prot · G209102 · 1978-12-31 00:00:00 — Jag tror inte att det är bra attsom utrikesministern gjorde börja ändra i den ordning som gällt sedan flera årtillbaka. Utrikesministernhar i sin deklaration försökt framställa den borgeriiga regeringensutrikespolitik som en aktiv sådan. Som bevis för detta anför han en mängduttalanden och initiativ, men som bekant skiljer sig ord från handling i dethär fallet. Utrikesministerns många exempel till trots måste omdömet omfolkpartiregeringens utrikespolitik bli att den varit en passiv politik. Ensådan politik kan bli förödande, därför att motståndarna lill avspänningen ochfreden aldrig är passiva. Kampen för avspänning och fred i väriden ärnödvändig, och den måste föras konsekvent och aktivt. Alla kalla krigshetsaremåste slås tillbaka, och vi måste avslöja vad deras människofientliga politiki grunden är. Iutrikesdebatten ställde jag en fråga till den dåvarande regeringensutrikesminister, om den regeringen avsåg att ta ytteriigare initiativ liknandedet som den holländska regeringen hade tagit mot planer på att tillverkaneutronbomben. I milt genmäle nu vill jag ställa samma fråga tillutrikesminister och den nuvarande regeringen: Avser regeringen alt taytteriigare initiativ för att stoppa planer på att tillverkaneutronbomben? Vilka initiativ är i så fall aktuella? Jag tror det vore bra omutrikesministern kunde ge ett klart besked om detta här i utrikesdebatten. har ju ännu inteavskrivit planerna på att producera neutronbomben, vilket gör attopinionsarbetet mol detta destruktiva och människofientliga vapen måste aktivtfortsätta. Låtmig också ställa ytteriigare en fråga. Utrikesministern tog i sin deklarationupp frågan om palestiniernas rättigheter, och det tycker jag är bra. Menutrikesministerns lovord över de pågående förhandlingarna, ledda av presidentCarter, förtar tron på regeringens uppslutning bakom kravet på palestiniernasrätrigheter. President förhandlingar är ju inget annat än ett försökatt tillförsäkra ett avgörande inflytande över , och det bidrarinte på något sätt till Palestinafrågans lösning eller till en rättvisoch varaktig fred. Kriseni behandlades också i utrikesministerns deklaration. Den slutsats somutrikesministern därvid drog menar jag är ofullständig. Folkresningen i Iranmot schahens förtryck var också en resning och en protest mot USA-imperialismenoch mot de länder som understödde schahen och hans förtryck av folket. Indirektdeltog också i utnyttjandet av det iranska folket. Också detta måstevara en viktig slutsats att dra. Om vi inte gör det, riskerar vi att upprepasamma misslag som begåtts i fallet . agerande och relationer ifråga om andra länders motståndsrörelser har visat sig vara avgörande förframtiden, och därför tycker jag det vore bra om utrikesministern kundeinstämma i den slutsats jag nu har redovisat. Tillsist: är ett litet land, det är sant. Utrikespolitik kan mer ellermindre bidra till en politik för avspänning och fred. Stormakterna intarnaturiigtvis en central och betydelsefull roll, men detta för aldrig utgöra ettsvepskäl för andra och mindre länder att inte ta internationella initiativ.Sverige som ett neutralt och alliansfritt land kan spela en mycket aktiv rollför en global nedrustning. Jag vill påstå att just som ett alliansfrittland har synnerligen goda möjligheter att verka för konkreta åtgärder mot kapprustningen.Men jag vill också påstå att den borgeriiga regeringen, i synnerhetfolkpartiregeringen, inte har i handling utnyttjat dessa möjligheter att aktivtdelta i strävandena att få till stånd en avspänning och nedrustning i väriden.Utrikesministerns långa lista imponerar inte särskilt, helt enkelt av detskälet att den mest består av ord med väldigt litet av konkret bakgrund. Tilldetta kommer - och det skall jag återkomma till senare i mitt huvudanförande -att möjligheterna för en svensk aktiv nedrustningspolitik urholkasav vår utrikes- och handelspolitik på andra områden, där vi ju har en mycketaktiv biträdande utrikesminister. klagar över att vår utrikespolitik inte är tillräckligtaktiv. Jag är visseriigen övertygad om att skulle föra en mycketaktiv utrikespolitik, men denna skulle säkert ha ett helt annat innehåll, ettinnehåll som knappast skulle uppskattas av deri övervägande delen av densvenska befolkningen. Detta hindrar emellertidinte att det finns förhållanden i omväriden mot vilka vi känner osskritiska på samma sätt som . En av dessa punkter nämnde hert ,nämligen frågan om neutronbomben. Vi har ofta tagit upp den till diskussion.Det har skett här i , , när jagsvarade på en interpellation av . HerrWerner frågar nu vad vi tänker göra för att stoppa neutronbomben, och jag kanpeka på att vi redan i utrikesdeklarationen talarom behovet av att snabbt fötill stånd förhandlingar om den stora grupp kärnvapen som inte omfattas avSALT-förhandlingarna. Dit hör minikärnvapen, neutronbomben ochmedeldistansrobotar som SS 20. Vi kommer att fortsätta att driva dessaförhandlingar som vi har gjort tidigare inom ramen för nedrustningskom-mittén iGeneve. Låtmig sedan ytteriigare något kommentera vad sade i flygplansfrågan. Jag gick in med replik därför att jag menar att försvaret är avrelevans för neutralitetens trovärdighet. Neutralitetspolitiken hänger dels påvår utrikespolitik, att det finns förtroende för att vi i alla sammanhang avseratt föra en alliansfri politik som man kan lita på, dels naturiigtvis påförmågan att försvara neutraliteten om en konflikt skulle bryta ut. Vi måstedärför upprätthållaett efter våra förhållanden starkt försvar. Men vi har inte obegränsade resurser till vårt förfogande för attbygga upp detta försvar. Det gäller därför att på bästa möjliga sätt utnyttjaramarna för det. Och det är då inte givet att en egen utveckling av flygplan ärdet bästa sättet att få ett optimalt försvar. Vi skall ha ett starkt flygvapen,men därmed följer inle med absolut nödvändighet att vi själva måste utvecklaflygplan. Det är mycket möjligt, som jag hävdade, att vi kan få störreförsvarseffekt genom att satsa pengarna på tillverkning av flygplan och andraelement i försvaret. Låtmig sedan gå över till några av de punkier som och togupp. undrade om mottot för vår vardagsreformism var: Aldrig på ensöndag. Jag kanske skulle kunna säga att vi inom t. o. m.har ambitionen att arbetet skall vara slut kl. 5 för attbarnfamiljer med både män och kvinnor skall kunna fungera. Men dess värre stårinte den internationella utvecklingen stilla, och därför får jag medge attarbetet också emellanåt inträffar kvällar samt och . Det kaninte undvikas,även om vi försökeratt i möjligaste mån tillgodose barnfamiljersoch andras berättigade krav på en ordnad arbetstid. Jagskulle vilja göra några kommentarer beträffande biståndet, som både GöstaBohman och var inne på. Det är ett av de områden där det finnsnyansskillnader och kanske mer än det. GöstaBohman sade att biståndet till måste skäras ned, och han sade att viinte skall göra nya omfattande åtaganden i Bai . När det gäller det storaprojektet i Bai måste vår ambition vara att pappersbruket där skallfungera och producera papper. Det är detta som är syftet med projektet -att fåfram papper till tidningar, skolböcker och annat. Skulle det visa sig att detbehövs tekniskt bistånd, även när de sista plåtarna är lagda på taken, för attpappersbruket skall fungera väl, är det min uppfattning att vi också bör ge sådant tekniskt biståndäven om det inte direkt ligger inom den avtalade ramen. Vi vill att det helaskall fungera. Denandra punkten var att biståndet till måste skäras ned. Därvidlagskiljer sig våra åsikter. Vi vill inte använda biståndet som ettutrikespolitiskt påtryckningsmedel som vi kan koppla på och koppla avallteftersom vi gillar eller ogillar den ena eller den andra utrikespolitiskahandlingen av ett land som vi samarbetar med. Det är ett beteende som oftakännetecknar stormakternas biståndspolitik. Däremot kan vi kritisera de statermed vilka vi samarbetar för utrikespolitiska beteenden som vi tycker stridermot eller de mänskliga rättigheterna. Syftet med vår biståndspolitikär att bistå de fattigaste människorna i de fattigaste länderna. är ettkrigshärjat, mycket faUigt land som drabbats av stora naturkatastrofer. Och delråder ingen tvekan eller okunskap om att vårt bistånd gör stor nytta i . GöstaBohman frågade sig om väljarna skulle förlora förtroendet för vårbiståndspolitik. Jag tror att vi lugnt kan säga till våra väljare alt de kanlita på atl det svenska biståndet också fortsättningsvis kommer att gå till defattigaste, till dem som har det svårast, och atl vi vill utforma det så attdet blir effektivast för dessa fattiga människor. Detta kräver en långsiktigheti biståndspolitiken och en koncentration på länder där man har det svårast. Delär också i konsekvens med detta som vi avvecklar biståndet lill dem som intehar det så svårt. Vi håller på att avveckla vårt bistånd till därför altdetta land inte är elt av de fattigaste. Vi avvecklar biståndet till ,också därför alt landet inte tillhör de fattigaste. På samma sätt är det medPortugal. Deltaär, som jag ser det, en logisk biståndspolitik. Och jag tror att denövervägande delen av vårt folk vill att vi skall hjälpa de fattigaste, inte attvi främst skall bedriva utrikespolitik med biståndet. () kortgenmäle: Jag lycker det är bra atl utrikesministern så hårt strök underförsvarets roll i den svenska säkerhetspolitiken som han gjorde i sitt senasteanförande. sade att vi inte har obegränsade resurser i ochatl vi måste utnyttja våra resurser på bästa sätt. Jag kan självfallet hållamed om det. Han tillade: Det är inte givet att vi skall ha en egen utvecklingav flygplan. Nej, det är inte givet. Men om vi inte har det, är det andraländer som skall utveckla våra flygplan, och då får vi flygplan som inte äranpassade direkt efter våra behov - det skall man ta i beaktande när man görsådana här uttalanden. Pengarnakanske får större försvarseffekt på annat sätt, sade . Hur vet herrBlix det? Detta är den fråga som håller på att utredas av den sittandeförsvarskommittén. Den skall lämna underiag för ett politiskt ställningstagandeså småningom. Då skall utredningen tala om för oss hur vi för största effektför de pengar vi satsar på det svenska försvaret. Vad vi begärt är att manåtminstone skall se till att försvarskommittén har handlingsfrihet tills beslutär fattal. Den handlingsfriheten har .egeringen nu avskaffat. inle kostat oss ett öreutöver den tillgängliga ramen alt bibehålla denna handlingsfrihet - det vetutrikesministern mycket väl. Ändå har detta beslut fattats. Beträffandebiståndet vill jag först citera : "En stor del av väridensbefolkning svälter. Nöd, orättvisa och svält råder på alla håll." Det är inte svårt att finna mottagare till den hjälp som vi i ärberedda att ge, och del är bl. a. mot den bakgrunden som man skall bedöma vårsyn på insatserna till . Jag har sagt två ting. Vibör inte nu göra några nya åtaganden utöver dem vi redan gjort. bygger vi färdigt i Bai , och vad som sedan skall ske får vi ta ställningtill . Genom att vi slutför åtaganden vi gjort har vi möjligheter all minska det utgående bidraget därefter. Detkan inte vara rimligt all skall förbli vårt i särklass största biståndsmottagariand. Vilken nivå biståndet skall ha får avgöras mot bakgrund av vad som sker där ute, men det är ingalunda givet att detta land skall vara det största mottagariandet. Jagmenaratt det är en självklarhet att vi inte kan vara opåverkade av att det landsom vi ger det största biståndet engagerar sig hårt i aggressiv militär politik, som gör. Detta kanicke lämna oss opåverkade. Jag vill erinra och kammarens ledamöterom att den är enav de fö regeringar som inte har låtit sitt bistånd bli påverkat av det somhänt där ute; , och -som har socialdemokratiskaregeringar, om det har någon betydelse i sammanhanget - har skurit ned sittbistånd med hänsyn till händelseutvecklingen. Jagupprepar vad jag sade tidigare: Vill man att utvecklingsbiståndet i framtidenskall ha etl fast stöd i den svenska folkopinionen är det en mycket farligpolitik att fortsätta att ge del största biståndet till ett land som befinnersig i militära konflikter, ett land vars regim vall våld, förtryck och krigframför fred och försoning. (vpk) kortgenmäle: Jag tror att tungan slant litet på utrikesministern när han i någolslags polemik mot mig ställde frågan vilken utrikespolitik vpk skulle föra iregeringsställning. Jag vill fråga utrikesministern: När har vänsterpartietkommunisterna företrätt någon annan linje än alliansfrihetens linje? Och molbakgrund av TV-serien , som ny ligen har visals, vill jag fråga: Varstod under andra väridskriget, när man avvisade judar som villekomma till ? Var stod över huvud taget när det gälldeeftergiftspolitiken mot tyskarna under ? Var stod en del avherr partivänner i mera modern tid när det gällde svensk anslutning tillNATO och till EG? kan möjligen fråga sin bänkgranne var hanstod under den tiden. Vilkenregering är det som bistår med vapen? Är det inte enfolkpartiregering, där har ett mycket stort ansvar? Jagtror att skall vi föra en diskussion, herr utrikesminister, skall vi göra detpå någorlunda lika villkor. Jag förstår att utrikesministern med sin begrän- sade taletid har svårt attklara ut alla frågor. Närdet gäller den fråga jag ställde om neutronbomben, så är det riktigt att ni hartagit upp den till diskussion. Men konkret: Vad har ni gjort? Ni kommer attdriva saken i förhandlingar - men inga konkreta resultat. Sedanställde jag en direkt fråga till utrikesministern om palestiniernas rättvisakamp för sitt eget hemland. Jag tror det vore bra om man diskuterade den fråganhär i kammaren - det behövs, eftersom frågan annars har en lendens altförsvinna i diskussionerna om fredsförhandlingarna mellan och . Depågående förhandlingarna är ju mest ägnade att säkra USA-imperia-lismensinflytande. försök till medling mellan de två länderna är till lika delaretl försök att hävda intressen och att framställa själv som denstore fredsaposteln inför den egna hemmaopinionen. Jagtror det vore intressant om utrikesministern ville utveckla sin syn på de härfrågorna litet mera. (vpk): Det är alltid intressant att höra tala här i kammaren, förhan döljer knappast var han hör hemma och var han står i olika politiskafrågor. har givit uttryck för det antikommunism sommånga andra borgerliga politiker av opportunistiska skäl inte har talat så högtom. Men när han talar om respekt för internationell rättsordning, dåtyckerjag att han spelar litet grand på folks-som han tror-dåliga minne. OchGösta kvartsanalys av händelserna i blir ju ingenting annatän rena hyckleriet, för om någon borde ändå minnas hur svårt detvar för honom och moderata samlingspartiet att tillsammans med de andra fyrapartierna 1972 enas om ett uttalande mot de amerikanska bombningarna av Hanoioch Haiphong. Efter fem sex dagars förhandlingar med oss andra kröp ni dit,även om det var svårt för er. tror ni alt ni kan appellera till en annanopinion här i . Jag anser emellertid att ni hade varit trovärdigare omni hade varit mer konsekventa 1972, för då gällde det uppenbariigen inte någrainternationella rättsordningar. Men den gången tordes ni inte annat. har ni ställt er utanför den fredsappell som Svenska kommittén för ,och Cambodja har tagit initiativ till. Där står ni ensamma-av samtliga fempartier - utanför. Enpartiledare som bara beskrev de amerikanskaterrorbombningarna mot som bombningar för fred, han är inte riktigt denrätte att kräva att det svenska biståndet till det krigshärjade skallupphöra. Jag har sagt tidigare - och det förtjänar att sägas en gång till - attvi mycket indignerat tillbakavisar krav. Vi kräver i stället atthjälpen och stödet till de indokinesiska folken skall ökas. På den internationella scenen har det underden ägt ram enrad dramatiska händelsei. En del av dem inger stor oro, andra Päden positiva sidan kan man framför allt förteckna att schahens mångåriga,blodiga tyranni i efter en lång kamp har störtats. Ingen vet ännu om denrevolutionära utvecklingen kommerall gå vidare eller stanna upp. Men schahensvälde är definitivt borta, och med det också roll som US A-imperialismensregionala vakthund möten progressiv utveckling i området. Omvälvningen i Iranvisar att försök att bygga upp regimer som militärt och politiskt skalltjäna som regionala ombud kommer aU slå fel. Vad som hände i kannästa gång hända i , som är tänkt att spela den rollen i . i således försvagat imperialismens positioner, så måste manhålla i minnet att ett nederiag för föder nya spänningar. Vi sernu hur hotar atl ingripa med militärt våld för att skydda sin tillgång tilloljan på och i . Der politiska sidan av atl kontrollera uttrycks, som vi har talat om, iCarters strävanden att åstadkomma en separatfred mellan och ,något som pä intet sätt bidrar till en lösning av Palestinafrågan eller på sikttill en varaktig fred i området. Isödra för rasistregimerna kampen mot befrielserörelserna med alltbrutalare metoder och under ständiga kränkningar av andra staters territorier.Det görs möjligt genom den förtäckta hjälp som rasistregimerna erhåller frånUSA och andra ledande kapitalistiska stater. Vapen exporteras i stigande mängdtill trots FN-embargot, och tillåts ostraffat saboteraFN-planen för frigörelse. IIran föriorade USA-imperialismen, i södra är kampen ännu oavgjord. Dentredje skådeplatsen för den senare tidens dramatiska skeenden är Sydostasien.Där led USA-imperialismen för inte så länge sedan ett fmktansvärt militärt ochpolitiskt nederlag. innebär krigshandlingarna där elt moraliskt nederiagför socialismens idéer. Det finns problem när det gäller förhållandet mellanVietnam och . Det kinesiska angreppet mot utgjorde ett svekmol socialismens ideal. Kinahar sökt påtvinga sin politik och använt allt grövrepåtryckningsmedel. När vidhållit sin självständiga linje utsätts detför gränskränkningar som trappats upp till militära överfall i mycket storskala. Därför måste invasionen i fördömas på det skarpaste. Vad dethandlar om är en cynisk stormaktspolitik och brist på respekt för detnationella oberoendet. Detär ingen nyhet alt de socialistiska stater som uppstår släpar med sig in i detnya samhället historiskt betingade orsaker till konflikt även med andrasocialistiska stater. Vi har alltid hävdat, och hävdar nu också, attsocialismen möjliggör en fredlig reglering av mellanstatliga konflikter, dettatill skillnad från kapitalismen, som till sin karaktär är sådan att den födervåld och krig. Men vi måste konstatera att denna socialismensmöjlighet inte är detsamma som en garanti. Bakomde nuvarande konflikterna i skymtar den nu två decennier gamlamotsättningen mellan och . Vi har tidigare påpekat att denmotsättningen försvagar den antiimperialistiska fronten i 4 protokoll 1978/79:102-103 Uppenbariigeninverkar den också negativt på socialistiska staters förmåga att leva upp tillsocialismens fredsideal. Imperialismen utnyttjar självfallet den motsättningen.Om den undanröjs skulle det vara ett dråpslag mot den efter väridsmåttslockredan försvagade imperialismen. Idagens konfliktladdade värld skall och måste föra en fast alliansfripolitik. Hur fullgör då den nuvarande regeringen sina plikter i det avseendet? Närden i ordningen första borgerliga regeringen tillträdde 1976 försäkrade den isin regeringsförklaring att den svenska alliansfria utrikespolitiken låg fastoch att den skulle trygga vårt lands självständighet. Vidare skulle denmedverka till fred och frihet, trygghet och rättvisa för väridens folk. Närfolkpartiregeringen tog över förklarade den: "Vår neutralitetspolitikmåste förenas med ett aktivt arbete för frihet och rättvisa i väriden." Bådade borgeriiga regeringarna har varit noga med att betona att de avsåg attfortsätta den traditionella svenska utrikespolitiken. Men deras alltigenomborgeriiga grundsyn har precis som i andra politiska frågor visat sig också påutrikespolitikens område. Regeringens och den borgeriiga riksdagsmajoritetensutrikespolitik har därför inneburit förändringar av den svenska utrikespolitiken.Storfinansens intressen har alltmer kommit att prägla den svenskautrikespolitikens utformning. Vårtlands relationer till andra länder omfattar inte heller bara de statligaförbindelserna utan till minst lika stor del svenska företags utlandskontakteroch agerande utomlands. Den svenska storfinansen har under de senaste årenmycket kraftigt ökat sitt engagemang i andra länder, främst då i sådana medfascistiska och rasistiska regimer. De svenska företagen har där, i skydd avdessa reaktionära regimer, kunnat förtrycka och utnyttja löntagarna förmaximala profiter. Det är därför ingen tillfällighet att den svenska storfinansenfinns företrädd i , , södra och liknande länder. Riksdagoch regering har i olika sammanhang uttryckt solidaritet med de kämpande folkeni dessa länder, och det är bra. Men det är inkonsekvent att inte tvinga desvenska multinationella företagen att upphöra med alt utnyttja de reaktionäraregimernas förtryck av befolkningen. Riksdag och regering borde sätta stopp försådant och därmed befästa utrikespolitik. Men de båda borgeriigaregeringarna har i påfallande grad varit mycket ointresserade av detta och istället intagit en i handling mycket passiv hållning. De svenskamultinationella företagen har givits fria händer i det internationella umgänget,även om det också nar inneburit atl den svenska utrikespolitikens trovärdighethar äventyrats! Denborgeriiga regeringens samlade internationella politik kan därför med fogkarakteriseras som beskrev - en utrikespolitik förkrämare! Därför framträder regeringen allt som oftast med två ministrar förutrikespolitiska frågor - dels med utrikesministern , dels medhandelsministern . Detta bekräftar också de privatkapitalisiiskaintressenas betydelse för den svenska utrikespolitiken. kom judirekt från till kanslihuset och försöker nu mer och mer spela rollen sombiträdande utrikesminister. Därförär också det svenska medlemskapet i IDB, ,fullt logiskt och i linje med den borgeriiga utrikespolitikens inriktning.Beslutet om det svenska medlemskapet togs av den borgerligariksdagsmajoriteten, mot en mycket stark opposition här i . Men densvenska storfinansen önskade ett sådant medlemskap för eventuellaexportframgångar, och detta var nog för regeringen för att besluta som dengjorde. Genom detta medlemskap i är nära lierat med den amerikanskaimperialismen vare sig vi vill det eller ej. De odemokratiska reglerna förbanken ger nämligen den avgörande makten. Interamerikanskautvecklingsbanken skapades för att vidmakthålla makt och direktainflytande över framför allt efter befrielse. IDB skulle gedirekt stöd till de reaktionära och folkfientligc; regimerna i ,och det har den också gjort. gav den t. ex. lån till , ettbeslut som f. ö. den också deltog i. Det svenska medlemskapeti denna bank måste därför upphöra och i handling visa sin solidaritetmed de förtryckta och exploaterade folken i . Framför allt måstedet svenska stödet till motståndsrörelsen i öka. Likaså bör det svenskamedlemskapet i upphöra. är nära kopplad tillInternationella valutafonden, vars lån innebär djupa ingrepp i resp.länlagariands nationella suveränitet och självbestämmande. En sådan politikskall inte vara inblandat i på något sätt! Biståndspolitikenär en annan viktig del av den svenska utrikespolitiken som också präglats avregeringens borgerliga grundsyn. Allt fler länder är i färd med attfrigöra sig från ett lidigare kolonialt och imperialistiskt förtryck. Dessasträvanden innebär ökad demokrati och sociala framsteg för folken i dessaländer och stärker därmed också avspänningen och freden i väriden. Sverigeborde stödja dessa strävanden och stödja dessa länder, både politiskt ochekonomiskt. Det svenska biståndet till länder som , och Bangladeshborde därför avvecklas. I stället bör utöka biståndet till länder somAngola, , , , och . Dessa länderuppfyller de kriterier som enligt svensk biståndspolitik är nödvändiga,nämligen vilja och förmåga att genomföra en ekonomisk ulveckling för socialutjämning.