prot · G20991 · 1978-12-31 00:00:00 — Det betyder attskatieunderiagel på grund av detta och på grund av en minskning avbolagsskatterna försämras i motsvarande mån. Eftersom den genomsnittligamarginalskatten liggeröver 60 96, skulle avdel här falla bort i skall,som i annat fall stal, landsting och kommuner skulle ha fött. Visst blir detnågon behållning för staten, men bara under förutsättning alt man intekompenserar kommuner och landsting och under förutsättning atl man intekompenserar alla de löntagare som går miste om dessa i annars möjliglöneökning. Då, men endast då, stämmer ekvationen. Men så harjag aldrig hörtförslagel presenleras från socialdemokratiskt håll. Sedanvar det föriustföretagen. Om etl företag går med förlust och man lägger på en nyskalt på 3 ä 4 96 a v de anställdas löner - och om det är omöjl igt att fådenna avräknad i löneförhandlingar - är det väl ganska självklart alt dettaleder till atl företaget snabbare än annars mäste lämna in. Detär utmärkt alt socialdemokraterna har gjort etl försök alt hitta ett nyttskattesystem. har haft alla chanser att fullfölja detta försök,eftersom han satt som ordförande sex av de då förelagsskalleberedningenhöll pä med de här sakerna. Trots detta fick vi inget fullständigl förslag.Trots detta uttalar ni er fortfarande i allmänna ordalag om hur systemet skallutformas och om dess konsekvenser. Detär nya realistiska skattetag vi mäste ta - vi kan inte hålla på och lägga neden massa energi på idéer som tyvärr är dödfödda. () kortgenmäle: Fm gör åter elt fruktlöst försök alt låta 7 ä 8 miljarder gåupp i rök. Hon räknar i felakliga storheter. I det ena fallet föriorar parternasamma belopp en gång extra - och pengarna bara försvinner. Det är det som ärfelaktigt. Man kan inte låta 7 ä 8 miljarder gå upp i rök. Antingen fårsamhällel, löntagarna eller nägon annan pengarna. Någon får dem! De försvinnerinte bara, och administrationskostnaderna kan man inle gärna skylla pä i delhär fallet. Omförelaget fär 3-4 96 högre avgifter går företaget omkull eller del går imotsvarande grad sämre. Det häller jag med om. Men får förelagel beiala ut högre löner blir effekten precis densamma - och förutsatte isina räkneexernpel att det skulle få 3-4 96 högre lönekostnader. Del ärfullständigt likgiltigt om företagen betalar ut beloppen i form av löner elleri form av produktionsfaktorsskalt. Del går inle atl räkna pä della säll -dvs.alt räkna in en sak tvä gånger i elt sammanhang och räkna bort den två gånger iett annat sammanhang. Jagvar som sagt ordförande i förelagsskalleberedningen under mänga är, fram tillregimskiftet. Och om regimskiftet inte hade kommit kanske förslagel hade kunnaibli mer noggrant utformat än det blev. Del redovisades nu bara i reservationensform. Jag är dock inte säker på hur förslaget hade utformats under andraförhållanden. Detförslag som föreligger är inte riktigt delsamma som det som fanns ireservationen till företagsskatteberedningens betänkande. Det äretl förslag somvi ber att regeringen skall utforma lagtext till, och vi vill atl det skall prövas om del kangenomföras nästa är. Det är alltså ett försök all la bortnågonting av del skattesystem som vi har och som alla tycker är tokigtoch ersätta del med något nytt. anstränger sig för altargumentera mot det förslaget. Detta är nonsens, säger : Manplockar bort som över huvud tagel inte längre skallfinnas. Enlilen sak lill, som jag kanske skall rätta till, . Del är intebara aktiebolag, handelsbolag och ekonomiska föreningar som det här gäller. Detär även enskilda företag. INGEGERDTROEDSSON (m) kort genmäle: När det gäller enskilda företag och egenföretagare får den föreslagnaskatten, som sade, samma effekt som en ny löneskall. När det sedan gäller dessa 7-8 miljarder somförsvinner är väl mitt resonemang ganska klart. Del är självfallet alt pengarnamåsle tas någonstans ifrån. Varfinns de här stora och oupptäckta tillgångarna som bara ligger ochväntar på alt utnyttjas? Löntagarna skulle avstå frän 3 å . Det stårfullständigt klart Del skall ske, säger man. Då betyder del naturligtvis attskatieunderiagel för kommuner, landsting och stal minskas med deinkomsi-avsiåenden som löntagarna gör. Del innebär alt skatten i kommuner,landsting och stal blir motsvarande mindre. Med det höga skattetryck vi har nuförsvinner alltså i form av minskad landstings- och kommunalskatt ochungefär 30 96 i form av minskad statsskatt. Återstoden skulle användas för atlkompensera löntagarna - eller harjag alldeles missuppfattat del? I sä falltyckerjag att socialdemokralerna skall klart säga ul: Vi skall införa enskatieläitnad, men den skall betalas genom att alla löntagare och egenförelagarerunt om i skall avslå frän 3 ä 4 96 av annars möjliga löneökningar. Dågår del ihop. Men då kommer vi ändå till den fråga jag ställde: Hur skall viutforma skalleförslaget så alt det fåren profil som tyder på socialt ansvar ochsä atl det leder till arbelsvänliga skaller? Del har vi inte fält senågot prov på. Dentabell som jag visade på bildskärmen var beräknad helt på grundval avsocialdemokraternas eget förslag, dvs. med en proms på 3 96 - jag kundenaturligtvis också ha räknat med en proms pä 4 96 - och med nuvarandemarginalskatt Det var en mycket enkel uppställning, ochjag tror inte att deterbjuder nägon som helsl svårighet att kontrollera dess riktighet. Problemet är att vi sä länge har accepteratsocialdemokraternas påstående alt en moms slår hårdast mol de småinkomsttagarna medan arbetsgivaravgifter skulle ha en räitvisarefördelningspolilisk effekt Så är del dess värre inte. Vore det så, kunde mankanske på allvar diskutera sådana skatter, i synnerhet om de dessutom skullevisa sig ha en arbelsvänligare effekt. Andrevice lalmannen anmälde alt anhållit att till protokollet fåantecknat att han inte ägde rätt till ytteriigare replik. De tre senasie talarna har varit hell koncentrerade lill den väcktafrågan om en produktionsfaktorsskalt. Vi kan räkna med att regeringen i morgontillsätter den aviserade ulredningen om produktionsfaklorsbeskattning. Jagtror därföratt man i de senaste inläggen har varit lilel väl tidigt ute i dettaavseende. Jagkommer att ta mig friheten atl något vidga den skaltepolitiska delen avfinansdebaiten. Jag har anledning att förmoda all denna debatts skaltepolitiskadel även fortsättningsvis kommer alt få en sådan bredare inriklning, efiersomGunnar Sträng strax skall tala och jag förutsätter alt också han kommer attutförligt beröra dessa frågor. Ivårt samhälle finns det något som länge gjorl mig särskilt bekymrad. Det är atlså många politiker så länge visat sig oförmögna alt vara tillräckligt oroligaför konsekvenserna av au värt skattesystem har kapsejsal - det har det nämligengjort. Undersenare lid har mina bekymmer över denna brislande oro något minskat. Fler ochfler i denna församling har böriat förslå lägels allvar. Man har tvingatsbevittna skadorna av den oundvikliga kollisionen mellan den progressivaskatteskalan och inflationen. Skadorna för både samhälle och enskilda harblivit förödande. Bådeskatteskalan och inflationen har påverkats i negaliv riktning av denkollisionen. Inflationen föll i galopp efter kollisionen med skatteskalan, somi sin tur böriade irra omkring utan all kunna la vara pä sig själv. Sådana upplevelser brukar leda till panikartade ålgärder. Så måsle manockså förklara en del skaltepolitiska händelser under senare lid. Jag länkernärmast på det sätt som socialdemokralerna presenterat produktionsfaklorsskatlenpå . Presentationen har myckel av panikens oförsiktighet översig. Detenda vi egentligen vet om produktionsfakiorsbeskaltningen är atl vi egentligeninte vel någol särskilt om den. Jag tror dock att det finns en och annan päriaatt fiska upp i det grumliga vatten där idén om en produktionsfaktorsskatt harkommit till. Låt oss ta reda pä hur del verkligen förhäller sig, så kan vikanske gemensamt fånga upp päriorna i del här alternativet! Lät oss alltsåavvakta den utredning som såvitt jag förslår kommeratt tillsätta! Socialdemokralernaborde vara tillräckligt erfarna -jag trodde att fortfarande varen garanii för del - för att inte lockas lill trollkonster av det slag som viunder senare tid fält bevittna. Hur skulle del vara möjligt atl från nästaårsskifte praktisera elt skattesystem, som varken vi i värt land eller någonannan vet någonting säkert om? Sådana illusionsnummer hör inte hemma i enansvarsmedveten församling som denna. Somjag sade ärjag angelägen om atl stryka under att det här måhända finns enhel del alt ta vara på. Till den saken fär vi återkomma då vi utrett frågan ochsäkrare vet vad vi talar om. Detär bra atl även socialdemokraterna har böriat förslå det allvarliga läge som desjälva har försatt vårt land i när det gäller skattesystemet Min oro minskar i takt med altsocialdemokraterna får ökad sjukdomsinsikt Del är bra. Men del är inle bra altde lockas lill illusionsnummer av elt ansvarslöst slag, som vi irodde hör hemmapå etl hell annal ställe i den politiska geografin. Dettog att förstöra det svenska skattesystemet. Men del gick till slutDet kommer atl ta , myckel längre lid, alt reparera det, om delöver huvud taget går inom ramen för den ordning på vilken vi byggl upp vårtskattesystem. Reparationsarbetet har dock böriat, det vill jag ha sagt. Jagmenar atl vi kan tacka det fattade beslutet om inflationsskyddel avskatteskalan för della. Del är bara det alt della skydd borde ha kommil långtlidigare. Enprogressiv skalleskala och inflalion går inte ihop. Det aren självklarhet menden måste ändå förklaras. Inflationen rubbar varie år den ursprungligen avseddaverkliga innebörden av en i beslutad skatteskala. Varje inkomsttagareskjutsas av inflationen upp lill en högre skaiteprocent än vad harmenat. Inflationen skapar en skallehöjningsautomalik. Därmed rubbas ocksä densamhällsekonomiska grundvalen. Löntagarna vel inle var de skailemässigl setlstår inför kommande år. Avtalsrörelsen får inte den fasta grund som delsamhällsekonomiska ansvarel kräver. Skatiehöjningsauiomatikenblir naturiiglvis också "gefundenes Fressen" för en finansministersom inte gillar all motivera sill ökande behov av pengar. Sådanafinansministrar är inte bra, om man vill ha god hushållning medskattebetalarnas pengar. Och det vill man. Mennu är det alltså annoriunda. Skalleskalan skyddas mot infiationensskadeverkningar. De inflationsaulomatiska skattehöjningarna uteblir. Någonskattesänkning är det ju inle fräga om. Del får man ofta höra i sådana härdebatter, men del är inte sant Det ärju fräga om en utebliven skattehöjning.Samtidigt säger man att den skattesänkning som inte är en skattesänkning ulanen utebliven skattehöjning är orättvis, därför all den påslås gynna högreinkomsttagare och missgynna lägre inkomsttagare. Det påståendet blir ännu meraosant, eftersom del ulgår från en osanning som förvärras. Enutebliven skaltehöjning kan rimligen inte bli en orättvis skattesänkning. Delär för del poliliska arbetets anseende beklagligt när debatten urartar pä delsältel. , herr talman, med den inflationsskyddade skalleskalan är en,menar jag, förden framlida samhällsekonomin avgörande skattepoliiisk händelse.Den inflationsskyddade skatteskalan är dock bara börian på arbetel atl repareradel förstörda skattesystemet Nästa steg blir att komma till rätta med marginalskaileproblemetOm della skulle jag, herr lalman, vilja säga: Som vi nu har del medmarginalskatten kan vi naturiiglvis inte ha det i fortsättningen.Skatteprocenten i vanliga inkomstlägen har blivit orimligt hög. Del kostar inle så myckel att arbeta dellid i slällel för heltid. Detlönar sig inie tillräckligt atl flytta till ett mer välbetalt jobb pä annathåll. Det jobb som erbjuds efter vidareutbildning ger inte myckel mer iplånboken. Ja,det finns flera exempel pä marginalskattens skadeverkningar. Vi har fått enskattetrötthet som skapat en arbetslröiihet, som i sin tur i det länga loppetnaturligtvis ger oss problem med produktiviteten. Marginalskatten harutvecklats till en välständsrisk. Målsättningenbör vara alt marginalskallesatsen i de vanliga inkomsilä-gena är . För sinökade eller förbättrade arbetsinsats skulle man alltså få behälla hälften. Dåskulle mänga av de nu resignerade böria tycka att det återigen skulle löna sigalt arbeta. Men hur skall vi kunna uppnå det målet? Delstora problemel sägs vara atl en rejäl marginalskaltesänkning kostar så myckelpengar. Pä kort sikl är det naturligtvis riktigt att en sänkning avmarginalskatten kostar pengar genom det statliga inkomstbortfallet Men gällerdet också på läng sikt? Del är inle alldeles säkert Myckel talar för atl delkan vara tvärtom. Meningen med marginalskatiesänkningen pä sikt ärju att lockafram en större och bäure arbetsinsats. Del ger en större lönesumma atlbeskatta. Då kan en lägre skattesats ge större statliga inkomster än en högreskattesats på en mindre summa. Meddel här harjag, herr talman, bara velat antyda någol ommarginal-skatteproblemen och vad som bör beaktas då vi snart går att ta ilu meddetla för samhällsekonomin ytlersl allvariiga problem. Jaghar , herr talman, berört dels inflationsskyddet av skatteskalan, delsmarginalskattefrågan. Jag skall när jag nu tar upp den iredje punkien i arbeietmed all reparera det svenska skattesystemet närma mig elt myckel allvariigtproblem, nämligen frågan om kommunalskatten. Del problemel håller på att växa. Reparationsarbetetpå kommunalskatten kan och måste angripas från flera håll. Lål mig böria medförhållandel mellan marginalskatten och kommunalskatlehöjningarna. Det ärförsl under senare är som detla förhällande böriat uppmärksammas på allvar iden allmänna debatten. Vi kan illustrera delta med kommunalskattesalsen delförsia och det sisla årel av det snart lilländalupna 1970-talel. År1970 var den genomsnittliga kommunala skallesatsen . - - ärskallesatsen genomsnittligt 29 96. Del beiyder också att marginalskatten under1970-talei har stigit i alla inkomst-skikt Igenomsniitskommunen är alltså marginalskallesatsen 58 96 plus dessa ,alllsä . Utan kommunalskattehöjningar under 1970-talei -observera atl denstora kommunala skatieexplosionen kom tidigare! - hade marginalskatten somhögsl varit 79 "o. Detia villjag säga som bakgrund lill de av regeringenaviserade marginalskaltelaken på 80 resp. . Del kan ocksä sägas motbakgrunden av att de förväntas, enligt många beräkningar, öka lill35 % bara om nägra fö är, om ingen ändring sker, med en molsvarande höjning avmarginalskallen. ändring måste till, och del myckel snart. Del måsle , herr talman, varasista gången som en regering gör ett försök att komma till rätta med denkommunla ulgiftsexpansionen genom frivilliga överenskommelser med kommunerna.Erfarenheierna visar klart all sådana överenskommelser bara illustrerar sagan omden naiva oskuldens seger över den ekonomiska verkligheten. Del är min likapersonliga som välgrundade övertygelse. Därförmenar jag att någon form av samordning av den statliga och den kommunalabeskauningen blir nödvändig. Ett sätt alt förstå detta är atl studera siffrorsom vi känner väl lill men som vi behöver bli påminda om, nämligen de statligaoch kommunala skatternas och avgifternas andel av bruttonationalprodukten, somju dramatiskt har ökat sedan mitten av 1960-lalel. Fär jag påminna om nägrasiffror, som har nämnts här tidigare från denna talarstol, bl. a. av IngemarMundebo. År1965 gick av bruttonationalprodukten till statliga och kommunala skatteroch avgifter. Fem är senare - 1970 - var siffran högre,nämligen , och ylleriigare - 1975 - var den yllerligare högre, nämligen . år därefter -1976-hade siffran stigit till och var siffranomkring . Dennautveckling kan förklaras främsi av den kommunala ulgiftsexpansionen. Av denoffenlliga sektorns utgifter används tvä iredjedelar för kommunalaangelägenheter. Fördenna verksamhet har kommunerna en i princip fri beskattningsrätt. Detlaförhällande kan knappasi fä fortsätta. Samhällsarbetet måste utgå från entotalsyn på siatens, landstingens och kommunernas ekonomi och skatter.Skatterna spelar en slor roll i konjunktur- och stabiliseringspoliliken.Inkomstfördelningen mellan olika grupper i samhället sker med hjälp avskaiterna. Skattepolitiken är avgörande för fördelningen av samhällets resurserpå mellan privat och offentlig seklor. Olika nivåer påkommunalskalterna ger olika marginaleffekter på den totala inkomstskatten. Päalla dessa områden påverkas utvecklingen av kommunalskatten. Del visar atlriksdag och regering för att kunna besluta i viktiga samhällsekonomiska frågorocksä måsle ha den kommunala beskattningen under konlroll. Dåinsläller sig frågan om värdet av en helhetssyn på statens och kommunernasekonomi och skatter jämfört med beskattningsrättens värde för den kommunalasjälvstyrelsen. Avgörande för denna fråga är om fördelningen av enheisskattentill landsting och kommuner utformas som en total ram för samtliga kommunalaaktiviteter eller om fördelningen också skall innefatta styrning mellan olikakommunala ändamål. Jagmenar alt för den kommunala självstyrelsens skull är del i ett sådanl syslemnödvändigl alt fördelningen av skattemedlen sker i form av en totalram. Detskulle i så fall betyda att den statliga styrningen för olika kommunala ändamålskulle komma att väsentligt minska i förhållande lill vad som gäller i dag.Enligl vissa undersökningar är nämligen den kommunala verksamheten tillhela tvä iredjedelar i slörre eller mindre ulsträckning styrd av staten. Detlaär en ytterst allvariig begränsning av den kommunala självstyrelsen. Frågan ärom inte dessa tvångsförhällanden för kommunerna är mer besvärande för denkommunala självstyrelsen än borttagandet av beskattningsrätten skulle vara. Men innan dessa personligasynpunkler förankrats i den poliliska verklig- heten måsle vi dock närdet gäller kommunalskatten - på samma sätt som regeringen i sin aviseradeskatleproposiiion - ta oss an ett alldeles särskilt kommunalt skatteproblem.Det handlar om den kommunala skatteutjämningen, eller vad jag skulle viljakalla någol av den glömda solidariteien i vårt land. Iblandverkar det på mig som om del problemel inte är tillräckligt uppmärksammat. Fårjag ge en liten illustration som kanske kan hjälpa lill alt ökauppmärksamheten. Vikan länka oss tvä inkomsttagare som vardera skattar för . De bor påvar sin sida om en kommungräns. Skillnaden i utdebitering säger vi är2 kr. Del är inte särskilt uppseendeväckande, snarare tvärtom.Det är ganska vanligt Låtoss anla alt han som bor i kommunen med den större kommunalskallen säger sigvilja ha lika myckel i plånboken som han i kommunen med lägrekommunalskall. Vad måsle han dä göra? Tvåkronor eller, rättare sagt, pä . Det ärneitoskillnaden mellan de två. Hur myckel måsle man tjäna för all fä ihop 1 400kr. i det inkomstlaget? Med den marginalskatt vi nu har måsie den härinkomsttagaren tjäna ihop 4 200kr. brutto föratt få behälla de 1 400 kronorna.För alt fä ihop en lön på . måsie den som bor i kommunen med den 2 kr.högre kommunalskatten jobba av semestern. Jagfrågar: Ärdet ell rättvist skattesystem när tvåjämsiiillda inkomsttagare pä varsin sida om en kommungräns måste prestera så skilda arbetsinsatser för atl blijämställda i plånboken? Del här måsle rättas lill. Del arbeietböriar nu med regeringens skatleproposiiion. Med det här inlägget harjag velal särskilt peka på de allvariigaskadorna av kollisionen mellan inflationen och den progressiva skatteskalan,den ökade medvetenheten om detla och som följd därav risken för panikartadeåtgärder. Men jag harockså velat peka pä möjlighelen atl reparera medinflationsskyddade och marginalsänkla skatteskalor och en i flera avseendenbalanserad kommunalskatteulveckling. Med della vill jag yrka bifall lill ulskollets hemslällan iskatleulskotlets belänkande. (vpk): Skaiterna kan användas för en omfördelning mellan olika grupper isamhället. Mönstret för skattepolitiken under en rad år har dock varit ökadeskattebördor för de minsl bärkraftiga och lättnader för grupper med slörrebärkraft Denna tendens har förstärkts under borgeriiga partiersregeringsinnehav. Folkpartiregeringen går vidare på samma väg.Slatsskal-tesänkningar och indexreglerade skatteskalor utformas så, att de germest till höginkomsttagare och minst eller inget till låginkomsttagare.Skatteomläggningar finansieras genom nya bördor på de minsl bärkraftiga. Statenlar in ungefär lika mycket pä indirekta skaller som på beskattning av inkomst,förmögenhet och rörelse. Enbart mervärdeskatten svarar för mer än en fjärdedelav statens inkomsler. Statens inkomster frän juridiska personer. huvudsakligenaktiebolag, har minskat i belydelse. Mot 1950 utgör de mindreän . Samtliga kapitalskatters andel har under samma lid minskat från 2,7lill . Jämsidesmed en för den arbelande befolkningen negativ utveckling av de statligaskaiterna har kommunalskalterna stigit kraftigt. En fördubbling ochen tredubbling illustrerar utvecklingen pä detta område. Såvälindirekta skatter som kommunalskatter drabbar låg- och medelinkomstlagarnahårdast De indirekta skaiterna fördyrar den livsnödvändiga konsumtionen: matenbeskattas, och även prisstegringarna är skaiteobjekt Delta drabbar särskilthårt alla dem som måste använda hela eller slörre delen av inkomsten lill delnödvändigaste för dagen. Del drabbar pensionärerna, barnfamiljerna ochlåginkomsttagarna. Kommunalskatten,som tar lika myckel av varie intjänad hundralapp oavsett den totala inkomsten,känns tyngre för låginkomsttagare. Om kapitalisten och hans arbetare bor isamma kommun betalar de lika mycket per hundralapp i kommunalskall, även omkapitalistens totala inkomster är tio eller tjugo gånger slörre än arbetarens.Sannolikt bor kapitalisten i en kommun med låg skatt och arbetaren i en med högskatt-det brukar vara sä-och dä blir skalieorätlvisan ännu mer uppenbar. mellan olika kommuner. Påområde efter område framträder orättvisorna i skattesystemet. Vissa grupper kangenom avdragssyslemels konstruktion sänka sin skatt och minska progressivileteni skatlesysiemet. De vanliga löntagarna mäste dock motivera varie avdrag, t. o.m. resorna till och från arbetet Pensionärer med små sidoinkomsler får oftakännbar beskattning. har svenska folkel kunna konstatera, närsjälvdeklarationerna upprättals. Skatteflyktoch skattefusk undandrar samhället skatteinkomster i mångmiljardbelopp. Ävenhär är del de bärkraftiga som vältrar över bördor pä de minst bärkraftiga.Kryphälen finns inte för vanliga löntagare utan för spekulanter av skilda slag. Jaghar velal erinra om dessa drag i skattepolitiken som bakgrund till endiskussion om nödvändiga skaltepolitiska ålgärder för atl skapa elt rättvisareskattesystem. Del finns en benägenhet hos regeringar och finansministrar avolika kulörer att förtiga dessa ling och all söka leda in missnöjet medskallepolitiken i banor som passar dem själva. Man söker lappa över de mestsynliga skavankerna i skattesystemet men avstår från all angripa orättvisorna.Ingemar Mundebo kryper under gamla lapptäcke, och de lappar hansjälv sytt dit är inle snyggare än företrädarens. var rubriken på etl pressmeddelande frånbudgeidepartemenlet för nägon vecka sedan. Men av allt alt döma blirdet ganskamagert med reformer som gynnar de stora löntagargrupperna. Man fortsätter somhittills. Den skalleprofil folkpartiregeringens förslag har framgår avregeringens egen tabell, som visar alt de akluella förslagen missgynnar storainkomstgrupper. Medan inkomsttagare med 55 000 i årsinkomst endasi får 312 kr.i skallelättnad blirdet . för den som har , alltså sex gångermer. Till delta kommer de ogynnsamma effekterna av indexregleringen avskatteskalorna. Kommunalskatternahar nu stigit till och kommer om inga ålgärder vidtas snart all la entredjedel av varie intjänad hundralapp. Hur vill då regeringen angripa delproblemet? De satsningar pä skatleuljämningssys-lemei som aviseras ärotillräckliga för all motivera uppfattningen atl en sänkning av kommunalskattenär möjlig. Därför hotarockså regeringen med skatletak, men del ger inlekommuner och landsting några pengar att klara av barnomsorg, sjukvård,äldreomsorg eller andra eftersatta områden.