prot · G20954 · 1978-12-31 00:00:00 — Då gäller del, som jagframhöll tidigare, inle bara den direkta kopplingen till försvarsdepartement iandra länder utan också en rad andra företeelser vid universiteten, exempelvisforskningen för de multinationella bolagen. Utbildningsministernframhåller att enskilda forskare har haft uppdrag vid sidan av sin arbete viduniversiteten och högskolorna och all också den forskningen skall kartläggas.Jag tyckeralt elt förbud är motiverat även här. Är man anställd vid ettuniversitet eller en högskola skall man inte kunna bedriva privat forskning vidsidan om. Överläggningen var härmedslutad. §6 Om resultatet av viss utvärdering inom vuxenutbildningen m. m. Utbildningsministern erhöll ordetför alt besvara () anmälda fråga,1978/79:205, och anförde: har frågal mig när jag räknar med att resultatet avcentrala sludiestödsnämndens (CSN) utvärdering av dels verksamheten meduppsökande verksamhet på arbetsplatser, dels vuxenutbildningsnämndernasverksamhel och sammansättning kan redovisas för . Genombeslut uppdrog regeringen åt CSN alt göra en översyn avvuxenutbildningsnämndernas verksamhel och sammansättning. Genom beslut den 11maj 1978 uppdrog regeringen åt CSN att utvärdera den hillills bedrivnaverksamheten med uppsökande verksamhel på arbetsplatser. Båda uppdragen gavsmot bakgmnd av uualanden budgetproposition (prop. 1977/78:100 s.553 och 607, SfU 1977/78:18, rskr 1977/ 78:187). EnligtCSN:s verksamhetsplan för /79 beräknas utvärderingen av denuppsökande verksamheten vara avslutad . Vad gäller uppdraget omöversyn av vuxenutbildningsnämndernas verksamhet harjag från CSN inhämtat aUdel också skall kunna redovisas . Jag räknar således med attför kunna redovisa resultatet av utvärderingarna och eventuellaförslag i anledning härav i samband med budgetproposition. Jag ber attfå tacka för svaret på min fråga. Ibudgetpropositionen 1977/78 meddelade statsrådet sin avsikl att ge CSN iuppdrag att ulvärdera den hiuills bedrivna uppsökande verksamheien påarbetsplatserna. Därtill skulle vuxenutbildningsnämndernas verksamhet ochsammansättning ses över. Vivar många som gladdes över del beskedet. Vuxenstudiestödsreformen för några årsedan var ell första sleg för alt verkligen ge människor med försörjningsansvarmöjlighel att la ledigt för att bedriva sludier. I den reformen var satsningenpå uppsökande verksamhel, både på arbetsplatser och i bostadsområden, viktigainslag - inle minst för att på det sättet öka möjlighelerna att nåkorttidsutbildade och stimulera dem till atl i vänkretsen lillsammans medarbetskamrater börja siudera. Erfarenheterna från tidigare reformer visar altdet kan vara svårt atl nå dem som man egentligen vill nå. Därför är vi mångasom med inlresse avvaktar resultatet av det arbete som CSN nu håller på med. Jagkan förstå alt arbetet tar . Skall man kunna ge en rättvisande bild avverksamheten, t. ex. när del gäller uppsökande verksamhet på arbetsplatserna,är del självfallel nödvändigl med elt nära samarbete med de fackliga organisationerna.Den typen av samarbete och uppläggning av arbetet kan vara tidskrävande. Jagutgår ifrån all de fackliga organisationerna är inlresserade av att fö fram ensådan utvärdering och att resultaten snabbt skall kunna presenteras, inte minstför atl vi i posiliv anda skall kunna få en fortsatt diskussion omvuxensiudiesiödei och den vidare ulvecklingen av bl. a. den uppsökandeverksamheten. Jag ulgår också ifrån alt statsrådet är lika angelägen som jagatt CSN håller den nu angivna tidsplanen och all materialet verkligen kanredovisas . Det vore bra om vi kunde fö ett sådant beskedfrån statsrådet. 0/77kommendering av militär personal Jör utförande av civila arbetsuppgifter Jag har på denna punkt ingen annan uppfattning än . Överläggningenvar härmed slutad. § 7 Omkommendering av militär personal för utförande av civila arbetsuppgifter FörsvarsministernLARS DE erhöll ordet för atl besvara () den 6 decemberanmälda fråga, 1978/79:214, och anförde: har frågat mig om jag anser det vara riktigt attkommendera militär personal att utföra civila arbetsuppgifter. Jagförutsätter att frågan avser både den fast anställda militära personalen och devärnpliktiga. Enligt min uppfattning börmilitär personal i princip inte kommenderas att 0/77kommendering av militär personal för utförande av civila arbetsuppgifter delta i arbetsuppgiftersom ligger utanför försvarsmaktens verksamhetsområde. Beträffandede värnpliktiga har statsmakterna tidigare uttalat all försvaretsfredsorganisation i princip inte med stöd av värnpliktslagen bör tillförsäkrasarbetskraft för uppgifter av företrädesvis civil natur. Jagdelar den uppfattningen. Jag är emellertid medveten om atl en del värnpliktigautför arbetsuppgifter som helt eller delvis kan sägas vara av civil natur. Enavveckling av sådana arbetsuppgifter kan dock endast ske successivt och i taktmed att andra personella resurser kan slällas lill förfogande. Vissa sådanaarbetsuppgifter kan dock vara av betydelse för den värnpliktiga personalensuppgifter i krig. En avvägning mol de krigsorganisatoriska behoven måste dåständigt göras för atl så långt möjligt minska de värnpliktigas insatser ifreds verksamheten. Jag ber alt få lacka försvarsministern för svaret. I princip har vi nogsamma uppfattning. Min fråga är främst föranledd av det system som tillämpasvid bemanning av isbrytarfartyg och sjömätningsfartyg. Dessa bemannas avdärtill kommenderade stamanställda och värnpliktiga. Frågan har varit föremålför utredning - av en utredning som tillsattes sedanmed syfte att se över möjligheterna till en ändring. Isbryiarverksamhetenär alltigenom en civil uppgift på samma sätt som verksamheten t. ex. vid SJeller vid inrikesflyget. Ett civilt verk, , står för fartygen.Del är civila fartyg som assisteras, det är civila hamnar och det är civilaindustrier som ges service. Man kan fråga sig om del inte skulle vara rimliglatl mililär verksamhet fick skötas av militärer och civil verksamhet av civila.Om det inte är befogat atl ha militärer som kör SJ;s tåg eller flygerinrikesflygets plan är det inte heller befogat med militärer i isbrytarna. Nuär den nämnda utredningen klar och dess betänkande är ute på remiss.Ulredningen föreslår fortsatt militär bemanning och i stort sett oförändradeförhållanden. Huvudargumentet för del är att kostnaderna blir störte med civilbemanning. Jo, enligt utredningen - som bl. a. fött synpunkter frånchefen för marinen - är ett av skälen att förhållandena ombord, sådana som denu är, inte skulle accepteras av en facklig organisation. Del skulle krävasbostäder av en annan utformning och annan kvalitet, och det skulle medföraombyggnadskostnader. Vidare skulle, säger utredningen, lönekostnaderna bliväsentligt högre om man blev tvungen atl förhandla med civila fackligaorganisationer om löneförmånerna. Man reser farhågor för att det av olikaanledningar, med nuvarande förhållanden, skulle vara svårt alt få personal förviss tjänstgöring, eftersom arbetet framstår som föga attraktivt. Häravföljer atl man vill behålla nuvarande förhållanden, som inte kan accepteras avcivila fackliga organisationer, och man vill ha möjlighet att kommendera folklill tjänstgöringen i fråga, vilket förutsätter militär lydnadsplikt. Jagvill inte slälla frågan till försvarsministern om förslagen från chefen förmarinen och övriga utredare sammanfaller med vederlagen praxis och syn påarbetsrätlsfrågor i , utan jag vill hålla mig till försvarsministernsområde och fråga: Anser försvarsministern alt de förhållanden som jag här harrelaterat slår i överensstämmelse med värnpliktslagen och med vad som motiverarallmän värnplikt i ? Jag är medveten om all har drivit frågan om isbrytaremycket länge i och kan den utan och innan. Jag är också medveten omatt han ställde en fråga till föne kommunikationsministern i samma ärende förkort lid sedan. Innanjag går in på själva isbrytarfrågan vill jag emellertid svara frågan om den generella principen: Ett utbyte av värnpliktiga mot civilpersonal förändra uppgifter har successivt ägt rum i denmån uppgifterna inte varit av betydelse för de värnpliktigas uppgifter i krig.Jag syftar då på civil personal som anställs i stället för handräckningsvärnpliktiga,bl. a. till militära matinrättningar och mässar och för lokalvårdsuppgifter -just därför atl sådana uppgifter inle är av belydelse för värnpliktigaskrigsuppgifter. Närdet däremot gäller värnpliktigas tjänstgöring på isbrytare och sjömätningsfartyghar alldeles rätt när han säger att det lades fram enav gjord utredning för kommunikationsministern och atl denulredningen nu är på remiss. Följaktligen har regeringen inte kunnat taställning till denna fråga, som alltså ur regeringens synpunkt inte är avgjordpå något sätt. MenBirger Rosqvist har rätt atl fordra ett mer konkret svar av mig på frågan hurjag ser på det hela ur försvarels synvinkel: I mitt första svar antydde jag atlman kunde försvara del förhållandel alt värnpliktiga fullgör civilaarbetsuppgifter - om de samlidigt blir föremål för en övning som har direklmilitärt värde. Jag troratt både isbrytarljänsten och sjömälningsljäns-ten hardirekl militärt värde. I synnerhet trorjag all del blir fallet när vi för dennya befälsordning som har beslutat och som börjartillämpas första gången . Då uppstår nämligen för marinens del en konkretbrist på arbetsplatser ombord på fartyg, och den brislen kan i storutsträckning avhjälpas om marinen för behålla isbrytarljänsten ochsjömäl-ningstjänsten. Omkommendering av militär personal för utförande av civila arbetsuppgifter Huvudargumentet för att behålla den här bemanningen, såsom utredningenhar sett på det hela, är kostnadsfrågan, vilket jag tidigare relaterat.Kostnaderna skulle bli väsentligt högre om man skulle övergå till civilbemanning. Det kan diskuteras om kostnaderna skulle bli så stora somulredningen utgåu från, men när man tar som motivering atl del blir enfördyring om man blir tvungen att förhandla med civila fackliga organisalioner- då tycker jag att man uttalar sig i strid med arbetsrätten, men det Nr 54 kanske inle är del vi skall diskulera i det här sammanhanget. den Försvarsministernsade i sitt svar atl en övergång lill civil bemanning endastkan ske successivt under fömtsättning au personella resurser kunde Men det här är en civil uppgift, och det är inte så Om kommendering niärkligtom de civila fackliga organisationerna trycker på. Del finns av militär personal nämligen en mycket hög arbetslöshet bland sjöfolk - bådebefäl och sådana i för utförande av manskapsgrad-och det är ingenting som talar för atthandelsflottan åter c/V?7a arbetsupp- skulle öka, utan vi kommer att ha stor arbetslöshet på dethär områdei. Då ser gjftgi- sjöfolket del här på det sättet atl militärpersonal tar jobben från de civilanställda - man kaninom ett visst område gå vid sidan om vederlagen facklig praxis, dvs.förhandlingsrätt etc. Detär precis samma metod som tillämpas av s. k, bekvämlighelsredare. Där går manvid sidan av avtal och förordningar och kan därigenom segla billigare. Densvenska flaggan, kombinerad med militärt befälstecken, blir i del här fallet enren bekvämlighetsflagg - likadan som den liberianska, panamanska eller vad detnu gäller - därför att man kör dessa fartyg med en billig besättning, beroendepå att man slipper fackliga organisalioner och de krav som dessa kan ställa närdet gäller löner och annat. Jag har framför allt känt mig skyldig atl svara för försvarets del påBirger Rosqvisis fråga. Där är mitt svar atl det har ett betydandeutbildningsvärde för berörd personal att tjänstgöra på isbrytare och påsjömätningsfariyg. Den civila sidan av saken överlåter jag åt min kollega,kommunikationsministern. Jagvill bara påpeka atl det handlar om ganska stora pengar. Lönekosinaden på enisbrytare blir högre vid civil bemanning, och man måste bygga om förca 100 milj. kr. Vem, , skall svara för dessa kostnader - vårexportindustri, som framför allt behöver isbrytarnas tjänster, ellerstatsbudgeten, som är svår att balansera ändå? BIRGERROSQVIST (s): Inom de närmaste dagama kommer att fatta beslut med anledningav en varvsproposition, där vi anslår rätt stora medel till byggande av fartyghär i landet. Det sker i viss mån på så säu att vi subventionerar utländskaredare som vill bygga fartyg. Vi skulle nog kunna subventionera så att vi fickordentliga svenska isbrytare också med sådana bekvämligheter för besättningenatt man kunde ha civil bemanning. Sedanär det berättigat atl fråga om tjänstgöring ombord på isbrytare har med delmililära all göra och vad den tjänstgöringen kan ha för värde i krig. Hur skalltjänstgöring ombord på isbrytare under fredliga förhållanden i isfarvallenkunna omsättas lill krigsförhållanden? Försvarsminislern har väl inle denuppfattningen atl dessa isbrytare under krig skall kunna tjänstgöra i enkrigsuppgifl? Dessa stora, trögmanövrerade och klumpiga fartyg stora som8-10-våningshus och som gör några fö knop, hur skall de kunna klara sig i ett16 krig med robotar ochannat? Dessutom är de värda 100-150 milj. kr. Är inte fartyg ochbesättning värda väl mycket för att dra ut för att sänkas? Sjömätningsfartygen har ett definitivt värde i krig. Däremot har nogBirger Rosqvist rätt, när han säger att isbrytarna är mycket svåranvändbara ikrig. Mitt svar fömt antydde au det var framför allt ulbildningsaspekten somjag satte värde på. BIRGERROSQVIST (s): Då är vi överens om att den uppgift som utförs ombord på isbrytarna ifredstid inte är tillämplig för militär personal under krigstid. Därigenom harvi kommit varandra till mötes. Det är också min uppfattning att devärnpliktigas tjänstgöring ombord på isbrytare inte bar något värde för Sverigei händelse av krig. Ävensjömätningsfartygen utnyttjas för civila uppgifter, och inte heller någonsjömätning lär kunna förekomma i större utsträckning under krigsförhållanden. ömkommendering av mildär personal för utförande av civila arbetsuppgifter Jag förnekar inte att isbrytarnas krigsuppgifter är mycket begränsade.Men att tjänstgöringen har ett utbildningsvärde för personalen vidhåller jag.Vi är inte riktigt överens, även om vi har nalkats varandra. BIRGERROSQVIST (s): Vi skiljer oss åt på den punkten. Försvarsministern prioriterarutbildningsvärdet för militär personal på isbrytarna, även om det är litet. Minuppfattning är att man i stället skall skapa sysselsäuningstillfällen för500-700 arbetslösa sjömän. Enav anledningarna till att dessa frågor togs upp och att denna utredningtillsattes var att man då började märka att det blev stor arbetslöshetbland svenskt sjöfolk. För att skapa sysselsättningstillfällen började manöverväga om man inte kunde ta steget att gå över till civil bemanning på dessacivila fartyg. har vi folk och har vi resurser på både befäls- ochmanskapssidan. Det vore glädjande om vi kunde bli överens också på den punktenatt vi skall hjälpas åt alt ge ett stort antal arbetslösa sjömän en framtidatrygg sysselsättning. har förvisso rätt i att om man genomför civil bemanningskulle man få, inte 700 men kanske 600 jobb för arbetslösa civila. Där är vihelt överens. Vem som skall bära kostnadema för detta och hur det skall läggasupp organisatoriskt ligger dock utanför försvarsdepartementets ram alt svara på. Jag vill göra elt extrapåpekande beträffande sjömätningsfartygen. 2Riksdagens protokoll 1978/79:54-55 0/77handläggningen av de värnpliktigas bidragsärenden byggda även såsomminutläggare, vilket gör att de har en direkt uppgift i krigsorganisationen. BIRGERROSQVIST (s); _ Herr talman! Allasjömätningsfartyg är inte byggda för minutläggning. hel del av dem är endastbyggda såsom logementsfartyg, ocTi sedan har man mindre bålar som man mäterfrån. Kan vi inte vara överens så långt att vi kan överväga en ändringbelräffande isbrytarna i en första etapp? Del skulle ge sysselsättning åt ettstort antal människor. Det skulle vara en betydligt tyngre post än det värde iutbildning för krigsförhållanden som tjänstgöringen i fredliga, civilaisbrytare har såväl för den värnpliktiga personalen som för den stamanställda. Därom är vi överens. Regeringen måste behandla den utredning som harpresenterats i . Då kommer frågan automatiskt upplill debatt igen. Överiäggningenvar härmed slulad. § 8 Omhandläggningen av de värnpliktigas bidragsärenden FörsvarsministernLARS DE erhöll ordet för atl besvara () den 7 decemberanmälda fråga, 1978/79:219, och anförde; har frågat vilka åtgärder jag är beredd att vidta föralt förbättra handläggningen av de värnpliktigas familjebidragsärenden. Jagvill inledningsvis erinra om att den nya familjebidragslagen, som trädde ikraft , bl. innebar vissa ändringar i besluts- ochbesvärsordningen. Enligt lidigare ordning skulle familjebidragsnämndernainhämta försvarels civilförvaltnings medgivande i vissa ärenden. Civilförvaltningensmedgivandebeslut kunde inte överklagas. avgör famil-jebidragsnämndemavissa ärenden direkt och civilförvaltningen avgör andra ärenden. Bådenämndernas och civilförvaltningens beslut kan överklagas. Avsiktenmed dessa ändringar var främst att renodla besluts- och besvärsordningen,garantera en jämn och lika tillämpning av gällande bestämmelser samt ävenminska belastningen på försvarets civilförvaltning. Frågeställarenkonstaterar att värnpliktiga under grundutbildning i ökad utsträckning ärfamiljeförsörjare eller har eget hushåll. Flertalet sådana ärenden där denvärnpliktige är familjeförsörjare och har barn, samt även ärenden därensamboende värnpliktig har haft egen bostad föreinryckningen, avgörs av familjebidragsnämnderna. Dessa ärenden har enligt vadjag har inhämtat kunnat avgöras utan någon anmärkningsvärd väntetid. Ärendensom skall avgöras av civilförvaltningen är t. ex. ansökningar om bostadsbidragfrån sammanboende värnpliktig utan barn eller ensamboende värnpliktig, som harhaft egen bostad än före inryckningen. Dessa ärendenhar inte kunnat avgöras i önskvärd takt. Undertiden närmast efter den nya lagens ikraftträdande uppkom en kraftigärendebalans hos civilförvaltningen. Förhållandet kan delvis förklaras med debetydande personalproblem som uppstod i samband med att verket omlokaliseradestill . Vidare innebar den nya lagensövergångsbestämmelser att värnpliktig som fullgjorde tjänstgöring vid lagensikraftlrädande skulle fö bidrag enligt den lag, gamla eller nya, som ledde tilldet förmånligaste bidragsresultatet. En särskild prövning måsle därförövergångsvis ske i varje ärende. Sedanseptember har civilförvaltningen vidtagit personalförstärkningar och andraåtgärder för atl minska väntetiderna. Alltjämt uppgår emellertid balansen till ca2 500 ärenden mot de ca 1 000 ärenden som för anses normalt. Enliglvad jag har inhämtat har civilförvaltningen genom bl. a. yllerligare kraftigapersonalförstärkningar påbörjat en massiv insats för att komma till rättamed ärendebalansen. Jaghar därför anledning utgå ifrån att civilförvaltningens åtgärder inom en snarframtid kommer att medföra återgång till ett normalt handläggningsläge. 0/77handläggningen av de värnpliktigas bidragsärenden Jag ber alt få tacka försvarsminislern för svaret. Dess värteinnehåller det egentligen ingenting om åtgärder som direkl skulle ha förbättratde värnpliktigas möjligbeter alt fö ut sina ersättningar inom rimlig tid. Detsägs visseriigen att man sätter in exlra resurser hos försvaretscivilförvaltning, men såvitt jag bar kunnat bedöma utifrån uppgifter som ärlämnade, kommer de resurserna inte tillnärmelsevis att möjliggöra att bidragenutbetalas inom rimlig lid. Detta är otillfredsställande, och det framgår avsvaret att det är en bedömning som vi kan vara överens om. Sanningenärju den alt tusentals unga värnpliktiga rycker in och fullgör en tjänstgöringsom samhället ålägger dem, men de möts inte av det som borde vara självklart,nämligen att samhället uppfyller sitt åtagande under värnpliktstjänstgöringen. Vihar nu en ny försvarsminister, som inte haft möjlighet att se på de härfrågorna , och den förte departementschefen hade möjligen,enligl hans sätt att se, vikligare saker att handlägga. Men jag tycker att dethär är en av de gmndläggande frågorna när det gäller det svenska försvaret.Statsmakterna måste klargöra del starka band som finns mellan värnplikten ochsamhället, och då är det inte tillfredsställande att tillåta en utveckling avdet slag som har ägt rum. Det är inte underligt att de unga människor somåläggs att göra värnpliktstjänstgöring under tillräckligt svåra ekonomiskavillkor dessutom utsätts för en behandling som innebär - detta är klartdokumenterat - att de inte för de bidrag som de är berättigade till för attklara Omhandläggningen av de värnpliktigas bidragsärenden det familjeansvar som deockså har vid sidan av sin värnplikt. Jagtycker nog att svaret kunde ha innehållit ett kraftigt understrykande av atlresurser verkligen måste sättas in så alt ärendebalansen arbetas av inomkortare lid än vad som kan bedömas vara möjligt. och jag är helt överens om att läget ärotillfredsställande och alt de värnpliktiga blivit lidande på den nya lagstiftningensgenomförande , civilförvaltningens flyttning lill Karistad i börjanav september och det faktum att de som var inkallade måste få sinabidragsfrågor omprövade så att de fick bäsla möjliga utbyte av den gamla ellernya lagen. RolandBrännström frågade mig vilka konkreta åtgärder jag har vidtagit eller avser attvidta. Jag vill då först säga att jag delvis i anledning av detta ärende iförrgår besökte , därjag talade med all berörd personal, alltså ävenhandläggarna själva. De lovade mig alt de kommer att göraen massiv insats i form av övertidsarbete för att i största möjligautsträckning arbeta ned den här balansen före de som kommer. Vidarehar vi i fråga om antalet handläggare anställt tvånya. överförde man tre tjänstemän från expeditionen icivilförvaltningen till den här enheten, och håller man på att nyanställaytteriigare två för atl snabbt fö upp kapaciteten att behandla ärendena. Vi harvidare gått in i beslutsordningen i civilförvaltningen och flyttat nedbeslutsrätten till handläggarna i den utsträckning dessa är kvalificerade attavgöra ärendena. I den mån det skall vara beslutsfattare ovanför handläggarnahar vi förstärkt antalet sådana. Jagvill också säga att del för de värnpliktiga som sitter särskill illa till finnsen möjlighet atl gå till personalvårdskonsulenten på sitt förband och anhållaom alt deras ärenden behandlas med förtur. I så fall har man på civilförvaltningenmöjlighet att ta dessa ärenden snabbare än övriga ärenden. Jagräknar med att ärendebalansen skall ha gått ned så mycketatt den är normal. Jag är tacksam för att försvarsministern nu redovisar några åtgärdersom inte framgår av det skriftliga svaret, men jag lycker nog att en del av detkompletterande svaret ändå innehåller ett försök till ursäkt som knappast ärväl underbyggt, därför alt såväl den förväntade lagändringen som utflyttningentill Karistad inte var någon nyhet vare sig för eller förförsvarets civilförvaltning. Jag lycker nog att det klart bör understrykas attde beslut som fattats här i om båda dessa åtgärder inte på något sättkan utgöra en ursäkt för att försvarets civilförvaltning icke har ställt upp iden utsträckning man har anledning att kräva. Man har försatt våra värnpliktigai ett förhållande som är otillfredsställande, ett förhållande som långsiktigtkan negativt påverka deras inställning till den försvarsplikt som vi åläggerdem att utföra för samhällets trygghet. och jag är helt överens i själva sakfrågan, all manså fort som någonsin är möjligt måste avhjälpa den här situationen. När delgäller ansvaret för atl situationen har uppstått vill jag göra ett påpekandesom jag inte gjorde i milt förra inlägg. Den här enheten inom försvarelscivilförvaltning föriorade till 24 av 42 av denordinarie personalen. Det var alltså bara 18 som följde med till , ochdärför uppstod i Karistad ett enormt nyrekryteringsbehov. Detla är nu fylll,men del måste anses utgöra något av ett alibi för att enheten inte kundefungera med oförändrad effektivitet när arbetsbördan fördubbladesgenom dubbelprövningen av ett stort antal ärenden. Omhandläggningen av de värnpliktigas bidragsärenden