prot · G20923 · 1978-12-31 00:00:00 — Tvingande lagstiftning kan ha svagheter, men kommunerna måste ha klartför sig alt om de kommuner som släpar efter nu och saknar politisk vilja, inleklarar uppgiften, så måste regeringen införa tvingande lagstiftning. Delta börkommunerna fö klart för sig. Jagvill, eftersom min talartid är slut, fråga socialministern om han i deöverläggningar, som han avser atl hålla med , ämnar förain frågan om hur man skall närma sig de kommuner, där politisk vilja uppenbartsaknas, och diskulera hur dessa kommuner skall förbättra sitt läge på området. Jag vill påminna om atl den här överenskommelsen mellan staten ochKommunförbundet representerar en delvis ny metodik för alt påverka kommunerna,som vi också har sett på andra områden, och som påbörjades av densocialdemokratiska regeringen. Delta är naturiigtvis ett teslfall. Vi får se omdenna metodik fungerar, alltså atl slalen och träffarenöverenskommelse där ålar sig alt påverka kommunerna om statenuppfyller vissa villkor. I delta fall har staten uppfyllt sin del; vi harinfört det nya statsbidragssystem som ingick i överenskommelsen. Det innefattarockså bl. a. en successiv höjning av statsbidragen med hänsyn tillpersonalkostnaderna. Fråganär då om kommunerna uppfyller sin del. Vi kan konstalera all när det gällerdaghemmen har man uppfyllt sin del. När det gäller som är kvar ligger man under planeringen, och del är oroande. Vi kanändå se att ulbyggnaden enligt planerna har ökal något . Jag håller helt med om allutvecklingen beträffande fritidshemmen är mer oroande. Jag vill än en gångunderstryka atl det är nödvändigt att planerna hålls. Del är elt glädjandefaktum att det finns en bred enighet om den saken här i kammaren, och denenigheten bör väl också avspegla sig i kommunerna. När del gäller överläggningarna är det självklartatl man bl. a. måste diskutera vad man skall göra i den mån planerna intehålls. MATSHELLSTRÖM (s): Jag vill bara som en kommentar till det senasle säga alteftersläpningen i planerna framöver på daghems- och fritidshemssidan inte ärjämnt spridd över landei. Tvärtom har planerna visat atl de kommuner som ärbäst ställda i fråga om daghem också är de som bygger ut mest för framtiden,medan de som ligger sämst lill bygger ut minst. Riskerna är alltså slora föratt klyftorna ökar. Jag hoppas all socialministern tar upp även detta medKommunförbundet, Jagär glad över att socialministern är beredd, till skillnad från den förtesocialministern, alt gå in och diskutera med kommun för kommun,hur man kan tackla de kommuner som uppenbart saknar politisk vilja och där detalltså inle är fråga om en ekonomisk siluation som gör del orimligt. Frånsocialdemokralisk sida menar vi atl man där måste överväga ett glesbygdsstöd inågon form inom förskolans ram. Jagvill också fråga socialministern när han avseratt redovisa resultatet avöveriäggningarna med inför . Skall någonting ske framtill 1981 är del ganska bråttom. Vi socialdemokraler har också föreslagit skall öka statsbidragskostnaderna så man täcker personalkostnaderna -alltså tre fjärdedelar av de totala kostnaderna - i samband med den totalaöversynen av de ekonomiska relationerna mellan stat och kommun i denkommunalekonomiska utredningen. Den frågan är också viktig atl ta upp när mandiskuierar hur man kan påverka kommunerna alt uppnå de målsättningar somriksdagen och har ställt upp. När det gäller den sista frågan vill jag bara säga alt vi avser att laupp överläggningarna relativt snart och atl de naturiigtvis måslebedrivas med skyndsamhet. När det blir tillfälle att redovisa dem för riksdagenär för lidigi atl säga . Men självklart är atl det måste ske i sådan tid atlman kan påverka fullföljandet av planerna. När del slutligen gäller vad diskussionerna skallinnehålla, är det självklart att man måsle se inle bara på rikssiffrorna ulanockså på vad som ligger bakom dessa i olika kommuner. Möjligen till skillnadfrån tyckerjag inte det är något problem alt klyftorna mellankommunerna ökar -att några bygger ut snabbare är bara bra. Men ett problem äratl man på vissa håll släpar efter. Det måste väl ändå vara ett socialt problem alt klyftorna ökar, dvs.att tillgången till barnomsorg blirallt ojämnare fördelad över landet. Men delär bra om den nya regeringen, till skillnad från den förra, tar upp konkretadiskussioner med . Såviu jag har kunnat förslå av de redogörelsersom vi under slora svårigheter har lyckais pressa fram här i fördeden lidigare regeringen inga konkreta resonemang om läget i de olikakommunerna, utan del var på ett mycket allmänt plan man diskuterade prognoserför framtiden. Delär nödvändigl atl nu ta itu med tvä saker: man skall dels stötta de kommuner,särskilt i glesbygden, som faktiskt har slora svårigheter att med nuvarandeekonomiska ramar klara en utbyggnad av barnomsorgen, dels ta upp en politiskdiskussion med de kommuner som måste fö klart för sig att om de enbart pä grundav bristande politisk vilja, till skillnad från sina grannkommuner, låter blialt bygga ut daghem och fritidshem, så riskerar de därmed all man nödgas införaen tvingande lagstiftning. En sådan lagstiftning har kanske inle den smidighetsom den nuvarande överenskommelsen har, men den kan bli nödvändig i ett lägedär experimentet med en överenskommelse inle lyckas. Överläggningenvar härmed slutad. §13 Föredrogs och hänvisades 1978/79:17 tillutrikesutskottet § 14 Allmänpolitiskdebatt (forts.) Gårdagens debatt handlade i stor utsträckning om näringspolitik ochregional- och arbetsmarknadspolitik, och naturiigtvis kommer även dagens debattatl domineras av dessa frågor. En aktiv statlig näringspolitik är en centralpolitisk fråga, om man skall främja den industriella utvecklingen ochåstadkomma full sysselsällning. Till detta krävs en aktiv och samordnadplanering från samhällets sida. Sysselsättningspolitikenhar under den borgerliga regeringens tvååriga styre gått i baklås, inle minstpå grund av Åslingdoktrinens tro på atl de fria marknadskrafterna själva kanlösa problemen. Samma förhållande är det inom regional- ocharbetsmarknadspolitiken. Branschkriser och krisorter har varit ett slåendetema. Lät vara att vi har haft en långvarig internationell lågkonjunktur, menden politiska handlingsförlamningen har förvärrat situationen. Sysselsättningeninom tillverkningsindustrin har minskal totalt i landei med 100 000 arbetstillfällen.Nu råder del undersysselsätlning inle enbart ide så alt säga induslrisvagaregionerna, utan följden har blivit alt de industrialiserade områdena drabbasi betydande grad. tillhör de hårdast drabbade. Vårtlän är landels mest industrialiserade. 40 96 av de förvärvsarbetande återfinnsi tillverkningsindustrier. Motsvarande rikssiffra är . präglas länet avde allra största nyttningsförlusterna i landet, och antalet arbetslill- fallenhos våra bärande industrier har minskat betydligt. hardei skett via s.k. naturlig avgång och har sålunda inte varil föremål för massmedias insyn ochomtanke. Gruv-och strukturfrågorna inom hela järnhanteringen har medfört svårigheter även förstora delar av länets verkstadsindustri, vars produktresurser ger service ållänets övriga järn- och stålhantering. Somen följd av den pågående omstruktureringen inom den svenska industrin har vårtlän förlorat över 9 000 personer i neltoflyltning, varaven relativt stor del är ungdom. har antalet arbelssökandei länet ökat , och av dessa är flertalet ungdomar. Denframtida utvecklingen pekar tyvärr på en fortsalt utflyttning, enär del intefinns tillräckligt många sysselsätlningstillfällen. Våra länsmyndigheter har imånga sammanhang till såväl regering som centrala ämbetsverk framförtmålinriktade förslag lill åtgärder. Låt mig, herr talman, få tona fram några avtankegångarna; Regionalpolitiskaoch sysselsällningspolitiska insatser måste i första hand inrikias på länetsstålörter: , , , Fagersla och Skinnskalteberg.Till denna kategori bör även räknas. Utvecklingen i den norralänsregionen. Salaregionen -om också omfattar -bör noggrant följas. Ävenutvecklingen i regioncentrumel är på sikl oroande. Närdet gäller lillämpningsvillkor för statligt lokaliseringsstöd tillhör Fagersla-och Salaregionen den s. k. grå zonen. Det finns sakskäl som talar för aUstödet, lill dess en positiv ulveckling åsladkommes, bör utformas enligt devillkor som gäller inom det inre stödområdet. Detta bör i första hand gällaFagerstaregionen. Avde kommuner som ligger utanför den s. k. grå zonen har i enhemställan till industriministern anfört atl det är ytterstangeläget att jämställs med kommun inom gränsområde till allmäntstödområde. Tyvärr har vi icke fött något svar på denna framsiällan. Desynpunkter och åtgärdspakel som framfört i rapporten av stålindustrins framtida ulveckling, som tillkom på direktuppdrag av regeringen, äger fortfarande tillämpning i alla delar. Närden nu malmbaserade ämnestillverkningen av kolstål upphör vid , voredel ytterst olyckligt om gruvdriften vid Bäckegruvan nedlades. Ekonomiskaresurser bör, om framställning härom föreligger, ställas till förfogande förall möjliggöra aktualiserade prospekteringsarbelen. Del är en svaghet av denborgeriiga regeringen att inle ha kunnat diskutera samordningsfrågorna med demellansvenska specialslålsförelagen. En samverkan mellan företagen i vad avserråjärnsproduktion skulle skapa förutsättningar för ell metallurgiskt centrumför specialstålindustrin i Spännarhyttan i . Därmed skulle ocksåfortsalt gruvdrift i de mellansvenska gruvorna möjliggöras. Vi hoppas också på ensamordning av de mindre handelsstålverken och hoppasatt den sker på sådant sätt atl den garanterar anställningstrygghet ochbevarande av sysselsättning på berörda orter. Ivad mån folkpartiregeringen kommer att bryta upp från Åslingdoktrinen återståratl se. För oss socialdemokraler framstår det som nödvändigl för att man skallkunna lösa t. ex. läns problem. Detär angeläget att även de mindre företagen kan fö nödvändiga resurser förattmöjliggöra en intensifierad produktutveckling. Därför är det väsentligt altutvecklingsfonderna i länen utbyggs, inte minst i . Ivårt län ligger AB Asea-Atom som har en särskild kompetens i vad gällerutvecklingen av kärnkraft för såväl elproduktion som värmeproduktion. När vi nusynes fä en energipolitik i vårt land, bordet finnas en chans alt tillvaratadetta företags utvecklingsmöjligheter och därmed också skapa ett betydandeantal arbelslillfällen för andra förelag i länet och landei i övrigt. Här börskapas ekonomiska resurser, så all forskningen om alternativa energikällor kanutvecklas. Företagen i har resurserna. Nedläggningenav F I i Västerås-om den nu aktualiseras-oroar oss, ty en nedläggning skulle föbetydande konsekvenser för länet som helhet. En nedläggning innebär alt vårtlän skulle bli del enda länet i riket ulan militärt fredsförband. Detvore naturligare alt lokalisera annan statlig verksamhet lill länet än att inuvarande situation göra indragningar. Dettablev en mörk bild av sysselsättningsläget i mitt hemlän. Tyvärr är situationensådan. Naturiigtvis finns del företag och enstaka branscher som kan beskrivas iett ljusare tonläge, men del behövs kraftfulla samhälleliga insatser för altutveckla svensk induslri, i stället för den form av avveckling som vi hillillsfält uppleva. Kommunerna i vårt län har av tradition ett ensidigt näringslivoch på många av våra industriorter är man beroende av enstaka större företag -del är en av orsakerna lill dagens hårda verklighet. Det är därför som vi kräver ökade samhälleliga insatser för attbemästra dagens situation. öppet samhälle med fria människor är en gmndläggande förutsättningför en funktionsduglig demokrati, dvs. en demokrati som i varje läge strävarefter att med gemensamma krafter bygga ett allt mänskligare samhälle. Dettasamhälle måste för den enskilda människan betyda frihet, trygghet och rättvisainom den totala samhällsgemenskapen. Människan får inle bara lovas ulan måstesjälv uppleva sig slå i centrum för samhällets skilda aktiviteter. Människankan aldrig vara till för samhället, ulan samhällel är i varje situation till förmänniskan. gäller inle människorna som elt odefinierbart kollekliv, ulansom enskilda individer. Varje människas unika resurser skapar speciellaförutsättningar och möjligheter. I stället för att förkväva är det samhälletsuppgift atl stimulera lill utveckling av varje människas djupt personligasärdrag. Delta garanterar både äkthet och mångfald, som leder till ettpersonligt målmedvetet engagemang i skilda aktiviteterför uppbyggnad och ulveckling inom den totala samhällsgemenskapen. Varjesamhälle i ulveckling måsle ständigt vara på vakt mot kallhamrad teknokrati ochbyråkratiskt manipulerande. Ingen har rätt att göra sig bred på den andresbekostnad. Samhällsapparaten får aldrig bli elt egenvärde, utan den har endasten uppgift sä länge den fungerar som människans tjänare. Samhället är vi självatillsammans och inte något främmande och opreciserat. Därför krävs det avmedborgarna alt både kunna styra och kontrollera vår samhällsapparat i dess helhet. Demokratiseringenav vårt samhälle har växt fram steg för steg, oftast under hårt motstånd frånkonservativa grupper, både till höger och lill vänster. Motståndet har haftmera alt göra med gmppegoistiskt tänkande i den aktuella situationen än med idépolitiskkonsekvens. Detta är inte enbart historia, utan har sin högaktuella tillämpningi dagsläget. Detta gäller främst den pågående demokratiseringsprocessen påkommun- och landstingsplanen. Här gäller det att föra besluten närmaremedborgarna för påverkan och avgörande. Päregional nivå har vi i elt dubbelkommando i den offentligabeslutsprocessen som i övrigt saknas, både pä lokal-och pä riksnivå. Det äretti grunden föråldrat system att statsmaklen måste utöva sin makt och myndighetgenom och atl folkel får besluta i vissa frågor genomlandslingen. Här krävs äntligen elt radikalt nytänkande utan ständigaförhalningar. Nödvändigl ärall den regionala beslutanderätten föriäggs till defolkvalda landslingen. Det är medborgarna i den egna regionen som direkt skallkunna påverka och kontrollera utveckling och beslut. Genom de allmänna valenkan människorna inom respektive region dä direkt påverka och utkräva ansvar.Delta är självklarheter på både lokal- och riksnivå, men är det tyvärr inte pådel regionala planet och måste därför nödvändigtvis bli det. Elt förstasteg är all överflytta länsplaneringen i dess helhet frän lilllandstingen. Länsdemokratikommitléns förslag att endast överflyttabeslutanderätten över länsplaneringen lill landstingen, somlänsstyrelsen skall fortsätta atl svara för planens utarbetande, är en högsttvivelaktig lösning, ur både principiell och praktisk synpunkt. Länsstyrelseni sin nuvarande form som statsmaktens förlängda arm ner på länsplanet har heltenkelt inget existensberättigande i vår direkt medborgar-förankradedemokratiska beslutsprocess. En del av de uppgifter som åvilar länsstyrelsenoch som givetvis bör ligga kvar på regional nivå kan med fördel överföras lilllandslingen och vissa andra uppgifter kan direkt överföras lill lokal nivå päså sätt att kommunerna själva får utöva tillsyn och beslutanderätt. Någraandra enheter som t. ex. skatte- och rättsväsendet bör bli självständigaförvaltningar. har påbörjats genom de regionala domstolarnas samordningi fristående förvaltningsdomstolar, länsrätterna, som beräknas komma atlförverkligas från . En annan viktig regionalpolitisk fråga varföretagarföreningarnas förvandling till utvecklingsfonder samiidigi som deöverfördes från lill landslingen . Länsdemokratinmåste i sin helhet förverkligas och för inle bli någonhalvmesyr bara för atl länsstyrelsernas landshövdingeslolar skall räddas somlämpliga uinämningsobjekt. Detöppna samhällets demokrati kräver också ftia människor. Det gäller elt samhällesom ger möjligheter och skapar förutsättningar för ulveckling av de personligaresurserna. måste vi konstalera alt tiotusentals människor i Sverigeårligen förslavas av drogkonsumlion i olika former och alt mer än 16 personerdagligen dör på grund av detta. Här krävs del atl kunna skapa mening imeningslösheten så all människan har möjlighet att bearbeta den egnasituationen i slällel för all tillgripa drogflykten. Ingen som börjar medalkohol eller annan narkotika gör det för atl själv bli beroende. Den vanligakommentaren är ju alt del bara är de andra som hamnar i ett kronisktdrogberoende, men själv kommer jag naturiigtvis att klara min normaladrogkonsumlion - även om den i själva verket är starkt stigande för alt tillfredsställaden driftsmässiga önskan om verklighetsflykt. Förden drogberoende har den mänskliga friheten blivit hell verklighetsfrämmande.Därför krävs verkningsfulla åtgärder från varje samhälle som är socialtmedvetet för alt komma till rätta med de tilltagande drogskadorna med detåtföljande mänskliga lidandet. kan endast ske genom atl man trängertillbaka den totala alkoholkonsumtionen, som narkotika-konsumtionenmåste helt stoppas, och della innan etablissemanget kommer i samma beroendeställningtill narkotikan som del redan är i alkoholfrågan. Här krävs bl. a. höjdalkoholbeskallning, reklamslopp och inköpsregistrering för alt det skall blimöjligl alt fortsätta den minskning av den totala alkoholkonsumtionen sommellanölets slopande innebar. Den legalisering avsmålangning av narkotika som sker kan inte få fortsätta om vi menar allvarmed narkotikabekämpningen. måste i sin helhet görasdrogfria. Drogmissbrukaren skall inte stämplas som vare sig ett fysiskt ellerelt psykiskt sjukdomsfall. Den drogberoende skall helt enkelt avgiftas ochrehabiliteras från sin missbruks-situation. Här krävs också vårdskyldighei omman inte är motiverad för eU frivilligt vårdprogram. Elt samhällssystem som låtermänniskor droga sig till döds utan att ingripa är i stark social förruttnelse. Avfria människor i elt öppet välfärdssamhälle krävs även global solidaritet.Vårt bistånd lill den falliga väriden måsle växa och får inte stagnera. Vi haringen rätt alt uppträda som självupptagna egoisler i väridens kornbod. Istället för all ta för sig i överflöd gäller det alt dela med sig till defattiga och svältande människorna i vår värid. U-landsbiståndels omfattningunder senare är har ständigt ökat och överstiger nu 1 96 av BNP, trots alt vilevt i elt kärvt ekonomiskt klimat. Självklart är alt biståndsverksamheten intefår vara någon form av konjunkturregulator. Utvecklingsbiståndet bör riktas motde fattigaste länderna, dels i form av katastrofhjälp, dels i form avbiståndsprojekt som hjälp till självhjälp. Satsningarna på de olika ideellaorganisationernas utvecklingsprojekt i är värdefulla och bör frånstatens sida utvecklas. För alt hålla diskussionen kring u-landsbiståndetlevande krävs informationssatsningar i massmedia, även på lyckadebiståndsprojekt, gärna sädana som genomförs i samarbeie med skilda ideellaorganisationer. Jag har här uppehållit mig kring temat. Fördet första: Nödvändigt är all den regionala samhällsutvecklingen i sin helhetblir medborgarstyrd och utvecklas till en fullständig länsdemokrati. Fördet andra: De tilltagande drogskadorna måsle av ett socialt ansvarsmedvetetsamhälle resolut bemötas genom att den totala drogkonsumlionen kraftigt trängstillbaka. Fördet tredje: Solidariteten får inle göra halt vid vårt lands gränser ulan denmåste vara global i vår föränderliga värld, där biståndsprojekten är nödvändigapusselbitar i utvecklingsprogram. Slora delar av svenska folkel anser alt priserna har stigit för myckelunder de senasle åren. Både LO och TCO har givit ullryck för del i sina samtalmed den nya regeringen. Delär naturiigtvis främst det samlade prisläget som man bör mäta, men del kanockså finnas skäl alt mäta enstaka utgifters stegring för hushållen, därför attdet ger en bältre bild av trycket på olika grupper i befolkningen. i förhällandelill de relativt mättliga lönejusteringarna 1978 ger detta bakgrunden lilloerhört många hushålls bekymmer. Men säger man frän borgeriigt häll medtröst och kanske inte så lite stolthet i rösten, alt harlivsmedelpriserna endast stigit med 4 96. Det är naturligtvis bra attprisökningen har minskat, men kvar står ändock att konsumiionsmöjlighe-lernainte har ökal. Därför måste vi slå fast all en stimulans som ger ökatkonsumtionsulrymme och ökade möjligheter för barnfamiljerna är på sin plats påkort sikt. Vi bör möjligt fä en rejäl ökning av barnbidragen på kortsikt - alltså gärna en engångsökning. Menvad som alltför sällan uppmärksammas är hushållens stora ökning av kostnadernaför offentliga tjänster, ofta i borgeriigt styrda kommuner och landsting. Näraen femtedel av höjningarna av konsumentprisindex underde första nio månaderna1978 utgörs av ökningen av priset på offentliga tjänster. Därför är delnaturligtvis bra alt vi nu pä bord har en proposition om särskiltstatsbidrag till kommuner och landsiing . Propositionen ärju knutentill en rekommendation om oförändrad kommunalskall. Men framtiden ter sig inteljus för kommunerna. De har fåll ålägga sig stor återhållsamhet med attförverkliga olika utbyggnadsplaner, och många taxor och avgifter för kommunalatjänster har fåll höjas. Enannan uppseendeväckande prishöjning harskelt pä hyresområdet. För dem som bor ihyreshus har hyreskostnaderna underde 1978 stigit med nära11 9é, medan boendekostnaderna för egnahemsägare på grund av diskontosänkningenhar sjunkit. Detär allvarligt all hushåll med mänga personer, boende i fierfamiljshus medhyresrätt och med större behov av offentliga tjänster, har drabbats myckel hårt. Alla borgerliga partier måsle bära skuldenför detta, även om man satt in en del åtgärder för att dämpa Detlåter sä offensivt när man i den nya regeringsförklaringen säger att densociala marknadshushållningen skall förstärkas genom åtgärder som ökarkonkurrensen och motverkar maktkoncentration. Men hur ser verkligheten ut? Någraårs närkamp med prisfrågor har dock lärt mig att den fria marknadsekonomin, därefterfrågan och tillgång saml effektivitet skulle vara avgörande för priserna,inom många branscher redan är överspelad på gmnd av en mängd fusioner,monopolställning, multijätlar eller olika former av gränsskydd. Det dämparkonkurrensen och snedvrider marknadsföringen. är faktiskt en effekiivpriskontroll och en ökande producenlpåverkan och konsumentupplysning de bästavapnen i kampen mot prisökningar och sådana kvalitetsförsämringar som irealiteten innebär prishöjningar. Vi måste slå fast alt de vackra gamla liberalaekonomiska teserna inle passar atl spikas upp på dagens varuhusport. Iregeringsförklaringen erkänns det alt det finns slora brister pä det socialaområdet och inom utbildningen, inom barnomsorgen och pä äldrevärdens allaområden. På dessa områden kan önskemål och ekonomiska krav komma att bli mycketpåfrestande för kommunerna. Del är allvariigl för medborgare med behov avsamhällets stöd - oavsett om det är på gmnd av låg eller hög ålder eller pågrund av sjukdom och sociala problem - att kommuners och landstings ambitionerår hålls på sparlåga. Det kommer troligen också att påverkakvaliteten i utbyggnaden inom de prioriterande sektorerna och öka maktlöshetenoch väntan hos sjuka, barn och barnföräldrar saml utslagna och deras familjer.Det rimmar illa med bl. a. löfte i valet , atl ingaskattesänkningar får drabba omsorgen om de svaga i samhället. NärEsse här från talarstolen gjorde sig tilltolk för uppfattningen att man när del gäller länsstyrelsernas planering kanskeborde lämna över fier uppgifter till landslingen ville jag höja ett varnandefinger. Landslingen har så slora uppgifter på sjukvårdsområdet och del socialaområdet-och kan dessutom komma att få ökande uppgifter just på det socialaområdet - så att de inte har möjlighet att ta itu med problemen kring deutslagna i samhället. Jag tror atl del är viktigt all vi bibehållertreenigheten slat-landsling-kommun. Vi har fortfarande slora behov av en alllövergripande planering som också ligger nära kommunerna. talade om hur viktigt del är alt man minskar alkoholkonsumtionen.Jag kan i och för sig hålla med honom om det, men jag kan inte hålla med om atldet sätt han föreslog var del rätta.