei, Nusöker emellertid ulskotlet, liksom , atl skydda sig från en diskussion iärendet på andra vägar. Man går då fram pä två formella linjer; Dels hävdar manall inte för vara någon överprövningsinstans lill JO, dels söker mangöra gällande alt behandling av ämbeisberät-lelsen skall inskränkasig till alt utröna om ombudsmännen har förtroende eller ej. Någotannat skulle vi dä i kammaren inie ha med alt göra. Fråganom överprövning ärju fullständigt klar. Någon överprövning eller överklagningav JO:s beslut till i rättslig mening kan givelvis inte förekomma-dethar fatlat beslut om. Visserligen menade vi i vpk att del var enonödig begränsning av rätt alt kunna frän konstitutionell synpunktgranska också JO:s ämbetsutövning och rälta till felaktigheter, men vi vartyvärr ensamma om den åsikten. Därför är läget nu som det är. Därför har viheller inle gjort gällande alt det är fråga om någon rättslig överprövningeller överklagning. Utskottets påpekande i det stycket är i och för sig onödigtoch ligger egentligen utanför det vi diskuterar. Menalt man i rättslig mening inte överprövar kan ju aldrig förhindra atl man kanha en åsikt om det man har skyldighet och rättighet all granska och all manullalar denna åsikt, denna bedömning. Riksdagensuppgift är att granska. Om har en granskningsräll, fastställd igrundlagen, har givetvis också rätt all ultala sig om del som mangranskar. Jag hoppas verkligen inte all utskottet gör sig till tolk för denstatsrätlsligt groteska uppfattningen atl vi har rätt atl granska men all vi ärförbjudna all tala och ha någon åsikt om del vi granskar. Nuvill man också i utskottsbetänkandet göra gällande alt kammaren inte skall fädebattera enskilda ärenden. Det är både rättsligt och logiskt en ohållbarståndpunkt. Vi skall granska JO:s ämbetsberättelse. Berättelsen och JO;sverksamhet består av sakärenden. Del är en logisk gåta hur man skulle kunna haen uppfattning om en sådan verksamhet utan alt ha gått igenom ärendena somverksamheten består av. Man kan rimligen aldrig ha någon uppfattning om enhelhet, med mindre än all man skaffat sig kunskap om åtminstone vissastickprovsmässiga delar av denna helhet. F. ö. finns det ingenstans igrundlagens bestämmelser någon som helst formulering som antyder alt riksdagensgranskningsrätt skulle inskränka sig till vissa aspekter på JO;s verksamhel.Granskningsrällen är allmän. Vi väljer i . Därmed beslämmer viockså om och hur vi vill granska verksamheten i det särskilda fallet. Slutligentillgriper ett annat tryck för att söka avskräcka fråndebatt om JO. Man hävdar att endasl har att la ställning tillhuruvida en ombudsman åtnjuter förtroende eller ej. Som stöd fördenna åsikt hänvisar man lill en utredning om , vars uttalanden hargodkänts av . Del sorgliga är emellertid att utskoitei motbevisar sigsjälvt. Man citerar ett avsnitt av utredningen i sitt betänkande -jag villminnas all det är samma avsnitt som man citerade . Där slår emellertidinte atl uppgift bara är att avgöra förtroendefrågan. Där står allgranskningen,/ra/zi/ avser att utröna ifall ombudsman har förtroendeeller ej. Förtroendefrågan är med andra ord alls inleden enda fråga riksdagenhar räll all ta upp. Del går bra alt ta upp och kritiskt diskuleraombudsmännens verksamhet också uiifrån andra aspekter, lät vara att dessakanske är mindre primära än förtroendefrågan, Atlriksdagen bara skulle fö diskutera frågan om förtroendet för JO vore alltså enotillböriig begränsning av yttrandefriheten i kammaren. Delta har, som nämnts,inget stöd i grundlagen, Dechargegranskningen av statsråden är ju en annangranskningsuppgifl som har. Där finns inga sådana begränsningar. Mankan där ultala sig om statsrådens tjänsteutövning i vilken form man vill. Mankan göra del i skarpare eller i mildare form, och man kan anlägga mer neutralasynpunkter. Att i granskningen av sin egen ombudsman skulle ha merinskränkta befogenheter än i granskningen av statsråden vore ju enförfattningsrättsligl mycket ologisk och egendomlig tanke. Jaghar tagit upp de här rätt ulföriiga rättsliga resonemangen inle bara därför altde hävdas från konslitutionsutskotlets sida ulan också därför au man nog tyvärrbakom utskottets försök att hindra en deball om JO:s verksamhet måste se enannan avsikt. Vi vet atl i växande grad har rättstillståndet i landet desenaste åren blivit föremål fören kritisk offentlig debatt. Många allvarligaövergrepp och missförhållanden har därvid bragts . Också kritik mot altJO-ämbetet är den spärr mot orättvisor som den varit tänkt att varahar då framkommit, Uppenbariigen är utskottet illa berört av dennamedborgerliga kritik. Och man försöker därför hindra den från atl komma lilluttryck här i kammaren. Sådana försök betraktar vi från vpk:s sida somgrundlagsstridiga. Och så länge del finns kommunister i kommer vi atlframtvinga diskussioner om , dess roll och plats i den svenskarättsapparaten. Vi menar atl en sådan diskussion inle varil säangelägen som . Jagskall däreflerövergå till den mer konkreia kritik som vi från vpk menar kanvara berättigad med anledning av årets JO-berälielse, Först och främst menar vialt JO inle med befogad kraft ingripit mot vissa rättsliga förhållanden pådel militära området. Berättelsen redovisar förfarandet vid ett par allvariigaolyckor där flera värnpliktiga blivit dödade eller skadade. Efter en avdödsolyckorna framkom atl arméstaben och chefen för armén under åren 1975-1976redovisat fyra hell olika uppfattningar om säkerhetsbestämmelserna vidanvändning av s, k, brobandvagnar. Dessa oklarheter värden direkta orsaken nonchalans från lokalt befäl, vilket fick en dödsolycka som följd, I dettaytterst allvarliga ansvarsärende säger sig JO lila på atl arméchefen ifortsättningen skall utfärda entydiga föreskrifter. JO uttalar visserligen sinbelänksamhet över arméslabens agerande. Men ingen görs ansvarig. Ingen ställsinför krav. Ingen rättslig åtgärd vidtas, något som skulle varit ganskaoundvikligt och normall om del rört sig om ett civilt ärende, Ielt annat fall har en kapten under lio minuter fortsatt en genomgång med sintrupp trots all den varit utsatt för beskjutning med skarp ammunition.Upprepade sådana olyckstillbud hade dessutom rapporterats från samma övning,Inga åtgärder vidtogs till de värnpliktigas skydd. Och de som underlåtit sådanaelementära säkerhetsåtgärder går efter JO;s granskning fria. Ettiredje fall utgörs av den segdragenhet och oginhet som drabbal de överievandeoffren för den tragiska . Med lanke på hur svårt de skadelidandevid militära olyckor vanligen har all hävda sin rätt och med lanke på hurenvist det officiella etablissemanget mobiliserar makt och juridisk sakkunskapför all rädda sig undan några futtiga summor i ersättning, borde JO här enligtvår bestämda mening ha ingripit pä elt mer konkret sätt mot den förvaltning somhan i sitt utlåtande själv nödgas anklaga för både långsamhet, bristandenoggrannhet och försumlighet. Vihar också några fall där JO på ell enligl vår mening uppseendeväckande sättstöder de militära befälen i deras sätt att begränsa möjligheterna att spridatryckta skrifter bland de värnpliktiga på förbanden. Dels ställer JO här upp-vilket framgår av berättelsen - på den myckel märkliga åsikten att poliliskabilder och skrifter är atl jämställa med pornografi och atl det därför är entrivselfråga i vilken utsträckning de får förekomma på förbanden. Dels gör haningenting för alt undanröja del förhållandet alt man inom marinen tillämparännu strängare hinder mot spridande av tryckt skrift än vad som är grundat päÖB;s offentliga riktlinjer. Men är ju iryckfriheten en grundlagsfråga, ochvi kan inte godta del tama sätt pä vilket JO här behandlat frågan och givitbefälets godtyckliga begränsningar frisedel. Vi kan så myckel mindre göra delsom vi vet atl trots JO;s lidigare uttalanden i saken allljäml en radgrundlagssiridiga begränsningar tillämpas inom delarav den offentligaförvaltningen när det gäller tryckfrihetssaker. Jag tänker då bl, a, pånonchalansen mot anonymitetsskyddet. Sähar årets berättelse tagit upp ell myckel uppmärksammat rättsfall, del s. k.Helmersfallet. I detta fall har inträffat mänga säregna ting. Här har JO intebara godtagit rättsligt ohållbara avsnitt. Han har också, där han nödgatsanmärka på vissa fel, underlåtit att vidta åtgärder som kunnal framtvinga atlden drabbade styrkts i sin rätt. IHelmersfallei har bl. a. följande märkliga ting inträffat. JO har uppenbarligenblundat för dels atl man i fallet tillämpat elt hell annat sakkunnigförfarandeän det normala, dels atl en av de sakkunniga i strid med universiieissiadgan ielt annat ärende inkompetensförklarat och att JO själv medgivit attgrunden härför var felaktig, dels alt man vid tillsättningen som huvudsakliggrund åberopat betyg som normalt icke brukar tillmätas nämnvärd belydelse vidtillsättning av ifrågavarande lyp av Ijänsi och dels atl betygsjämförelsenskett uiifrån kvalitativt olika betygssystem, som sinsemellan över huvud inleär möjliga alt jämföra på del sätt som skett. Mendet mest uppseendeväckande är ändå alt när JO ställs inför denna länga rad avegendomliga indicier, upprepade felaktigheter och säregna förfaranden, dåvägrar JO dra slutsatsen att den rätlssökande blivit utsatt för medvetetundanskjutande av myndigheterna. Enav de inblandade tjänstemännen har t. o. m. i ett officiellt remissyttrandehånat den sökande för alt han förklarats professorskompeient vid en utländsktuniversitet och betecknat detta universitet i den av socialdemokraler ochliberaler styrda delstalen som en vänsterradikal kaderskola. Dettauttryck används alltså i en officiell skrivelse i utbildningsdepartementet.Detta kompromelterande yttrande visar sig inle ha blivit diariefört ochoriginalet har därtill försvunnii. Men inte ens inför della uppenbara försöktill politiskt förtal, som dessulom lett lill fällande dom i ,finner JO någon anledning att anta att den oändliga raden av felaktigheter ochmystifikationer i saken kan länkas ha minsta poliliska grund. Närsedan JO i årets berättelse ägnar långt större uppmärksamhet åt atl polemiseramot den rällsökande än att granska myndigheternas egendomligheter, har manfaktiskt räll att ifrågasätta om är del skydd för rällsökandemedborgare som i grunden är avsett, Vpk:s riksdagsgrupp kan svårligen godtadenna tamhet mot myndigheter och denna ovilja all ens misstänka attmyndigheterna velal systematiskt missgynna en människa. Detfinns slutligen ännu ett viktigt skäl lill att JO:s ämbetsberättelse här ikamrriaren måste ägnas stor uppmärKsamhet och inle bara, som sed variltidigare, passivt läggas till handlingarna. Närriksdagen nu mot våra röster godtagit all man inle kan överpröva JO;s beslutlill konstitulionsulskotlel, har man skapat ell vikligt prejudikat. Det harnämligen förekommit att JO;s uttalanden använts i domstol som ett slagsoomtvistai bevis. Vad JO säger sätts alltså aldrig i fråga i en domstol. Det finns inget skäl all uppmuntra en sådan praxis. Genom att tvärtomsätta JO-ämbelets verksamhet under en hälsosam offentlig debatt bör vi islällel här i kammaren visa domstolarna att också ell JO-ultalande kan bliföremål för kritik och vanlig förutsättningslös bevisprövning. Annars fär viden ordningen atl varje rällsökande, som inle fått slöd av JO saknar möjlighelall effeklivt föra sin sak i vanlig domstolsförhandling. Och det vore enligtvår mening en farlig konsekvens. Till sisl, herr lalman,ett dagsfärskt exempel, som visar vikten av att ha en FöreningenUnga synskadade JO-anmälde föratt den inte tillämpatden gällande främjandelagen till förmån för synskadade. JOvägrade ta upp anmälan till behandling. JO hänvisade till attsysselsättningsutredningen just framlagt förslag om effektivare lagstiftning.Men felet bestod ju i atl AMS inle tlllämpariagen. Det var alltså irrelevant omden skulle göras effektivare eller ej. Och de som drabbats ärju inte hjälptamed vad JO anser skall hända . Deras sak gäller om AMS behandlat demrätt eller inle i föreliggande fall. Det borde JO ha tagit upp till prövning. Man kan enligt vår mening iaktta elt tilltagande antal rättsligttvivelaktiga förfaranden frän myndigheler. Det intrycket gäller över hela denoffentliga förvaltningen, och detta är en oroande tendens. Den går parallelltmed alt man, som framgick vid debatten här , begränsatmöjlighelerna att slälla högre tjänstemän i förvaltningen lill juridisktansvar, JO:s och ansvar för rätlstillsländet i landet har därmedunderstrukits pä ett markant säll. Sä myckel viktigare är del alt man dä integodtar några inskränkningar i granskningsräll och i kammarensdebatt-frihet. Meddelta, herr talman, yrkar jag bifall till motionen 25 i föreliggande delar. BERTILFISKESJÖ (c); Eltenhälligt konsiilutionsutskott konstaterar i det nu aktuella betänkandet atlden av utskottet företagna granskningen av justitieombudsmännens verksamhetinte gett anledning till något särskilt uttalande från utskottets sida.Utskottet hemställer alt med avslag på vpk-molionens yrkande läggerjustitieombudsmännens ämbetsberättelse lill handlingarna med gillande av vadulskotlet anfört. Jag ber att fä yrka bifall till utskottets hemställan, 1samband med kammarbehandlingen av konsiituiionsuiskoiteis betänkanden ianledning av JO-berätielserna har vi , som Svenssonframhöll, haft ganska utförliga debatter om inriktningen av KU:s granskning.Det har varil vpk-motioner som initierat dessa debatier. Jag bortser dä frånden mer allmänna debatt som vi hade när vi genomförde ganskaomfallande ändringar i JO-institulionen som sådan. Den30 hade jag personligen lillfälle alt ganska utförligtredovisa min uppfattning om innebörden av KU:s granskning. Del borde egentligeninié finnas någon anledning att nu upprepa hela den redovisningen, men jagskall nämna några saker. Medanledning av vad inledningsvis sade vill jag hävda atl ingen frånKU, såvitt jag kan minnas, har påstått att eller andra skullevara förhindrade alt debattera JO-berältelsen här i kammaren. Det harnaturiigtvis varje riksdagsledamot full frihet att göra. Medanledning av vad sade i sitt anförande kan det finnas skäl all änen gäng understryka alt justitieombudsmännen självständigt har all handlägga de klagomålsom kommer in och de ärenden som ombudsmännen själva initierar. eller har att överpröva de beslut som ombudsmännen kommitfram lill i särskilda sakfrågor. Ombudsmännen står således själva för sinabeslut. Enöverprövning skulle, vilket har framhållits , av rent prakliskaskäl vara svår alt genomföra. Den skulle innebära att utskottet gjorde mycketdelaljerade utredningar i de enskilda ärendena genom undersökningar ochvittnesförhör. Den skulle också kräva en helt annan organisation av utskottetsarbete. Jag föreställer mig atl en sådan uppgift skulle ge utskottet fullsysselsältning. En sådan prövning skulle således förutsättaatiulskouetfrånkopplades andra uppgifter eller all man tillskapade ett nytt ulskoll. Rentprincipiellt skulle del såvitt jag förslär innebära all upphörde attvara elt självständigt arbetande organ. Det skulle mera få karaktären av ettberedningsorgan åt elt riksdagsutskott. Man kan naturligtvis hävda atl delborde vara pä det sättet, men det krävs enligt min mening myckel siarka skälför alt övergå till en sådan ordning. Enklar fördel med vår anrika JO-inslilulion - som f ö. kopierats i land efterland - är enligl min mening atl den är ell extraordinärt rättsorgan, som harstor självständighet mot såväl domstolar och administrativa myndigheler sompolitiska organ. Till JO kan medborgare, som anser sig förfördelade, vända sigoch få sina fall prövade på nytt, oberoende av vad som hänt i de andrainstanserna. Till detta kommer JO;s uppgift som ett rältsövervakande organ istörsta allmänhet. Personligen trorjag alt vi skall vara aklsamma om en sådaninstitution. JO är ett organ. tillsätter ombudsmännen, ochriksdagen har befogenhet all avsätta ombudsmän om efter KU:sgranskning skulle finna en sådan åtgärd befogad. Del är således en fråga omförtroende. Riksdagenhar emellertid inie i uppgift alt riva upp de beslut som JO har fattat ochersätta dessa med nya av fattade beslut, KO:s granskning ochriksdagens beslut med anledning av denna granskning innebär således inle allvare sig alla ledamöter i KU eller alla riksdagsledamöter i detalj i samtligaärenden nödvändigtvis ställer sig bakom alla de slutsatser somjustitieombudsmännen har kommit lill. Men atl vi ulan särskilda uttalandenlägger JO-ämbeteis berättelser till handlingarna innebär alt vi anser attombudsmännen har motsvarat det förtroende som givit dem. Konstigareär det egentligen inle. Vadjag här har sagt innebär naturligtvis inle att vi på något sätt skulle varaförhindrade att - om vi så finner önskvärt - debattera JO-institulionen somsådan. har full frihei alt bestämma om nya regler för JO:sverksamhet, Konsiitulionsutskoitei har f n, på siu bord några molioner, somgäller JO-institulionen som sådan eller som mera allmänt berör frågan om vidgadrättslig kontroll av administrativa beslut. Vpk hart, o, m, föreslagit attJO-ämbetet skall avskaffas. Yrkande nr 2 i den nu aktuella motionen från vpkhar enligl ulskollels bedömning ell nära samband med lidigare väckta molioner,och ulskotlet kommer således all la ställning till detta yrkande i samband medbehandlingen av dessa motioner. Vpk-molionensyrkande nr 1, som behandlas i det nu aktuella belänkandet och som utskottetavsiyrker, innebär att vpk begär alt skall la ställning för- vågarjag hävda-allehanda lösliga påståenden i vpk-rnotionens text, Atl Svenssonhar yrkat bifall lill dessa påståenden förvånar mig. För det första ärvpk-molionens beskrivning av JO;s handläggning av de i motionen upptagna fallenmissvisande. För det andra är de tillrättavisningar gentemot JO som vpk villatt skall slälla sig bakom bilvis märkliga, I ett par av de fall somvpk-motionen berör innebär yrkandel all skulle uppmana JO att ägnaslörre uppmärksamhel åt de tendenser till "farlig hurtfriskhet" somenligl vpk-motionen fortfarande finns bland militära befäl av skildakategorier. Som rättsligt kriterium torde hurtfriskhet vara ganskasvåravgränsal, Iett annat fall anser vpk-motionen atl JO bort göra "mera kategoriskauttalanden eller vidta mera konkreta åtgärder". Vad dessa kategoriskauttalanden skulle innehålla eller vad dessa konkreta åtgärder skulle innebärasäger man ingenting om i vpk-motionen.