prot · G20923 · 1978-12-31 00:00:00 — Desom söker andra boendeformer än de traditionella - kollektivhus eller storalägenheter för mindre kollektivboende - saknar också bostäder. Tendensen ibyggandet är klar:,/o/- privatisering mot kollektiva boendeformer. Privatiseringenav boendet påbörjades under den socialdemokratiska regeringens tid bl. a. genomskapandet av en fri marknad för bostadsrätter och möjligheter till avdragsgillaboendekostnader. Den förstärks nu av borgarna. Ett utbyggt syslem medäganderätts- och andelslägenheter samt en avmst-ning av de allmännyttigabostadsföretagen ingår som de främsta åtgärderna i en borgeriig bostadspolitik. Enav de viktigaste uppgifterna i en social bostadspolitik är alt se lill all deboende i flerfamiljshusområdena får ett verkligt inflytande över sinaboendeförhållanden, på förvaltning och service. Kraven på ökal individuellt ochkollektivt boendeinflytande har ökat och gäller flera led i boendet. Från borgeriigthåll har kraven på boendeinflytande, boendedemokrali, mötts med förslag om attföra över hyresrätlslägenheter till bostadsrätter. Utgångspunkten är därvidlagall det privata ägandet utgör en avgörande fömlsälining för inflytande ochboendedemokrali. Delta är fel. Det viktigaste är vilka medel som de boende hartill sitt förfogande för alt kollektivt bestämma över sin boendemiljö. Hyresrättensom upplätelseform behöver inte avskaffas eller utbytas för att utvecklaboendedemokratin. För att ytterst förverkliga kravei på boendedemokrali måsteandra reformer på bostadspolitikens område genomföras. Det gäller alt effektivtmotverka all privat vinstjakt, ägande och spekulation på bostadsmarknaden och istället göra bostaden till en social rättighet. Det första steget för en ny bostadspolitik beslår i att sätta stopp förhyreshöjningarna. Varje hyreshöjning är en löneminskning, och arbetare ochtjänstemän måsle för att försvara sin levnadsstandard ta upp kampen mothyreshöjningarna. I lider av ekonomisk kris framstår delta tydligare än annars.Rörelsen bland hyresgästerna för hyresslopp har vuxit sig allt starkare underden senasle lågkonjunkturen. allt hårdare attacker mot lokal lönekamp och defackliga ledningarnas undfallenhet i avtalsförhandlingar har skapat ett skärptläge i den ekonomiska kampen. Vänsierpartietkommunisterna kräver hyresslopp. Elt hyresslopp måste kombineras med stöd ål deallmännyttiga bostadsföretagen, ja hyresstoppet måste realiseras just genom ettsådant riktat stöd. Hyresnivån i de allmännyttiga bostadsföretagen har storbelydelse för hyresnivån även i privala fasligheter. De privala värdarna ärvisserligen skyldiga alt förhandla om hyran,men de s. k. bruksvärdesreglerna i hyreslagen garanterar dem minst lika slorahyreshöjningar som i likvärdiga allmännyttiga lägenheter. 1dag befinner sig många allmännyttiga bostadsföretag i ständig ekonomisk kris.Deras kostnader stiger häftigt och leder till allt orimligare hyreskrav.Eftersom de ingår som en del i den kapilalistiska ekonomin blir deras s. k. självkostnadshyrornärmast elt slags marknadspris på lägenheter. I delta marknadspris ingårmarknadsräntan på de pengar som har lånats för alt täcka kostnader för byggetinnan det är färdigt. Där ingår priset på marken inkl. lidigarespekulationsvinsler, monopolvinster på byggnadsmaterial och vinsier tillprivala byggföretag. Närde kommunala bostadsföretagen vill höja hyran för att få dessa skenande s. k.självkosinader täckta möts de av ell allt bestämdare motstånd från hyresgäsiersom helt enkelt inte orkar med flera hyreshöjningar. De borgerliga partiernassvar på denna hyresgästopinion har varil förslag som innebär en ökadprivatisering av boendet. Attraktiva delar av allmännyttan skall förvandlastill äganderällslägenheier och småhusbyggandet skall öka. Dessa förslag måstebestämt avvisas. Även om de allmännyttiga bostadsföretagen är beroende av denkapitalistiska marknadsekonomin sä gör de ingen egen profit iförvaltningsledet. Att försvaga dessa företag vore ett steg i rakt motsattriktning till en bostadspolitik med socialt innehåll. Undertrycket av hyresgästopinionen har ställt kravet påstatligt stöd till allmännyttan för att stoppa hyreshöjningarna. Därmed anslötman sig lill det krav kommunisterna varit ensamma om att driva. Som svar påkraven om statligt slöd lill de kommunala bostadsföretagen har den tidigaretrepariiregeringen genom nuvarande bosladsministern aviseratell förslag om särskilda underhållslån. Sådana lån för underhåll av nyareflerfamiljshus kan vara av inlresse för vissa fastighetsägare. De kan också gevissa sysselsättningseffekter, men de är inget svar på hyresgästernas krav påhyresslopp för att försvara levnadsstandarden och minska orättvisorna påbostadsmarknaden. Förslagel skulle ge fastighetsägare möjlighel atl låna ca . per lägenhet för underhåll i hus som är byggda . Räntan liggernågot under marknadsräntan och amorteringstiden är kort, bara . Ellsådant lån innebär alt kapitalkostnaderna ökar och all framlidahyreshöjningarintecknas. Lånen kan inte utgå lill hus byggda före 1965-därunderhällsbehoven är slörst. De är inle särskilt intressanta för välsköttaallmännyttiga företag. De privata fastighetsägare som kan utnyttja skatteavdragenfår däremoi en extra subvention. kommunisterna har föreslagit ett statligt stöd tillallmännyttan i form av ränle- och amorleringsfria lån, så att hyreshöjningarnakan stoppas. Behovet av ett sådant slöd kvarstår ograverat även om manbeslutarge län lill underhåll. (vpk): Jag skall som sista talare inte göra någon sammanfattning av denallmänpolitiska debatten. Jag vill i slällel ta upp två vikliga frågor. Inledningen i regeringsförklaringärett stort "hurra, vad vi är bra". I lever människorna ivälstånd och trygghet, och för egna iniliaiiv finns det stort utrymme. Sedanskrapar man litel på ytan och medger all del fortfarande finns brister på fierasamhällsområden. Därefter erkänner regeringen sin oförmåga atl lösa alla dessaproblem. Men, herr talman, oförmågan till handling ligger ju i den brislandeviljan all verkligen ta itu med de grundläggande orsakerna lill problemen. Delproblem somjag vill beröra hörsamman med inledningen i regeringsförklaringen,människornas välsiånd och trygghet. Vissl finns del människor i vårt land förvilka delta är en realitet, men det gäller inte för större delen av löntagarna,barnfamiljerna eller pensionärerna - slora grupper som brottas med sinekonomiska situation och för vilka varje prishöjning betyder en sänktlevnadsstandard. Närden borgeriiga regeringen trädde lill val konstaterade densnabbt alt en av orsakerna till infiationen var att svenska folkel köpte förmyckel, konsumtionen var hög. Receptet för detta var: Dra åt svångremmen! Detlyckades man göra så hårt att hålen inie längre räckte lill. Det fick tillresultat att försäljningssiffrorna gick ned även för detaljhandeln. Människormed begränsade inkomster tvingades minska sina inköp även av nödvändigalivsmedel och övriga dagligvaror. För dessa grupper har svångremspolilikenverkligen varit effekiiv. Underen av på vårsession, i samband med behandlingen avden ekonomiska politiken, påstod den borgerliga regeringen alt den nu lyckatshejda inflationen och utlovade en lugn prisutveckling . Fråganär då vad som är en lugn prisutveckling. Det beror ju på vad man jämför med. Omman jämför med prisutveckling, kan möjligen betecknas somlugnare. Men om jämförelsen görs med löneutvecklingen, vilket måsle vara delriktiga, eftersom den är avgörande för .löntagarnas köpkraft, måste mankonstalera .alt det varil en osund prisutveckling även under 1978.Sammanlagt har -den allmännaprisnivån i konsumenlledet stigit med 5,5 96. Fördelningen innebär att prisernapå dagligvaror stigit med 3,8 96 och priserna på livsmedel med i genomsnitt 496. Priserna på de subventionerade baslivsmedlen, där bl. a. mjölk, ost, kött,fläsk och charkuterivaror ingår, har från årets början stigit med inte mindreän 8 96, varav I till 1,4 96 utgör höjda handelsmarginaler - allt enligtstatens pris- och kartellnämnd. Ävenom årets prishöjningar är mindre än föregående års, måsle årets prisutvecklingses i samband med löneuppgörelsen , som gav mellan 2,5 och 5 96, ellerca en hundralapp . Del är en hell otillräcklig kompensation. Ännusämre blir ekonomin för många om man tar i beaktande den reallönesänkning somlönlagarna drabbades av 1977. Självfallet ligger det nu i den borgerligaregeringens inlresse, oavsett om del är en tre- eller enpartiregering, althålla den allmänna prisnivån under de 7,25 96 jämfört med januari månad som ärgränsen för utlösandet av nya löneförhandlingar under årel. kommunisterna har för atl lindraverkningarna av prisutvecklingen under mänga år ställt krav pä ett slopande avmervärdeskatten på livsmedel och elt allmänt effeklivt prisslopp på alladagligvaror. är det hell klart för alla partier atl de som har småinkomsier - barnfamiljer och pensionärer - tvingas använda slörre andel av sinainkomsier lill inköp av livsmedel och andra nödvändighetsvaror och därmeddrabbas hårdare av en prishöjning på dessa varor. Andrasom drabbas hårt är kommuner och landsting, som är stora avnämare av dessavaror. Prishöjningarna har inneburit all budgeterade medel inte räckt tilldärför att det blir allt vanligare alt beslut fattas all prishöjningar pälivsmedel inte får innebära budgetöverskridande. Det betyder då all kosthålletpå de offentliga institutionerna försämras. Undersökningarhar visat att skolelever på grund av att de äter för dåligtdrabbas av bristsjukdomar och har svårt all följa med i undervisningen. Istället för att kompensera barnfamiljernas försämrade ekonomi genom eltförbättrat kosthåll i skolan låter man ofta utgifter för denna sociala förmånförst drabbas av ekonomiska prutningar. Men kommunernas och landslingensallmänt dåliga budgetläge förstärker nedskärningstendenserna också på andrasocialt viktiga områden. Levnadsstandard är inle bara del som hör lill livels nödtorft. Dit hörockså rätten lill ett meningsfullt arbele och sunda arbetsförhållanden. Och härkommer jag då in på en annan fråga, frågan om arbetsförhållandena för de mångaanställda inom den s. k. landstingskommunala sektorn. Deanställda inom den offentliga sektorn drabbas liksom det övriga arbetslivetmycket hårt av det kapilalistiska samhällets effektivitetskrav. Kommunernas ochlandslingens alll svårare ekonomiska situation har drabbal de anslällda pä allavärd- och serviceområden. Personalstyrkan har inte ökal i den lakl somverksamheten har byggts ut. Arbetstidsförkortningarna har genomförts ulannågra persontillskotl. Rationaliseringar, som innebär all ökade arbetsuppgiftermåsle skötas på samma lid, liksom överbeläggningar är orsaker som tvingar lillökade arbetsinsatser för slora yrkesgrupper. Med de ökade effektivitetskravenhar siressreaklioner bland denna personal blivit alll vanligare. Dettahar fäll som följd en hell oacceptabel personalomsättning och att övervägandedelen av dessa anställda nu arbetar deltid. Del finns offentliga undersökningarfrän landsiing som visar på en personalomsättning på mer än100 % inom enskilda vårdenheter och all ett 20-tal personer kansysselsättas pä en enda tjänst. Delta måsle naturligtvis uigöra elt hinder ikontinuiteten i vården och därmed drabbas också patienterna hårt. Trotsden förändrade arbetsmarknadssituationen, med ökal antal arbetslösa, kvarstårrekryteringssvårigheier när det gäller stora personalgrupper. Det gäller intebara . Som främsta orsaker till röriighelen angesarbetstiden, arbetsbelastningen och den ofta bristande utbildningen ochfortbildningen. Atl vara sjukvårdsbiträde,undersköterska, skötare eller sjuksköterska är eltbåde fysiskt och psykiskt krävande jobb. Ändå är del här som kvinnorna finns.När de dä inle av vad man kan kalla arbeismiljömässiga skäl klarar av enhellidssysselsällning blir enda valmöjligheten atl de arbetar på deltid med denackdelar som det innebär. Utvecklingenmol allt fier deliidssysselsatta kvinnor på grund av ohållbaraarbetsförhållanden kan inte få fortsätta. Av den totala arbetskraften arbetar var fjärde dellid, men inom den landslingskommunala sekiorn harutvecklingen gått ännu snabbare. Pä landstingssidan har andelendellidsar-betande ökat från . I primärkommunerna harutvecklingen varit än mer drastisk. Där finns drygt 77 96 dellids- ochtimanställda. , som organiserar de flesia deltidsanställda, arbetarinte mindre än 240 000 medlemmar deltid. I , som organiserar bl. a. sjuksköterskor, är hälften av allamedlemmar deltidsanställda. Samiidigi råder stor arbetskraftsbrist inom dessayrkesområden. Situationeninom sjukvården, speciellt inom åldringsvården, som är den tyngsta biten, är pägrund av arbetskraftsbristen helt ohållbar. Oförståelsen från de ansvariga förde omänskliga arbetsförhållandena har lett till all personalen tvingats reagerapä olika säll för att dra uppmärksamhet till sin situation. Eu sätt har varilall börja arbeta efter den melodbok och de arbetsinstruklioner som de anställdatillsammans med sjukvärdsansvariga arbetat fram och varil överens om. Menvårdarbete, ulfört med metoder som arbetats fram med hänsyn tillskyddssynpunkterna, innebär atl vissa arbetsuppgifter inte ryms inom denfastställda arbetstiden. Patienter har hell enkelt blivit liggande i sinasängar. Istället för atl öka personaltätheten och bereda de anställda arbetsförhållandensom gör deras arbete meningsfullt, vilket pä sikt skulle minskapersonalomsättningen, satsar de ansvariga ännu mera pä rationaliseringsätgärder.Löpandebandsprincipen fär alll större utrymme också när del gäller denmänskliga omvårdnaden. På fullt allvar planeras bilburna patruller för service.En sängläggningspalrull kommer , en annan patrull kommer på morgonenför uppstigning, en iredje kommer med mat etc. Hur stämmer det överens medstatsministerns tal i går om mer närhet och mänsklig värme i värden? Päalla rationaliseringsätgärder läggs ekonomiska aspekter. som alllfler slås ut på grund av omänskliga arbetsförhållanden går många, inte minstungdomar och kvinnor, arbetslösa, trots alt deras arbetskraft myckel väl behövspå vårdområdet. Iregeringsförklaringen konstateras alt det finns slora brister inom omvårdnadenoch atl långvården behöver ökade resurser föratt kunna svara mol grundläggandemänskliga anspråk. Betyderdet då att regeringen är beredd atl framlägga förslag om atl slalen skall laöver en större andel av sjukvårdskostnaderna? Del skulle väl stämma överens medvpk:s uppfallning. husläkarsystem som man talar om löser ju inte dessaproblem. Del är inom de övriga personalkategorierna som de Och betyder del alt man, när del gäller atl bekämpaarbelslösheten, som för regeringen sägs vara en huvuduppgift, tar i beaktandeproblemet all åstadkomma mänskligare arbetsförhållanden pä alla områden? Jagkommer så lillbaka till den första fråga som jag tog upp och som gälldeprispolitiken. Statsministern har lovat att del finns ell ökat utrymme förprivatkonsumtion. En stimulans skall göras dels genom ökat barnbidrag, delsgenom skattesänkning. Men även om barnbidraget nu plussats på med två tior imånaden, så är del en dålig kompensation för barnfamiljerna. Närdet gäller sänkningen av marginalskatten - vpk är i princip motståndare sådan sänkning - i inkomstlägen . i årsinkomstvill jag säga alt inle heller det ökar köpkraften för de grupper jag lalar för.Större delen av de svenska löntagarna och pensionärerna kommer inle upp enslill den lägre inkomstgränsen. För dem är den höga kommunalskatten och denindirekta beskattningen av nödvändighetsvaror del slora problemet. Såsent som den 4 oklober i är väckte vpk en molion, där vi ställde en rad förslagom åtgärder för bevarandet av levnadsstandarden för de sämst ställda gruppernai samhällel. a. föreslog vi en kraftigare höjning av barnbidraget, slopandeav mervärdeskatten på nödvändighetsvaror och ett allmänt pris-och hyresslopp.Elt bifall till den motionen skulle verkligen innebära ekonomiska förbättringarför dem som bäst behöver dem. Överläggningenvar härmed slutad. §15 Anmäldes och bordlades Motioner 1978/79:27 av StigAlemyr m.fl. 1978/79:28 av m.fl. med anledning av proposilionen 1978/79:15 omstatsbidrag till i §16 Anmälan av interpellationer Anmäldes och bordlades följande interpellationer som ingivits till kammarkansliet 1978/79:54 av Sten-OveSundström (s) lill industriministern om åtgärder för all stimulera näringsliveti Norrbotien; Del svenska samhällel är uppbyggt av och bygger påarbele. Att sakna arbete fär stora konsekvenser för den enskilde. Att mångasaknar arbele fär allvarliga följder för samhället. För svenska förhållanden är den nuvarandesituationen i unik. Arbetslösheten är hög ochsysselsäitningssituaiionen extremt ogynnsam. Länet har elt mycket ensidigtnäringsliv med synnerligen utlandsberoende produktion. Ulvecklingsprognosernaför Norrbotien är nedslående. Snabbaoch kraftfulla näringspolitiska insatser måste till föratt Norrbotien och dessinnevånare skall få en chans all utvecklas på samma grunder som ansessjälvklara för resten av landet. För den kommande vintern beräknas 20 96 avarbetskraften vara aniingen arbetslös, i beredskapsarbete eller underarbetsmarknadsutbildning. Dearbelsmarknadspolitiska satsningarna i länet är belydande. Bara användsöver 1 miljard för delta ändamål. De arbelsmarknadspolitiska åtgärderna är ochkan inte vara något annat än en tillfällig hjälp för alt hålla sysselsättningenuppe. Vad länet behöver är ett näringsliv som klarar av atl sysselsättabefolkningen. Orsakenlill svåra situation står till stora delar alt finna i länelstolala beroende av sina basindustrier och i de av basindustrierna beroendelego/serviceföretagen. Basindustrierna är synnerligen konjunkturkänsliga samtextremt utlandsberoende. Ett differentierat näringsliv - även om det utgickfrän länets naturtillgångar - skulle vara mer okänsligt för svängningar påenskilda utlandsmarknader. Olikastödformer frän samhällets sida har inle resulteral i att den privalaföretagsamheten byggt upp ell mångsidigt näringsliv i länet, Inle heller statenhar gjort det. En fortsalt oförändrad passiv politik från statsmakternas sidakommer inle heller atl leda lill en sådan uppbyggnad. För alt få det privalanäringslivet atl satsa på behövs mer långtgående åtgärder. För attfå den statliga industrisektorn all salsa på länet krävs en klart uttaladpolitisk vilja. Norrbotienbehöver en industripolitik och näringspolitik med målsättningen atl länetskall bli en med övriga jämställd del. Alt konstatera detta är inte atlförringa de många problem som finns på andra håll i landei -även där behövslikartade satsningar - utan en följd av atl problemen i är sä mångafier och så mycket större än pä andra häll. Auförvandla Norrbotien till en med övriga jämställd del kommer alt fordraslora insatser. Det fordrar en målmedvetenhet i handling och vilja attgenomföra nödvändiga åtgärder. Detviktigaste målet måste vara att bygga upp ett näringsliv, som är tillräckligtdifferentierat för atl länet totalt skall kunna slå emotefterfråge-svängningarna för råvarorna malm, stål och trä/massa. Ett mindrestörnings-känsligt näringsliv måsle innebära atl basnäringarna struktureras ommed denna målsättning. Det innebär all ett kompletterande näringsliv med annatproduklionsprogram byggs upp. Uppbyggnaden av näringslivet måste ske med såvälstatliga som privata insatser. Medhänvisning till del anförda anhåller jag om atl få ställa följande frågor tillindustriministern: 1.Är industriministern beredd att vidta åtgärder föratt få till stånd en ökadförädling av de norrbottniska basindustriernas produkter? 7Riksdagens proiokoll 1978/79:23-24 Vilka åtgärder tänkerstatsrådet vidta för all skapa grunden föreu utökat näringsliv i Norrbotien? Avser statsrådet alt förändrade nuvarande stöd- och stimulansmetoderna för förelagselablering i ? 1978/79:55av {c) lill arbetsmarknadsministern om åtgärder motungdomsarbetslösheten; Det har under i stort sett hela 1970-talel varil envanlig uppfattning bland samhällsdebattörer alt ungdomsarbetslösheten är ettövergående problem, som beror på den rådande ekonomiska situationen. Dettasynsätt har inneburit att man angripit ungdomsarbetslösheten med tillfälligapunktinsatser och inte på elt mera djupgående sätt. Självfallelligger del mycken sanning i påslåendet all det är de nylilllrädande gruppernapå arbetsmarknaden som får svårt atl hävda sig när sysselsättningsläget allmäntsett kärvar. En myckel stor del av samhällets insatser inom arbetsmarknads- ochnäringspolitiken inriktas på att göra det möjligl för dem som redan har arbetenalt behålla dem. Delta drabbar självfallel ungdomen särskilt hårt. Men helasanningen bakom ungdomsarbetslösheten kan knappast finnas här, då ungdomargäll ulan arbele om än i något varierande omfattning. Delär en mycket central uppgift all se lill all ungdom som söker arbele känner sigvälkomna i arbelslivet. De problem som annars kan komma är väl omvittnade. Detgäller därför all skapa bältre villkor och möjligheter för de unga alt kännasig välkomna i arbelslivet. Detär min övertygelse, all parallellt med de punktinsatser som är nödvändiga i dennu akuta situationen måsle mera grundläggande fel rättas till. Det gäller atl förmåarbetslivet att ha realistiska förväntningar på de nylilllrädande, och detgäller atl förmå de unga alt ha realistiska förväntningar på arbetslivet. Detfär inte vara ell långt och dramatiskt steg frän skolbänk lill arbetsliv, likalitet som stegel lillbaka får vara särskilt långt. Det psykologiska motståndsom finns hos vissa arbetsgivare måsle brytas. Man kan länka sig en radolika åtgärder som har delta syfte; En ekonomisk stimulans föranställning av ungdom. En förstärkning av depraktiska inslagen i . En ulveckling avsamarbetet mellan skola och arbetsliv. Ökade skyldigheter förarbetslivet alt ställa upp med praklikplatser. Envärvning mellan praktik och teori i gymnasieskolan, gärna inom ramen för eltireterminssystem. Förbättring av arbetslivelsvillkor. Detfinns säkert en läng rad åtgärder av denna typ som skulle kunna övervägas. Detcentrala synes emellertid vara, alt man taretl mera långsiktigt helhetsgrepp påungdomsarbetslösheten och inte betraktar den som ett konjunkturfenomen. MedSlöd av del anförda anhåller jag om kammarens tillstånd atl lill statsrådet ochchefen för få ställa följande Ärarbetsmarknadsministern beredd redovisa regeringens syn pä hur man meralångsiktigt ämnar ta itu med de numera permanentaungdomsarbets-löshelsproblemen? 1978/79:56av {vpk) lill utrikesministern om den politiska situationen iNicaragua; Vid allmänna motionstiden inlämnade jagoch några övriga ledamöier av vpk;s riksdagsgrupp en molion, som beskrev deolidliga förhållandena i den mellanamerikanska diktaturstalen . Viville att skulle uttala sitt stöd för de demokratiska krafterna ochför befrielsefronten i , FSNL, samt hos regeringen begära att Sverigei FN och andra internationella organisationer skulle arbeta för elt fördömandeav Somozaregimen i landei. Sedandess har myckel hänt i som har besannat våra värsta farhågor. Ävenhär hemma i har förändringar inträffat i värt ombonade politiska liv.Del finns därför anledning atl aktualisera problemet, dels för au förtrycket iNicaragua inie skall bli bortglömt, dels tor aU f höra den nya svenskaregeringens åsikt i frågan. Enkort resumé av vad som hänt i är på sin plats.Oppositionen mot Somoza ökade och kulminerade i en ockupation avpariamenls- och regeringsbyggnaderna, Palacio Nacional, i huvudstaden islutet av augusti. Ockupationen genomfördes av enheter ur FSNL, och de krävdefyra saker av Somoza: frigivandet av 59 namngivna poliliska fångar, en slörresumma pengar, publicerandet av en läng kommuniké från gerillan i press, radiooch TV saml att venezolanska, panamanska eller mexikanska plan skulle eskorteragerillagruppen, de frisläppta föngarna och delar av gisslan ul ur landet,Somoza blev tvungen att gå med på kraven, framför allt därför alt presidentCarter och inte fann del möjligl all för tillfället siödja Somozas uppenbarabrott mot allt vad mänskliga fri- och rättigheter borde innebära. Men Somozatog hämnd.