prot · G20954 · 1978-12-31 00:00:00 — Vi tror också att deröriighetsstimulerande åtgärder som föreslagits av regeringen i nuvarandesituation är värdefulla. Socialdemokraternahar utnyttjat sin majoritetsposition i utskoitei på den här punkten till enstarkt polemisk skrivning i utskottet i fråga om regionalpolitiken, enskrivning som vi inte har kunnat ansluta oss lill. Jag har i och för sig svårlatl finna någon saklig skillnad mellan vår och socialdemokraternas bedömningpå den här punkten. Socialdemokraterna skiljer ut sig genom atl de har velatbegagna tillfället alt ge ett tjuvnyp. Det är i sin lur litelegendomligt i ett tillkännagivande lill en regering, som inte längre innehållernågra centerpartister. Jag undrarom inte den socialdemokratiska reservationenäven i detla avseende är något passerad av verkligheten. Vi kommer inom korl att fö en ny diskussion i om deekonomiska förutsättningarna och de ekonomiska problemen i vårt land framöver.Den diskussionen kommer att kunna ske under gynnsammare auspicier nu äntidigare. Den kommer alt utgöra ett belägg för atl den förmodan som jagframförde i kammaren var riktig - nämligen inle bara atl 1978 årsekonomiska läge skulle vara bällre än ulan också atl 1979 i sin turskulle bli ljusare än 1978. Med hänsyn härtill och till alt vi senare påtalarlistan för en omfaUande diskussion om skatteomläggningen såsomstimulansåtgärd kanjag nu i huvudsak avstå från att kommentera de olikakomponenter som ingår i det här stimulanspaketet. Närdet gäller stödet till barnfamiljerna vill jag bara säga all del är rikligl i ett stimulanspaket av detta slag gör en specialdestinalion tillbarnfamiljerna i form av höjda barnbidrag. I valet mellan en förbättring avbarnbidragen och en höjning av bostadsbidragen tyckerjag det är riktigt alt inuvarande läge välja en höjning av barnbidraget, dels därför att den ger enstimulans lill alla barnfamiljer, dels därför atl bostadsbidragen höjs vid nyårgenom elt av redan tidigare fattat beslut. En ytterligare höjning avbostadsbidragen skulle dessutom - som påpekats av -kunna föbesvärande verkningar på balansen i kommunernas ekonomi, och vi harju i enighetuttalat oss fören lugnare och mera balanserad expansionstakt för kommunerna. påstod alt vi hade uttalatoss föran kommunerna inte skulle fö expandera alls. Detla påslående ärfelaktigt. Vi har sagt att den kommunala expansionstakten bör slanna vid 3 %per år. Barnfamiljernakommer alltså atl fö förbättringar både på bosladsbidragssidan genomelt lidigare beslut och på barnbidragssidan genom dagens beslut. Finansutskottettillstyrker således regeringens förslag om en viss stimulans av den privatakonsumtionen . Med hänsyn till de relativt smala marginaler somdet trols alll är fråga om mellan underutnyttjande och överefterfrågan i svenskekonomi bör stimulansen vara relativt begränsad. Denav finansutskottet förordade politiken syftar - nu liksom tidigare - till aUåterställa balansen i samhällsekonomin. Ett bifall till uiskottets rikUinjerinnebär ett fullföljande av en framgångsrik och ansvarsfull ekonomisk politik-en politik som gavs sina huvudlinjer av den tidigare trepartiregeringen ochsom nu i ett ekonomiski gynnsammare skede fullföljs av folkpartiregeringen. Jag yrkar bifall till finansutskottets hemställan på alla punkier utompunkten 21, därjag yrkar bifall till reservalionen 3. Denekonomiska politiken m. m. () kortgenmäle: Jag måste göra en kommentar till det kallar procedurfråganmen som är någonting mycket mera. Det taktiska manövrerandet underbehandlingen av del här ärendet har bestått i alt borgeriiga partier iutskottet har tillåtits eller tillåtit sig atl först rösta för regeringsförslagetoch därmed skapa formella majoriteter och sedan avge det man kallar särskildayttranden men som i realiteten är reservationer. Den tolkningen har ju gjortsbåde av i finansutskottet och av i skatteulskotlet. Ettresullat av detla är att finansutskottels riktlinjer för den ekonomiskapolitiken i sak underkänts av majoriteten i skaiteutskottet. annat är attriksdagen i realiteten är djupl oenig i sak och friskt opponerar sig motregeringsförslaget. Därför tyckerjag att de lilet magistrala uttalanden somgjordes i slutet av anförande om bredden och tyngden ifolkpartiregeringens politik är synneriigen litet motiverade. Sedanundrar jag varför inle finansutskottets ordförande hade något all säga om hurfinansutskottet i framliden tankes arbeta. Skall vi i fortsättningen göra såsom har hänt den här gången, då är det inte mycket värt med grundlagensföreställningar om finansutskottets uppgift i de ekonomiska frågorna. Sedanmåste jag fråga : Vilken vaksamhet finns det nu i kanslihuset medavseende på likviditetssituationen och de konsekvenser den kan få förinflationsutvecklingen? säger aU han vet att åtgärder kommer altvidtas om inflationen ökar igen. Jag måsle fråga honom; Vilka åtgärder är delherr redan nu känner lill? Varför kan de inle redovisas införriksdagen? BjörnMolin frågar: Kan man inte räkna fram en icke obetydlig utgiftsök- Denekonomiska poldiken m. m. ningav de socialdemokratiska förslagen? Jovisst, precis på samma sätt som man kanräkna fram en icke obelydlig utgiftsökning av regeringsförslaget, avskalteulskottets förslag och andra utskotts förslag. Men i motsats lillregeringen och i motsats till utskoltsmajoriteten säger vi socialdemokraterklart ifrån alt vi , när vi har regeringens budgetförslag påriksdagens bord, också måsle beakta konsekvenserna av de beslut som tas här nuoch av budgetläget i stort. BjörnMolin säger, och det är inle första gången, alt han också är orolig förbudgetunderskotten och den närmast astronomiska uppgången av stalsupp-låningen.Men vad är den oron värd? budgelminisier lovar bara nya skattesänkningar.Om den häroron skall ha något innehåll, måsle den ju övergå i ettansvarstagande för de faktiska konsekvenserna av den politik som förs. Riskernavi står inför och perspektiven är djupl oroande. Min förhoppning är altfolkpartiregeringen , när den lägger fram sitt budgetförslag, skallgöra någonling som minskar oron och riskerna för framliden. (vpk) kort genmäle: ordförande vill söka göra skillnaderna i inställningoch politik mellan de olika partierna i dagens läge lill en fråga om skillnaderi de belopp med vilka partierna sägs vilja stimulera den svenska ekonomin. Vpkvill ge den största stimulansen, säger man, så kommer socialdemokraterna ochdärefter och moderaierna. vill försöka skilja ut sig genomdel lägsta beloppet. säger sig frukta en inflationsartad utveckling, omstimulansen blir för stor. Jagvjl) ta upp det här resonemanget till granskning, för jag anser det intehållbart. Men försl några ord om speciella inställning. Denförefaller vid första anblicken ologisk, eftersom detla parti iregeringsställning varit oerhört slösaktigt när del gälll statens utgifter.Ingen indusiriminister i modern tid har väl öst ul så många miljarder som herrÅsling hann göra . Vid närmare granskning finner man emellertid attcenterpartiets inställning är sammanhängande och logisk, vilket jag villerkänna. Det är till de kapitalistiska förelagen man vill ge pengar, inte tillde arbetande människorna. Så var det när man satt i regeringen och så är delockså . Argumentetom inflationsfaran förefaller emellertid atl pressas en smula när , somvi vet, har stor arbetslöshet och lågt utnyttjande av produktionsapparaten. Detslora problemet ärju den arbelslöshel som sammanhänger dels medkonjunkturkrisen, dels med mera långsiktiga krisfenomen inom kapitalismen. Attmed olika medel söka åstadkomma ett ökat utnyttjande av alla produktivaresurser måsle i del läget vara riktigt. Varje annan politik leder ju tillslora förluster. Mendet kan inte vara tillfredsställande all bara jämföra de summor som partiernavill salsa i stimulanssyfie. Det avgörande är den klassmässiga aspekten, delavgörande är hur dessa pengar satsas. Vpk vill satsa på enförbättring av lönarbetarnas, barnfamiljernas och Vi vill ta bort indexregleringen av skatten. Vi är mol subventionertill förelagen, som de övriga partierna vill ha. Vi är mot kapitalexporten ochvill begränsa valuiautströmningen till ullandel. Detär alltså fel att, som gör, påstå atl vi vill ha ell störrebudgetunderskott. Men jag vill slula med en direkl fråga till ; Menarherr atl det inte är någon som helst skillnad mellan hur man vill användade här miljarderna som kallar för satsning på stimulans, alliså auman kan nöja sig med en jämförelse mellan de olika beloppens storiek? Denekonomiska politiken m. m. () kortgenmäle; Får jag först säga, med anledning av den fråga framförde, att visst finns det en skillnad mellan olika typer avstimulansåtgärder när det gäller effekten. Jag är t. ex. positivi inställd tillstimulansåtgärder som har karaktären av marginalskallesänkning, därför atl debidrar lill att stimulera arbetsviljan, och detla har posiliva effekler påproduktionen, medan del naturligtvis finns andra stimulansåtgärder som iochför sig-t. e"x. av sociala skäl-är angelägna men som inte har sammapositiva effekl på produklionen ulan enbart är en konsumlionsstimulans. Fårjag sedan säga lill att jag skall gärna hålla med om all denprocedurordning som finns fastlagd när del gäller budgelbehandlingen iriksdagen kan diskuteras. Jag kan också hålla med om atl erfarenheternahärvidlag innebär atl del finns risker för atl tanken med, som sig, en sammanhållen prövning av hela budgeten delvis kan bliförfuskad. Men del aren sak, . En helt annan sak ärall stå häroch säga att vi skulle genom taktiska manövrer och fiffel ha åstadkommit ettbeslut i en viss riktning. Det var den typen av resonemang som jag väldigtbestämt ville avvisa, och jag menar atl de som framför påståenden ochinsinuationer av del slaget får också visa konkret vad det är för fel som har begåtts.Jag skall gärna vara med om alt diskutera en ändring av de regler vi har, menjag vidhåller bestämt alt vi har icke i något avseende avvikit från reglerna. Jagsade inte att det finns risk förattden likviditet yi häri vår ekonomi skall slåöver i en inflation. Jag sade atl jag inle alls är säker på detta. Om densituationen skulle uppträda - och vi alltså skuMe fä en väsentligt högreprissiegringstakt 1979 än den konjunkturinslilutel fömlser - då ulgår jag ifrånatl regeringen och vidtar åtgärder.. Närdel sedan gäller budgetunderskottet vill jag upprepa atl man här fört eltlångvarigt tal om riskerna med ett stort budgetunderskott. I del avseendettrorjag atl och jag är ense om att del finns belydande riskermed ett bestående stort budgetunderskott. Då menar jag alt det borde leda lilltvå saker. Dels borde det leda lill att man från sociajdgmokraternas sida ärberedd atl siödja det uttalande som finns i finansutskoffets betänkande om storåterhållsamhet med nya koslnadskrävande reformer, dels borde del leda till i sina egna förslag visar återhållsamhet jusl då det gäller reformer Denekonomiska politiken m. m. somleder till en ökning av staisutgifterna. Ingeidera gör man emellertid i dennaomgång. Man säger bara: Vi kan inte i del här lägel beräkna effekterna påstatsfinanserna av de förslag som vi för fram. Men nog måsle ni väl i alla fallkunna räkna ihop del så mycket all ni kan konstatera atl det medför en ökningav statsutgifterna och därmed av budgeiunderskottet! KJELL-OLOFFELDT (s) kort genmäle: har missförstått mig. Det är inte matematiken som ärproblemet. Vi kan räkna ut atl folkpartiregeringens förslag kostar 2,5miljarder och vårt kostar 3 miljarder. Frågan är vilka statsfinansiellakonsekvenser som skall dras av detla. Del är inle möjligt att avgöradetta när regeringen inte avslöjar något om det statsfinansiella läget och delperspektiv som kommer att redovisas för . Det är dettadet gäller. Delär taktik om man åstadkommer en pariamenlarisk situation där två partier kanbåde rösta för och opponera sig emot ett och samma förslag i en och sammapolitik. Då har hamnat i en ganska omöjlig situation, och regeringenhar misslyckats med sin uppgift att skapa ett pariamentariskt underiag i sakför sin politik. är djupt splittrad av den ekonomiska politikenoch skatterna, och delta kan få ganska ödesdigra konsekvenser närvi skall behandla statsbudgeten och alla dess tusentals anslag. Jag tror attockså inser detta. Sedanupprepar han att politiken varit övenaskande lyckosam. Ja, man måste ha lågtställda förväntningar för att säga det. Men går hell förbiproblemet med de sjunkande industriinvesteringarna, den svaga utrikesbalansen,atl det kan ta oss enligt långtidsutredningen innan vi återvinner den.Och han sade inte ett ord om det förhållandet att en stor mängd människor i daggår arbetslösa, i beredskapsarbeten eller utbildning därför atl det inte finnsjobb för dem. Sedangår med en litet animalt skämt förbi vårt förslag om enstrukturfond. Det må vara att hans känsla för humor sviker honom. Men detvikliga är all regeringen inte redovisar någon som helst idé om hur självabasen för vår välfärd, dvs. industrins utbyggnad och förnyelse, skall klaras.Inte heller utskottets talesman gör detla. Då är det inte skämt omstrukturfonden som man vill höra utan frågan är hur vi 1979 reellt skall kunnavända utvecklingen när del gäller invesleringarna. Slutligen,herr talman, säger att del är löjligt atl kräva en ansvarsfullenergipolitik. Ja, löjet är i så fall hell på vår sida, . Atl efterkärnkrafiscirkusen i den borgeriiga trepartiregeringen nu tro att vi ulanvidare, enbart därför att energiministern heter i stället för ,skall få en ansvarsfull och långsiktigt genomtänkt energipolitik är faktisktför mycket begärt. För några eller något parti måste folkpartiregeringen i såfall köra över, och den berömda miuensamverkan måste få någon knäck i sin basföratt det skall bli en ansvarsfull energipolitik. Men överdenna för folkpartietcentrala fråga väljer att låta löjets skimmer falla. CARL-HENRIKHERMANSSON (vpk) kort genmäle: Herr talman! Jag hade inte tänkt della i den s.k. fiffeldebalten under behandlingen i utskottet. Vpk för ju inle vara med altrösta i finansutskottet, och därför är vårt parti det enda som har rena händeri den här frågan. Menjag kan inte låla bli atl göra en liten sidoanmärkning till bär ju också ett visst ansvar för atl det här lägel haruppkommit. Ni harju medverkat till alt vi har en minoritetsregering, sombara representerar 10 96 av väljarna. ANDREVICE TALMANNEN läl nu klubban falla och yttrade: Repliken gäller . Denekonomiska politiken m. m. Likafulltär den sakligt korrekt, herr talman. Omjagför återgå till var det bra att han medgav atl olika typer avstimulansåtgärder självfallet har olika effekt, men det är en sådan diskussionjag saknar i finansutskottels betänkande. Där har man bara slagit ihop de olikapartiernas förslag, gjort prutningar och tillägg på olika poster och fött framen totalsumma, och så jämför man totalsummorna utan atl göra någon kvalitativvärdering av innehållet i de olika förslagen. Det tycker jag är felaktigt. Jagvill erinra om bakgrunden litet mer, eftersom denna inle blivit klargjord underdebatten. Kapitalismen är som vi alla vet elt utomordentligtslösaktigt system, och del framkommer ju i utomordentligt hög grad under dennuvarande ekonomiska krisen. Den nya långtidsutredningen illustrerar ocksådetta. Enligt dess beräkningar fanns del 1977 en produkfivilelsreserv inomindustrin på 14 96. När det enbari gällde vad man kallar kapilalsidanuppskattades den effekliva lediga kapaciteten till inle mindre än 20 96.Kapitalismen dömer hundratusentals människor i vårt land lill arbetslöshet, ochden kan inte utnyttja en väsentlig del av det kapital av produktionsmedel somhar skapats. Men del är i detta läge man måste diskutera vilka åtgärder somskall vidtas för alt fö till slånd ett bältre utnyttjande av arbetskraft ochandra produktiva resurser. Det är i det sammanhanget man måsle sätta in delkrav som vpk ställt om att man skall godta en plan för att skapa 100 000 nyaarbeten . Där har vi redogjort för hur man skall möjliggöra sådanainsaiser. Antagandel och genomförandet av en sådan plan skulle ha enutomordentligt positiv effekt för ulvecklingen av hela den svenska ekonomin. () kortgenmäle: Jag sade naturligtvis inte atl del var löjligt att kräva en ansvarsfullenergipolitik. Del hörde nog också. Jag sade att jag inteförslod vad det skulle vara för glädje med alt nu kräva ett tillkännagivande aven ansvarsfull energipolitik där man inle gör några ytteriigare preciseringar. 6Riksdagens protokoll 1978/79:54-55 Denekonomiska politiken m. m. Jag hade inga nya argument att anföra molstrukturfonden - del skall jag gärna erkänna - men hade helleringa nya argument alt anföra för den. Vi har diskuterat saken tre gångertidigare här i kammaren. Jaghar sagt, , atl det har skett en återhämtning i den svenskaekonomin. Vi är enligt min mening i hög grad på väg till en situation, där detblir bältre balans. Jag undrar om socialdemokraterna verkligen vill förnekadetta. Ireservalionen står det i och för sig några ord om att produktionen ochhandelsbalansen har utvecklat sig mera positivt än man hade anledning atl räknamed . Det ärju ett litet erkännande av att härskenen förändring till detbällre, men någon annan förklaring än lagerutvecklingen vill socialdemokraternainle nämna i sin reservaiion. Men enligl min mening är del ändå obestridligtalt den ekonomiska politik som började föras givit mycket positivaresultat. Den har lett till att vi fött en bältre konkurrenskraft, den harmedfört en oväntat kraftig ökning av exporten, den har medfört ett överskott ihandelsbalansen mot ell underskott förra årel,den har inneburil attunderskottet i bytesbalansen sjunkit myckel påtagligt och beräknas nu stannavid ungeför , medan socialdemokraterna i sin reservationnämner ett något högre tal. Inflationen är vida lägre. Arbelslösheten liggerfortfarande på en relativt hög nivå, men vi har anledning all räkna med enlägre arbetslöshet . Detta är väl positiva resultat av den ekonomiskapolitik som förts och måsle väl i all rimlighets namn kunna beskrivas som enåterhämtning på vägen till en sund ekonomi. Jagvill tillägga alt denna återhämtning inte hade kommit lill slånd eller i variefall inle blivit lika stark om vi hade följt socialdemokraternasrekommendationer. Då hade vi avstått från atl ta bort löneskatten,då hade viavstått från all devalvera, då hade vi varil kvar i valulaormen och då hade vihaft problem med kostnadsläget. Vi hade icke kunnal öka vår export i denutsträckningen, vi hade haft större underskott i handels- och bytesbalansen ochell slörre behov av all låna pengar utomlands. Då hade vi inle kunnat fåuppleva samma lyckosamma resultat som vi nu kan se. Tillsisl, hert lalman. I procedurfrågan vill jag bestämt avvisa Carl-HenrikHermanssons antydan om att vi inle skulle ha rena händer. Vad jag upprepat tvågånger här är att del inte begåtts några formella fel vid handläggningen, såjag har även i det avseendet rena händer, , och det trorjag attherr också har. Vadjag däremot sade var alt nuvarande procedurordningen i , grundlagenoch riksdagsordningens tillämpningsbeslämmelser, ger all rätt fördem som i enförberedande votering fölt sin förslahandsyrkande avslaget atl vidhuvudvoteringen rösta på och reservera sig för sitt andrahandsyr-kande. Herr.talman!Finansulskoliets majoritet har slutit upp bakom modera- temasoch förslag om hur stora stimulanserna bör vara, och riksdagensbeslut kommer sannolikt atl följa dessa förslag. Sedan har iskatteutskottet följt en helt annan linje och i de konkreta frågorna ställt sigbakom yrkanden som innebär, atl stimulansen blir mindre än vad partiethemställt om i finansutskottet. Riksdagenkommer genom della agerande atl fatta motstridiga beslut, och stårbakom bägge dessa motstridiga beslut. Alt jag kommer sisl bland partiernasförelrädare i debatten om finansutskottets betänkande måste, såvitt jagförstår, bero på all jag är den ende som i realiteten företräder deuppfattningar som finansutskottets majoritet har givit uttryck för iutskoltsbetänkandet. Till en del beror del förhållandet att del över huvudlaget är möjligt att fatta dessa motstridiga beslut på en och på dennågot underiiga konstitutionella ställning som finansutskottet har, men delskall vi inte diskulera i detla sammanhang. Deolika förslag som lagts fram har vägts mot varandra mycket ingående. Storarisker har sagts på det ena eller andra sättet vara förenade med det ena ellerandra förslagel. Och en sådan noggrann prövning måste ske. Men det ärnaturiigtvis något underiigt atl nu väga olika stimulanspaket på apoteksvåg närman inte vet vad den statsbudget som skall läggas fram innebärpå många miljarder när i fråga om budgetbalans och inverkan påsamhällsekonomin. Vad vi vet äralt del säkert kommer förslag lill nya storastatsutgifter som det inle har varit möjligt atl ta med i beräkningarna . Vadvi vidare kan ta för givet ärall regeringen säkert själv kommeratt lägga framförslag om ytterligare utgifter utöver vad som kommer att redovisas istatsbudgeten. När man t. ex. nu höjer arbetsgivaravgifterna i ett känsligtsysselsättningsläge kommer delta att drabba inle minst olika krisbranscher somteko och varv. Den långa raden av krisföretag i övrigt för då naturligtvissvårare att klara sig. Då behövs del sedan nya anslag för att repareraskattepolitikens dåliga inverkan på sysselsätlningen. När sådana förslag sedanläggs fram om nya pengar lill AMS och industrisubventioner för budgethänsynflyga och fara. Därförtycker vi moderater att det är bakvänt alt som sker höja löneskatterna. Utanden höjningen skulle sysselsättningen bli bältre och fåne utgifterför AMS och industrisubventioner att tränga sig på. Hotet mol sysselsättningenkommer i hög grad från skattepolitiken och från ytterligare skattehöjningaravsedda atl läcka de utgifter som gjoris för alt försöka reparera de skador somuppstått just genom de höga skatterna. Vi moderater vänder oss emot deltahögskattepolilikens raseri och vill framhålla, alt den politik vi signeradeinom trepartiregeringen med i slällel sänkta löneskatter har varit framgångsrikoch borde fullföljas. Den har lett till bättre konkurrenskraft, högresysselsättning och lägre priser. a. har den långsammare prisökningen föralla varil mera värdefull, ökat standarden mera, än olika bidragshöjningar. Detär viktigt all på detta sätt försöka klargöra vilka verkningar olikaekonomisk-politiska paket har på samhällsekonomin. Den omedelbara verkan påstatsbudgeten är inte samma sak som verkan på samhällseko- Denekonomiska poUtiken m. m. nominoch därmed på slatens inkomsier och utgifter på sikl. Och det är när alllkommer omkring delta som spelar någon roll, men del lappar man ofta bort i enfelvisande och statisk budgetexercis. Låtmig ta ett exempel lill på della. Socialdemokraterna vill kraftigt höjaförmögenhetsskatterna, och de skatteinkomster man därvid tror sig fö in räkna som en åtstramande ålgärd, så att stimulanserna i övrigi inte blirför slora. Men verkan på samhällsekonomin av en sådan skaltehöjning blir inleåtstramande utan det omvända. Det blir en konsumlionsökning, eftersom mångakommer alt spara mindre när del blir ytteriigare skatt på sparande. Långsiktigtleder det till en än mera försämrad utveckling i och med att det minskade sparandetger ett mindre underiag för investeringar. Delviktigaste av allt i dagens läge när vi bedömer den samhällsekonomiskaulvecklingen är dock att göra klart för sig att skattepolitikens inverkan påsamhällsekonomin är en annan än den som redovisas i sådana statiskabudgetberäkningar. Hur mycket man kan tillåta av stimulansåtgärder i eu visstpakel beror på hur den ena eller den andra åtgärden påverkar inte barakonsumtionen ulan också produktionen och produktionsresurserna. Därför är delnödvändigt, herr talman, all i detla sammanhang ägna en viss uppmärksamhetockså åt skatteutvecklingen. Ensänkning av marginalskatterna ger de enskilda inkomstlagarna mera pengar ihanden och ökar konsumtionen och är därigenom visseriigen en stimulansåtgärd,men till skillnad från andra sätt all stimulera konsumtionen blir det sleg försleg myckel gynnsamma verkningar av sänkta marginalskatter.