prot · G20922 · 1978-12-31 00:00:00 — Jagvill understryka vikten av att fortsälla och energiska insatser görs frånregeringen för atl nå en överenskommelse med . Detsammagällerarbetet med att snabbt se till att blir fri frånfångenskapen i , så att han får återvända hem till . Ihöst driver östeuropeiska solidariletskommittén bl. a. en namninsamling underden s. k. Baltikumappellen. Den utmynnar i två krav: 1. alt den måste erkänna ,och rätt lill självbestämmande och 2. att den måste kräva av densovjetiska regeringen att balternas dubbla medborgarskap slopas. Dennaappell, liksom den nu pågående rättegången i , understryker yllerligarekravet på snabba insatser från regeringen. () kortgenmäle: tog i samband med sitt resonemang om flygindustrin medall räll upp frågan om kravei på alternativ sysselsättning. Jag kan nämna attden socialdemokratiska partikongressen verkligen ägnade dessa frågor storuppmärksamhel. Det var förresten anställda inom flygindustrin eller i varjefall företrädare för berörda orter, som också väl känner till,nämligen , och , som lämnadeunderlag till ett förslag där kongressen uttalade anman bör verka för en meningsfull alternativ produktion och annan verksamhetföranslällda inom försvarsmaterielindustrinoch försvarsorganisationen. Störrekrav, sade kongressen, måsle ställas pä försvarsindustrins förelag atl medverkatill alternativ produktion. Mennaturligtvis har också samhället sitt stora ansvar. Flygindusirikommilténskall ju, som jag redan nämnt, snart avlämna siu betänkande. Jag är övertygadom alt den haren del alt säga pä den här punkten. Jag kan för min del säga altde 350 milj. kr. som ges ut pä utvecklingsarbete för ell flygplan som del intehar faltals något politiskt beslut om kunde ha använts pä ett klokare säu. Vihar vår försvarsindustri för att den skall förse vårt försvar med den malerielsom försvaret behöver, men om industrin och de anslällda kommer i ett sådantläge att samhällel inle kan la fram ett projekt som det har funnitsförhoppningarom inom industrin, då ärdet verkligen angelägel att alla parterlar sitt ansvar. Del måsle vara fel alt som den nu avgångna trepartiregeringengjorde bita sig fast vid ett projekt som med så stor sannolikhet inte skullekomma till utförande. Blockregeringen har verkligen blockerat den här frågan påett sätt som den bör känna tungt ansvar för. PER-OLOFSTRINDBERG (m) kort genmäle: All den socialdemokratiska partikongressen ägnade den här frågan storuppmärksamhet var i och för sig värdefullt, men jag har inle sett atl del löstnågra problem för Saab-Scanias produktion. Jag tror alt om vi har en läge därsvensk induslri inle utnyttjar sin kapacitet, så beror del på alt man inlehillal de produkier som man skulle kunna sälja. Bengl kan varaövertygad om all om del funnes varor som skulle kunna produceras ochsäljas, så skulle de varorna också vara i produktion. Taletom alternativ sysselsättning är dessutom från rent samhällsekonomiskasynpunkter märkligt. Jag tror atl vi är eniga om en sak, nämligen alt detsvenska flygvapnet skall ha en ny generation flygplan. Då är frågan vilket somur samhällsekonomisk synpunkt är mest försvarbart, och då inte bara med hänsynlill försvarsramen - alt vi själva vidareutvecklar och producerar flygplaneller all vi köper dem uiifrån. Jag kan inte finna annat än atl det ursamhällsekonomisk synpunkt måste vara betydligt fördelaktigare att fortsättautvecklingen av ett nytt flygplan. Jag kan inle se alt försvarsindustrin uteslutandeär en belastning för del svenska samhällel. Bengl måste lika väl somjag vara medveten om all en lång rad produkier har kommit ut på marknaden vidsidan av försvarsmateriel. Som exempel kan jag nämna , datatekniken,elektronisk apparatur m. m. som används i civil verksamhet. Det får man integlömma bort, . () kortgenmäle: Vem har sagt all försvarsindustrin är en belastning? Någraspin-off-effekier har väl framkommit, även om jag tror alt man överdrivit dettaen hel del. Men framför allt gör ju försvarsindustrin och de som verkar dären god insats när de förser vårt försvar med den maleriel som del behöver. Jaglackar för det förtroende som han uttalade för densocialdemokratiska partikongressen, men nog är del väl ändå väl myckel begärtatl en partikongress skall lösa de problem som har föranletts av att dentidigare regeringen läst sig i en fråga. Del blir tillfälle alt återkomma sakdebatt. Allatecken lyder på atl det här planet inle kommer atl tillverkas - man kommer allsöka andra lösningar. I del lägel tycker jag att det är litet egendomligt atlen företrädare för det parti som främst har förordat del projektet riktarkritik mot mig. Ansvaret ligger på ett håll som slår närmare.Man har låst sig fast vid det här projektet - låt vara alt man själv troll pädel. Men man borde ha insett atl andra inle tror lika mycket på del och atl delfinns stora risker eller chanser-hur man nu vill se det-atl projektet intekommer till utförande. PER-OLOFSTRINDBERG (m) kort genmäle: När del gäller vill jag bara erinra om atl Saabs uppgift när deten gång i tiden tillkom - och della skedde i fulll samförstånd medstatsmakterna- var att bygga flygplan för det svenska försvarels räkning. Denuppgiften har fortfarande. Om tolkade miu tidigare inlägg somett uttalat förtroende för den socialdemokratiska partikongressen har hansannerligen inle stora pretentioner. Mitt ärende är egentligen problemet med våra järnbruk ochsysselsättningen där. Men allra först några korta kommentarer om vår imporl,specielll under den lågkonjunktur vi nu har. Viimporterar snart allt vad vi behöver i klädväg. Vi importerar över 60 9,. avvår siålkonsumtion. Jagtror atl vi har världens mest effektiva importörer. Sammanlagt lär del finnasöver 5 000 anslällda som på detta säu hjälper till atl la död på vår egeninduslri. Filosofin för grossisterna lycks för varje affär vara: Några kronormera i vinsl, även om del gör lusenials kronor i förlusl eller utgift församhället. Det senare ärju inte importörens affär. Del finns inget nationalekonomisktlänkande här. Borde vi inte i samhällets inlresse se över om det finns någotatt göra innan det är alldeles för sent? Vikanske också behöver se över upphandlingsförordningen för våra statliga verk.Del finns väl redan nu möjlighel all la sociala hänsyn vid en eventuellupphandling. Tyvärr finns det knappast någon verkschef som köper en svensk varasom är något dyrare, eftersom han i sä fall inte får täckning för sin socialainsats. Eller som en verkschef sade: Inie för jag mer pengar för all jagbetalar mer för en skjorta från än jag kan få den för i . Jag tror del finns en heldel alt göra beträflande vår import utan all vi därför gårså långt alt vi blir anklagade för protektionism, både i del ena och i detandra fallet. Såtill den pågående s. k. strukturrationaliseringen. Enligt många s. k. experter,inte minst den sprängda regeringens Bostongrupp, har våra dominerandeexportindustrier sin storhetstid bakom sig. Det gäller järn, stål, massa,papper, varv osv. Utomlands har de billigare råvaror än vi har, träden växerfortare etc. Inom slål för vi visseriigen ut mera per arbetare, men där ärlönekostnaderna hos oss så mycket högre än hos våra medtävlare i andra länderatl vi ändå för svårt atl hålla ställningarna. Man undrar här om det är densydkoreanska lönenivån experterna tänker på. Boslongruppensäger också att framtida investeringar blir så stora att staten måste taledningen med sikte på mera exportfriska industrier - i och för sig riktigt.Vidare menar gruppen atl detta måsle ske i samarbeie mellan stat, näringslivoch fackföreningar. Man glömde bara att tala om hur nödvändiga arbetarrörelsensföreslagna struktur- och löntagarfonder kommer att bli i det sammanhanget. Vikan gott lämna Boslongruppen därhän t. v. Närdel sedan gäller våra egna basnäringar trorjag för min del absolut inte alt vii skall behöva kasta yxan i sjön. Vi har även här pä sikl lika storamöjligheter som andra länder. har vi både skickliga yrkesarbetareoch företagsledare, som tillsammans är en tillgäng om utvecklingen går i rättaspår. Attstrukturrationaliseringen måste innebära sammanslagningar till större enheterär heller inte givet. Jag har från fött bekräftatall det i , och ett antal andra länder -märk väl -har byggts små stålverk på mellan 150 000 och 500 000 lon, vilka har nåtttillfredsställande resultat trots att siordriftsfördelarna är så påtagliga inomstålindustrin. Stora stålverk är i regel på över . Kännareav stålbranschen nämner bl. a. följande fem faktorer som förklaring till de småverkens goda resultat: Produklionen baseras på skrot som hämtas från lokalråvarumarknad, dvs. skrot från omkringliggande industrier plus eget fallandeskrot. Jag vill här gärna skjuta in en tumregel: Ca hälften av alll svensktskrot faller söder om linjen , vilket är av intresse för den ort somjag själv representerar. Man producerar för en lokal marknad och har därförlåga transportkostnader. Man har ett relativi snävt sortiment, varför mankan uppnå förhållandevis långa serier för varje produkt. Stålverken kan lack vare sin litenhet vara flexiblai förhållande till marknadens växlande krav. Man kan lätt ställa om produktvalet och kan ävenproducera på lager, eftersom det inle blir alltför stora kvantiteter. Dessaomständigheter bidrar bl. a. till att man för låga produktionskostnader ochkan tillämpa priser som ligger under Kol- och stålunionens, alltså . nämner jag som ett bevis för att stålhantering intekan frälsas enbart med stordrift. Vihar någras, k. småjärnbmk i , liknande dem i , i och äveni m. fl. Jag skall omsätta mina synpunkter på det av dessa somjag känner bäst lill - nämligen järnbruket på min egen hemort. Boxholm.Produktionen vid detta järnbmk är 180 000 - . Där finns f n. Bruket ligger alltså i nivå med de mindre stålverken i de länder somjag har nämnt, stålverk som ju har byggts . Järnverketär den dominerande industrin på vår ort av all sysselsättning ikommunen. Det harjust de konkurrensfördelar som kännare av stålbranschen nämnerunder de relaterade fem punkterna. Ja,vad säger då herrar utredare och industrideparlementet? "Nej, BoxholmsJärnbruk skall absolut inle läggas ner! Men metallurgin är inle ekonomisk. Detär bättre atl ni köper ämnen från andra bruk." Så går resonemanget blandherrar utredare och inom departementet. Men de anställdas företrädare i Boxholmliksom, vad jag har kunnat erfara, företagsledningen är av en annan mening, av produktionen eller drygt utgörs av s. k, speciella kvaliteter,bl. a. kisellegeral fjäderslål, otätal material, smidesmalerial osv. Inget avdella kan stränggjutas med den teknik som finns , utan måste utvalsas frängöt, tillverkade i martin- eller elektroslålugn. Frånden måste driften vid befintlig martinugn ökas med eU skiftlag -från fyra till fem - för att tillgodose behovet av just dessa göt som vi inlekan få från andra leverantörer lill de priser och poststoriekar som vi kantillverka i egen anläggning. Utvecklingenvisar också att vi går mot alll högre kvaliteter, och ärdet inte orealistiskt alt tro att ökningen blir 50 96 av del material som vi räknar som speciella kvaliteter. Närnuvarande metallurgi skall ersättas, skall del enligt de anställdas absolutamening investeras i en mindre elektroslålugn för tillverkning av just dessakvaliteter. Metallurgin för ej sjabblas bon, säger man. Om så sker är detbörjan till slutet för del så framgångsrika järnbruket, anser deanslällda. Förtydlighetens skull måsle jag här säga att för enklare kvaliteter avstränggjuiel material är det däremot inle realistiskt att skaffa egenutrustning för tillverkning i . Dessa ämnen går lätt au köpa. Tyvärt harjag känt del nödvändigl alt la upp en del som kan betecknassom detaljer av denna kammare. Men dels anser de anställda i företaget att detmåste belysas på detta plan innan det blir , dels vill jag offentligentillkännage den oro som vi i kommunens ledning känner inför hotet om indragningav metallurgin i . Vi har här hört talas om alternativ produktion iLinköping. Au ta bort 250 anställda, som del rör sig om, i en kommun avBoxholms storiek motsvaras av 5 000 friställda i eller 50 000 iStockholm. Så gör maninte när del finns en bättre lösning. 10 protokoll 1978/79:21-22 OLLEWÄSTBERG i Slockholm (fp): Den icke-socialistiska tväårsregeringen har fått ett gott ekonomiskieflermäle. har genomlidit och genomlider fortfarande den värstaekonomiska krisen sedan vår ekonomiska statistik kom i gång i slutet av1800-talei. Men just nu pekar nästan alla ekonomiska indikatorer uppåt. Defrämsta bedrifterna varatl pä vända handelsbalansen från minus till plusoch att få ned inflationen från en tvåsiffrig nivå till den nollinflation vi haftde senasle månaderna. Deltaär positivt och bra. Men det är tyvärr nödvändigt att också peka på de negativaoch mörka dragen i bilden. På flera områden är problemen fortfarande mycketstora. Underskotteti bytesbalansen är fortfarande stort. Däremoi har handelsbalansen förbättrats.Det beror på ökad export och återvunna marknadsandelar. Men handelsbalansenhar också förbättrats av negativa faktorer: Vi har i haft enkonsumtionsminskning som medfört minskad imporl. Vidare har svensk industri f.n.en låg investeringsgrad. Det innebär att vi inle har råd all importera frånutlandet och all vi inie köper maskiner från ullandel. Delåga investeringarna inom industrin är elt av de dominerande problemen. Deinnebär atl industrins utrustning successivt har blivit nedsliten ulan atlersättas med ny. Lägg till detta all en betydande del av de investeringar somgjorts är exempel på ineffektiv kapitalanvändning. De har inte kommii lill avaffärsmässiga skäl ulan tack vare betydande subventioner. Underen rad årharsoliditelen i de svenska företagen sjunkit. Del innebär att företagensriskvillighet har minskat. De nödvändiga investeringar som kan leda till nyaexportprodukter kan därför dröja länge . Detlåga kapaciletsuinyiijandet i svensk industri består. Det innebär all människorgår undersysselsalta, maskiner står och fabriker är tomma. Detta är ett slöserimed resurser och innebär atl en vändning vad gäller arbetslöshetssiffrornakommer atl dröja. Många företag har under de dåliga åren rationaliserat driftenoch skurit bort olönsamma enheter, som de behållit personalen. Dettar sig uttryck i ett produkiionsgap, som gör an sysselsättningen kommer atlsläpa efter konjunkturen. Detsista, och kanske nu mest allvarliga, problemet är den risk för inflation somkännetecknar ekonomin. Genom en åtstramande politik dämpade den förraregeringen eflerfrägeinflationen. Tack vare löneavtalet och sänkningen avarbetsgivaravgiften har kosinadsinflalionen hållits i schack. har vinu en överlikviditet idet ekonomiska systemet, vilket gör alt vi riskerarenmonetär inflalion. Penningmängden ligger f n. över fjolårs-nivån -bl. a. naturligtvis beroende pä de slora siatligp budgetunderskotten och dethöga sparandel. Denna situation kan myckel län explodera i inflation. Redanden förra regeringen talade om atl del nu var dags för en stimulans avkonsumtionen. Så länge del flnns ledig kapacitet i ekonomin är enstimulanspolitik motiverad. En sådan minskning av konsumtionen som vi har haft under de senasteåren lederalliid lill betydande ekonomiska problem - inle bara för hushållen.Konsumtionsminskningar slår främst mol den induslri som producerar förhemmamarknaden. Hemmamarknadsinduslrin består till stor del av små ochmedelstora förelag, vilka alltså drabbas hårdast. för detta ocksånegativa effekter för möjligheten att exportera. Vi vet ju alt många nya idéer- ofta de bästa - kommer fram genom nya småföretag. Men få gör en produkt somkan säljas direkt till , Man måste börja hemmavid och skapa sig enhemmamarknad, innan export kan bli aktuell. Därför hotar en svag svenskhemmamarknad den nödvändiga förnyelsen av svensk industri. Atlstimulanser behövs i svensk ekonomi är de flesia nu överens om. Vad vi måslediskutera är när stimulanserna skall sältas in och hur stora de skall vara. Vadvi beslutar här i för ofta inle effekt förrän om . Om t.ex. och prognoser stämmer, kommer vi omett halvår knappast atl behöva ytterligare stimulanser. Det ärockså nödvändigt alt industriinvesteringarna ökar, som konsumtionengår upp. Om människor förväntar sig en snabb förbättring av ekonomin och videssutom har en stark likviditet i det ekonomiska systemet, finns betydanderisk för att penningöverskottet snabbi förvandlas lill konsumtion. Det som dåkan inträffa är atl den ökade efterfrågan träffar flaskhalsar i ekonomin ochdärmed bidrar till efterfräge-inflalion. Löneglidningen kommer i gäng, och vihar också en kostnadsinflation. Densvåra uppgift som vi i står inför är därför alt stimulera ekonominsamiidigi som balansen inte för mbbas. LO-ekonomerna inser delta, när de i sinnya rapport varnar för "att pynta med diverseskalleeftergifter och stödåtgärder som inte har plats i ett sammanhängandesaneringsprogram för ekonomin". En minoritetsregering har alltid svårl attdriva aniiinflalionistisk politik. Om stimulanser går det att nä enighet - omåtstramningar kan det vara långt svårare. Visstser det bättre ul för svensk ekonomi. Men bytesbalansen är fortfarande negativ,industriinvesteringarna låga, deflationsgapei belydande och arbetslöshetenstor. Lägg därtill inflationsrisken. visar atl vi bör akta oss för altmåla dagens ekonomiska siluation i alltför glada färger. Underdetta anförande övertog talmannen ledningen av kammarens förhandlingar. Fram till valet hade svenska folkel under många årtionden kunnatglädja sig ät en aktiv socialdemokratisk regeringspolitik -den offentligasektorns expansion, utbyggnaden av trygghelsreformerna,sysselsättningspolitiken, näringspolitiken, arbetslivets förnyelse osv. Vidvalel 1976 var det dock en hel del väljare som tyckte, att nu harsocialdemokraterna suttit så länge vid maklen, alt del inte skulle skada om deborgeriiga partierna fick chansen alt visa vad de kunde åstadkomma. När det gäller resultatet av den borgeriigatrepartiregeringens arbele, skriver ledarskribenten i den 13oktober bl. a. följande: "Om någon i valrörelsen skulle sagt attlandets löntagare skulle fö sänkt standard med borgeriigt styre,skulle de borgeriiga partierna, stödda på sina tidningar, ha tillbakavisatpåståendet som falsk propaganda. Men så blir det. Standarden kommer att varalägre än den var . Om någon skulle ha hävdatalt inkomstorättvisorna skulle skärpas, skulle samma sak ha inträffat. Mensanningen är alt klyftorna har ökat. Detsamma gäller arbetslösheten,penningvärdet och industriinvesteringarna." I anslutning tillutvecklingen under de gångna två åren skall jag med några fö siffror här styrkaAftonbladets påståenden. Visserligen har några av de här uppgifterna tidigarenämnts i debatlen, men de förtjänar alt upprepas. Bmttonationalproduktenvar lägre än under tredje kvartalet 1976.Industriinvesteringarna beräknas ha minskat med 30 96. Under sammatid har industrisysselsätlningen minskat med 99 000 personer. Mellanoktober 1976 och steg konsumentpriserna . Priset på mathar stigit med 25 96. Den privala konsumtionen har dragits ned,lågt räknat, med 3,5 96. har reallönen förindustriarbetare sänkts, lågt räknat, med 5 96. Arbetslöshetenhar nära nog fördubblats. 108 000 människor är öppet arbetslösa, varavdrygt 50 000 är ungdomar. Jag skulle kunna fortsätta min mörka sifferserie med liknande facil.Men jag slutar här. Motdenna bakgrund vågar jag ändå hävda alt den borgerliga trepartiregeringen harsänkt levnadsstandarden för de stora folkgrupperna i landet. För aU få fart påekonomin och långsiktigt förslärka produklionen har vi socialdemokrater bl. a.föreslagit elt kraftigl förstärkt stöd till industrins investeringar och tillutvecklingsarbete, t. ex. genom strukturfond och olika förslag tillstimulansåtgärder på del ekonomiska området. Våra förslag har dock avslagits avden borgerliga majoriteten här i . Det är därför myckel positivt närstatsminister här meddelar atl man kommer all lägga framförslag på dessa områden. Efter ett sådant uttalande borde det nu vara möjliglatt få igenom de socialdemokratiska förslagen, t. ex. värt krav på ett extrabarnbidrag. Jagkan försäkra atl debatterna om näringspolitiken och arbetsmarknadspolitiken påpartikongressen starkt präglades av den oro som ombuden kände över den högaarbelslösheten, liksom över den brist på åtgärder för att mer långsiktigttackla näringslivels problem som den borgerliga trepartiregeringen visat provpå. Kongressen ställde sig också bakom kravei på alt milande framtidsplaner börupprättas i nära samarbete med den svenska industrin och de anställda iförelagen, i syfte atl kartlägga behovet av nödvändiga åtgärder och insatserfrän samhälle och företag. Jagvill gärna i det här sammanhanget erinra om i min hemlän. Vi minns välalla det lilla samhällel på , som hotades av utplåning när cementfabrikenskulle läggas ned. Vi vet att lösningen blev , som har byggt en nyfabrik för 100 milj. kr. kommeranläggningen atl stå hell färdig nästa är och producera 35 000 lonmineralull. Personalstyrkan kommer alt successivt öka fram lillfärdigställandet. Efter semestern 1979 beräknas anlalel anslällda uppgå till200 personer. De allra flesta av dem har lidigare varit anställda påcementfabriken i . Enligt fabriksklubbens ordförande ärdel ell typexempel på hur det skall gå till när en dominerande industri på enort Ivingas lägga ned. Enligt min mening är det ett bra exempel på hur ettsamarbeie mellan samhälle, förelag och anslällda kan leda fram till ett föralla parter gynnsamt resultat. Genom della betydelsefulla arbele har manlyckats med uppgiften att uppfylla människors grundläggande och rättmätiga kravpå sysselsättning i hemorten. För det fortsatta sysselsällningspolitiskaarbetet borde del vara angeläget atl noggrant studera utvecklingen i . måste vi tyvärr räkna med en kraftig minskning av antalet jobbinom industrin i övriga delar av . De kommuner som här i förstahand är i fara är , och , vilka alla har mycket negativaprognoser . Prognoserna för industrins utveckling i ,, och visaräven på en minskad sysselsättning. Detta är en allvariigutveckling som måste stoppas om inte många av länets kommuner ohjälpligt skallhamna i bakvallen. Detsom är mycket oroande ärall industriinvesteringarna fortfarande ligger myckellågt. Detta gäller i stor utsträckning i mitt hemlän. Del är klart att om viskall kunna säkra sysselsättningen åt invånarna krävs först och främst enekonomisk och industriell tillväxt. Den socialdemokratiska partikongressenunderströk också kraftigt behovet av en förbättrad kapitalförsörjning för atthävda sysselsättnings- och välfärdsutvecklingen. Jaghar här i kammaren haft anledningatt ta upp sysselsättningsproblemen i . måste jagkonstatera att arbetsmarknadssituationen i länet är dystrare än kanske på mycketlänge. Detta gäller särskilt för ungdomarna. Tillsammans med kvinnorna har dedrabbats särskilt svårl. F, n, är ca 2 800 arbetslösa i länet. Det är en ökningmed cirka 25 96 . Men det allra mörkaste inslaget ibilden är ändå ungdomsarbetslösheten. Omkring 1 200 ungdomar vararbetssökande som saknade ett arbete. Till delta kommer atl huvudparten av demsom sysselsätts med beredskapsarbeten är ungdomar. IMariestads-Tidningen säger på arbetsförmedlingeni bl. a. följande: Det känns ganska hopplöst att jobba somarbetsförmedlare just . Del enda vi har att erbjuda ungdomar ärberedskapsarbeten och de ger ju bara en tillfällig lösning. ärungdomarna tillbaka här igen. Av personlig erfarenhet vet jag att del är myckel svårt att vara ungoch inte vara eftertraktad på arbetsmarknaden. Vi vet alt arbetslöshetpassiviserar och att det för många ungdomar finns ett samband mellan - ordförande i sysselsättnings-utredningen -har sagt alt vad som krävs är ell samlat grepp, en kombination av långsiktigaåtgärder på utbildningssidan, inom arbetsmarknadspolitiken, den ekonomiskapolitiken och näringspolitiken. För atl på kort sikl kunna förbättraungdomarnas läge rekommenderar han det förslag hans ulredning lagl fram om attsåväl de offentliga som de privala arbetsgivarna skall kunna åläggas allanställa ett visst antal ungdomar.