prot · G20950 · 1978-12-31 00:00:00 — Detär endast en siffra på de första sidorna som förvånar mig. an regeringen kommit överens med kommunerna om en konsumlionsökning pä . Den siffran förekommer också i en försörjningsbalans,omfattande 1979 och 1980, som finns i regeringens förslag lill den ekonomiskapolitiken, vilket lämnades lill . Jag lycker inle mankan åberopa den siffran på tillväxten när det gäller nybyggnad och nyinredningav förskolor. När del gäller bruttoinvesteringar förutsätter nämligenförsörjningsbalansen alt kommunerna ökar , men att de under1979 minskar bmltoinvesteringarna med 0,1 %- alllsä på stället marsch. Är detinte dessa siffror - som också gäller för investeringen i barnomsorgen - somgör atl kommunerna framför sig ser stora problem? har varitpolitiker under många är. Han måste vela att det 0/77den kommunala barnomsorgen ärsmärtsamt när man i en kommun helt skall bromsa upp invesieringsui-vecklingenfören sektor. Del är myckel svårl att göra omprioriteringar mellan pressandebehov i en kommun. Därför är det oftast elt ökat utrymme man kämpar om ikommunerna, sällan del nuvarande utrymmet. Om inte någon ökning sker blirutvecklingen gärna läst. De små kommunerna, som har små ramar atl röra siginom, har sällan omprioriteringsmöjligheler. Jag skulle vilja fråga: Vad kanstatsrådet göra i det lägel för atl lätta kommunernas ekonomiska bekymmer? Delär bra all man åter tagil upp diskussionen med kommunerna om statsbidragen, ochjag hoppas verkligen att man skall finna vägar atl stödja kommunernas ekonomi.På många håll ute i kommunerna säger man med anledning av den sammanställningsom gjorts av barnomsorgsplanerna för 1978-1982 all femärsplanen för nybyggnadi stället bliren sexårsplan. Det är kanske det som ligger dolt bakomstatsrådets tal i svarei om en "tumregel', som fördröjer utbyggnaden medett år. Därför kan man fråga sig om utbyggnadsplanerna för 1976-1980 i ställetkommer all gälla för liden . Somsvar pä min andra fråga för jag endast en hänvisning lill budgetproposilionen.Därför skulle jag vilja fråga sialsrädet: Fär vi inle alls ställa frågor påhösien som har någon ekonomisk anknytning? Vadjag har önskat veta är ju vilken egen inställning statsrådet har lillförskollärarutbildningen. Behöver den utbildningen bromsas, eller kommersocialministern att kämpa för atl utbildningen av förskollärare sker i enoavbruten lakl som en del av vår prioritering av barnomsorgen? Omsocialminislern inte får gehör försina krav i budgelbehandlingen ärju en sak,men vad han har kämpat för trorjag önskar fö veta. Därför skulle jagvilja fråga; Kan förskollärarutbildningen ulan våda för kvalitetsförbättringenav förskolan skäras ner? Socialdemokraternaharju kämpat för ell särskill slalsbidrag, som skulle kunna fördelas efterbehov till kommuner som har sociala problem eller många invandrarfamiljer. Detär kanske en fråga som man skulle kunna ta upp vid de aktuella överläggningarbeträffande statsbidragsgivningen som pågår och som man väl också skall föramed kommunerna. Jag tror atl del är myckel angeläget atl de kommuner som ärsärskilt hårt drabbade för ett manövemtrymme. Vi vet ju atl t. ex. flerakommuner i omgivning har mycket svåra problem. Minsista fråga har, såvitt jag har kunnat utläsa, hell glömts bort i statsrådetssvar. Därför vill jag fråga: Kommer socialminister atl förbigå delinlernalionella barnårel 1979 med tystnad pä grund av del ekonomiska lägel -delta s. k. ekonomiska läge som av experter påstås vara pä väg uppåt? Mångafrågor som rör barnavård och barnomsorg ligger nu utredningsklara påregeringens bord. Vi har t. ex. socialutredningens förslag om mera satsning päförebyggande öppet arbele inom barnavården eller barnomsorgen, som socialutredningenönskar kalladel. Vi har också strävanden när del gällerden uppsökandeverksamheten. Det flnns en lagbestämmelse om uppsökande verksamhelför att nå fram lill barn med särskilda behov av samhällets stöd. Men ute påfältet inom barnomsorgen är man inte helt övertygad om alt bestämmelsernafungerar. övertygad om atl den verksamheten verkligen fyllerkraven? Vivet att vid behovsbedömningar för utbyggnaden av barnomsorgen beräknas del antalbarn som behöver plats på grund av särskilda behov av stöd och stimulans varaca . I den försöksverksamhei som föregick barnomsorgslagen rörandeuppsökande verksamhet låg den siffran i de berörda kommunerna inte under 7 %.Därför kan vi fråga oss: Vilka framstötar gör vi under för barnsom har det svårt i ? Jagkan ge mänga exempel pä barn med svårigheter, och jag tror atl det finnsoerhört tnänga sådana fall i . Jag är rädd atl vi t. o. m. underinlernationella barnåret glömmer bort dessa barn. Och jag vill hålla medbarnstugeutredningen, som 1972 sade alt inle förrän vi hjälpt de barn som hardel allra svårast i har vi verkligen blivit ett barnvänligt samhälle. Kommervi inför barnårel bara att hänvisa till vad som redan gjoris och visa framlitet utställningar, forskningsprojekt och liknande? Jag lycker inte au delliknar . bmkar vara känt för resultalpolitik i internationellasammanhang, speciellt vad gäller sociala satsningar. Därför tyckerjag att viinför inlernalionella barnåret verkligen skall visa atl vi är på ålenen när delgäller barnavård och barnomsorg. Detfinns också ett förslag om föräldraulbildning som ligger klart för regeringensbehandling. Salsningar på föräldrautbildning harju ständigt varit efterfrågadeav och önskade av alla partier. Här kan man verkligen inle skylla påekonomin, för vad föräldrautbildning kostar är småslantar i förhållande tillvad man ger i slöd till industrin och många andra sektorer. Därför skulle jagvilja fråga: Skall verkligen föräldrautbildningens början, den kring barnensfödelse, dröja över barnårel innan den kommer i gång? Det finns en otålighetute i kommuner och landsting som jag tror atl statsrådet kan stilla om han gerett posilivt svar på frågan om föräldrautbildningen skall sättas i gångsnarast. Jagskulle i stort sett vilja upprepa min sista fråga och säga: Vilka förberedelserpågår för atl det internationella barnåret skall kunna visa atl villbehålla sin tätplats på den sociala barnavårdens område? INGA (vpk): Jag skall bealt få lacka för svarei på min interpellation. Riksdagenhar fattat beslutet, i överenskommelse med kommunerna, alt kommunerna skullebygga 100 000 nya daghemsplatser och 50 000 fritidshemsplalser . Närman fattade det beslutet tyckte vpk alt den utbyggnadstaktenvar för låg, eftersom behov och köer redan då var katastrofalt slora och långa. Delvisar sig nu alt kommunerna inle ens kommer atl klara av den här, som jag serdel, mycket låga utbyggnadstakten. Enligl socialslyrelsen räknar kommunerna medatt bygga ul med bara 76 000 daghemsplatser och 41 600fritidshemsplalser mot de 100 000 resp. 50 000 som man utlovat Detfinns 103 400 daghemsplalser, och behovel enligt kommunernas beräkning är351 700 platser . Arbelskraftsundersökningarna () redovisar ettbehov på 404 000 platser för barn med heltidsarbelande föräldrar, alltsåföräldrar som jobbar mer än , och dessulom ett behov av 84000 platser för bam som har deltidsarbetande föräldrar. Enligl kommunernasberäkningar har av förskolebarnen förvärvsarbetande föräldrar mot somman kommii fram till i . Kommunerna har alltså räknat med ett behov somligger betydligt lägre än de siffror som man kan utläsa ur iår. SCBhar också gjort en undersökning som visar på ett ännu större behov. 460 000platser behövs för alt barn med heltidsarbelande föräldrar skall fö plals, och25 000 till för barn med föräldrar som arbeiar 16-19 limmar . Också närdet gäller fritidshemmen ligger kommunerna för lågt. fär avbarnen plats på fritidshem - del finns 35 000 platser. Behovel enligtkommunernas beräkningar är 350 000 . Skall man jämföra 35 000 med 350000, som är kommunernas egna beräkningar? Dessutom behövs ytterligare 30 000platser, säger kommunerna, för . Mankan räkna och man kan göra upp planer pä väldigi många sätt. Behovet av en storuibyggnad kvarstår med all tydlighet. kommunisterna menar atlalla barn skall ha rätt lill en bra och gratis daghems-eller fritidshemsplatsför sin egen skull, därför all barnen behöver del. Om man räknar efter barnetsbehov behövs inle alla dessa prognoser och beräkningar, som i slutändan ändåvisar sig vara för snålt tilltagna. Detfinns fortfarande kommuner som inte har ett enda daghem - 19 st. -och i 70kommuner saknas daghem med småbarnsavdelning. len tredjedel av kommunernasaknas fritidshem. Man skall komma ihåg -jag tycker del är viktigt - när delgäller kommunernas behovsberäkningar alt en behovsberäkning inle alls ärdetsamma som uibyggnad. Det finns något som heter servicenivå elleruibyggnadsnivå också. I kommunstyrelses förslag med anledning avbarnomsorgsplanen heter det alt uibyggnad skall ske med hänsyn lagen till deekonomiska förutsättningar som finns. Och servicenivån, uibyggnadsnivån, ärbelydligl lägre än den s. k. behovsnivån. Många uibyggnadsobjekl, dvs.barnstugor, försvinner av olika anledningar i barnomsorgsplanerna. I eltyttrande frän planeringskontoret i lill den senastebarnomsorgsplanen kan man läsa; " det saknas föreu ston antal objekt planlagd markför allmänt ändamål" och " del föreligger slora svårigheter altfinna lämplig mark för uibyggnad". Varförklarar kommunerna inte av den utlovade ulbyggnaden av barnomsorgen? Avrapporten från planeringsgruppen för barnomsorgen framgår del all det oftafinns fiera orsaker till att kommunerna inle bygger ut i snabbare takt. Fyrakommuner av fem säger att det är ekonomiska skäl som stoppar ulbyggnaden.Kommunerna har helt enkelt inte råd atl bygga daghem och fritidshem. Ungefärhälften av kommunerna tycker atl driftkostnaderna är svårast att bära, medan enfjärdedel lycker att investeringskostnaderna är Mänga kommuner harockså svårt all skaffa mark-del gäller samtliga de tillfrågadestorstadskommunerna. Alltillgänglig statistik visar alt kommunisterna har haft och harrätt i sin uppfattning om vad som krävs för alt man skall kunna garantera enuibyggnad som motsvarar ell verkligl behov. Vpkhar sagt atl det behövs en lagstiftning för atl irygga barnens rätt till bradaghemsplalser. Vpk har sagt all kommunerna vid all sladsplaneläggning måstereservera mark för barnomsorgen, för annars finns det ingen mark . Vpkharsagt alt kommunerna måste få full kostnadstäckning föran bygga bortdaghemsbrislen, annars har kommunerna inte råd. 1 första hand skallpersonalkostnaderna täckas. Dellaär krav som vpk ställt, och del visar sig nu atl del hade varitklokt av atl fatta beslut i enlighel med dessa vpk-krav. står viinför ett utbyggnadsbehov på nära 500 000 platser enligt SCB:s siffror utan altkommunerna har vare sig mark eller pengar. Och var finns kommunalpolitikernasgoda vilja, som man har talat om, närde varken har mark ellerpengar? Det behövs verkligen såväl lagstiftning som mark och pengar för atl fäi gång en utbyggnad av barnomsorgen. Barnomsorgen måste byggasut både kvantitativt och kvalitativt. Utantillräckligt med utbildad personal inom barnomsorgen kommeraldrig kvalitetenatl höjas. Under mänga år har ulbyggnaden av barnomsorgen saboterats avslalsmaklerna genom alt man utbildat för lilet fiersonal. Vpk;s ulbyggnadskravnär det gäller antalet platser har visal sig helt realistiska med tanke påbarnens behov, med tanke på anlalel barn med särskilda behov och med tanke päden höga kvinnliga förvärvsfrekvensen. Det behöver nu utbildas 20 000 personervarje år inom barnomsorgen. Ulredningen Utbildning i samspel kom fram till audet med nuvarande mycket låga utbyggnadstakt kommer alt fattas 100 000personer inom barnomsorgen . Så ser det ut. Tvärtemotvad som är rimligt föreslår UHÄ en nedskärning av utbildningen avförskollärare med 300 platser. Vpk menar alt utbildningen av personal vidbarnstugorna måste öka. Dessutom bör all personal fä en likvärdig, fyraårigutbildning. Hurslor personaltätheten är på barnstugorna har denstörsta belydelse för kvaliteten. Socialslyrelsen föreslår 2 vuxna pä 5 barn ismåbarnsgrupper. För dessa barn varierar personaltätheten ute i kommunernafrån 2 på 5 lill 2 på 10,2 barn. Det är en ganska stor differens. Den ärdubbelt så stor som vad socialslyrelsen rekommenderar. Försyskongrupper föreslår socialslyrelsen proportionen 1 på 5, och för dessagrupper varierar personaltätheten från 3,2 till 9,4 barn på varje vuxen -ocksådet är en mycket stor differens jämfört med vad man önsketänker om. Föräldersindelade grupper gäller samma rekommendation från ,alltså 1 på 5. Den vanligaste personaltätheten är också 1 på 5, men variationerförekommer även här pä upp lill 7 barn per vuxen. Om man tittar på dessavariationer - siffror finns tillgängliga i olika uiredningar, vilket GabrielRomanus förmodligen känner till - finner man det angeläget alt 0/77den kommunala barnomsorgen införaminiminormer för personaltätheten, vilka är bindande eller tvingande, för altpersonaltätheten skall bli tillräckligt stor. Dellaär elt gammalt och välkänt krav, som känner myckel väl lill.Gabriel och jag utformade en reservation kringdenna fråga. Reservationen tog upp markproblemet, gruppstorleken ochpersonaltätheten. Dä var vi överens, men det är vi tydligen inte längre. Jagtycker att har genomgått en förändring pä denna punkt. Jagundrar vaddet kommer sig av? Kravet står ju fortfarande kvar och blir alllangelägnare som går. Detär självfallel också nödvändigt att kommunerna för ekonomisk hjälp att läckakosinaderna för denna personaltäthet. Vpk lycker atl även socialstyrelsensrekommendation när det gäller personaltäthet är för låg och föreslår 1 personpå 4 barn, föreståndaren oräknad, med möjlighet lill större täthet för de allraminsta barnen. Förnågra dagar sedan presenterades en studie av över hurpersonaltäthet och gruppstorlek påverkar barn pä daghem. Denna studie - som jagvill rekommendera att läsa, eftersom den är väldigt intressant- visar klart att barn mår bättre av all vara i mindre grupper. Dåpersonaltätheten ökade från 1 person på 5 barn - som är socialstyrelsensrekommendation men som i och för sig inte gäller, eftersom man kan ökaproportionen upp lill 10 barn per vuxen - till 1 på 3 mådde barnen mycketbältre. Ocksåvistelselidernas längd inverkade på hur barnen mådde och trivdes. För kortavislelselider gjorde barnen blyga och hämmade, och för länga lider gjordebarnen hyperakiiva och bråkiga. Med vistelselider på mellan 7 och 9 limmarvarje dag mådde barnen bra. Denna studie visar hur vikligl vpk;s krav på 6timmars arbetsdag är både för föräldrar och för barn. Eftersomkön är så lång i många kommuner och utbyggnadstakten så låg i förhållande tillbehovel, finns i en del kommuner planer pä alt öka antalet barn i varje grupp.Bara för någon dag sedan hörde jag i radio atl planerar20-grupper. Daghemspersonalen och vpk har talat om de negativaföljderna av för stora barngrupper och överinskrivningar, och bekräftasdessa farhågor av forskningen. Orsakentill alt både den kvantitativa och den kvalitativa utbyggnaden ärså dålig närdet gäller barnomsorgen är atl man aldrig på allvar har diskuterat varför viskall ha daghem, dvs. målsätlningen med hela daghemsverksamheten ochfritidsverksamheten. räknar vi behovet utifrån moderns förvärvsfrekvens,inte utifrån barnens behov. Ekonomiska förhållanden får styra utbyggnaden,personaltätheten, gruppslorieken och andra viktiga kvalitativa frågor - iniebarnens behov. Men vi måsle lära oss att det är barnens behov vi skall sälta iförsta hand och alt barn måste få kosta. Jagskall be att fö kommentera svarei, somjag fick från GabrielRomanus. Jag tycker all det är ell ogint svar, men jag har åtminstone fåttklara besked belräffande de frågor som jag har ställt. Jag frågade ifall statenskall överta kostnaderna för barnomsorgen, och jag har föll elt nej till svar.Jag har frågat ifall vi skall få normer som innebär atl man reserverar mark för Jag har fåll svar; Nej. Jag har frågat om överinskrivningen skallslopas och fåu nej. Jag har frågal om kapaciteten för utbildning avförskollärare kommer alt ökas, och jag har också där fält ett svar som är nej -åtminstone är regeringen inte beredd atl la ställning . Jaghar inle fått svar när det gäller lekylor inom barnomsorgen, och det väntar jagatt fö . Detsägs i svaret att barnomsorgen är en lagfäst uppgift, och det äralldeles riktigt. Sedan hänvisas det lill att i nära nog totalenighet har lagt fast att alla barn med förvärvsarbetande och studerandeföräldrar skall kunna beredas plats inom barnomsorgen i mitten av 1980-lalel.Men hur skall det gå till, om man inte skapar möjligheter för det? Allatillgängliga utredningar och all tillgänglig statistik visar aU det inle kommeratl gå. Sedanlill överenskommelsen om de 100 000 daghemsplalserna och de 50 000fritidshemsplatserna. Inle ens delta kommer kommunerna atl klara av. Man klararinte av det, därför att man saknar instrument atl garantera en utbyggnad. Socialministernhänvisar vidare till höjda statsbidrag, men jag bestrider att det är en kraftigförstärkning av bidraget lill kommunerna för att bygga ut barnomsorgen. Man logbon del s. k. anordningsbidragel, och när man gjorde del ledde del till ennedgång i ulbyggnaden. Vid de utfrågningar som gjoris för all kartlägga varförkommunerna inte bygger ul barnomsorgen har del uppgivils atl man inte har råd.Det sägs i svaret atl regeringen. och harvarit ense om en uibyggnad och att barnomsorgen skall priorileras. Men delfinns ju inga som helst garantier för aU det blir så. Vi har väntat på den härulbyggnaden . "En uibyggnad av barnomsorgen enligt detöverenskomna programmet ryms väl inom den angivna volymökningen", sägerGabriel . Det är väl de som jag har fått svar om. Men varför svararkommunerna då som de gör? De svarar ju all de inte klarar vad man har kommitöverens om. Jaghar fördelen att tillhöra både kommunfullmäktige och en social centralnämnd,och vid varje sammanträde diskuierar vi detla alt vi inle har råd all bygga utbarnomsorgen. Och de 980 miljonerna, som kommunerna skall få 1979, skall juräcka lill allt möjligt. Kommunerna skall klara av SIA-skolan med de pengarnaockså. Socialministerngör i svarei ett häpnadsväckande uttalande, somjag skall be alt få citera;"Sammanfattningsvis kan således konstateras atl kommunernas ekonomi i siginte ulgör något hinder för en utbyggnad enligt "Då måsle han ju vara omedveten om den svåra ekonomiska situation somde flesta kommuner befinner sig i. Framför allt är situationen besväriig för dekommuner som har det största behovet av att bygga ut barnomsorgen - de faUigakommunerna, där kravei är störst, där antalet barn med särskilda behov ärstörst osv. GabrielRomanus är litet oroad över all ligger utbyggnaden underplanerna. Han skall ta upp en diskussion, säger han, och har vissl redan gjortdet. Men det hjälper ju inte att diskutera de här frågorna, för del har vigjort i alldeles . Vi har missat all ta de beslut som ledertill en garanterad uibyggnad av barnomsorgen. Del hjälper inte att prata. Jaglycker atl regering och riksdag skall hjälpa till att infria den häröverenskommelsen och inte bara skjuta ifrån sig problemet till kommunerna ochsäga: Det här är en lagfäst uppgift. Det visar sig ju atl kommunernainle klarar av alt bygga ut. Och man skall heller inte komma med någrapekpinnar när det ser ut som det ser ut, när köerna är så otroligt länga ochbarnen sitter i kläm, när kommun skyller på riksdag och riksdag skyller påkommun; sådan är den faktiska situationen. Delär så tjusigt när säger: "Av svarei följer att regeringen slår fast vid såväl överenskommelsen med Svenska kommunför bundet - ." Ja, det vore väl sjutton annars! Men man måste också ge kommunerna möjligheter altinfria överenskommelsen. Del har de inle . Delskall göras en översyn av reglerna för statsbidragsgivningen, sägs det också isvaret. Men vilken inriktning skall statsbidragsgivningen fö? Tänker man läckakostnaderna för personalen, eller menar man alt kommunerna skall få sinainvesteringskostnader täckta? Sedanär det fråga om statliga normer för personaltäthet och gruppstorlekar. Som jagsade tidigare är del väldigt bråttom att fö fram dem, eftersom man nu ikommunerna börjar planera s. k. Jag skulle vilja veta socialministernsinställning till en sådan ålgärd som man planerar t. ex. i , därman skall öka till 20 barn per grupp, faslän man redan nu har alldeles förmånga barn i varje gmpp. Närdel gäller antalet elever pä förskollärarlinjen är tydligeninte alls oroad av alt man minskar en redan nu alldeles för lågutbildningskapacitet. Sålar statsrådet upp frågan om markreservalion, och då heter det att det ärkommunens sak alt ordna den. Men utbyggnaden, eller rättare sagt brislen påutbyggnad, visar att det behövs markreservation, och det har vi faktiskt varitöverens om. och vänsierpartiet kommunisterna har med anledning aven motion kommunisterna tillsammans reserverat sig för altdel skall finnas markreservalion för barnomsorgens behov. Varför har herrsocialministern gått ifrån den ståndpunkten? Och behandlades enfolkparlislisk molion av , som log upp del gamla vpk-kravet,och den var väldigt bra. I debatten yttrade sig inte . Del varvänsterpartiet kommunisterna som fick gå upp och yrka bifall till motionen ommarkreservation. Jag tycker alt det är väldigt ynkligt handlal av . Erfarenhetenvisar alt det fattas pengar och markresurser för atl bygga ul barnomsorgen. MenGabriel säger alt del är kommunernas problem, eftersom kommunen ärhuvudman för den fysiska planeringen och därför skall se till, alt det finnsmarkresurser. När det gäller bilar finns det däremot lagar och förordningar ochregler i planverkets anvisningar. Då kan man fatta beslut, och omjag inle äralldeles felunderräitad fattas de besluten centralt av statsmakterna. För bilenmåsie man för alt fö en stadsplan godkändavsätta inle mindre än 30 m per lägenhet, men när det gäller barnomsorgenbehöver man inte avsätta en enda kvadratmeter. Vpk har räknat ul alt om manavsatte bara 10 m - alltså en iredjedel av vad man avsätter för bilen - skulleman kunna läcka in åtminstone ytbehovet så alt alla barn fick plats på daghemoch fritidshem. Så enkelt är det. Men del steget är man inle beredd alt ta. Delvisarall inle tycker atl barnen är lika vikliga som bilarna.Han prioriterar bilarna i förhållande till barnen. Sedantill frågan om barnens lekylor. Jag vill gärna alt socialministern svarar påmin fråga i det avseendet. Även här är förhållandena orimliga -ytorna ibarnstugorna är alldeles för knappt tilltagna, Därulöverharjag en mer allmän fråga. Är del inte alt framför alllsocialministern inser all del inle går att hålla på så här? Del går inle allhålla på och prata om hur vikiig barnomsorgen är. Det pratas alltid om hurvikiig barnomsorgen är. Det pratas här i kammaren, och det pratas ute ikommunerna. har vi val näslaår-o, vad det då skall pratas om hur viktigbarnomsorgen är! Del pratas alllsä, men del har inle fattats några beslut i denhär kammaren eller någon annanslans som garanterar en utbyggnad. Det behövsfaktiskt en lagstiftning för alt garantera utbyggnaden. Det behövs ekonomiskaresurser, del behövs markreservationer, och del behövs normer för gruppstoriekoch personaltäthet, om del skall bli någon uibyggnad både när del gällerkvantiteten och när del gäller kvaliteten. Jag skall försöka kommentera i varje fall huvuddelen av de mångasynpunkter som inlerpellanterna har framfört, och jag börjar med GrelheLundblad. Detsom jag i svaret sade om kommunernas ekonomi bygger bl. a. på denöverenskommelse som träffades mellan regeringen och . Den överenskommelsen har redovisats för , varför jagkan utgå från aU den är känd. I överenskommelsen sägerde båda parterna följande: "Parternaär vidare ense om att inom de angivna ramarna för konsumtionens volymökningbör ulbyggnaden av barnomsorg, äldrevård och långtidssjukvård prioriteras.Barnomsorgens utbyggnad bör ske i enlighel med överenskommelsen mellanregeringen och under hösien 1975." I fråga om investeringarnasäger man: "Denprioritering av en uibyggnad av antalet platser i barnomsorg, äldrevård ochlångtidssjukvård som angivits ovan gäller naturligtvis också i fråga ominriktningen av de kommunala Investeringarna."