prot · G20921 · 1978-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1978/79:21 §1 Jusierades protokollet för den 17 innevarande månad. §2 Föredrogs och bifölls Interpellaiionsframställning 1978/79:53 Efter tvä är i regeringsställning avgick den Ireparliregering vi fickefter valel 1976. Orsaken var energifrågan och de spänningar den åstadkommellan och delvis inom partierna. Visstfanns det även andra frågor där meningarna gick isär. Del är naturligt i enkoalition mellan flera partier. Trepartiregeringen under var ändå i mänga avseenden en framgångsrik och effekiiv regering. Denträdde lill i börian av en djupare ekonomisk kris än det här landet upplevt påårtionden. är vi på väg ur den krisen. Denvar effektiv också på elt annat sätt. Den tog död på den odlademyten om att endast socialdemokraler förmår regera del här landet och föravidare dess välfärdstradilioner. Svenskafolkel vet nu all en icke-socialislisk regering, med tyngdpunkt i mitten,värnar om människornas räU till arbete, tryggar den sociala omsorgen, höjerstandarden för pensionärerna, reformerar arbetslivet och utvecklar Sverigesinlernationella ansvar. Frånfolkpartiels sida gick vi val hårt in för aU få en växling vidmakten. Vi gick in i trepartiregeringen med den fasta föresatsen alt inom dessram förverkliga så myckel som möjligt av våra socialliberala idéer. Vårmålsättning var all trepartiregeringen val skulle kunna begäraväljarnas förtroende för en ny period. Vivisste alt energifrågan skulle bli en stötesten, atl cenierns hårda bindningari valrörelsen skulle bli svåra alt förena med de krav på realism somställs i en regering. Med villkorslagen tyckte vi oss ändå ha funnit engemensam utgångspunkt: fortsall utnyttjande av planerade kärnkraftverk, menbara om avfallshanteringens problem kunde lösas. Vinådde - efter en mycket noggrann sakprövning - en gemensam ståndpunktom hur regeringen skulle ställa sig till ansökningarna alt få ta i bmkForsmarks- och Ringhalsreaktorerna. Medenighet i denna s. k. laddningsfråga trodde vi all grunden hade lagts också förfortsättningen, för en energipolitik som är ansvarsfull mot dagens ochmorgondagens generationer och för ett fortsalt förtroendefullt samarbete inomtrepartiregeringen både pä della och på andra områden. Säblev del nu inle. I bedömningen av säkerhetsproblemen ändrades ingenting.Partierna hade därmed kommii ett gott stycke närmare varandra i det som variten av kärnkraftsdebaitens viktigaste tvisteämnen: frågan om hur man på ettbetryggande sätt skall kunna förvara del högaktiva kärnkraftsavfallet. Genomden politiska händelseutvecklingen i anslutning lill och efter uppgörelsen blevdet ändå omöjligt för trepartiregeringen atl fortsätta atl leda landet pä ettansvarsfullt och handlingsdugligt sätt. Statsminister lämnade därför inregeringens avgångsansökan. Därmedhade en ny och för värt land mycket ovanlig pariamenlarisk situation uppstått.Några fömlsättningar för en ny majoritetsregering förelåg inte. Frånfolkpartiets sida ansåg vi i del läget atl tre krav måste ställas på en nyregering: Fördelförsta: Den måsle utgå ur den icke-socialistiska majoritet som blev en följd av1976 års val. Fördel andra: Den måste kunna samla en majoritet i i den sakfråga somtrepariiregeringen föll på: energifrågan. Fördel iredje: Den måste ges en sådan sammansättning att den kan skapa bredamajoriteter även i andra frågor. Enregering måsle för att uppfylla dessa krav arbeta frän mitten i svensk politikoch då också ha sin egen förankring jusl där. Talmannens och senare riksdagensbedömning blev att i del uppkomna lägel en ren folkpartiregering vore det mestarbetsdugliga alternativet. Enfolkpartiregering är en liberal regering. Den grundar sill arbete på desocialliberala idéer alltid verkat för. Samhället bör byggas påmänniskors initiativ, ansvar och idealitet. Marknadsekonomi och mångfald skallförenas med social omsorg och rättvisa. Detsäger sig självt att det med en liberal regering inte finns utrymme för beslutsom för in i ett socialistiskt samhälle. Vi vill bevara och förslärkaden marknadsekonomi som skapar större valfrihet för de enskilda människorna ännågot annat ekonomiskt syslem. Samtidigthar vi som liberaler en stark vilja atl göra lill elt tryggt ochrättfärdigt samhälle att leva i. Vimåste kunna ge våra gamla och sjuka den vård de behöver men inle alltid får.Vi vill skapa mer av närhet och mänsklig värme i vården. Vivill arbeta för ökad räUvisa mellan kvinnor och män genom att steg för stegundanröja de praktiska hinder för jämställdhet som fortfarande finns. Detkräver en snabb utbyggnad av daghemmen och stora insatser föratt brytakönsuppdelningen pä arbetsmarknaden. Del fordrar en lag som hindrardiskriminering och driver fram ett planmässigt arbete för atl ge kvinnornabättre möjligheter att hävda sig pä arbetsmarknaden. Del kräver också atl vipåverkar attityder. Där fördomar viker frigörs både kvinnor och män. Vi fårstörre utrymme för våra egna önskemål som individer och kan mötas i ettgemensamt ansvar som människor. Viserdet som en huvuduppgift alt bekämpa arbetslöshet. Den som tvingas gå utanarbete förlorar inle bara en lön utan lappar ofta mycket avsjälvförtroende och gemenskap. Vimåste göra slora ansträngningar för alt undvika atl spänningar och socialaklyftor växer mellan svenskar och invandrare. Delta är inte längre ett problemsom vi politiker kan tala enbart pliktskyldigt om. Det är vår kanske störstajämlikhelsfräga inför 1980-talel atl ge invandrarna deras fulla del av denvälfärd de är med och skapar och i den gemenskap utan vilken grupper ochindivider har svårt atl fungera i harmoni med sig själva och sin omgivning.Skulle vi misslyckas med den uppgiften förlorar vi myckel av detfinaste i det svenska samhället: jämlikheten, toleransen och samhörighetenmellan olika gmpper och människor. Och vi riskerar atl skapa sociala spänningarmellan grupper av elt slag som det här landet varit praktiskt tagethelt förskonat ifrån. Folkpartietshållning inför dessa och andra slora reformuppgifter är väl känd. Det ärsjälvklart alt vi nu som lidigare arbetar för atl få igenom det mesta möjligaav vår politik. Lika givet är alt regeringens förslag för alt kunna förverkligasmåste finna stöd hos en majoritet i . Jag har i regeringsförklaringenstarkt markerat vår sirävan lill elt nära och förtroendefullt samarbete medriksdagen och till samförståndslösningar i hela folkets intresse. Detär en parlamentarisk nödvändighet att partierna förmår samverka i olikasakfrågor. Men jag vill tillägga, herr talman, att denna sirävan till samverkanför vår del inle enbart är en följd av minoritetsregerandels villkor. Svenskliberalism har aldrig godtagit tanken atl svenska folkel skulle vara delat itvå fientliga läger, företrädda av partier som måsle bekämpa varandra i allafrågor. Vi har tvärtom alltid vänt oss mol just den synen, vare sig den drivitsfrån vänster i termer av klasskamp eller från höger i form av oförsonlig blockpolilik. Varjeparti har sina traditioner, sina förankringar och sina idégrunder. Detta äringenting att dölja utan tvärtom det som ger varje parti dessexistensberättigande. liberala grundsyn rymmer en bestämd kritikav både socialism och konservatism. är också vår övertygelse att vi måste la vara på det som förenar dedemokratiska partierna och därmed det svenska folkel. Dettaär inte detsamma som att försöka atl släta över faktiska meningsmotsättningar,dölja ideologiska skiljelinjer och kalla all politisk debatt för käbbel. Denattityden harjag inte mycket till övers för. Men lät debatten gälla de taktiskamotsättningarna, de som uppstår när man har olika åsikter i sakfrågor. Låt ossdäremot undvika att skapa motsättningar där sådana egentligen inte finns utanbara konstruerats i tron atl de gynnar del ena eller andra partiets taktiskaplanering. Folkpartietoch moderata samlingspartiet har samarbetat i många frågor och kommer att göradet även i fortsättningen. Att vi har olika tradition. hållningoch engagemang på vissa områden hindrar inle atl vi kan samarbeta på andra. Mellanfolkpartiet och har utvecklats en gemensam syn inomslora delar av del poliliska fältet. Mer än mitisamverkan lade grundenför det på flertalet områden framgångsrika arbete som utförts avtrepartiregeringen. Atl vi kommii på delvis olika ståndpunkt i energifråganhindrar inle all den samarbelstradition som utvecklats mellan våra båda partierfortfarande är ett slyrkebälle i svensk politik. Socialdemokraternaskiljer sig naturiigtvis genom sin socialistiska grundidé från folkpartietsliberala syn. Men i många sakfrågor har vi ståndpunkter som ligger varandranära. Närregeringen ökar insatserna mot arbetslöshet, vill få bort arbetsmiljöer somhotar människors hälsa, söker utforma en ansvarsfull energipolitik, bygger ulden sociala omsorgen och lägger kravet pä jämställdhet som en central grund förfamiljepolitiken - dä harjag goda förhoppningar om atl vi skall få ävensocialdemokraternas slöd. Innebörden är då varken mer eller mindre än justdenna konkreta: alt det finns vikliga frågor där vi har en likartad bedömning isak. Atlregeringen saknar egen majoriiei i kräver ibland, herr lalman, menlångt ifrån alltid, kompromisser. Ofta finns naturliga och kanske växlandemajoriteter för den uppfattning som är regeringens. I svensk politik finnsmyckel av gemensamm.a värderingar och stor vana vid praktiskt samarbete.Väljarna har räll alt begära att riksdag och regering också i den situation somnu har uppkommit tar vara på det bästa i svensk politisk tradition för allklara de mycket svåra samhällsproblem som vi nu står inför. Dithör givelvis energipolitiken. Få politiska och sociala problem har diskuteratsså myckel och sä lidelsefullt här i landet som jusl energipolitiken, och det ärinle konstigt alt del blivit på del sättet. Egna erfarenheter eller en stundseftertanke säger oss vad som händer när energiförsörjningen kantryggas. Oljekrisen gav oss en liten försmak. Hemma ellerute i arbetslivet kan var och en också se hur mycket det slösas med energi ochvilka möjligheter del finns all spara. Vi är alla oroade över de iblandpåtagliga, ibland till en början omärkliga, risker för miljö och människors hälsasom olika energislag för med sig. Vikänner också brislen på kunskap, t. ex. när del gäller hälsoriskerna med oljaoch kol. Därför har dessa inle heller diskuterats så mycket som hade varitmotiverat. står kärnkraftens risker i centrum. Här finns en naturligoch utbredd oro för del som är okänt, för det som verkar svårgripbart ochsvårbegripligt. Den oron kan inte nonchaleras och den bör inle hellerexploateras, men den måste kräva av oss all vi handlar. Kärnkraft har vi redan.Oron kan stillas och förtroendet återställas när vi visar alt beslul-sammainsatser kan ge oss säkerhet och stärkt kontroll. Därför är del viktigt alt vinu - enligt alla de slora partiernas uppfallning - kommit ett långt steg vidarenär del gäller atl klara avfallsfrågorna. Men det finns också andra skäl sommotiverar alt vi begränsar vårt beroende av kärnkraften och ökar insatserna försäkerhet. Ettbärande tema i digra betänkande var alt vi inte hartillräcklig kunskap för att nu definitivt binda oss för den framtidaenergiförsörjningens utformning. Någraförutsättningar är emellertid givna. En är att beslutsamt måste minskasitt stora oljeberoende. En annan är atl vi för att klara detta måste hushållamed energitillgångarna och utnyttja tillgängliga alternativa energislag.En Iredje är att vi för atl öka vår kunskap och våra erfarenheter beslutsamtmåste satsa på forskning och utveckling - för alt fä fram ännu bättre ocheffektivare metoder för energiutnyttjande och för att få fram nya, förnybaraoch säkrare energikällor. Regeringenkommer alt förelägga ell förslag lill beslut i de centralaenergifrågorna. Det förslagel skall framför alll präglas av en sirävan efterökad trygghet i energiförsörjningen, ökad säkerhet och bibehållenhandlingsfrihet. Vårt mål är alt söka utforma elt förslag som kan samla en såbred majoriiei i som någonsin är möjligt. Efteråratal av poliliska motsättningar i den här frågan är det hög tid atl partiernagör ett rejält och allvarligt försök att samlas kring en realistisk ochsäkerhelsinriktad politik. Medborgarna har räll att ställa krav på partier ochpolitikeratldraslulsatseravdet kunnande som finns. Kravei pä en samlandeenergipolitik handlar därför också om människors förtroende för sina politiker. Enhell dominerande uppgift för regeringen och givetvis också för ärsjälvfallet atl klara ekonomi och sysselsättning. Densvenska ekonomin är nu pä väg upp ur den svåraste krisen under efterkrigstiden.Industriproduktionen, som fallit , har äter börjat öka.Orderstocken växer. Den privata konsumtionen, som minskat sedan förstakvartalet , har vänt uppåt . Vår internationellakonkurrenskraft har stärkts. återtar nu föriorade marknadsandelar intebara på exportmarknaden ulan även på hemmamarknaden. Exporten har stigitmarkant. Vi beräknas få elt överskott i vår handel med omväriden på hela 5miljarder kronor - mot elt lika stort underskott året innan. Prisstegringarnahar halverats jämfört med år sedan. Dehär förutsättningarna är i hög grad en följd av de åtgärder trepartiregeringensatte in för att stärka vår konkurrenskraft och återvinna balansen i samhällsekonomin. Menäven om utsikterna för ekonomin underdel kommande året nu lersig relativt godabrottas vi alltjämt med svåra problem. Arbetslösheten är fortfarande för stor.De långsiktiga problemen i svensk industri återstår i betydande utsträckningatl lösa. Investeringstakten är för låg. Desteg vi tagit för att få ekonomin i balans har varit framgångsrika.Men en läng och svär väg återstår atl gå. Å ena sidan gäller det allge ekonomin tillräckligt mycket stimulans för att göradel möjligl att använda industrins produktionsförmåga och öka sysselsättningen. Åandra sidan får vi akta oss för så starka åtgärder alt vi äventyrar en stabiloch uthållig tillväxt ulan inflation. Del här är ingen lätt balansgång. Denfordrar pä samma gång beslulsamma åtgärder och varsamt handlag. Regeringensbedömning är att den ekonomiska politiken nu bör ges en försiktigt expansivinriktning. Vi kan sätta litet mer pengar i händerna på svenska folkel. Men delbör vara i lagom doser så atl vi inle riskerar atl åter hamna i den utvecklingsom vi hade 1975 och 1976. Det kommer att krävas en fortsatt återhållsamhet medpris- och kostnadsökning. Vi måste föra en aktiv prispoliiik, där del ocksåingår äigärder för alt hålla hyrorna nere. I själva verket är stabila priserden bästa stimulans vi kan ge konsumenierna och hela ekonomin. Att bekämpainfiationen måste därför bli en huvuduppgift. Dennasträvan bör dock vara förenlig med en viss konsumlionsstimulans. Åtgärder somsiktar lill atl öka den privata konsumtionen med 2,5 96 är enligtregeringens uppfattning en rimlig avvägning av den ekonomiska politiken. Det ärangelägel alt löntagarna får en viss löneökning efter skatt. Del skulleytteriigare höja aktiviteten i ekonomin och kunna verksamt bidra lillett nytt försiktigt och ansvarsfullt löneavtal . Regeringenhar tidigare i haft överläggningar med arbetsmarknadensorganisationer om ekonomi och skatter. Ytteriigare kontakter kan bli nödvändigaoch komma alt påverka våra ställningstaganden. Konkreta förslag tillstimulanser kan väntas . Redan nu vill jag dock tillkännageföljande huvudinnehåll i det paketet: per barn och år fr. o. m. . Detextra skatteavdraget för pensionärer höjs sä atl folkpensionärer med lågainkomster helt slipper skatt. Skatteavdraget förunderhållsbidrag höjs från . Infiationsskyddinförs även för grundavdraget vid inkomstbeskattningen genom att den särskildaskattereduktionen uppräknas. Enviss marginalskaiielältnad, utöver infiationsskyddet, genomförs redan fr. o. m.1979. Regeringen lägger dock sitt mer långsiktiga förslag när det gäller bl. a.plan för lägre marginalskatter . Där kommer också förslag spärr för den högsta samlade marginalskatten. Debeslut som fatlats om vissa höjningar av socialavgifter 1979 för bl. a.barnomsorg och sjukförsäkring kommer inte att ändras. Detär tack vare trepartiregeringens lidigare åtgärder - framför allt devalveringen- som det nu är möjligt att låta den privata konsumtionen öka. Trots altoppositionen lidigare motsatt sig dessa åtgärder ser jag goda möjligheter atlnu skapa bred enighet i om de slimulansförslag som regeringen avseratt lägga fram. Meninte heller nu - och det är viktigt alt understryka det, herr talman -finns detutrymme för en bekymmerslös löftespolilik. Jag vill säga delta särskilt medtanke på att vi har elt budgetarbete framför oss i regering och riksdag.Budgetpolitiken måste inriktas på stor återhållsamhet med utgifterna, för atlvi inte skall försiöra del goda som har nåtts. När ekonomin förbättrats ochaktiviteten åter ökar får delta inle bli en signal till mindre noggrannprövning av nya utgifter. Vi får inle ställa ul växlar pä framtiden ulan atlsamtidigt skapa fömlsättningar för all kunna infria dem. Därförmåste vi ge utrymme för alt öka exporten och industrins investeringar. Vi måslebygga ul en konkurrenskraftig industri om vi skall klara de framtida jobben,kunna genomföra angelägna reformer och låta svenska folket få det bältre. Föralt lidigarelägga uppgången i industrins investeringar kommer regeringen atllägga fram förslag om stimulanser lill investeringarna. Arbetsmarknadslägetär allvarligt ännu elt tag. Del är vår bestämda vilja att göra storaansträngningar för all hälla tillbaka arbetslösheten. När ekonomin vänder uppåtställs arbetsmarknadspolitiken inför nya krav. De nya jobben kommer långt ifrånalllid lill på de orter och i de företag där man har de största problemen.Därför måsle vi göra slora insatser för atl hjälpa människor all söka sig lillde nya och trygga jobben. Arbetsförmedlingarnafr mot den här bakgrunden en alll större betydelse. Förmedlingarna skall kunnage de enskilda människorna bra hjälp för all finna jobb som de trivs med. Inleminst viktigt är det alt med kraft hjälpa ungdomar och handikappade alt fäarbete. Regeringenkommer därför atl lägga förslag om ytterligare upprustning avarbetsförmedlingen: Enfortsatt förstärkning skall ske och i första hand komma platsförmedlingen ochyrkesvägledningen till del. Försökenmed allmän platsanmälan kommer all vidgas. Genom allmän platsanmälan får dearbetssökande tillgång lill alla lediga platser pä arbetsmarknaden. Enplan för utbyggnad av dalabehandling av lediga platser skall utarbetas.Matchningen av sökandes önskemål mot tillgängliga lediga platser ger snabbarebesked lill både arbetssökande och arbetsgivare. Och inle minst viktigt: Delger mera tid för arbetsförmedlingens personal att arbeta på fältet, att arbetamed den uppsökande verksamheten. Överhuvud tagel måste arbetsmarknadspolitiken , när det allmänna läget börjarljusna, bli mer offensiv. Det särskilda stödet till nyrekrytering är ettviktigt instmmenl när det gäller den inriktningen. Hela 7 500 företag har, som en följd av den åtgärden,förhandsanmält atl de nu tänker öka sin personal och detmed 34 000 personer netto. Drygt hälften av ökningen faller på industriföretag. Detfinns alltså grund för att hoppas på en ljusning under loppet av 1979. Men delsker inte utan stöd av en väl avvägd ekonomisk politik och storaarbetsmarknadspolitiska insatser. Dethär har, herr lalman, fått en myckel dramatisk upptakt. Det ärmöjligt att detta också kommer alt sätta sina spår i den debatt som vi harframför oss och . Låt oss ändå inle glömma bort att vad människorframför alll har rätt atl kräva av regering och riksdag är alt vi förmåruträtta sådant som har belydelse för människornas vardag. All fortsätta attföra ur den djupaste ekonomiska kris landet befunnit sig i på årtiondenoch att trygga människors rätt lill arbete är det allra viktigaste vi har allgöra. Det är därmed också del viktigaste ämnet för dagens debatt. OLOFPALME (s): Den här debatten pä hösten ärju lill för an vi skall granskaregeringsdeklarationen. har vi fått en regeringsdeklaration den 4 oktoberoch en ,och kom en tredje . Del blir litet snårigt, mendet skall vi försöka klara, och jag kommer tillbaka lill "trean" såsmåningom. Låtmig säga att del var mycket som var sympatiskt i dagens deklaration. Jag villkanske inledningsvis beklaga all statsminister inte med ett ord nämndeungdomsarbetslösheten, som ändå är vårt verkligt stora sociala problem just . Ivalrörelsen begärde de borgeriiga partierna gemensamtregeringsansvaret. De sade: Bara vi fåren majoritet i , så nog skallvi komma överens. Det talades om en politik på miiienpoliiikens grund. Delregeringsprogram de efter valsegern förhandlade sig fram lill hadeemellertid aldrig underställts folket i val. Jag tror mig kunna väga påståendetatt om detta regeringsprogram underställts folket i val hade del inte blivitnågon borgeriig regering. Nuär detta ivåårsexperiment med en borgeriig ireparliregering lill ända. Det ärdags atl börja sammanfatta resultatet. Inom politiken har vi en benägenhet atlteckna alltför myckel i svart och vin. Det snöpliga slutet får inte undanskymmaall del finns positiva inslag i den avgående regeringens arbete. Den genomfördemånga reformer som hade vän fulla stöd. Den fattade åtskilliga beslut som vartill gagn för landet. Enskilda medlemmar utförde med framgång siu värv. Del är trotsallt viktigt all säga detta. Men det hindrar inle att helhetsbilden av dennairepartiregerings verksamhet blir alll annat än ljus. Detär framför allt tre omständigheter som jag från våra utgångspunkter skullevilja nämna. Fördet första: I valrörelsen ställde de borgerliga partierna ut braskande löftenom sänkta skaller, stabila priser, stora reformer och många fler jobb. Jämförman löftena med verkligheten, blir resultatet förödande för borgerligheten. Underdenna tid gick ekonomin tillbaka i en utsträckning som saknar motstycke imodern lid. Produklionen sjönk , industriproduktionen med 7 96. UnderGösta tid som ekonomiminister sjönk industriarbetarnas reallön med 596. Industriinvesteringarna har rasat med 30 96. Priserna har stigit -konsumentpriserna och matpriserna med . Statsskulden har ökalmed . Och värst av alll: arbetslösheten har fördubblats. Siffrornatalar för sig själva. De visar en ekonomi i tillbakagång där vanligt folk fåttdel sämre, arbetslösheten ökar, byggandet för framliden sviktar. Jag har sagt - och jag vill göra del också - att det vore orättvist all skylla alll detta på den borgeriigaregeringen. Den har haft att kämpa med verkningarna av en utdrageninternationell kris, med besvärliga strukturförändringar i svenskt näringsliv.Den har haft att kämpa med moiigheter för vilka den inte kan lastas. Även ensocialdemokratisk regering hade ställls inför dessa besvärligheler. Men närdetta är sagt vill jag ändå slå fast: Den borgeriiga trepartiregeringen harfört en i långa stycken oskicklig, delvis slösaktig och socialt orättfärdigpolitik. Med hänvisning till våra ulföriiga alternativ kan vi med gott samvetehävda; En socialdemokratisk regering hade varil bättre för vårt land. Fördet andra: Trepartiregeringen förde en stelbent blockpolilik som i praktikenutvecklade sig lill en härd konfrontation mol arbetarrörelsen. Jag har förutpåpekat alt delta är en nästan ofrånkomlig följd av den borgerliga samlingensmekanismer. Den borgeriiga .samlingen bygger ju inte på gemensamma ståndpunkteri de politiska sakfrågorna, ulan den kännetecknas av en samling motsocialdemokratin och arbetarrörelsen. Detta kom också alt i länga styckenprägla trepartiregeringens uppträdande. Våra förslag röstades ned, dialogentystnade, kontakter slammade igen. Delta var något hell nytt i vårt land. Vihar varit vana vid att de allra flesta viktiga beslut genomförts med bredamajoriteter. Så var inte längre fallet. Jagtror atl del skulle ha blivit mycket skadligt för vår samhällsutveckling omdetta fått fortsätta länge till. Del är bra om blockpolitiken upphör. Och detfanns löftesrika inslag i den vägen i statsministerns deklaration. Fördet iredje: Den borgerliga regeringen föll på grund av djup inre splittring.Det skedde inle plötsligt. Del var en lång och plågsam process under flera år.Kriserna avlöste varandra.