prot · G209146 · 1978-12-31 00:00:00 — Jag hoppas och förutsätter att vi skall kunna resonera om detnär frågan blir aktuell . (apk): I skatteutskottets betänkande nr 55 behandlas ett mycket stort antalmotioner, bl. a. helt eller delvis fyra motioner från arbetarpartietkommunisterna. I vår motion 2365 yrkar vi avslag på regeringens proposition nr160 om fortsatt reformering av inkomstskatten. Vi har i det avseendet blivittillgodosedda nästan till 99 96. Folkpartiregeringen har blivit överkörd, ochöver delta förhållande behöver ingen arbetare i vårt land sörja. Det gäller nubara att skapa en annan politisk situation, där förutsättningar skapas förframläggandet av ett bättre förslag till höstens behandling av skattefrågan. Vihar i vår motion nr 400 föreslagit åtgärder för att förbättra folkpensionärernassituation. En sådan åtgärd borde vara att också i realiteten göra folkpensionenhelt skattefri genom att avskilja den från eventuella sidoinkomster. Ocksådenna fråga skjuts fram till höstens behandling. Detframhålls i betänkandet att en kommitté för att se över de problem som ärförknippade med nuvarande regler för folkpensionärernas beskattning skalltillsättas. Ja, nog finns det anledning att se över de problem som föreliggerpå det området när en folkpensionär med mycket blygsam sidoinkomst betalar meri statlig skatt än vad exempelvis SKF, eller . Man kan naturiigtvis säga att behovet av att vidtagaåtgärder borde ha varit självklart . Skulden för att sådanaåtgärder inte vidtagits faller alltså inte enbart på den nuvarande regeringen. Detär också kommunisternas uppfattning att del måste vidtagas åtgärdersom innebär att en skattesänkning kommer till stånd för de vanligainkomstlagarna i vårt land. Vihar, som vi säger i vår motion 824, de högsta arbetarskatterna i väriden,som företagsbeskattningen ligger på den lägre halvan i väridsbilden.Med den nuvarande utvecklingen kommer troligen mer än halva befolkningen iSverige att betala 75 96 av sin inkomst i skatt , och mycket fåi den övriga hälften kommer att betala mindre än 55 ä 60 96 av sin lön i skatt. Densvenska skattepolitiken har utvecklats i en mycket bestämd riktning,Progressiviteten i skattesystemet har minskat. Den icke progressiva delen. bl, a, kommunalskatten,ökar sin andel av samhällets inkomster och tar alltså en allt större del av dearbetandes löner. Mervärdeskatten har starkt bidragit till att den regressiva -dvs, icke progressiva - delen av skatten har vuxit. Dendirekta skatten ökade 24,7 gånger , Företagsskattenökade 5,5 gånger . Förmögenhetsskatten ökade 5,9 gånger -som den direkta skatten steg 24,7 gånger. Förmögenhetsskattens andelav samhällets skatteinkomster sjönk från 1950 till 0,4 96 1977, År1960 utgjorde mervärdeskatten av samhällets inkomster. utgör den13,av samhällets inkomster. Vi från kommunisterna har ,liksom tidigare, föreslagit att mervärdeskatten som skattesystem skall slopasdärför att det är den allra råaste form av klasskatt. Menunder som vi hade denna utveckling när det gällde den direkta skattenminskade företagens andel av samhällets inkomster. Förelagens andel utgjorde13,8 96 av samhällets intäkterår 1950-för att , alltså 1977,utgöra 2,9 96 av samhällets inkomster. Dessasiffror kan kanske förvåna många, framför allt om man lyssnar på moderaternaskampanjer om det höga skattetrycket för företag och stora inkomsttagare. Låtmig också peka på det förhållandet att i de flesta stora städer i vårt land tasungefär av kommunernas inkomster från löneskatt, medan företagen svararför av kommunernas inkomster. Medsådana här siffror som bakgrund är det inte särskilt svårt att förstå att vihar ett otroligt högt skattetryck i vårt land, I det avseendet har moderaternarätt. Skattetrycket måste sänkas - men det måste sänkas för de människor somdrabbas av det höga skattetrycket. Samhällets inkomster kan emellertid intereduceras - och varför är det inte möjligt? Trotsatt del påstås att vi befinner oss i en uppåtgående trend, att vi har nåttbotten på lågkonjunkturen, så ökar samhällets skuld. Ränteutgifternatar en allt större del, och de skall också betalas av skattebetalarna. Därtillkommer att vi har fött en helt förändrad produktionsprocess. Allt flerarbetsmoment utförs av allt snillrikare maskiner och robotar, vilketarbetarklassen i och för sig inte kan ha något att invända emot, underförutsättning att nya arbetstillfällen bereds. Men det är ett ytteriigareargument för att vårt skattesystem totalt måste förändras. Låtmig vidare framhålla att har antalet industriarbetareminskat med 154 000, medan antalet sysselsatta i statlig eller kommunalverksamhet har ökat med 156 000. Medde här siffrorna som bakgrund står det helt klart all om inle vårt skattesystemförändras så, att skatten tas ut i produktionen i stället för på konsumtion ochlöner, kommer bördan för de arbetande au bli så tung att den inte längre blirmöjlig att bära. Ettproduktionsskattesystem, kompletterat med ökade skatter på arv ochförmögenheter, är en skattepolitik som arbetarpartierna och de arbetandemänniskorna i vårt land gemensamt borde kämpa för. Fortsattreformering av inkomstskatten, tn. Fortsattreformering av inkomstskatten, m. m. Vi från kommunisterna förstår att en stor skattereforminte kan genomföras utan utredning om olika förslags konsekvenser, men medtanke på de många bragelöften som givits kring dessafrågor är inte utskottets skrivning om att utredningar tillsatts eller avsesbli tillsatta tillfredsställande för oss. Jag yrkar därför bifall tillmotionerna 400, 2307 och 824. Under detta anförande övertog andre vice talmannenledningen av kammarens förhandlingar. Om skattebetalarna i allmänhet fortfarande skulle ha ork och förmågaatt bli förundrade över pågående skattedebatter, borde de ha rikligatillfällen att bli förundrade. har en lång rad politiker talat så mycketom marginalskatter och om betydelsen av att sänka marginalskatterna men gjortså litet för att nu verkligen sänka dem. En lång rad talare har betonat, ochkommer alt betona, nödvändigheten av att reformera våra inkomstskatter. Menändå vill man inte nu göra det, trots att man harchansen och trots att man harunderiag för att göra det. Varför då inte nu besluta? Ja,det finns alltid en rad möjligheter att motivera också konstiga ståndpunkter: Detär fel tidpunkt, det är bättre att vänta. Detta är alltid ett användbartargument. Delär fel förslag, det är inte rättvist. Del argumentet kan också vara användbart. Detär ofullsiändigl; det borde vara samtidiga beslut också på andra punkter. Detargumentet är kanske inte fullt så användbart, men det är möjligt att säga såockså. Jagskall granska de synpunkterna litet närmare. Ingen av dem är hållbar, även omde är användbara. Menförst vill jag ge en utgångspunkt för det aktuella reformarbetet. Det är inteangenämt, men för realismen i skattedebalten är det ändå nödvändigt att klargöraden utgångspunkten för människorna. Utgångspunktenär att det inte är möjligt att nu både sänka de samlade skatterna ochavgifterna och verka för ett ambitiöst samhällsarbete. Det är attbeklaga alt vi inle kan minska de totala skaltenivåerna -jag är starkt oroadöver nuvarande höga skatter- men Jag menar ändå alt man i nuvarandesamhällsekonomiska och statsfinansiella läge egentligen inte kan, och i vartfall inte bör, sänka de samlade skatterna och avgifterna. Naturligtvis kan mangöra det, men då måste vi ompröva väsentliga delar av vår sociala omsorg:pensionering och sjukvård, våra insatser för arbetsmarknad och näringsliv, förutbildning och kultur, för försvar osv. Och det skall då inte vara några smärreJusteringar utan just väsentliga omprövningar. Jag tror att de flesta människorockså kommer att ställa höga krav på samhällets insatser inom bl.a. dessa områden och alt detta arbete kostar och kommer att kosta mycket pengaroch måste finansieras genom skatter och avgifter. Engod tillväxt, en lugn prisutveckling, ett bättre skattesystem, ett omfattandesparande i hushåll och företag kan minska behovet av höga skatter. Men del ärinte realistiskt att nu besluta om eller att utlova sänkningarav våra totala skatter. Jag skulle önska att det vore möjligt, men så är detinte. Stat och kommun har - och bör ha - höga ambitioner för välfärd,sysselsättning och social trygghet. Och går det inte att nu sänka de totalaskatte- och avgiftsnivåerna ens om man intensifierar arbetet på att spara ochhushålla inom den offentliga verksamheten. Men jag vill betonanödvändigheten av fasthet, stramhet och återhållsamhet då det gäller vårasamlade skattenivåer. Jagär oroad över alt man på en del håll är så villig, har så lätt för att höjavåra samlade skatter. Det fanns i den socialdemokratiska lidskriften Tidennyligen en ledare med . Man menade alt arbetarrörelsenmåste hitta lösningar som gör det möjligt att ta ut allt högre skatt. Och detär bråttom, skrev man. Och visst har man bråttom! Man är beredd alt besluta omnya skatteformer på en hög nivå innan man ens vet vad de innebär, vilkaeffekter de skulle få på samhällsekonomin, på stat och kommun, på förelag ochmänniskor. Man binder sig för en ny skatteform - proms - på 3-4 96, innanutredningar visat om den ens är möjlig och lämplig att genomföra. Jagkan inte lova sänkningar av de samlade skatterna, men jag kan lova ettintensivt arbete för att undvika de starka ökningarna, för att skatterna inteskall bli högre än vad som är oundgängligen nödvändigt. Jag kan lova att vikommer att fortsätta att arbeta för att förbättra skattesystemet och för attsänka inkomstskatterna. Och Jag är beredd att betala det med andra skatter påproduktion och konsumtion. Deviktigaste reformerna har gällt och kommer också att gällainkomstskatten. Vi har steg för steg sänkt inkomstskatterna under 1977,1978 och1979. Det har för flertalet inkomsuagare gällt skattesänkningar på 8-10procentenheter ~ i några inkomstskikt, med . i årsinkomst, upptill . Vårens skatteförslag var ett ytteriigare steg i delarbetet. Det betydde inkomstskattesänkningar för nästan alla, framför alltsänkta marginalskatter för inkomsttagare med en årsinkomst kring 57 000-74 000kr., dvs. de grupper där de flesta heltidsarbetande befinner sig.Förslaget betydde att marginalskatterna skulle stanna vid högst 50 96 upp årsinkomst på 63 000. Många inkomsttagare skulle ha fött behålla minsthälften av en inkomstförbättring. Detär att beklaga att riksdagsmajoriteten nu inte vill fatta det beslutet.Självfallet hade jag räknat med att riksdagspartierna skulle ha en radsynpunkter på förslagets tekniska utformning. Det hör till och sådant måste vinaturligtvis vara beredda att resonera om. Men jag hade noterat att bådepolitiska partier och fackliga organisationer hade sagt att det varbetydelsefullt att reformera inkomstskatten. Jag hade noterat att de tredåvarande regeringspartierna både och hade sagt attskattereformarbetet skulle fortsätta, bl. a. på grundval av 1972 årsskatteutredning. Jag hade noterat att verkade för enmer blygsam skattereform för alt i stället få möjlighet till en mer omfattandereform våren Fortsattreformering av inkoiJist-skatten, tn. 5 protokoll 1978/79:146-147 Fortsattreformering av inkomstskatten, m. m. Då skulle man, sombl. a. . Åsling och sade, ta ett samlat grepp.Skatteutskottet betonade också att utskottets höstförslag var så utformat inte genom långtgående åtgärder skulle rubba förutsättningarna förkommande ställningstagande . Det borde sålunda ha varit möjligt förriksdagen att nu fatta beslut. Regeringensförslag bygger på synpunkter från skatteutredningarna och många remissinstansersamt på samtal med politiska partier och fackliga organisationer. Det motsvararväl vad som sagts både i regeringsförklaringar och i riksdagsdebatter och vadman från löntagarorganisationernas sida betraktade som rimligt. Regeringensförslag till skatteomläggning var ett bra första steg, sade t. ex. TCO:sledning. Ledningen framhöll också att man mycket väl kunde länka sig attriksdagen nu skulle fatta beslut om inkomstskatterna men vänta medbeslut om finansieringen. Nuvill socialdemokrater och centerpartister inte medverka till en reform. Detsägs visseriigen i skatteutskottets betänkande: "Enligt utskottets meningär en sänkning av marginalskatterna numera angelägnare än någonsin tidigareunder ." Flera har redan nämnt denna formulering, som torde gåtill vår moderna politiska histora. Menar man allvar med denna formuleringborde man också besluta om en rejäl sänkning. Nej, låt oss avslå från att nusänka marginalskatterna, säger riksdagsmajoriteten. Jag kan hörainvändningarna: Vi vill inte avstå, vi vill bara vänta på ett bättre tillfälle,på den rätta tidpunkten. Jaghar inle någon större tilltro till socialdemokraternas vilja att sänkamarginalskatten. Ledande företrädare för partiet har gång på gång sagt attmarginalskatterna inte är någon särskilt väsentlig fråga. Men vi kommer ju alltnärmare , och då kommer vi naturiigtvis att fö höra: Visst ärmarginalskatterna väsentliga - det är klart alt de är, och vi är beredda atttitta på dem också. Men handlingarna under gångna år liksom de aktuellahandlingarna talar sitt tydliga språk. De alternativ som socialdemokratin nulagt fram är visserligen inte så myckel annorlunda än regeringsförslaget förJust 1980, om vi jämför tabeller i kronor, men socialdemokraterna uppnår delikheterna genom förändringar som bevarar nuvarande skatteskalors svaghet. Detblir inte några rejäla marginalskattesänkningar av betydelse för framtiden.Inflationen kommer att fortsätta att förstöra skatter och samhällsekonomi, ochman öppnar för ökande risker för fortsatta kommunalskattehöjningar. Jaghar litet större tilltro till - kanske egentligen inte tillpartiets starka engagemang men till ett större medvetande om de problem församhällsekonomi, för löneförhandlingar, för arbetsvilja som de höga marginalskatternainnebär. . Åsling, som vet att ett brev kan betyda så mycket, har skrivitett brev och ännu ett brev, där han förklarar varför han skrev ett brev ochbetonar att en marginalskattereform nog bör genomföras. Även har i debatten varit beredda att längre fram resoneraom sådana skatteförändringar. Jag hoppas att vi skall få tillfälle att göra detbåde före och efter . Det vore bra om representanter förcentern klargör att man vill fortsätta att reformera våra inkomstskatter och att manvill ha ett skattesystem med ett fortsatt inflationsskydd, med ytteriigaresänkta marginalskatter, med marginalskattespärrar. Jagnoterar och är glad för att säger att inte är överens medsocialdemokraterna på alla punkter. Jag skulle vara ännu gladare om del betyddealt vi är överens om de tre huvudmål för skattereformarbetet somvi tillsammans angav 1976. Ett inflationsskydd i inkomst-skattesystemet har vifåll, och det måste vi ha för framtiden. En skattereform påbörjar vinu - det arbetet bör fortsätta. Marginalskattereformer- där har vi gjort endel, men myckel återstår att göra. När det gäller de tre punkterna ärsocialdemokratin inget gott sällskap. Den första punkten är de emot, och på dentredje är de oengagerade. Dethar sagts att huvudskälet till att kommeratt fatta beslut ombara en halv skattereform - jag tänker på de betydelsefulla besluten om denkommunala ekonomin - skulle vara att det bör fattas samtidiga beslut ominkomstskatteskalor och andra förändringar, så att man inte försvagar statensfinanser genom skattereformerna. Detfinns många skäl att nu besluta om förändringar av inkomstskatten. Det finnsett nära samband mellan statliga och kommunala skatter, mellan statens ochkommunernas ekonomi. Vill vi nu besluta om en skatteutjämning, bordevi nu också besluta om förändringar av den statliga inkomstskatten. Det finnsett nära samband mellan dessa ting, som vi borde bevara i skattereformarbetel genomsamtidiga beslut inom inkomstskattesystemets ram. Detär för skatteadministration, företag och olika löneutbetalare mycketbetydelsefullt att nu få veta vilka regler som kommer att gälla årsinkomster. Det medför inte, som sade, bara vissa tekniskabesväriigheter att vänta med ett beslut. Det är betydande besväriigheter somdetta fördröjda beslut medför. Dethar vi erfarenheter av. har under 1970-taletfattat skattebeslut - skattebeslut av mindre omfattning än de nuaktuella. Vi har då varje gång haft betydande tekniska problem med beslut försti november eller december. Och gäller det en mer omfattande skattereform.Skälen för ett vårbeslut är därför ännu starkare. Vi riskerar att allvariigtförsena höstens avtalsförhandlingar om vi först sent skulle beslutaom inkomstskatterna. Detär olyckligt att vi inte kan besluta . Jag tycker det är beklagligt attpartierna bara har medverkat med beskrivningar av marginalskaltesystemetsproblem, men inte har varit beredda att också rätta till dem. Närdet gäller finansieringen av en skatteomläggning kan man naturiigtvis ha olikasynpunkter på vad som är den rätta tidpunkten för ett beslut. Det har sagts attett beslut senare skulle betyda att man bara visar fördelarna med enskatteomläggning men inte är beredd att visa kostnaderna för det hela. Dettasätt att redovisa reformer skulle vara att göra det litet enkelt för sig. Denkritiken skulle ha varit motiverad ifall det hade rått oklarhet om huruvidafinansiering bör ske eller inte. Det sägs emellertid alldeles klart att Fortsattreformering av inkomstskatten, m. m. Fortsattreformering av inkomstskatten, m. m. en finansiering av deföreslagna reformerna är nödvändig. Vi har klargjort att medaljen inte har baraen sida. Detsägs också att det finns två huvudvägar att finansiera reformen: skatt påproduktion eller skatt på konsumtion. Vi har givit visst förord för den förstavägen. Men valet mellan de två vägarna bör anstå tills utredningen om olikaformer av bruttoskatter har redovisat konsekvenserna av olika lösningar. Densynpunkten fanns också i den socialdemokratiska partimotionen. Inteminst från löntagarorganisationernas sida har man efleriyst en ytterligarebelysning av olika tänkbara alternativ. Det fanns alltså goda skäl för att taden delen av beslutet . Och där möter vi inte de tekniska problemsom gäller just för inkomstskattereformen. Menvi har sagt att vi är beredda att resonera om ett finansieringsbeslutnu, ifall det skulle visa sig vara majoritet för det. Därmed faller också detmotivet för att inle nu besluta om en skattereform. Kvar finns bara politiskttaktiska motiv. Om de är kloka skall inte jag bedöma, utan det får väljarnasjälva avgöra. Vikommer att fortsätta att arbeta för skattereformer. Vi kommer inte att lovanågra väsentliga sänkningar av våra samlade skatter och avgifter. Vi tror intedet är möjligt, inte realistiskt. Vi kommer inte att lova några perfektaskattesystem, och vi har heller aldrig gjort det. Vi tror inte heller det ärmöjligt, för vi tror inte att det finns några sådana. Men vi kommer att arbetaför att förbättra och förändra vårt nuvarande skattesystem. Det är möjligt ochnödvändigt. Vi kommer att arbeta för fortsatta sänkningar av vårainkomstskatter, för sänkta marginalskatter, för marginalskattespärr och för attminska de problem som finns i samordningen mellan skatter och sociala bidrag.Målet är att få ett skattesystem som bättre än det nuvarande kan finansiera denoffentliga verksamheten och att få ett skattesystem präglat av en socialtansvarsfull fördelnings- och stabiliseringspolitik. Dagensskattebeslut innebär halv fart framåt. Det är bra att vi kan förändra dekommunala skatterna. Men det hade varit bättre med en högre fart. Det hadevarit bättre om vi också hade kunnat förändra de statliga inkomstskatterna.Men, herr talman, vi kommer igen med nya förslag, och vi hoppas att del dåfinns en riksdagsmajoritet som är medveten om att del är angelägnare än någongång tidigare att sänka marginalskatten. Vi hoppas att vi fåren riksdagsmajoritet som inte bara är medveten om det utan som också är bereddatt genom konkreta beslut göra det. (vpk) kortgenmäle: Jag har fött ytteriigare ett bevis på vilken profil den folkpartistiskareformeringen av inkomstskatten skall ha. Sådana bevis har vi ju fött tidigareunder de som varit budgetmi-minister. Vi harupplevt slopande av arbetsgivaravgifter, höjning av moms, två tidigarestalsskalleförändringar med tyngdpunkten på skattelättnader förhöginkomsttagare, medverkan till kommunalskattehöjningar och införande avinflationsskyddade skatteskalor. I den proposition sombehandlas föreslås ytterligare skattesänkningar. Det föreslås marginalskattetak på 80-85 96, vilket gynnarhöginkomsttagarna. Det föreslås vidare lindring i gåvo- och arvsskatten, avdragför vissa gåvor m. m. Det är bara att beklaga att inte harkommit lill samma insikt som sin partikollega , som i varje fallhar kommit en bit på vägen till en något vettigare syn på skattepolitiken änfolkpartiet i övrigt. IngemarMundebo sade att han ville sänka inkomstskatten och betala det med skatt påproduktion och konsumtion. Vad innebär det? Jo, det innebär naturligtvis enhöjning av momsen, något som främst drabbar låginkomsttagarna, då naturiigtvisockså matmomsen höjs. Det blir en överföring av skatteuttaget på dem som hardet sämst ställt. talarom en sänkning av marginalskatterna.Enligt vårt förmenande bör marginalskatterna nedbringas genom att man istället sänker kommunalskatterna. Vidare kan man, fram till dess att det harskett en ordentlig reformering av inkomstskatten, åstadkomma en provisorisklösning som enligt vårt förslag går ut på att reducera skatten med 1 000 kr.för dem vilkas inkomster ligger . Atten statskommunal progressiv enhetsskatl är ett behov framstår ännu klarareefter dagens debatt. Skärningspunkten mellan kommunalskatten och statsskattenhar under de år som suttit i regeringen flyttats från 90 000till . Det visar att den progressiva statsskatten har sjunkit ivärde, medan kommunalskatten, som slår lika för alla, har ökat i värde. Finansieringenav den skattesänkning för de högre inkomstskikten som folkpartiregeringenföreslår skall ske genom höjningar av skatten för lägre normala inkomster.Ingemar Mundebo säger att han inte lovar några totala sänkningar av avgifteroch skatter. Vad han lovar är bara att skattetrycket ytterligare skallöverföras på arbetare och tjänstemän. Fortsattrefortne-ring av inkomstskatten, m. tn. BO () kongenmäle: Jag noterade med tillfredsställelse att budgetministern i sittanförande sade sig vara oroad av skattetryckets utveckling och uttalade att delpå alla politiska nivåer krävs fasthet och stramhet i bedömningarna av ochdiskussionerna om skatteuttaget. Budgetministern sade också att förutsättningenfören fortsatt välfardsutveckling i detta land är att vi fåren god tillväxt iekonomin, en lugn prisutveckling och ett ökat sparande i samhället. Allt dettaär saker som moderata samlingspartiet självfallet instämmer i. Ienlighet med vad som anförts i propositionen och i folkpariireservationenframhöll budgetministern att det inte är möjligt att nu sänka skatten utan attfinansiera skattebortfallet. Det positiva i detta yttrande är självfallet - omman skall ta det precis som det är sagt - att det inte är möjligt att nu sänkaskattetrycket. Förhoppningarna kan då kvarstå all man emellertid skullekunna göra det. Däreftersade budgetministern att man i så fall måste ompröva väsentliga delar av detsociala välfärdssystem som byggts upp. Han gav en hel del exempel. Jag vet inteom detta påstående gäller det förslag som behandlas. Fortsattreformering av inkomstskatten, m. m. De 2,5 miljarder kronorsom ett genomförande av just marginalskattesänk-ningsförslaget skulle kostaskulle inte föranleda den typen av drastiska förändringar av vårtvälfärdssystem. Det kan man konstatera. Jaghar tidigare i debatten förklarat att vi från moderata samlingspartiet harpekat på ett antal möjliga besparingar som skulle kunna täcka skattebortfätlet.Jag har också sagt - och jag kan upprepa det - att eftersom en majoritet intehar varit beredd att biträda oss på dessa punkter, är vi på det klara med samhällsekonomiska utvecklingen, konjunkturbedömningen och annat, kan kommaatt leda till den bedömningen att det finns anledning att minskaköpkraften.