prot · G209160 · 1978-12-31 00:00:00 — OcksåAlf Lövenborg pastarätt utskottet avvisar alla försök all understödjakooperativa förelagsformer. Men del är inle riktigt. Man avvisar inga propåer idet avseendet. Jaganser all del här lagförslaget innebär ett allvarligl och väl underbyggt försökatl se till att all jord i vårt land brukas pä ett sådani sätt atl det står isamklang med brukningsprinciperna förden aktuella bygden. Föratt uppnå deltaräcker det inte med all som man gör i den moderata reservationen kräva atl manskall la lill vara jordens produktionsförmåga på etl någorlundatillfredsställande säll, utan här handlar del om alt jorden skall hållas i ensådan hävd alt det slår i direkt samklang med vad som är praxis i bygden. Jag tror all lagförslaget kan ses som elt bra första försök all fl enskärpning lill stånd pä del här området och au undanröja en hel del av de missförhållandensom nu finns och som har kunnat existera genom den lidigare lagstiftningen. Meddelta, herr lalman, berjag att fä yrka bifall till utskottets hemställan. JÖRNSVENSSON (vpk): Jag tyckte mig i anförande kunna spåra något av enantydan till anmärkning över alt frågan om sambruken kom upp i deltasammanhang. I den män så var fallel och en sådan antydan fanns, vill Jagpåminna om att det är utskottet som har tagit upp samrådsmoiionen i samband meddel här ärendet, och del är detta som är orsaken till att vi måsle debatteraden . I och för sig har molionskravet endast ett indirekt samband medlagstiftningsärendet i övrigt och skall naturligtvis ses i ett vidareperspektiv. är inle nöjd med min bevisföring. Men vad är det då för en bevisföringhan själv tillämpar? Jo, den beslår av verkligt lösliga påståenden om allJordbrukare inte är intresserade av samverkansformer av det här slaget. Tillstöd för delta och som den verkligt kvalificerade bevisföringen drar han någonsorls historia, vars moral är den att om jordbrukarna inte har en patron översig, så kan de inle klara någonting i samverkan. Del är bra märkligt atl EinarLarsson så kapilalt underskattar detta folk, som har åstadkommit enkonsumenlkooperaliv rörelse med miljoner medlemmar och en jordbrukskooperaiivrörelse som är verksam på en rad olika områden, att han tror att de inte skullevara i stånd atl åsladkomma en driftskooperativ rörelse på lantbruksområdet.Att de inte gjort det måste rimligtvis bero pä andra förhållanden, och vi skallgranska en smula vilka dessa kan vara. sveper omkring sig med beskyllningar all vi kommer med lösligapåståenden om atl man inle har uppmuntrat de här samverkansdriftsformerna. Menman harju inte gjort det. Man har över huvud taget inte talal om dem. Man harinle informeral om alt del går all få stöd även till sädana. Jag ställde i mittinledningsanförande en direkt fråga om varför man inte gjort det. Jag kanskekan fl svar på den frågan. Där ligger nämligen en del av problemet. Sedananklagar mig för all komma med lättvindiga påståenden om alt manhellre ser alt jordbruksmark nedläggs än au man uppmuntrar sambruksformer. MenEinar , som en av de drivande i riksdagspoliliken på jordbrukspolitikensområde, känner väl till att inte mindre än 50 000 brukningsenheter har lagtsner här i ? Skall vi inte dra några som helstslutsatser av den utvecklingen? Menar att del är fullständigtberättigat all alla de här enheterna lagts ner, att del är försvarbart, all detär som det skall vara, att man inte borde ha gjort mera för all hälla dem vidmakt? borde vara väl medveten om att han försöker slingra sig när han säger:Det finns ingenting som hindrar folk från att upprätta sådana härsamverkansformer. Vi ser gärna att sådana kommer lill stånd. Del ärfullständigt frivilligt atl skapa dem, men vi vill inte tvinga folk. Säkan man väl ändå inte säga, om man inle är ute för all dölja del verkligautgångsläget. vet myckel väl alt markspekulaiionen har drivit upp priserna ochförsvårat för unga lantbruksinlresserade människor att etablera sig. Han vetockså vilken räntepolitik som förs i landet och vilka svårigheter del kan varaatt etablera sådana här samverkansenheter, t. ex. genom markköp. Sistmen inte minst måste veta all det är inte är fråga om all gefavörer och alt del faktiska utgångsläget inte är sådant atl man gerfavörer åt kooperativa samverkansformer. Det ärju ändå allmänt bekant atl denekonomiska föreningen som form för driftsförelag på delta område från bådejuridiska och andra synpunkter har betydligt större svårigheter alt bekämpa.Till följd av de speciella juridiska regler som gäller kan de ekonomiskaföreningarna betydligt sämre utnyttja förmåner än den traditionella typen avprivat företagsamhet. Detta är också en faktor som man måste ta med iberäkningen. Det är därför man måsie bryta igenom del motstånd som finns imänga siorjordbrukarkrelsar mol jusl denna företagsform. Vad medsina allmänna formuleringar här döljer är atl del inom den lanlbrukande klasseni samhället och även inom finns en motsättning, en spänningmellan de större och de mindre. De har faktiskt olika inlressen, och de slörrehar naturiigtvis elt intresse av alt motverka atl de mindre sluter sig samman.Tyvärr har mycket av den ganska skoningslösa jordbruksraiionaliseringen ochutslagningen av småbmk faktiskt ägt mm med del tysta medgivandet hos en hel delav de större lantpalronerna och jordbrukarna. Där finns en intressemotsättningmellan smått och stort, varvid de kooperativa formerna skulle vara ell redskapför de små jordbrukarnas möjligheter alt hävda sig i det klassamhälle, somockså finns i lantbruket och pä landsbygden. (apk): säger au jordbmkarna inte visat sig vara särskiltintresserade av samverkan. Jag tror alt sanningen är den all man inte haftnågon bestämd målinriktning och därför inie vidtagit radikala åtgärder för attbefrämja statliga och kooperativa driftsformer också på jordbrukels område. Nuantyder alt dessa ting egentligen inle hör hemma i dettasammanhang. Jag anser nog att sambandet är myckel klart. Som del lidigare sagtsbehandlas våra motioner i samband med föreliggande betänkande. Jagskall ändå övergå till all titta lilet pä de förslag som här slår införavgörande. Utskottets talesman haren myckel stark tro på all de lagändringarsom föresläs innebär att det kommer atl ske stora förbättringar närdet gällerskötseln och användningen av jordbruksmark. Avtvä skäl hyser jag nog inle samma förtröstan; dels finns del för många kryphål, dels skapar man inle de materiella betingelserna. Hur skall man kunna åsladkomma de åtgärder som anges i utskottets betänkande, där del heier: "Jordbruksmark skall sålunda brukas så au markens produk tionsförmåga tas till vara på etl ändamålsenligt sätt." På s. 3 punkten 3under tillämpningsbeslämmelsernai betänkandel står det: "Har Jordbruket pä jordbruksmark, som är lämpligför jordbruksproduktion, lagts ned före nya lagens ikraftträdande, får. lanlbruksnämndenförelägga ägaren atl äter ta mar! Hurskall man nu åstadkomma detta? Gör man en inventering skall man komma fram tillatl många lusen jordbruk ligger för fäfot. Man har inte ens planterat skog pådem. De finns överallt i hela och de finns också i andra delar avriket. De har lagts ned därför atl det förts en sådan jordbrukspolitik attbrukarna inte haft möjlighet atl leva på sin jord. Del är fråga om folk som nujobbar i gruvor, inom massaindustrin, inom metallindustrin eller på annal hållmen som ändå har sin fäderneärvda gård kvar. Skall de nu bölfällas ellerstraffas på annal sätt? Inte kommer det au lösa några problem. Det skulle hellerinte innebära alt god jordbruksmark som häller på att förvandlas tilldjungel skulle kunna återställas försitt rätta ändamål. Jag kan, ,inte finna atl man med denna lag på något sätt kommer lill rätta med denfruktansvärda kapitalförstöring som sker på grund av att Jordbruksmark inteanvänds för sitt rätta ändamål. Hur har man egentligen tänkt sig att det härskall gä till i praktiken? Vi upplever nu elt fenomen som man då och då stöter på. När godakrafter försöker rätta lill någonting som är felaktigt, flr de en väldigkritik. Det sägs all det som föreslagits inte kommer atl fungera och atl detborde ha gjorts pä annal sätt. Den som ingenting gör, gör ingenting fel. Viskall nu pröva hur den föreslagna ordningen fungerar. Jag sätter mycket störretilltro till detla förslag än vad gör. får nuräll alt gå direkt in och ta itu med den mark som inte är hävdad som den börvara enligt bygdens principer. kan då ge ägaren ellföreläggande: Var så vänlig och sätt marken i hävd eller arrendera bort den! Ivärsta fall kan lantbruksnämnden säga: Se till att marken avyttras lill någonsom är beredd att ta hand om den! Deltaär meningen med den här lagstiftningen. Om del visar sig all den inte fungerar,flr vi fortsätta och försöka förbällra den. Jag lycker att delta är ett rejältförsök att klara upp del här problemet. Del är i varje fall ännu för tidigt altdöma ut det på det sätt som gör. gjorde en i långa stycken mycket riklig beskrivning över desvårigheter som de små Jordbrukarna möter. Jag håller med honom när hanbeskriver de problem som jordbrukarna har atl klara de höga markpriserna ochåsladkomma förräntning av dessa osv. Men om del är svårt för en litenJordbrukare, mäste del väl ändå vara lättare om några stycken sluter sigsamman. Del finns, , inga som helst hinder för all de skall göra det.Jörn har inte på något som helst godtagbart sätt bevisat sina löstutkastade påståenden alt sambruksformen är bannlyst och att den motarbetas påallt sätt. Om lantbruksnämnden inte informerar om att den möjligheten finns, sähar den brustit i omsorg. instruktionerhela den arsenal av medel som krävs när Jordbrukare bestämmer sig för alt slåsig samman i ett förelag. Jaghar verkligen inle gjort några försök atl slingra mig undan. Jag vidhåller atlom man för all få ell sambruksförelag atl fungera kräver absolut speciellastödformer, sä skall man säga del rakt ut. Men det är i så fall inget särskiltgott betyg för den brukningsformen. Sedangör en Jämförelse med Jordbrukets föreningsrörelse. Svenssonlycks vara lyckligt okunnig om förhållandena på detla område, och Jag villdärför säga all det är en helt annan sak att organisera förädling, distributionoch handel än all anpassa sig efter naturens, klimatets och markförhållandenasnyckfullhet. Det förhåller sig nämligen så, , med jord och djuralt de inte alltid uppför sig som man kan läsa i någon lärobokeller påannatsätt studera sig till. Skötseln av etl jordbruk kräver ofta myckel svåraställningstaganden, som brukaren flr ta ansvaret för. Jag vill inle försvaradel -jag bara konstaterar atl det är på det sättet alt om etl par trejordbrukare är församlade, så har de litet olika uppfattningar om vad detgäller au falla för beslul jusl i den speciella situation av klimatiska ochandra lill naturen bundna förutsättningar som föreligger. Och det är nog enväldigt viktig förklaring till atl de här kolchoserna inle lycks fungera iSverige. (vpk): När det försl gäller detla med nyckfullheten i olika produktionsgrenar,så borde väl det organisatoriska problemet i en produktionsgren med den typenav nyckfullhet ändå vara lättare att lösa eller i varje fallminsilikalätiaiilösa,ommanärnerasomdelarpåansvarei. Vi vetattdet som görjordbruk mindre attraktivt för människor är oregelbundenheten, de utsträcktaarbetstiderna, topparna av arbetsbelastning osv. som man inte kan utjämna påannal sätt. Menvi skall inte leka med ord, för det bästa beviset pä alt självrepresenterar denna motvilja mot sambruksformen är hans vulgära sätt attargumentera. Han kallar det inte för sambruk, han kallar del t. o. m. förkolchoser. 1 hånfull lon använder han begreppet kolchoser om en svenskföreteelse - en rysk term som för naturligtvis ger myckelspeciella associationer och med vilken han avser au skapa en särskild atmosfärkring diskussionen om driftkooperalion i jordbruket. Vad höves oss mer lillbevis om fördomar och förhandsinsiällning! Och del är just defördomarna och den förhandsinställningen som vi skall bekämpa. Sedanär hela försök till bevisning just en sådan här lek med ord, förhan tar ju inte med i beräkningen det verkliga utgångsläget. Han står här ochfrågar mig: Skall vi dä ha särskilda privilegier för sambruk? Delär inte alls delta del är fråga om. Del är fråga om atl bringa uppsambruksformen till paritet med andra, mer privatiserade drififormer, eftersomsambruksformen ju är missgynnad, juridiskt och ekonomiskl. För sä lagkunnig ärväl , lika väl som jag, atl han vet att en ekonomisk förening harhelt andra krav pä sig när det gäller redovisning, när detgäller principerna för hur man vid värderingen skall uppta olika tillgångar ochföOaktligen ocksä vilket utrymme som finns alt tillskansa sig skatlemässigafördelar inom ramen för gällande lag. Del vet , och han ger självuttryck för del tysta motstånd, de lysta fördomar som finns mot dennadriftform. Det har han Ju bevisat här i dag-det står i prolokoll förall framlid, hans släng, hans åsnespark om "kolchoserna". Sedanvill jag atl svarar på litet frågor från min sida, för Jag harställt fiera sädana. Jag ställde i mitl inledningsanförande frågan varför delinle talas etl ord om sambruk i budgetpropositionen i samband med anslagen lilllantbruksnämnderna. Jaghar också ställt en fråga som utgått från konstaterandet - som lär jäva - atl antalet brukningsenheter och därmed antalet försörjdahushåll, som finns i det svenska jordbruket, under den senasle tioårsperiodenminskat - med 50 000. Då harjag ställt frågan: Är det enligt EinarLarsson' en utveckling som var fullständigt oundviklig, någonting som inte inågot sammanhang hade kunnat förhindras? Och det är mot den bakgrunden vi ocksåställt frågan: Är det möjligen så att ett ensidigt fasihängande vid kravet päatt man skall ha bara familjejordbruk faktiskt skapat spärrar och skapatekonomiska belastningar i form av de överinves-teringar som ofta blir fallel påsådana här små enheter? Kan del inte vara så -om man försöker se del sansat ochobjektivt - att det är en rätt sannolik faktor bakom denna väldiga utslagning?Och skulle inte denna utslagning åtminstone ha kunnat något mildras, om manmer positivt hade uppmuntrat samverkansformerna i stället för att - somtydligtvis är regeln i en del tongivande kretsar pä jordbruksområdet - håna democh kalla dem för kolchoser. (apk): Jag skall anknyta lill den frågeställning som log upp isin replik lill mig med anledning av att jag ifrågasatte hur den härlagändringen skulle kunna åstadkomma all man återför jordbruksmark till dessrätta ändamål. Jagkan inie finna att utskottets talesman i sitt inlägg klarat ul hur all åkermarksom är lämpad för jordbruksproduktion men som ligger för fäfot skall kunnaåterställas till produktiv . Och det ärju inte underiigt -för mednuvarande principer för vår jordbrukspolitik går det inte. Som exempel pä dettavilljag ta mitl eget län, men del kunde lika gärna vara någol annal län iNorriand eller . År1956 utgjorde den brukade åkerarealen i ca . är denungefär hälften så slor. Tusentals nedlagda jordbruk håller alltså på attförvandlas lill djungel. I många fall är det faktiskt sådana jordbruk som finnsinom länels bästa jordbruksområden, såsom och liknande. Alt del äromöjligt för enskilda människor alt restaurera dessa jordbruk måste också EinarLarsson förstå. Det kan bara ske genom stora statliga insatser och genomsamverkan och kooperation. Vår landshövding, som jukläcker många goda idéer- och en och annan dålig - förde för en lidsedan fram tanken pä att man skulle odla upp slora Nr 160 myr- ochmossmarker och etablera statliga jordbruk där. Mig förefaller det Tisdagenden betydligtveuigareattmanvidlarålgärderförattåterställadenjordbruksmark som lidigare använts försitt rätta ändamål. Jordbruket är en basnäring, som skullekunna ge mänga människor nya arbetstillfällen i områden som Skötsel avjord- plågas av kris och arbetslöshet. Men,för del krävs elt nyiärikande pä bruksmark jordbrukspolitikens område. Lagändringar som i och för sig liar en bra inriktning kommer ju, om det inle sker någonting annal jämsides jmed dem, alt avsätta ytterst små resultat därför au de inte följs upp med andrå ålgärder. Så är ju sanningen. Del kan kanske ligga någol i det som säger här, all alltinte går all reparera. Jag skulle nu i etl önsketänkande gärna drömma om att dehär åtgärderna hade vidtagits . har vi på grund av andraomständigheter emellertid inte varil i en sådan politisk silualion alt vi harkunnat få fram detta förslag , och det kanjag hålla med om är attbeklaga. Därför flr vi väl försöka göra del bästa möjliga av situationen. Låtmig säga till AlfLövenborg atl en del av de områden som han talar om väl fårgöras om lill produktiv skogsmark, om delta är det lämpligaste förfarandet ochom del inle går alt göra om dem till produktiv åkerjord. Jagvill än en gäng betona au allt inte är sä bra alt det inle kan göras ännubättre. Men Jag blev litet stött i kanten av attityden därför att när man nuäntligen tar itu med någonting och tror sig kunna uträtta någonting vettigt,får man bara höra en massa kriiik för all delta inte har hänt förr och förattdet inte är bättre. Sedanvill Jag säga lill att han ingenting har lärt och ingentinghar.förstått. Därför kommerjaginieheller atl hälla fler anföranden i dennadebatt i anledning av hans beskyllningar. När jag talar om svårigheten altfatta beslul i frågor som inte kan liknas vid de frågor som uppstår när manorganiserar arbetet i en cykelverksiad eller i distribution, handel ellerförädlingsindustri, då böriar tala om att det skulle vara mycketlättare om flera delade ansvaret för besluten. Men det ärju delta som är detsvära. Det är inle alls säkert all flera kan enas om sädana beslul. De ärväldigl svåra atl ta. Eftersomjag tror atl del är bortkastad lid atl försöka få alt förslådelta, skall jag nöja mig med alt låta dessa funderingar-stå kvar för alla demsom förstår vad det handlar om. lalade om mina fördomar. Jag har inle alls några fördomar molsambrukstanken. Men Jag har studerat fö-hållandena i fyra fem länder där denhär idén i slörre utsträckning är genomförd i praktiken. Jag har inte flttsädana erfarenheter atl jag kan säga att detta är ett system som passar förSverige. Jag skall vara försiktig så alt inte blir så hemsktförolämpad över atl jag använder adekvata termer för vad del handlar om. Del skall Jag alltså undvika i fortsättningen, förjag har verkligen ingen avsikt atl förolämpa någon. Jag har som sagl studeratsambruk i de länder där man merakonsekvent har försökt driva sådana. De bygger i princip alllid på den patronsom anser vara så förhatlig - en ganska hård centralstyrning. Ochdå kan del gå. Men tro inte all delägarna är särskilt nöjda eller lyckligaeller atl de känner det medansvar och den medbestämmanderätt som de kanske hardrömt om. Därefterhar inte bara jag ulan hela utskottet studerat de försök som har gjorts iSverige. Vi har också medverkat lill alt ge sådana jordbruksföretag vissafavörer framför jordbruksföretag som drivs av en familj. Och ändå blir delmärkligt nog ingen genomgripande utökning av de samägda jordbrukens antal. Delär delta som jag uttrycker min förvåning över. Och jag har med hänsyn lill JörnSvenssons hårda anklagelser efteriysi en förklaring lill varför detla intefungerar. Med den enorma dynamik som enligt finns i dennabrukningsform är det förvånande att det inle finns fler lyckade exempel. Den ekonomiskaföreningen har klara favörer bokföringsmässigt och skattemässigt jämfört medfamiljeföretaget. Del är alltså ocksä ell hell felaktigt resonemang som JörnSvensson för i del avseendet. Sedanfrågades det: Varför försvann 50000 brukningsdelar? Vi har varit rätt eniga omall del svenska jordbruket måste undergå en viss strukturrationalisering. Detkan man kanske beklaga bl. a. från regionalpolitisk synpunkt. Men hur JörnSvensson kan komma fram lill atl två eller tre eller fem familjer skulle kunnaklara sig på ell jordbruk som inte klarar att försörja en famiO, förslår jaginle. Jagtror inte att det tjänar mycket till att fortsätta debatten, och därför kommerjag atl nöja mig med dessa inlägg. Jag yrkar än en gång bifall lill utskottetshemslällan. (vpk) kortgenmäle: Jag skall försl be all fl säga rent ut atijag lyckeralt det är litetdålig siil av alt håna sina motståndare i en debatt med att säga-tydligen i brist på andra argument - atl de ingenting begriper och inte ärvärda att tala med. Det är inte en debattnivå som anslår . Må varaatl man går pä varandra hårt och skarpt i en argumentation och att man iblandocksä utdelar en och annan rallarsving, men den typen av nedvärdering lyckerjagfaktiskt au skall hålla sig för god lill. Jag tror honom om attha bättre argument än så om han anstränger sig en smula. Sedangillar jag inle heller hans sätt all vulgarisera sakinnehållet i sina argument,och jag skall speciellt uppehålla mig vid det sista han sade. Han ville pådyvlaoss som är för uppmuntrandet av sambruksformer alt vi pä en enhet som inlekunde bära en familj skulle viOa ha fem eller sex familjer. Del måste väl ändåEinar intelligens säga honom atl det inte alls är del som vi avser. Vadfrågan gällerärom det i etl läge där minimistorleken på en rationell ochbärkraftig enhet liksom investeringskraven ständigt stiger är bättre att låla50 000 enheter, var tredje jordbrukare i landei, gå ur produktionen. anser uppenbarligen del i kraft av sina fördomar mot sambrukstanken,vilka han pä ell mycket avslöjande sätt här har givit klart uttryck för: Är detbättre än alt säga all det kanske finns en alternativ företagsform, som vi böruppmuntra? Denna allernaliva företagsform kan kanske skapa större ochrationellare driftsenheter än vad de små familjejordbruken kan göra, isynnerhet i glesbygder med dåliga arronderingsförhållanden. Med hjälp av deltaslags jordbrukare, som med samhällets stöd bättre kan klara av dekapitalinvesteringar det är fråga om, hade vi kanske något kunnat dämpa dennautveckling. Alt den tanken tydligen inte ens faller in lar jag,logiskt och rättvist, som elt ullryck för alt han står för en åskådning sominnebäratt jordbruksmark hellre må läggas ner och vart tredje Jordbrukshushållhellre må gå ifrån lantbruket än alt man intar en positiv hållning tillsambruksformen. ALFLÖVENBORG (apk) kort genmäle: I sin senaste replik lill mig lätEinar litet mer resignerad när han skulle skildra denna lagändringsvälsignelser. sade atl all nedlagd naturligtvis intekan återställas och lalade mer om atl plantera tall och gran. Men det gör manredan nu, så beslutsamhetens friska hy övergår i eftertankens kränka blekhet.Jag tolkar det som att också inser att den lagändring som hanpläderat för inte kommer alt medföra några slörre förändringar. HANS (): har här tagit upp en del frågor som Jag vill kommentera,eftersom hans uppfattning stämmer ganska väl överens med min i dessa frågor. Delär inte så förfäriigt mänga år sedan som vi inom jordbruket brottades medmycket svåra överskoilsproblem. Det var svårt att få avsättning för vårproduktion ute på världsmarknaden, och frän samhällets sida uppmuntrade man päalla sätt Jordbrukarna alt ta åkrar ur bruk, framför allt mindre brukningsdelareller sådana tillhörande slörre brukningsenheter som låg pä ell sådant sätt altde inte lönade sig alt bruka. Densom tog enheter ur bruk fick inte några bidrag, men man drog sig för allplantera skog pä jorden, precis som AlfLövenborg här har talat om. Det låg jumänga generationers arbete bakom den uppodlade Jord som det nu var dags attlägga ner. Man kunde inte hålla jorden i bästa skick eftersom man inle brukadeden i produktionen, men den fanns där och man hindrade den från atl växa igenmed sly och annal. De gjorde just vad vi i våra moderatreservationer harkallat att hälla jorden i hävd. Böndernamenade alt om de planterade skog pä marken, var den för all framlid borta urjordbruksproduktionen, då kunde man inte ta tillbaks den igen. har försök iframför allt - det är dem Jag känner lill -visat att det gårfortare än man anat att återföra skog lill jordbruksjord. Men jag vet inte hurdel ligger lill på andra håll, absolut inle i trakter.