prot · G20923 · 1978-12-31 00:00:00 — Vimåste bygga vidare på de regionala utvecklingsfonderna för alt främjasmåföretagens utveckling. En fortlöpande och betydande förstärkning av deregionala utvecklingsfondernas resurser bör ske. Föralt trygga näringslivets ulveckling under 1980-lalel behövs störrekapitalresurser, ökat kollektivt sparande. Från många synpunkter vore en femteAP-fond den mest naluriiga och ändamålsenliga vägen alt lösa deninstitutionella frågan i del sammanhanget. Statenmåste dessutom spela en mer aktiv roll för atl medverka till alt stora ochnödvändiga investeringar kommer lill stånd i lid så atl man inte försitter dechanser marknadsutvecklingen ändå ger. Slalen bör alltså kunna gå in somdelägare i slora projekt, t. ex, inom skogsindustrin, tillsammans med privalaföretag. När projektet står på egna ben skall staten kunna avveckla sittengagemang. De frigjorda resurserna kan därefter användas i nya utvecklingsprojekt.Detta nya sätt för samverkan mellan samhälle och näringsliv bör från statenssida styras av elt speciellt stmkturinstitut med betydande resurser lill sittförfogande. Denstatliga företagssektorns roll har varil föremål för utredning, och den böromprövas. Jag tror atl slutsatsen från den utredningen kan vara vägledande. Manmåste nämligen skilja mellan statliga företag som har en regionalpolitisk ellersocial uppgift och andra, som bör arbeta strikt efter företagsekonomiskaprinciper. Nyaföretagsformer, bl. a. på kooperativ grund, bör prövas som elt av flera sättall stimulera lill nyetablering och underlätta för enskilda människor att finnanya möjligheter till ett aktivt engagemang i produktionslivet. Dethär är några av de tankar och planer som arbetades fram inomindustridepartementet under de gångna två åren. Jag utgår ifrån all dennylilllrädda regeringen tar väl vara på dem. () kortgenmäle: När jag hör riksdagsman skrytvals om det han har uträltatoch skulle kunna uträtta, om han hade fått fortsätta som industriminister,grips jag av vissa funderingar kring ling som och jag hardiskuterat lidigare. Jag erinrar mig nämligen den inlerpellalionsdebalt vi hadehär i kammaren . Då pekade jag på vissa problem i milthemlän, där del visade sig all arbetslösheten, varslen och avvecklingen avarbetsplatser hade fördubblats som varindustriminister. , , kan jag rapportera från mitt hemlän all sedan vi hadeinlerpellalionsdebatlen har arbetslösheten yllerligare fördubblats. svårär den bland ungdomar . Detta är mycket allvarligt. Vi har framförtåtskilliga synpunkter på hur kommuner, landsting och stat skulle kunna satsahårdare på att bl. a. stimulera ekonomin för all få bäUre fart påsysselsättningen. Närjag framförde de här synpunkterna betecknade migsom mycket ansvarslös, eftersom jag ville stimulera den inhemska köpkraften iett läge där den enligt hans uppfattning egentligen borde stramas ål. Vikan nu konstatera alt hade man vidtagit åtgärder för att stimuleraekonomin för barnfamiljer och andra, så hade t. ex, möbelindustrin i Tibrokunnat sälja flera fåtöljer och stolar. Hade man satsat på elt ökal bostadsbyggande,som vi föreslog, så hade icke en arbetsplats som Uddagården utanför ,som tillverkar byggmaterial, befunnit sig i så slora svårigheter som . Jag har velat erinra om detta förhållande när vi nu har hört NilsÅslings skönmålning av situationen. Jaghar också en stor förhoppning om att utvecklingsfonderna skall kunna innebäramyckel för vårt land, men de klarar inle allt. Det finns anledning att peka påatt här föreligger problem, och vi kan inte hoppas på att utvecklingsfondernaskall vara så revolutionerande för den framtida sysselsättningen som man frånvissl håll gör gällande. ()kort genmäle: Del verkar cyniskt, när förre industriministern föraktfullt anser detsåsom bypolitik, då man vill slå vakt om flera lusental arbetstillfällen, somskulle gä förlorade om den bebådade varvsproposiiionen fullföljs enligl NilsÅslings intentioner, vet myckel väl att man inle kan klara denomställning lill alternaliv produktion och den naluriiga avgång som ärförutsättningen för denna varvsproposition. Jagblir litet beklämd, när nu säger att också små justeringar i detsom den gamla trepartiregeringen var överens om när del gällervarvspropositionen skulle vara till fara för näringspolitiken i delta land,formulerade del så, alt varvspropositionen skulle vara något av elttest på den nya regeringens näringspolitik. Ja, jag hoppas det jag också menfrån en annan utgångspunkt. Jag hoppas alt den nya regeringen skall visa meröppenhet och vara mer lyhörd för kraven frän varvsorterna. Jagförslår att resonemang är väl förankrat i , för hanspartiledare, , hade ett avsnitt om varvsfrågorna i sillanförande i går. "Dethar ibland riktats kritik - även från folkparlihäll - mot alt insatserna ikrisbranscherna skulle ha varil för omfattande. Därför var det något förvånandeall den tillträdande regeringen som ell av sina första ställningstagandensignalerade ännu mer pengar till varven än vad trepartiregeringen var bereddall anslå. Varven hör ju lill näringar som vi inle kommer ifrån all banta. Ytteriigarestora belopp lill varven inkräktar snabbi på möjligheterna atl exempelvis drivaen aktiv regionalpolitik eller alt ordna ersättningsjobb på andrahåll där strukluromställningar är nödvändiga." Maninser på varvsorlerna atl ytterligare nedskärningar måste åstadkommas. Men deskall ske på ett planmässigt sätt. Man anser också all de förslag somföreligger om nya arbetsgrupper typ Göteborgsdelegaiionen inte löser de problemsom man har framför sig. Göteborgsdelegationen har kallats för"kosmetika". Del finns anledning all la fasta på detta ord. NILSÅSLING (c) kort genmäle: tyckte all jag skönmålade vad som hade hänt. Det måstevara en missuppfattning. Jag varnade för överdriven optimism och tro påstabiliteten och styrkan i vår ekonomi. Likviditetsuppbyggnaden i vårtpenningsystem är illavarslande, om man ser den i ett något längre perspektiv. Detfinns minsann ingen anledning all nu ge populära löften om konsumlionsslimulanser,när den marginal inom vilken konsumlionsökningen kan röra sig är väldigtbegränsad. Det framhöll jag i mitt anförande. Omman hade följt den socialdemokratiska siabiliseringspolitiken och givit endjärvare stimulans tidigare, hade risken för atl vi nu befunnit oss i ett sämrekonkurrensläge varit ännu större. Mest anmärkningsvärt är- men det nämnerförsiktigtvis inte - all de slora inslagen i den socialdemokratiskasiabiliseringspolitiken hade blivit beslut. Man hade sagt nej lilldevalvering, varit kvar i Ormen osv. Då hade vi haft en dollarkursnedemot . med fullständigt förödande och katastrofala följder för denexportberoende industrin, för skogsindustrin, för massaindustrin, förbilindustrin etc. Jag tror, , all del finns anledning all med litelförsiktighet värdera socialdemokratins ekonomisk-politiska ställningstaganden- om del vittnar f ö. gårdagens deball. Men jag är glad över alt upptäckt atl utvecklingsfonderna spelaren strategisk roll för utvecklingeni länen, och jag hoppas att vi lillsammans skall kunna stärka dessa resurser. Kari-ErikSvartberg säger atl jag lalar cyniskt om bypolitik. Jag vill lill della sägaalt jag inle hittar någon bättre beteckning för vad som hotar atl ske, dvs.att man av hänsyn till lokala strömningar haren benägenhet alt ge löften, attbegränsa insatserna för all styra om mot en offensiv varvspolitik, all begränsafartygsbyggnadsakliviteten och gå över till alternativ produktion. Mitt förslagvar att man skulle göra della under så lång lid som . Del är verkligenatl vara pessimistisk i överkant alt säga all man inte klarar det. Om det inlegår skulle man enligl milt förslag genom all ompröva silualionen med jämnamellanrum vid kontrollstationer också ha möjlighet all lägga om kursen. Härgäller att ha kurage, all från en defensiv insats styra näringspolitiken ioffensiv riktning. () kortgenmäle; Jag har inle sagt alt . Åsling har skönmälai den ekonomiskasituationen. Så pass kunnig är han all han inle gör del i ett läge med ellstatligt budgetunderskott på och med utlandslånpå över 20 miljarder som skall betalas tillbaka. Atl . Åsling somtidigare ordförande i finansutskottei i ell sådanl läge skulle slå och skönmålasituationen, det harjag inte pästäU. Vad jag påstod varatl . Åslingförsökte dra en skrytvals om vad han själv i egenskap av industriminister hadeuträltat och skulle ha kunnat uträtta om regeringskrisen inle hade uppställ. Somjag sade i debauen var del en befrielse all denna splittraderegering föll. Det var nödvändigt med hänsyn lill människornas tilltro tillpolitiken. I det avseendet har . Åsling gjort oss en tjänst genom atl nuåtervända till den bänk han har som riksdagsman i slällel för all sitta päsiatsrådsbänken. Jaghar vidare sagt atl utvecklingsfonderna kan ha ett värde. Men jag vill varnaför alt överskatta dem alltför mycket och tro att de skulle kunna lösa allaproblem. Sådan har nämligen propagandan underden varit, särskiltifrån centerhäll. Vadsedan gäller frågan om bypolitik, så frågar jag mig vilken anledning har atl tala om bypolitik som någonting full, om man med bypolitik avseratl vi ute i de olika regionerna i landei försöker värna om våra medborgaresoch väljares intressen. har all anledning att värna om sinregion. Jag häller f ö. med honom om all det skulle bli en katastrof om förslag lill varvsätgärder genomfördes. Vi hoppas alt den regering somnu har tillträtt kommer atl frisera det här förslagel så alt det blirgodtagbart för fiera än centerpartister. KARL-ERIKSVARTBERG (s) kort genmäle; Del behövs kurage, sade . Jag skulle då vilja fråga: Om manskall genomföra förslag beträffande varven, vilka är däalternativen? Pä tre är skall alltså 1 100 jobb bort i och mer än 5000 i . Jagvet inte om lyssnade på milt anförande när jag pekade pä atl framtill 1983 kommer 16 000 industrijobb atl försvinna i enligltidigare beslut och enligt de planer som finns. Till della skall läggasytteriigare 5 000, och dä är vi alltså uppe i över 20 000 industrijobb somskall försvinna under fem är. Var och en kan ju inse att detta klarar man inle. Manär pessimistisk i överkant, sade , om man inte tror sig om alt klaradel . Men vad är del fråga om? När del gäller nedskärningen på varveni , och , är den beslutade nedskärningen lill nivån70 %. Den föreslagna nivån enligt den av aviserade propositionen,som inle blir proposition, är på . ärju orimligheter!Del säger sig självt. Dellåg litet förakt i anförande när han talade om bypolitik. Men vislåss för jobben och för människorna som väntar på besked om hur deras jobbskall kunna tryggas eller vad deskall kunna fåför nya jobb.om de måste gä frånvarven. Dä är det ledsamt alt få della betecknat som bypolitik. Till den nya regeringenmåste man säga atl del brådskar med förslag För alt formulera del som en varvsarbelare på sade; Våra nerverhåller snart inle längre. NILSÅSLING (c) kort genmäle: förstårjag att tycker det är besvärande, ellerskrytsamt, att jag här skisserat några huvudpunkter i det näringspolitiskaprogram för 1980-talel som jag som industriminister hade för avsikt atl läggafram. Del är besvärande, och jag kan förstå del. Socialdemokratin satt ju iregeringen över fyrtio är och lyckades aldrig samla sig lill elt näringspolitisktprogram. O.K., på de premisserna kan jag acceptera all jag stod här och skröt. vill jag säga att cynismen i det här fallet är att användaden enkla demagogi som han utnyttjade här i lalarslolen; all säga all denvarvsproposition, varom del råder en trepartiuppgörelse, skulle vara att ställafolk på galan,atl la bort jobben. Del ärju inle fråga om del! Hur mänga gångerskall jag behöva upprepa all vad det här gäller är all begränsafartygsproduktionen och styra de ekonomiska resurserna, och därmed ocksåarbetskraften, mol en produktion som har bättre framtidsutsikter. Jag har somindustriminister otaliga gånger sagt all inga varvsjobbare enligt minuppfallning skall ställas på galan. Men vi måste planmässigt siyra över produklionenifrån starkt förlustbringande, jag höll pä atl säga ekonomiskt destruktivproduktion, till någonting som har framtiden för sig. Delär cynism, , atl försöka odla myten om att centerpartieteller den gamla treparlikoalilionen skulle vilja ävenlyra jobben. Nej, genomatt styra över resurserna lill områden där vi har bättre konkurrenskraft skullevi skapa bättre trygghet för varvsjobbarna i deras nya roll. Kari-ErikSvartberg företräder i stället en politik där man år med för storvarvsnäring skall pumpa in statliga pengar, försumma utveckling av andrabranscher, försämra tryggheten i andra branscher. Del är vad Kari-ErikSvartbergs politik skulle leda lill, och del är cynism, som jag ser del. Härgäller-frågan om vi skall fortsätta med en lagerproduktion inom varvsnäringeneller om vi i stället skall producera varor som går alt sälja. Förstevice lalmannen anmälde all och anhållit alllill protokollet få antecknat all de inte ägde rätt till ytteriigare repliker. Jag erinrar mig tisdagen den 3 oklober, när vi satt på riksmötetsöppnande och fick lyssna lill dåvarande statsminister . Man borde kanske inte offra några ord om dennaregeringsförklaring, eftersom den knappt överievde oktoberdagens solnedgång.Men del varju trots alll en regeringsförklaring, som var fylld av lovord övertrepartiregeringens tvååriga tillvaro. Man ställde sig dock omedvetet frågan,om alla de människor i vårt avlånga land, som under dessa tvä gångnaår fått uppleva industrinedläggningar och permitteringar av storleksordningarsom aldrig lidigare i modern lid, ville skriva under på dåvarandestatsministerns regeringsförklaring, om atl kampen mol arbetslösheten hadevaril av den dignitet som ville göra gällande. Osökthamnade mina tankar bland de drygt hundratalet anslällda vid EiserägdaBrasonfabriken i , som bara en månad tidigare fått lämna sinaanställningar. Jag tror inte atl de känt atl del fanns en regering som gjortallt vad den kunnat för all hålla sysselsätlningen uppe. Var deras situationannoriunda än andras som fält lämna sina anställningar pä olika orter somdrabbats av industrinedläggningar? Ja, något annoriunda tvingas man nog allbeskriva nedläggningen av Brasons jämfört med många andra industrinedläggningar.Brasons i hade goda förutsättningar atl fortsätta med sin produktion avbyxor. Tillverkningen var av mycket hög kvalitet. Man hade lill sin förfogandeen bra och modern maskinpark. Vid fabriken fanns yrkesskickliga sömmerskor ochen bra arbetsledning. Till alll della kan man också framhålla alt företagetsorderböcker inle var lomma. Del fanns med andra ord en efterfrågan påföretagels produktion. Någraav de anställda har via AMS beretts anställningar i industrielltberedskapsarbete. Enligt uppgift hårde fött fortsätta atl arbeta med byxlill-verkningäiEiser,föratt rädda någraav de vid tillfället inneliggande orderna. För allförhindra fortsatt verksamhet i de nedlagda industrilokalerna var man frän ABEiser snabb med att montera ned befintliga maskiner i de samhällsägdalokalerna. Det nämnda industriella beredskapsarbetet bedrivs i förhyrdaprivatägda lokaler lill väsentligt högre hyror. Hela denna nedläggning måstebetecknas som onödig, och del är hell förståeligt när människor -inle bara ivår kommun, ulan långt utanför kommungränsen - ställer sig frågan om delverkligen kan vara samhällsekonomiskt försvarbart all nedläggningen av Brasonsfick ske. Orsaken kan endast ha varil prestige från moderföretagels ledning ochbrist pä en handlingskraftig regering. De anslällda vid Brasons fick belala ellhögt pris härför. är inle bara Brasons nedläggning som gör oss bekymrade för vår kommunsframtida utveckling. Densocialdemokratiska regeringen beslutade alt man skulle föriäggacivilförsvarsskolan Väst till . Underden borgerliga regeringens lid harvi inte hört något om ett fullföljande av detta beslut. Vi ställer oss nufrågan: Skall den folkpartisliska regeringen komma alt fullfölja detsocialdemokratiska beslutet om en förläggning av nämnda civilförsvarsskolatill ? Vi anser all del nu är myckel hög lid för regeringen all läggafram ell förslag om byggnation av skolan. Dels bör kommun få de utlovadearbetstillfällena som följer med den kommande skolan, dels är det också idagens läge viktigt att bygget kommer i gäng, för att på ett aktivt sättmedverka lill au lindra den slora arbelslöshel som finns bland vårt länsbyggnadsarbelare. Vi hoppas att regeringen skall visa siu ansvar. Isamband med 1971 och riksdagsbeslui om ullokalisering av viss statligverksamhet kom tyvärr inte med, trots alt detta län kundeuppfylla de huvudkrav som ställdes för an en lokalisering lill länei Mol denna bakgrund har vi socialdemokratiska ledamöter frånSkaraborgs län att det borde vara en självklar sak alt den kommandecentrala skulle förläggas till . Vi harmotiverat deUa i motionen 1977/78:45. I proposilionen 1977/78:30 sades bl. a.alt nämnda stiftelse inle skulle förläggas till . har vidock i sett i pressen atl en avdelningschef på arbetsmarknadsdepartementetgjort vissa uttalanden som kan tolkas så, atl lokaliseringen skall ske tillStockholmsregionen. Även lär vårt län gå miste om en statliglokalisering som vi är i så stort behov av. Det vore dock märkligt om enfolkpartiregering skulle lägga fram ett sådant förslag. Ännu kommer vi frånSkaraborgs län ihåg all den fräna kritik som inte minst från folkpartihållriktades mot atl någon lokalisering inle skedde till . Vi minnsännu väl när dåvarande folkpartiledaren i valrörelsen resterunt i vårt län och på ell onyanserat sätt angrep länels socialdemokratiskaledamöter för all de inle hade lyckais medverka lill någon statlig lokaliseringtill . har sin chans all visa vad man duger lill,och jag säger: Lycka till! Förall yllerligare belysa hur känsliga vår kommuns sysselsättningsmöjligheter ärvill jag bara i några ord redovisa vad som framkommit vid en informaiion somlämnades från vår kommuns största induslri, nämligen VolvoSkövdeverken. Om en 20-procenlig neddragning av bilmo-lorinduslrin sker skulledelta för kommun fö mycket negativa konsekvenser enligl Volvosberäkningar. Man har räknat fram alt vid Skövde-verken är omkring 1 200personer sysselsatta med motorlill verkning. Därtill kommer omkring 550personer som är sysselsatta hos entreprenörer samt varierande tjänster inomstat och kommun föratt ge samhällsservice till de nämnda grupperna. Totaltskulle del bli 1 700 personer, vilket betyder alt omkring 300sysselsättningstillfällen skulle försvinna från kommun. Motdenna bakgrund, herr talman, är vi något oroliga, när statsminister ochregeringsdelegationen reser över lill för atl förhandla med dennorska regeringen om Volvoaffären. Vi hoppas att förhandlingsresultatet inteskall bli negativt för värt lands industriella ulveckling. i (m); Den ekonomiska verkligheten i har under den allmänpolitiskadebailen beskrivits pä olika säll. Man kan mäta den i termer avbudgetunderskott, statsskuld, handels- och bytesbalans, bruttonalional-produkl,industriproduktion, produktiviiei, arbelslöshel och annai. Man kan seutvecklingen i längiidsperspekliv, bakåt och framåt, eller uppehålla sig vidändringar i förlopp och tendenser under del år som gått. Förhoppningar haruttalats all vi snart skall ha del värsta bakom oss. är kanske sant förstunden. Del är möjligl all nationen behöver en psykologisk andhämtnings-pausföratt kunna samla sig och ta sats på nyii. Men vi måste ändå hela liden varamedvetna om all vår ekonomiska storhetstid byggde på förutsättningar sominte längre består, i och med atl alll flera nya industrinationer konkurrerarut oss på område efter område, iån välstånd har baserats på andra Jölksvillighet atl betala höga priser för våra exportprodukter. När de kan köpa likabra varor billigare frän annat håll,kan vi inte räkna med alt utan vidare fåbevara vår hittillsvarande levnadsstandard. Om våra exportinkomster minskar,medan priset på livsviktiga importvaror - framför alll olja -stiger, är vi innei en ond cirkel, som förstärker den vi själva har åsladkommil genom en väldig,skatteflnansierad offenllig sektor, vars oavbrutna tillväxt förutsätter engenerell tillväxtekonomi, som vi inte längre har och kanske inte heller kommerau få lillbaka. Delär därför inle så underligt att statskontoret i sin årsskrift 1978 frågar sig:"Närekonomin stagnerar- vad händer med den offentliga sektorn?" ochatt framstående ekonomer som , ,Slåhl och afTrolle, men ocksåyngre forskare, tagit upp den stagnerande ekonomins problem. haren arbetsgrupp med parlamentarisk förankring tillsattsför att analysera konsekvenserna av en även på stagnerande ekonomii värt land. Riskerna för en sådanutveckling är uppenbara i en situation, när våra hittillsvarande relativafördelar pä det industriella området har urholkats, när utvecklingen har gjortvåra råvaror mindre begärliga, när innovationerna tycks bli färre och närlönsamheten inte medger fortlöpande nyinvesteringar. Skulle vi därutöver kännaoss tvungna att leva upp till de deklarationer om en ny ekonomisk världsordning- till de fattigaste folkens förmån - som vårt land tidigare gjort i FN,har vi tvivelsutan atl vänla oss en helt annoriunda tillvaro än den vi strävatefter och vant oss vid, lillbaka. föraning gavs osshäromåret av herrarna i framtidsstudiesekretariatetgenom deras skrift "Hur mycket är lagom? Mera lär vi få veta, närdet projekt om "i en ny ekonomisk världsordning", somnu genomförs inom framtidsstudiesekretariatet, lar Jag har velatantyda denna bakgmnd, därför att den naturligtvis också finns med -eller ivarje fall borde finnas med - i den debatt, som gäller våra omedelbarapolitiska problem. När regeringen avgick, angavs detta bl. a. bero påmeningsskiljaktligheler om en folkomröstning i kärnkraftsfrågan. För minpersonliga del harjag varil positiv lill en folkomröstning, men inte primärtom kärnkraften, ulan om vilket slags samhälle vi är beredda aU leva i förframtiden: ett energikrävande industrisamhälle av ungefär det slag vi haftintill - och som många förtförande tror att vi lever i,medan arbelslösheten och utlandslånen växer - eller en successiv återgång tillvår egen levnadsstandard för 10,20 eller -för all del, åtskilligaav oss levde även på den liden! - kanske som , fast mörkare ochkallare. Det är f. ö. den utveckling som for sedanförutspådde för vidkommande. Ensådan ulveckling är redan på väg i den svenska statsförvaltningen.Budgelminislerns direktiv till underställda myndigheter om en reduktion avpelitaäskandena med 2 96 ärju ett uttryck för mer än stagnation-del betyder SRiksdagens proiokoll 1978/79:23-24 inskränkningar.De lydigaste ämbetsverken har följaktligen föreslagit krympning ellernedläggning av vissa verksamheter. Detta kan nog saklöst ske inom byråkratiskaorgan. Men inom andra verksamheter, som har posiliva uppgifter, som skapar nykunskap och nya värden -jag tänker här i första hand på utbildningsväsendet ochforskningen - är del mera tveksamt om man bör minska arbetsvolymen. Omsamhället inle har råd att betala föratt få nyttigt arbele utfört, omalternativet är alt behöva belala nästan lika mycket i arbetslöshetsunderstödutan atl fä någonling uträttat och - för den enskilde -utan att få uträttanågot, så vore del kanske rimligare, för alla parter, atl la ul den2-procenliga reduktionen på lönesidan, men behålla arbetsvolymen intakt. Dethör ju ändå till marginalskatlesyslemels få fördelar, atl den reellainkomstminskningen blir så mycket mindre än vad det ser ut. Mångatecken tyder på att det moderna, datoriserade och robotiseradeindustrisamhället inle kommer atl kunna erbjuda tillräckligt många meningsfullaarbetsuppgifter i produktionen. Sysselsättningsproblemen kommer atl bestå ochförvärras. Möjligheterna att med överskott från produklionen försöka ökandemängder offentligt anställda - och därutöver barn och pensionärer- kommerförmodligen att avta. En fortsalt spridning av arbetstillfällen genom kortarearbetstid och längre ledigheier är atl förutse. Detta kommer dock förmodligeninte alt kunna ske med bibehållande av vår nuvarande levnadsstandard.