prot · G20921 · 1978-12-31 00:00:00 — konjunklurrapporter som framlagts räknar man också med oförändradarbetslöshet . Delär ett läge som inte kan accepteras. Ett samhälle som inte kan garantera arbeteåt alla medborgare har dömt sig självt. Finnsdå möjligheter för en annan politik som bekämpar arbetslösheten och säkrararbete ål alla? Varaktig full sysselsältning och i synnerhet ett meningsfulltarbete ål alla kan först skapas i elt samhälle som bygger på planekonomi ochsocialism. Men man kan självfallel inle nöja sig med delta konstaterande.Kampen mot arbetslösheten måste las upp . Arbetslöshet och utslagningskapar så många problem för de utsatta och för samhället alt deras bekämpandemåste vara en huvudfråga. Vpkhar ställt kravet att man skall skapa 100 000nya jobb och även konkret visat hur delta skall gå till. Bygg 25 000 fler nyalägenheter än regeringen vill eller sammanlagt 85 000 lägenheter - det betyderhelärsjobb ät ytterligare 15 000 byggnadsarbetare! Bygg 50 000 daghemsplalseroch öka personalen på daghemmen - del betyder jobb ål ännu flerbyggnadsarbetare som går arbetslösa och ät ungdomar som kan utbildas tilldaghemspersonal! Förbättra miljön, bygg ul de kollektiva kommunikationerna,starta produktion av maskiner och apparater föratt utnyttja sol, vind ochjordvärme som energikällor, försvara jobben vid varven, vid järnverken, inomtextil! Delfinns inget värre slöseri än att tvinga folk till arbetslöshet. Det finns i dagmånga arbetslösa i , och det finns stora behov av merabosläder, flera daghemsplalser, bättre kollekliva kommunikationer osv. Men ärdet då inte självklart att de arbetslösa byggnadsarbetarna skall ges en chansatt bygga mera bosläder, flera daghemsplatser osv? Allt annat måste ju varaoförnuftigt. Det är en fråga om politisk vilja och om organisation alt klaraden saken. De borgerliga regeringarna visar genom sin brist på handling all deinte vill göra slut på arbetslösheten. Den är till en viss gräns bra atl ha förkapitalisterna. Den håller nere lönerna,den bildaren reserv av arbetskraft förnya verksamheter. Denbrittiske nationalekonomen skriver i en av sina böcker att om man intekan organisera vettigare sysselsättning, så är del i alla fall bättre all folkfSr i uppdrag atl gräva ett stort hål i marken än atl de inle har något arbetealls. Del är nog riktigt fortfarande, men kraven ställs högre. börjar grupper och rörelserställa krav om en alternativ produktion och menar därmed en samhällsnyliigproduktion, som utgår frän människornas behov. Del är inle likgiltigt vad somproduceras, om del är mal och kläder eller krigsmateriel och lyxprodukter. Delär heller inte likgiltigt hur varor och tjänster produceras. Pä många områdenoch i många sysselsättningar är arbetet degraderat lill monotona ochtröstlösa uppgifter, för alt inte tala om de många jobb där arbetarenfortfarande direkt måsle riskera sin hälsa. Den tekniska utvecklingen måsteanpassas lill människan, medan kapitalisterna vill ha det tvärtom. Omarbetet skall kunna ges sådana former som säkrar människovärde ochmeningsfullhet måste arbetarna erövra makt och bestämmanderätt över arbetetsoch produktionens organisation. Del går inle om man satsar pä kapitalistiskmarknadsekonomi och är generös mot storföretagen. Människovärdet vinns bara ikamp mol dem som förnedrar det - kapitalet, dess stal och dess arbetarfientligalagar. Det visar hur långt vi har kvar till en verklig demokrati, när arbetaresom vid Bil & Traktor i kan avskedas därför alt de strejkar.Kampen måsle fortsätta för demokratiska fri- och rättigheter påarbetsplatserna. Delhar talats här om nödvändigheten av atl sänka marginalskatterna. Läl migkällerskt säga att detta inte är den angelägna uppgiften. Varje sänkning avmarginalskatterna innebär att man ännu mera minskar progressivileten iskattesystemet, dvs. minskar skatterna på höga inkomster och lägger störrebördor pä låga inkomsier. Jag vill ställa en direkt fråga till ekonomi- ochbudgelminisier Mundebo: Är del en sådan utveckling som folkpartiregeringenvill ha och tänker försöka genomdriva under del närmaste årel? Finnsdel å andra sidan ett överskoll i statsbudgeten som kan användas förskattesänkning, bör man slopa moms på nödvändighetsvaror eller med andrametoder göra dem billigare. På höga inkomster och slora förmögenheter bör manlägga större skatter. Det gör man bl. a. genom atl skärpa kampen motskattefiykt och skattefusk. Härvill jag ha svar av på ytterligare en fråga; Vad tänker herrMundebo göra åt kampen mol skatteflykt och skattefusk? En allmän skatleflyklsklausul har utlovats , men ännu har vi inte sett till den päriksdagens bord. Motden orättfärdiga politik som förts underden borgerliga samlingsregeringen harvpk länge slagits för en verklig förbättring av bl. a. barnfamiljernas ochpensionärernas villkor. Det får här inle bli fråga om några allmosor ivallakiiskt syfte. Det handlar om slora folkgruppers rättighet till en skäligstandard, lill en rättvis andel. Pensionärerna skall ha förhandlingsrätt. Detbör också barnfamiljerna ha när det gäller barnbidragen och de studerande närdel gäller sludieersältning. sänds i TV mångomskrivna . Man avslöjar ingen statshemlighet om man säger att densjunde frågan är följande: Är demokrati möjlig i elt utbyggtkärnkrafissamhälle? Demokrati betyder folkstyre. vägraralt gå med på en folkomröslning om kärnkraften. De säger all frågan är för svärför folket. Den sjunde frågan kan vidgas; Är demokrati möjlig i ett samhälledär siorflnans och storföretag dominerar den tekniska och ekonomiskautvecklingen? Denkapitalistiska marknadsekonomin, som folkpartiregeringen bygger på, har somgrund kamp och konkurrens mellan individer och företag. Mol detta ställer viden socialistiska idén, vars grund är solidaritel och samverkan mellanmänniskorna. Densolidariieien måsle gälla även över gränserna. Därför välkomnar vi den inlernationellasirejkaktion som i 14 länder sker mol det stora transnationella förelagetUnilever som en prolesl mot förelagets utsugningspolitik i Sydafrika.Solidaritelen med kampen mot apartheid och kapitalistisk utplundring i ,solidariteten med det chilenska folkets kamp mol militärdiktaturen är viktigaoch nödvändiga delar av den svenska arbetarrörelsens politik för ett bättresamhälle. När vi diskuterade ungdomsarbetslösheten här i kammarensatt det uppe på läktaren några av de många ungdomar som går ulan jobb. De blevbesvikna på vår diskussion. Vi pratade över huvudet på dem, och de varskeptiska lill möjligheter och vilja atl samla sig kring ett beslutsom kunde ge dem chans till jobb. De fick helt enkelt inget förtroende för oss. Detär ungdomen som drabbas värst av den höga arbetslöshet vi har . Och iungdomsarbetslöshetens spår följer håglöshet och misströstan och tyvärr iblandockså svåra sociala problem som kan märka individen för resten av livet. Klararvi inte av att ge ungdomen jobb riskerar vi all fä en hel generation som intelitar pä oss, en generation människor som inte tycker atl samhällel ställer uppens för atl dra nytta av deras arbetsinsats. Och inte blir deras inställninglill samhällel positivare av all mänga vuxna kritiserar ungdomarna och påståratt de inte vill ta de lediga jobben. Den svära siluation som del innebär altvara arbetslös blir inle lättare om allmänheten har uppfattningen atlarbetslösheten är självförvållad. Dåoch då rapporteras i dagspressen, i radio och TV all ungdomen inte vill ta dejobb som finns. Och även bland politiker nämns ibland delta som endelförklaring till arbetslösheten bland de unga. I vissa fall hänvisar man lilluppgifter från företag som sägs ha svårt atl få den arbetskraft de behöver. Föralt se om del ligger något bakom sådana påståenden har man vid Göteborgssociologiska institution i en undersökning försökt ta fram företag i haft rekryteringssvårigheier, alltså företag som hade lediga jobb som vartänkbara för ungdomar, dvs. där del inle ställdes krav pä branschvana,speciellt yrkeskunnande e. d. Delvisade sig alt del var myckel få arbetsgivare som själva haft problem med allrekrytera personal. De lediga jobb som ingen ville ha var arbete i enskilda hemmed barnpassning och städning och gällde bara en eller två Det var också försäljningsarbeten med provisionslön, dvs. arbeten därlönen var hell beroende av försäljningsresultatel. Men totalt rörde det sigbara om några enstaka jobb. Det var alltså få företag som själva upplevtproblemen med att ungdomar sagt nej lill jobb. Däremoi var det desto fier somtrodde atl andra förelag hade sådana svårigheter och som trodde att ungdomarnalevde gott på bidrag. Själv träffar man alltså bara bra ungdomar, men man harför sig att andra träffar dåliga. Jaghoppas att den här och liknande undersökningar sprids, så alt det kan görashelt klart all arbelslösheten inte är självförvållad och så att vi kankoncentrera oss på alt hjälpa ungdomar alt fä arbele och pä att söka deverkliga problemen och deras orsaker. Fränsocialdemokratiskt håll har vi krävt en rad olika åtgärder för alt komma tillrätta med ungdomsarbetslösheten. Vi har bl. a. tryckt mycket hårt på atlarbetsförmedlingarna måste få mer personal. Det har vi föreslagit här iriksdagen och i delegationen för ungdomens sysselsättningsfrågor. Det var ocksåett av de krav som framfördes av den socialdemokratiska partikongressen. Detkanske för en del kan vara svårt au förstå varför vi talar sä mycket om merpersonal till arbetsförmedlingen. Det ger ju, säger man, varken jobb ellernågra nya utbildningsplatser. Men låt mig med ett exempel visa varför det härär så viktigt. Mängaav de ungdomar som söker jobb är mycket vilsna. De har dåliga kunskaper omhur arbetsmarknaden ser ut. De är osäkra pä sig själva och vet inte vad de villsyssla med. Enligt länsarbetsnämnden i kan hälften av alla arbetslösaungdomar inte ange vilket yrke de söker. De här ungdomarna, somknappast har någon chans atl få något arbete direkt, behöver en förberedelseoch en introduktion på arbetsmarknaden. Det kände få genom s. k. ALU-kurser.Del är ganska korta kurser som inte ger någon yrkesutbildning men en braorientering om arbetsmarknaden och möjligheter att praktiskt pröva på olikaarbetsuppgifter ute pä arbetsplatserna. För mänga ungdomar är ALU-kursen detförsta steget på väg in i arbetsmarknaden. Men för att komma med pä en sådankurs måste ungdomarna stå i kö. var en väntetid på två å tre månaderinte ovanlig. Bara hos länsarbetsnämnden i är kön just nu mellan 300och 400 personer. Allravärst är situationen för invandrarna. Det är normall alt de får vänla ältamånader innan de kommer in pä en sådan här förberedande kurs, trots atl manskurit ner ALU-kurserna för invandrare frän . Varförär det då så här? Varför kan ungdomar som varken får jobb, yrkesutbildningeller beredskapsarbete inte komma in på en ALU-kurs? En av deväsentligaste orsakerna är alt det finns för få arbetsförmedlare. Det ärnämligen de som i stort sett bär upp de här kurserna. Del är arbetsförmedlaresom är handledare och lärare, som hjälper ungdomarna ut på de olikaarbetsplatserna. Den långa kön lill ALU-kurserna är en myckel påtaglig effektav all arbetsförmedlingen inle har tillräckligt med folk. På mängaarbetsförmedlingar har man bara sex å atl ägna varjearbelssökande. När vi socialdemokraler ivåras krävde fier arbetsförmedlare skämtade arbetsmarknadsministerWirtén om våra förslag. Jag är glad över att inle skämtar här i dagutan lovar atl föreslå en upprustning av arbetsförmedlingen. Urmånga synpunkter skulle det naturligtvis vara bättre om ungdomarna redan inomskolans ram fick en annan förberedelse för arbetslivet än de får . I denborgerliga trepartiregeringens proposition om åtgärder motungdomsarbetslösheten, som framlades , var förslaget om en försöksverksamhetmed varvad utbildning en av de mycket få konkreta punkterna. Vi kritiseradeförslaget därför att vi tyckte all del var för litet med en försöksverksamhet ihögst tio kommuner och med högst 200 elever i hela landet. Vi tror påutbildning med varvad teori och praktik och vill att den skall komma till ståndi hela landet. Men den borgerliga regeringen har inte ens klarat av atl få igång försöksverksamheten. Och finns det väl knappast längre något hopp omatt denna skall kunna starta . Det är kanske ofint atl påminna omvad arbetsmarknadsministern sade i debatten . Men det framgår avprotokollet alt han lovade alt den här verksamheten skulle starta . Arbetsmarknadspolitikenhar byggts upp och utvecklats under den socialdemokratiska regeringsperioden.Den är, kan man säga, ett av våra skötebarn. Men vi är medvetna omatt arbetsmarknadspolitiken inte ensam kan lösa de grundläggandesysselsättningsproblemen vare sig eller . Ivissa län - i och på t. ex. - räknar man med att undervintern 10 ä 12 96 av hela arbetskraften kommeratt vara sysselsatt avarbetsmarknadsverket. Andelen bland de unga är mycket högre. Del härar ilängden en omöjlig situation. Mångaav de arbetslösa ungdomarna i haren ganska gedigen utbildningbakom sig. Alt ge dem en ny utbildning leder då inte så långt. Några jobb finnsinle att fä. Det man kan göra är alt salsa på beredskapsarbeten. Menberedskapsarbetena är och skall vara tidsbegränsade. Vad har ungdomarna iVästerbotten och på att vänta efter beredskapsarbetsperioden? Jo, i deallra fiesta fall en ny arbetslöshetsperiod. På är nu 68 96 av dearbetslösa ungdomar. De som har det allra svårast är filekorna. Ungdomsarbetslöshetsproblemennu och kommer att fordra särskilda insatser inom utbildnings- ocharbetsmarknadspolitikens ram. Men om del inte förs en ekonomiskpolitik, en näringspolitik och en regionalpolitik som sätter sysselsättningenfrämst, riskerar vi att hamna i ett ekorrhjul. Tyvärr finns det nog mångaungdomar som tycker alt de redan snurrar runt i detta ekorrhjul, ungdomar somhelt enkelt slutat hoppas på all få ett stadigvarande jobb. Försocialdemokratin är sysselsättningsfrågorna bland de allra viktigaste. Detgäller antingen vi har regeringsmakten eller är i opposition, aniingen vijobbar med rikspolitik eller i landsiing och kommuner eller med lokalparliverksamhet. och gjort visar atl man i socialdemokratisktstyrda landsting saisar betydligt mer pä beredskapsarbeten än i de landstingsom styrs av borgarna. SSU har pä olika orter, bl. a. i , verksamhet förarbetslös ungdom. På den socialdemokratiska partikongressen stodsysselsättningsfrågorna i cenlmm. Häri kommer vi atl fortsätta att lägga fram våra förslag. En del av deåtgärder mot ungdomsarbetslösheten som vi föreslog och som då röstadesned av den borgeriiga majoriteten logs upp av trepartiregeringen några månadersenare. Kanske kan vi hoppas att folkpartiregeringen nu lar resten av våraförslag. Vi hoppas alt den nya regeringen ställer upp bakom kraven på enomfattande verksamhet med varvad utbildning och praktik. Vi kräver atl det görssärskilda insatser för de ungdomar som är handikappade. Trepariiregeringen sköttyvärr dessa krav framför sig. Kanske vi kan få besked om det blir någotav, nu när ensamt regerar. Vi kommer alt upprepa samtliga våraandra krav, däribland det ganska självklara au alla ungdomar som behöverpraktik för sin utbildning också skall fä det. Arbetsmarknadspolitikenmåste bli mer offensiv, sade här tidigare. Ja, det måsle den. Mendå krävs det också mer än ord från den här talarstolen - då krävs det handfastabeslut av regering och riksdag. Då kommer kanske ungdomarna på läktaren inteatt behöva gä härifrän besvikna. Andrevice talmannen, som under delta anförande överlog ledningen av kammarensförhandlingar, tillkännagav alt anslag utfärdats om sammanträdets fortsättandekl. Med hänsyn lill atl de tvä tidigare statsråd som ropades upp intelystrade lill anmaningen att yttra sig vill jag glädja herr talmannen med attjag inte harblivit så förvirrad av den senaste veckans händelser all jag glömtbort att vara på plats när jag blir uppropad. Jagstår ju här i en delvis ny situation. Det aren debaU där argumenten får riktasmot en regering som har försvunnit-som har avgått därför atl den inte kunderegera. Det kan bli någonting av en skuggboxning på de här premisserna. Delärju också svårl atl rikta sig mot en regering som ännu inte riktigt har börjatoch som ännu inte har visat vilken handlingskraft den besitter. Någrasynpunkter på ekonomin, som förhoppningsvis skulle avlyssnas av den regeringsom nu ligger i startgroparna och har ansvar för framtiden, tillåter jag migemellertid alt framföra, herr talman. Underde senasle veckorna, sedan vi tagit del av , KLs,funderingar över framtiden och moisvarande prognos från LO:s ekonomer, har delenligt min mening varit för myckel av glada rop och tillförsikt om all de godadagarna är här igen. Framför allt är det den förbättradehandelsbalansen, vilken siffermässigt avläses lill närmare plus 4 miljarder,som har föranlett de här glädjeropen. Vidare drar man nu slutsatsen att vi för1978 skulle kunna redovisa ett överskott på 5,5 miljarder. Men Kl skriver atlförbättringen i alll väsentligt är en följd av den låga import 6 protokoll 1978/79:21-22 somredovisas under 1978-en import som ligger lägre än förett år sedan. 1 mindre utsträckning är följaktligen handelsbalansens överskottett resultai av näringslivels produktionsförmåga och en ökad export. I den härmättliga exportökningen - som värdemässigt uppskattas till en och en halvmiljard - ligger en kraftig lagerrealisation. Enligt KLs redovisningberäknas lageruttömningen i är lill 5,7 miljarder, räknat priser.Det är en sak som man inte bör uraktlåta atl lägga märke till med hänsyn lillden lidigare debatten här . Det överraskande är således att den myckelomtalade förbättringen i handelsbalansen inle går upp lill det belopp somenbart lageruttömningen representerar. Och lageruttömningen är somalla förståren engångsföreteelse- har man festat upp lagret eller dragit nyttanav det sä är det gjort och kan inte åberopas för framtiden. I siffrorna förhandelsbalansens överskoll ligger dessutom ett par enstaka, tillfälligajättebeställningar, vars kontinuitet i utrikeshandeln sanneriigen inle ärgaranterad. Jaghar med della, herr lalman, velal säga alt en nedtoning av glädjeropen tordevara befogad, och ganska skrytbelonade inlägg har dåligverklighetsförankring. inregistrerar dessutom Kl-prognosen för 1979som ett faktum. Sä vårdslös vågade jag aldrig vara jag hanterade ämbetetsom finansminister. Delavgörande vid en slutsummering är naturligtvis hur bytesbalansen utvecklar sig.Efter ett underskott på 7,2 miljarder innevarande är räknar Kl med atlunderskoUel stiger med I miljard till 8,2 . Del är lill viss del en följdav den ökade räntekostnaden för den under den borgerliga regeringstidenfiiligl praktiserade utlandsupplåningen. Den här dystra slulprognosen i frågaom nationens affärer med omvärlden är resullalet, trots en i övrigt antagen,gynnsam produktionsökning . Vårränteskuld till utlandet spelar naturligtvis här sin stora roll. Konsekvensenav en dålig ekonomisk politik under två är blir alt vi inle ens med 1960-talelsekonomiska tillväxt - det ärju det man räknar med i Kl - förmår balanseravåra affärer med omvärlden. Dä denna fortsatta utlandsupplåning, för atlförsvara valutareserven och belala vår imporl, Ijänslebalansens utgifter ochtransfereringarna, tycks bli av beslående karaktär så måsle enligt min meningden trenden brytas innan vi kommer för långt in i en för nationenkompromelterande och eländig låntagarställ-ning. Demotiv som skulle försvara den fördel svenska folkhushållel alldeles nyasituationen, atl vara skyldig utlandet en enorm massa pengar, var ju all därmedskulle man hålla sysselsätlningen uppe. Del har kapitalt misslyckats - delhar omvittnats i praktiskt taget varje inlägg här . Denöppna arbelslösheten plus de som sysselsätts i arbetsmarknadsverkets regirepresenterade en siffra på 280 000 personer. En sådanbrist på reguljär sysselsältning relaterad lill antalet arbetssökande har vitidigare icke upplevt i vårt land. Det är således fel när man talar om att vihar redovisat större brist på sysselsättning under den gamla socialdemokratiskaregeringens tid. Vad som således skulle vara absolulionen för bl. utländskaskuldsättningen, dvs. nödvändigheten av all sysselsätta det svenska folket,vi.sar sig vara en misslyckad satsning, vilket om något borde ge en anvisningom atl den ekonomiska politik som har förts inle kan fortsättalängre. konjunklurrapporter och de prognoser som uppställts talar man nu omen uppgång. Men fortfarande präglas dock industrins investeringsaktivitet avstor försiktighet och måttliga ambitioner. Efter en nedgång i näringslivetsinvesteringar på 30 96 skall vi förhoppningsvis återta 7 %under 1979, detta från bollenlägel. Eller med andra ord: resultatet av tre årmed en icke-socialislisk regering, som det heter, skulle vara altinvesteringsaktiviteten fortsättningsvis är 20 96 lägre än då den s. k.socialistiska regeringen lämnade av 1976. Jag har i mitl resonemang härdiskonteral uppfattningen atl håller sig kvar som statsministertill mitten av och att investeringsprognosen slår in. Mankan inte uraktlåta att ställa frågan: Vart tog all den framåtanda och fantasivägen som skulle falla som mogna fmkter från näringslivets träd, bara man blevav med den socialdemokratiska regeringen? Den var, hette det, fången ibyråkratisk regleringslusta som eliminerade alll initiativ. Iprognosen antas vidare atl privatkonsumtionen kan öka med ett parprocent och att den standardsänkning som lönlagarna fått underkasta sig under1977 och 1978 skall kunna förbylas i en viss standardhöjning 1979. Resultatetför 1979 skulle alltså ge tillbaka till lönlagarna en del av den standard somde föriorade under de två lidigare åren - del är tre är av stillestånd, tre ärav förspilld ekonomisk tillväxt. Förall inte strö alltför myckel salt i sär - han är visseriigen intenärvarande i kammaren , och han tar det inle så hårt, föreställer jag mig -skall jag inte räkna ut hur mänga tiotal miljarder som man undanhållit svenskafolkel genom en felaktig ekonomisk politik. Det var ju myckel populärt atlanvända sig av en sådan matematik, när rollerna var ombytta. Eftersom varjeprocent i det här sammanhanget representerar 3,5-4 miljarder och vi har haftelt nolläge i avseende pä löntagarnas standard under praktiskt laget hela dennatreårsperiod, så skulle siffran i facit bli för brutal för att jag skulle viljaomnämna den. Jagtänker inle bara beskriva de gångna tvä årens misslyckande. Vi har ju nu fåtten regering som obunden av lidigare regeringsförklaringar skall möta framtidenmed, som jag hoppas, klara inslag av en ny ekonomisk politik, en politik somvisar ansvar gentemot de breda löntagargrupperna och ett längre gående ansvarför sysselsättningen. Del vore fel av mig att säga att regeringen fåren län arbetsuppgift som löses av sig själv. Jag tror all regeringen får ta itumed den uppgiften med både djärvhet och realism. Vi kommer att behöva enstimulans av ekonomin, både pä investeringssidan och på konsumlionssidan. Förgott och väl elt är sedan stod jag här i talarstol och erinrade omatl av vår sysselsättning och vår efterfrågan häriedde sig fränhemmamarknaden. Här tar jag in hela det begrepp som omfattar handel,transportnäringar och övriga serviceområden. Alt vi redovisar 280 000 personerulan sysselsättning pä den reguljära arbetsmarknaden är en följd av den hårdanedbantningen av svenska folkels efterfrågan - också tidigare i debatten hardella betecknats som resultatet av svångremspoliiik. Om viinte gör någonling för alt förändra den situationen, löper vi stor risk alt derelativi optimistiska rapporterna om uppgången inle motsvaras avverkligheten. Mintveksamhet om alt utvecklingen så alt säga av sig själv skulle gå de rättavägarna betingas bl. a. av följande överväganden; Internationelltfinns det knappast något som talar för en uppgång utöver den relativiförsikliga aktivitet som vi avläste under 1977 och 1978.1 konfronterasman med en inflation som bara för fyra skulle ha varit otänkbar idenna stora nation, som dä präglades av stabila priser. Fortsättningsvisföreligger enorma underskott i utrikeshandeln som resulterar i en gradvisförsvagning av dollarn, denna den industrialiserade världens reservvaluia.