prot · G209133 · 1978-12-31 00:00:00 — 1978/79:1756av m.fl. (vpk), vari hemslällls aU beslulade dels alt hosregeringen anhålla om nödvändiga åtgärder för ett skyndsamt avskaffande avisoleringsslraffet och de s. k. säkerhetsavdelningarna (yrkandet 1), dels attuttala att Förenade Fångars () erkändes som förhandlingsorganisation(yrkandet 2), dels att hos regeringen anhålla om en uiredning rörandeförhållandena vid fängelserna i enlighet med vad som anförts i motionen(yrkandet 3), saml 1978/79:2106av () och () såvitl nu var i fråga. 1. all beträffande variationer ikriminalvårdsanstallernas beläggning skulle avslå motionen 1978/79:245, 2. att beträffande kvinnliga intagna skulleavslå motionen 1978/79:1190 i denna del (yrkandet 2 delvis), 3. att beträffande annexet Rödjan skulleavslå motionen 1978/79:417 i denna del (yrkandel 1) och motionen 1978/79:1168, 4. all beträffande kriminalvårdsanstallenLärbro skulle avslå motionen 1978/79:500, 5. all beiräffande semestersiängning avanslallsavdelningar skulle avslå molionen 1978/79:417 i denna del (yrkandel 2), 6. alt beträffande plan föranstaltsbeståndet skulle avslå motionen 1978/79:1190 i denna del (yrkandet 2delvis), 7. alt beträffande medelsberäkningen medbifall till regeringens förslag och med avslag på motionen 1978/79:1190 i dennadel (yrkandel 3) lill Kriminalvårdsanslalterna för /80 anvisade eUförslagsanslag av , 8. att beträffande differentiering avintagna skulle avslå motionen 1978/79:1169 i denna del (yrkandet 3 delvis) ochmotionen 1978/79:1179 i denna del (delvis), 9. alt beiräffande visitationspalrullerskulle avslå motionen 1978/79:853 och motionen 1978/79:1169 i denna del(yrkandel 3 delvis), 10. altriksdagen beträffande övervakning av narkoiikabrotlslingar, m. m. skulle avslå motionen 1978/79:1169 i denna del (yrkandet 3 delvis) och molionen 1978/79:1181 i denna del (yrkandel 1 delvis). 3. alt beiräffande permissionsreglerna i 32§ lagen om kriminalvård i anstalt skulle avslå molionen 1978/79:1169 i dennadel (yrkandel 3 delvis) och molionen 1978/79:1181 i denna del (yrkandel 1delvis), 4. alt beiräffande påföljd vidpermissionsmissbruk skulle avslå molionen 1978/79:1181 i denna del (yrkandel Idelvis), 5. alt beiräffande Ivåärsgränsen i 7 § lagenom kriminalvård i anstalt skulle avslå motionen 1978/79:1190 i denna del(yrkandet I delvis), 6. alt beiräffande rehabilitering av intagnam. m. skulle avslå motionen 1978/79:1179 i denna del (delvis), 7. att beiräffande narkolikafri miljö påkriminalvårdsanslalterna skulle avslå molionen 1978/79:2106 i denna del(delvis), 8. att beiräffande kriminalvårdsanslalternaTidaholm och skulle avslå molionen 1978/79:845, 9. all beträffande isolering skulle avslåmotionen 1978/79:1756 i denna del (yrkandet 1 delvis), 10.att beträffande specialavdelningar skulleavslå motionen 1978/79:1756 i denna del (yrkandet 1 delvis), 11.all beiräffande erkännande av FFCO skulleavslå molionen 1978/79:1756 i denna del (yrkandet 2), 12.att beträffande uiredning avförhållandena vid kriminalvårdsanslalterna skulle avslå molionen 1978/79:1756i denna del (yrkandel 3). 1. avBertil , , , och (samtliga c) som beträffande medelsberäkningen anseu att utskollel under 7 bort hemställa allriksdagen med anledning av regeringens förslag och med bifall lill motionen1978/79:1190 i denna del (yrkandel 3) till Kriminalvårdsanslalterna /80 anvisade etl förslagsanslag av , 2. av () och () sombeträffande övervakning av narkoiikabrotlslingar, m. m. ansett all utskottet under 10 bort hemställa att med anledning av motionen1978/79:1169 i denna del (yrkandet 3 delvis) och molionen 1978/79:1181 i dennadel (yrkandet 1 delvis) gav regeringen till känna vad reservanterna anfört omändringar i lagen om kriminalvård i anstalt i della hänseende. 3.av (), (), (), (), (), () och () som beträffandepermissionsreglerna i 32 § lagen om kriminalvård i anstalt ansett all ulskoltelunder 11 bort hemställa auriksdagen med anledning av mofionen 1978/79:1169 i denna del (yrkandel 3delvis) och motionen 1978/79:1181 i denna del (yrkandet 1 delvis) skulleanta av reservanierna framlagt förslag lill lag om ändring i lagen (1974:203) omkriminalvård i anstalt, innebärande alt inlagen kunde beviljaskortlidspermission om del inte förelåg fara för fortsatt brottslig verksamhet, 4. av (), (),(), (), (), () ochJoakim Ollen (m), som beiräffande ivåärsgränsen i 7 § lagen om kriminalvård ianstalt ansett all utskottet under 13 bort hemställa attriksdagen med anledning av molionen 1978/79:1190 i denna del (yrkandel 1delvis) gav till känna vad reservanterna anförl i detla hänseende. I justilieulskollels betänkande nr 32 redovisar utskottet denutveckling som skell på kriminalvårdens område. Del är i mänga avseenden endyster läsning. Den ökning av beläggningen som ägde rum fortsatteunder 1978. Antalel klienter med länga strafftider har ökat, framför alllpersoner som dömts för narkotikabrott av allvarlig arl eller grova våldsbrott Manupplever att resurserna ute på anstalterna är otillräckliga, att medlen föråteranpassning och rehabilitering inle räcker lill. Medhänsyn till beläggningsulvecklingen ule på anstalterna harkriminal-värdsstyrelsen filt tillåtelse all öppna vissa lidigare stängda avdelningar.En viss ökning pä personalsidan har också medgivits, även omjag tyckeratt denär otillräcklig. Delvore önskvärt att man kunde åstadkomma en jämnare anslallsbelägg-ning inleminsl ur ekonomisk synpunki. De slora variationerna i beläggningen som skerunder året förhindrar etl rationellt utnyttjande av plalsanlalel. Enarbetsgrupp inom departementet sysslar nu med dessa frågor, och förhoppningsviskan vi enligt uppgift motse förslag från den . Till nuaktuellt betänkande frän justitieutskoiiet angående anslag lill kriminalvärdenhar fogats tre reservalioner som vi i står bakom. Riksdagenär väl förtrogen med de svårigheter som föreligger för interner med längstrafftid att vid strafftidens slul åter anpassa sig i samhället. Del måstevara en ambition från samhällets sida att medverka till att denåteranpassningen kan ske. Försök har under ell anlal år pågått vidkriminalvårdsanslalterna och med marknadsanpassad lön.Utvärderingen av denna försöksverksamhet visar med önskvärd tydlighet hurverksamhelen posilivi bidragit lill att underlätta de intagnas återanpassningvid frigivningen. Därutöverhar den verkat brottsförebyggande. Många har lämnal anstalten helt skuldfria,andra med reducerade skulder. Vill man räcka dessa olyckliga människor enhjälpande hand, då mäsle denna verksamhei utökas. Det har vi från centernansett, och i motionen 1190 föresläs en utökning av verksamhetenenligl etl modifierat syslem som föreslagils av vidanslagsframställningen för budgelårel 1978/79. Den nya försöksverksamhetenföreslås förläggas lill anstalterna i , och Ödevala. Fördenna verksamhei har vi begärt etl tilläggsanslag på . Tyvärr har viinle filt gehör för värt förslag i utskottsbehandlingen. Men vi anser att menarman något med alll lal om slöd lill återanpassning av kriminalvärdsklienleletdåmåste man ta tag i frågorna. Det räcker inte enbart med fagert lal, och Jag beratt få yrka bifall lill reservation nr 1. Narkolikasilualionenvid våra kriminalvårdsanslalter behöver ingen närmare presentation. Trolsihärdigt arbete från anstallspersonalens sida syns inga förbättringar. Islällel blirdel mer och mer uppenbart alt vissa interner använderpermissionsmöjlighelerna till att fortsätta sin brottsliga verksamhei mednarkotika. Enligt elt av 1972 fallal beslut skall lagöverträdare somdöms enligl 7 § iredje stycket kriminalvårdslagen placeras i sluten ansialtBestämmelsen avser främsl personer som har ägnat sig äl grovnarkolikabrolislighet Sedanvi 1974 fick den nya kriminalvärdslagen har del gång efter annan visal sig alldel finns behov av särskilda regler i kriminalvårdslagen för just den kategoriintagna som hargjort sig skyldiga lill grov narkotikabrottslighet, främst närdel gäller föruisäiiningar alt erhålla permission. Kriminal värdslagens 7 §iredje stycket avser, enligl sin nuvarande lydelse, enbart dem som har dömtstill fängelse i lägst eller internering med en lägsta lid av tvä år. Vivet med säkerhet att strafftid under tvä är kan komma i fräga även för mycketallvarlig brottslighet - nämligen i de fall där beslut om förvisning harbeaktats vid straffmätningen. Vi har haft åtskilliga fall av grov narkotikabrottslighetbegångna av utländska medborgare, där strafftidens längd har avpassats medlanke på förvisningsbeslulei. Dess värre, herr lalman, synes dessaförvisningsbeslut inle alllid ha följts upp, utan vederbörande har fäll stannai riket Vi anser del vara fel att sådana straffade personer under permissionerskall kunna fortsätta och t. o. m. utöka den brottsliga verksamheten. Det rörsig om kallhamrade affärsmän, och del borde vara en gemensam angelägenhel förhela all söka begränsa deras framfart. Därulöverharvi interner som själva är eller har varil missbrukare och som vid permissionerriskerar återfall till både missbruk och brott Jusl sådana aklualiteter bordekunna ägnas uppmärksamhet vid prövning av permissionsansökan. Men, som jaglidigare sagt, kriminalvårdslagens 7 § iredje stycket är inle tillämplig omstrafftiden understiger två är. Jag ber all fl yrka bifalllill reservalionerna 3 och 4. Uiöverdella vill jag uttrycka min tillfredsställelse över att utskottet har kunnatenas om elt anslag till Skyddsvärnet i . Skyddsvärnen i ochSiockholm bedriver en verksamhei som inle nog kan berömmas. Skillnaden är attSkyddsvärnet i har behandlats så styvmoderligt vid medelstilldelningenall hela verksamhelen äventyras, om inte ytterligare medel ställs lillförfogande. Och även om Siockholm och inle heller nu blir jämställda,hoppas jag att verksamhelen ändå skallkunna fortsätta på samma förtjänstfulla sätt som . Jagyrkar alltså, herr lalman, bifall till reservalionerna 1,3 och 4 och i övriglbifall lill vad utskollel hemställt HÅKANWINBERG (m): Kriminalvärden tilldrar sig med rätta stort iniresse. Det visar sig bl.a. av att kammaren vid behandlingen av den del av budgetpropositionen somgäller anslag lill kriminalvärden även har all la ställning lill 12 molioner. Detär också avsevärda belopp som används för kriminalvärdande verksamhei. Förnästa är föreslår att skall bevilja för kriminalvårdsstyrelsenetl anslag pä ca 55 milj. kr., för kriminalvårdsanslalterna ca 706 milj. kr.och för frivården ca 154 milj. kr. Det beiyder alt samhället anslårinemot . Delär naturligtvis ett krav från medborgarna att anslagen på della område liksompå andra områden används så effektivt som möjligt. Kriminalvårdens uppgift ärrimligen all - mot bakgrund av de bedömningar som samhället viastrafflagstiftningen har gjorl - verkställa de påföljder som har utdömts förbrott och därmed pä olika sätt söka se lill all de människor som har begåttbrott inte skall upprepa dem och dessutom alt försöka återanpassa människortill en meningsfull tillvaro i samhället Depersoner som har dömts till frihetsstraff är i förhållande lill alla dem somkan inrymmas i begreppel kriminalvårdsklientelel en ganska begränsad skara mende är likväl i absoluta lal ett inle oansenligt antal. Det är väl numera enganska allmän uppfattning att frihetsstraffen som sädana inte har någolegenvärde. De kan anses vara ett ont men i vissa fall etl nödvändigi ont. Delär en allmän önskan alt man skall minska antalel frihetsstraff och om möjliglgöra dem kortare. I ett pressmeddelande från justiliedeparlemenlel för någonvecka sedan sägs alt den kriminologiska forskningen har visat alt frihetsstraffentill övervägande del är ineffektiva från allmänt brottsförebyggande synpunki,om man bortser från den tillfälliga verkan som kan uppnås medan straffetverkställs och den allmänt preventiva effekt sådana straff kan ha. Jaghar, herr talman, ingen erinran mot det påslåendet Jag tror att denuppfattningen är riklig och alt statsmakterna måste få fram ålgärder som kanmedföra au antalel frihetsstraff minskar. Men friheisstralTen kommer ändå allfinnas i framliden. NärJuslilieminislern nu tillkallar en utredning som skall arbeia med alternativtill frihetsstraff betyder del all krav som ställts från moderatasamlingspartiet - i motioner, interpellationer, debattinlägg m. m. -har fåttgehör. I en parlimolion till årels riksdag har vi moderater sagt bl. "Omeffektiva alternativ till de sedvanliga fängelsestraffen fanns, skulle desenares användningsområde kunna begränsas. I flera andra länder har sådanaalternativ prövats med gott resultat Även i de nordiska länderna har dessa alternativ varil akluellai den kriminalpoliliska debaiten. har diskuterats har varilnågon annan form av fängelse än den nuvarande som däskulle avse kortare lid, t ex. friiidsfängelse, veckoslutsfängelse ellernallfängelse. Det kan vara andra lösningar-anmälningsplikt, samhällstjänst,kontroll i frihet, sanktioner beiräffande friheten, obligalorisklfriiidsarbete, sanktioner knutna lill arbetssituationen, förvandlingssankiioner,böter i kombination med andra påföljder etc. Alla dessa alternativ är säkertinte lämpliga i , men nägol eller några av dem kan vara det och skulledå kunna användas i stället för fängelsestraffet" Fleraav dessa krav från moderalerna förefaller nu komma upp i det kommandeutredningsarbetet, och vi lycker från moderal häll givelvis au det är bra närvåra idéer anammas. Justnu har vi en beläggningsutveckling på våra kriminalvårdsanslalter som pekar irikining mot den önskade tendensen, eftersom beläggningen de senasle åren harökat på kriminalvårdsanslalterna. Vi har kommit i den lill synes någolmotsägelsefulla silualionen, alt samtidigl som förelrädare för slalsmaklernavill ge ullryck för den åsikten au anlalel frihetsstraff skall minska och ommöjligt göras kortare har antalet intagna ökat, särskilt de intagna med enstrafftid på tvä år eller mer. Dennamoisägelsefullhel kan emellerlid vara skenbar. Domstolarna skall döma - ochdömer också - efter den lag som gäller, inle efter den lag som diskuteras. Detär en myckel viklig räiissäkerhetsprincip. Vihar också bl. a. i de västeuropeiska länderna numera väsentligt ökade kontaktermellan länderna över gränserna än vi hade . Del är en positiv utvecklingsom vi skall hälsa med tillfredsställelse. Men den har naturligtvis vissanackdelar, nämligen au vi flr en ökad brollslighel som har internationellanknytning. Det beiyder t ex. att vi i värt land har tvingats lagfora personerför narkotikabrott av allvariig arl i belydligt större utsträckning änlidigare, och det är en av orsakerna till det ökade anlalel längre frihetsstraff Beläggningssiiualionenvid kriminalvårdens anstalter är också besvärande mot den bakgrund atttendensen har varil att anlalel intagna minskat, medan en omsvängningnu har skell under senare är så att anlalel har ökal. Del har medfört problembeiräffande vissa anstalter och framför alll beiräffande anlalel avdelningarsom skall finnas vid anstalterna. Del är ganska självklart all ulskoltel anserdel önskvärt all frågan om anlalel anslaltsplalser behandlas med sä godframförhållning som möjligl. ärju nödvändigi inte minst av arbetsmiljö-och arbeismarknadsmässiga skäl. Narkolikasilualionenvid kriminalvårdens anstalter las upp i en rad motioner som behandlas i del nuakluella betänkandet. Nödvändighelen att komma till rätta mednarkotikamissbruket på anstalterna har påtalats frän ansvarigthäll inom kriminalvården. I moderala samlingspartiets partimolion nr 1108 harflera för kriminalvärden utomordentligt viktiga frågor lagits upp. a. narkotikamissbruket på kriminalvårdens anstalter och synen att delåligger samhället all sä långt som det över huvud tagel är möjligt förhindranarkotikamissbruk och om möjligt försöka hjälpa dem som är intagna påanstalterna att bli fria från narkotikaberoendet. I molionen 1108 pekas sålundapå behovet av skärpt övervakning av narkoii- kabroltslingarpå anstalterna, visitationspalruller, ökade möjligheler att visitera besökare,siörre salsningar när del gäller narkoiikafria avdelningar och en merdifferentierad behandling av de intagna. Jagvill, herr lalman, inle säga annat än all myckel av delta är pä väg altförverkligas. Verksamhelen med visitationspalruller byggs successivt ut, och enökad differentiering av de intagna sker på vissa håll. De erfarenheter somgjorls i samband med det s. k. , som harsluderal närmare, förefaller all vara någoniing som bör kunna användas på fleranstalter. All kraftfulla ålgärder är nödvändiga visar ju del förhållandet allantalel missbrukare på anstalterna har ökal under det senaste decennietUtomordentligt oroande är den undersökning som visar alt av missbrukarnahar fåll sin första erfarenhei av narkotika i kriminalvårdsanstali. Jaghävdar all del är helt förkaslligl all etl samhälle berövar människor frihetenutan all kunna se till att dessa människor hindras att underfrihelsberövandel bli beroende av narkotika. Samhället måste sälla in allalänkbara ålgärder för all hjälpa människor all bli fria från sitt narkotikaberoende,men det mäsle också ha kraft nog all ha effekliva påföljder mot sådana personersom för egen skull utnyttjar andras beroende av narkotika. lederenligl min mening till att del behövs skärpta regler som kantillämpas på demsom dömts för grovt narkotikabrott När det gäller sådana personer måsteintresset av all hindra dem från fortsall brottslig verksamhet sältas framförintresset av öppenhet och kommunikation, som kan ske beiräffande andra intagnapå anstalterna. Jag menar all mer restriktiva regler bör gälla i fråga om dessaintagnas brev-, telefon- och besökskonlakierän när det gäller andra intagna.Del finns också anledning all ge möjlighel lill mer generella regler när delgäller alt visitera dem som besöker intagna som dömts för grovnarkotikabrottslighet än de som gäller . Dessafrågor har tagils upp i reservaiionen 2 i anslutning till den moderatapartimoiionen 1108. Reservaiionen3 gäller en fråga som vi diskuterade här i kammaren , nämligen fråganom hur man bäst skall ringa in den grupp intagna som lidigare är slarklkriminellt belastad och som i mycket stor ulsiräckning begår nya brott.underpermissioner. Vi reservanter anser all nägol stramare regler beiräffandemöjlighelen att fä permission bör gälla för dessa interner. Vi menar att denresirikiiviielen uppnäs om bestämningen "påtaglig" i uttrycket"påtaglig fara för fortsatt brottslig verksamhei" utgår i 32 § lagenom kriminalvård i anstalt Ocksåi reservationen 4 behandlas frågan om stramare regler när det gällerpermissioner för interner som dömts för grov narkotikabrottslighet. Vi hardiskuieral också den frågan lidigare här i kammaren, och har nyssutvecklat den närmare. Beiräffande stora delar av förslagen i beiänkandei nr 32 råder enighetVi moderater i utskollel har - delvis lillsammans med utskottetscenterpartister- att en uppslramning bör ske beiräffande permissionsreglernaför i första hand dem som dömts för grov narkotikabrottslighet och att en effekiivareövervakning av dessa bör komma till slånd. Skälet är Nr 133 naluriiglvisalt vi anser del nödvändigt all man kan isolera dem som begått Torsdagenden grova narkotikabrott ochhindra att narkotikans gissel sprider sig till dem som 25anril 1979 ännu inle drabbats av del. Jag ber att med detta fä yrka bifall lill reservalionerna 2,3 och Kriminalvårdsan- 4 och i övrigl lillutskottets hemställan. INGALANTZ (vpk): kommunisterna har vid upprepade tillfällen aktualiseratfrågan om förhållandena vid fängelserna. Vi har kriliseral förhållanden somförstärker kriminella attityder och som har myckel lilel med kriminalvård allgöra. Officiellt heter det att kriminalvården bygger pä någol slagsvärdprincip, som är lill för all förbättra fångarnas sociala situation ochderas relationer lill samhället Men så fungerar det inte. Det förhållandet alldel forlfarande finns isoleringsstraff och specialavdelningar inom fångvårdenmotverkar i hög grad värdianken. Isoleringsslraffet och inspärrningarna på s.k. säkerhetsavdelningar slrider hell mot tanken pä värd, och därför måste,enligl vpk:s mening, isoleringsslraffet avskaffas. Denna förvarings-form ärauktoritär och också passiverande för den fängslade. Del finns, herr lalman, ihuvudsak tre olika typer av isolering: 1. s. k. häklningsisolering, 2. isolering vid överträdelse av anstaltens egnaregler, vid berusning och vid s. k. överspelningar och 3. s. k. självvald isolering. Häkiningsisoleringenanvänds mot näsian alla häktade. Detta innebär att häktade siller inlåstai var sin cell dygnet runt Häkiningsisoleringen har under alla år ansetts varanågoniing nödvändigi med lanke pä utredningsarbetet Del har hela liden gälltför polisen all vid sina förhör kunna spela ut den ene mot den andre på ellsäll som de häktade inte kan kontrollera. Dessutom har isoleringen använis sompåtryckning mot tystlåtna arrestanier, dvs. fångar som inle har velal säganågonting före huvudförhandlingen. Häkiningsisoleringenbör näsian alllid kunna undvikas. Vid uppenbar fara för rikels säkerhet kanman, enligt vär åsikt, medge häklningsisolering. Annars är isoleringen mer enfråga om praktiska arrangemang än om någonting som är nödvändigi föruiredningen. Man kan hindra häktade att komma i förbindelse med varandra genomalt placera dem pä olika avdelningar eller i olika häkten. Isoleringen harunder tidernas lopp varil den enklasle lösningen för myndighelerna. Man harsluppil bygga ul gemensam-helslokaler, och vaktstyrkan har kunnal vara liten.Fångarna har alltid ställ lill förhörspersonalens förfogande, eftersom defunnils tillgängliga i sina celler. Enligt vpk skall emellerlid grundregeln vidhäktning vara öppen celldörr såväl som , så all delinte blir någon isolering . Isoleringvid överträdelse av regler innebär alt fångar som t ex. kommil för sent vidpermission eller som på någol annat sätt missbrukat permissionen kan hällasisolerade ganska läng tid. Dessulom har arbeisvägrare, allmänt "struliga"och obstinaia fångar kunnal skiljas från de övriga, dä de "utövat menligtinflyiande på sina kamrater". Under de senasle åren har fångarna självaförl en akliv kamp mot fångsysiemei, och då har isolering varil myckel vanlig.Den har använis för all motverka fångarnas kamp. Man bör kanske påpeka att deobstinata fängarna, dvs. de som ännu inte är kuvade, ligger myckel bälire tillfrån rehabiliieringssynpunkl än de kuvade och undergivna Ungarna. De obstinatafångarna har forlfarande kraft och vilja, en vilja som kriminalvården på allasätt kanaliserar åt fel håll. Själva isoleringen påverkar fångarna, så att detappar tidsbegreppen och blir allmänt inkrökla. Självfallet ackumuleras etl halmot samhället, som det senare kan vara svårt att bryta. Isoleringbeiyder total rättslöshet. Det är fängelsets personal som gör undersökningen,ofta baserad på utsagor från annan fängelsepersonal. Fången har inle heller räulill offentlig försvarare. Uiredningsassistenten fungerar både som utredare,som domare och som verkställare. Detta strider mot rättspraxis. Dessulom fårman aldrig upprättelse efter isolering. Utredningen kommer i gäng när fångensuttit isolerad i kanske . Om fången klagar tillkriminalvårdsstyrelsen så går del ytterligare någon eller . Underdenna lid hälls fingen kvar i isoleringen. Eftersom fången känner till den härärendegängen avslår han från rällen lill överklagande. Vad tjänar del lill attklaga när man ändå flr sitta kvar och isoleringen inle kan göras ogjord?Isolering som straffar alltså en fråga om en självsvåldig praxis. Densjälvvalda isoleringen förekommer dä fångar är rädda för reprimander, då fångarvägrar arbeia och hellre vill sitta ensamma och studera, då fångar med visslsamhällsanseende inte vill beblanda sig med andra. Jag tror inle pä att fångarsjälva väljer all sitta isolerade. finns det orsaker bakom, somfängelsepersonalen borde ta reda pä och på det viset hjälpa fången att slippaisolera sig. Den som är rädd för repressalier borde kunna placeras på någonannan anstalt Den som vill sludera borde få dessa möjligheler på en vanligöppen avdelning och dessutom få lön för mödan. De som av sociala skäl inte villumgås med vanliga dödliga borde ivingas till detta. Det skadar säkert inte.