prot · G20990 · 1978-12-31 00:00:00 — Omforskares tiUträde till arbetsplatser (vpk): Herrlalman!Jag har frågal vilka initiativ regeringen avser all la för all säkra forskarestillträde till arbetsplatserna. svarar att regeringen inle länkerta något initiativ alls. Detta är djupt beklagligt. Deskäl för denna passivitet som arbetsmarknadsministern anför- vissaremissinstanser, förhandlingar om ett medbestämmandeavtal osv. - kan enligt minmening inle godtas. Folkpartiregeringens urakilåtenheissynder innebär elldirekl ställningstagande för arbeisköparnas inlressen. Detla förvånar mig intesärskilt Det visar än en gång vilka klassers intressen folkparliel vill skydda. RolfWirtén låtsas i sitt svar - för vilkel jag tackar - som om det skulle finnasnägon "för samhällel som helhel" tillfredsställande lösning av dennafräga. Verkliga förhållandet är ju all olika inlressen här slår hårt emotvarandra. Regeringen hänvisar till all frågan om forskares tillträde lillarbelsplalser skall lösas genom förhandlingar och avtal. Del verkligaförhällandet är att man på fackligl håll säger så här: "vel vi allförhandlingsvägen är omöjlig; del finns ingen annan utväg all garanieraforskarnas tillträde lill arbelsplalserna än att lagstifta." Så slår det iLO-tidningen nr 1979. Densom säger sä är miljöombudsman i Metall. Bakgrunden är ell projekt rörande dennya arbelsmiljölagsiiftningen, som arbelarskyddsfonden vill satsa 3,2 milj. kr.pä. Elt stort antal förelag sade emellertid nej. Man ville inte vara med.Metall plockade dä ul tvä av företagen, elt mindre och ell större, och begärdecenirala förhandlingar om rällen för de anslällda all låla forskare komma in päarbetsplatsen. Förelagen var Parca i Kisa och Allas i Skara.De sade emellertid under dessa förhandlingar definitivt nej. Forskarna släppsinte in. Hurkan försöka inbilla allmänhelen att frågan om forskares tillträdelill arbetsplatsen skall kunna lösas genom förhandlingar, närföretagsledningarna intar denna kallhamrade maktposition? Arbelsköparna kansäga nej, därför atl de fortfarande har makten i kraft av ägandet lillproduktionsmedlen. Dellanejsägeri är ingen nyhet, även om del har tilltagit i styrka under de senasieåren. I min interpellation harjag anförl uppgifter om den enkät som gjorts avSveriges sociologförbund om handlingsutrymmet för arbetslivs- Om forskares tillträde till arbetsplatser forskningen.Enkätens resullal gav en skrämmande bild av del som brukar kallas forskningens"frihet". Mer än hälften av forskarna hade personlig erfarenhel avall hindras i sin forskning. Del vanligasle hindret var all man över huvudlaget inte släppts in pä den arbetsplats vid vilken man länkt bedrivaforskning. 24 "i hade vägrats tillträde till arbetsplats. hade intefäll lillgång till begärda uppgifter. 12 "o hade fåll sina rapportercensurerade och 11 "i haderåkai ul föratl rapporterna hemligstämplats. 7 "' hade blivit utestängdafrån arbetsplats på vilken de redan kommit i gång med forskning. presentation av den här undersökningen vid etl symposium omsamhällsforskningen och arbetslivet sägs: "Många tror alt det endasi är enhandfull arbelslivsforskare som moiarbeiais vid genomförandet av sina projekt.Massmedia har endast behandlat den här typen av problem i samband med ett fätalprojekl. Att arbelslivsforskare fritt får bedriva sitt arbele har framslälllssom regel och fallen av motarbetande som undantag. 1 verkligheten är detsnarare delta försia, att arbetslivsforskare friu får bedriva sitt arbele, somär undantagsfallet" Svårigheternaför forskarna har ökal mycket dramatiskt . 74 ''o av dehändelser som anförs i enkäten och som inneburit att forskare förvägratsbegärda uppgifter har inträffat , de tvä sisla åren somenkäten omfattar. av fallen av förbud mot tillträde har inträffatunder dessa två är. Detär, herr lalman, mol denna bakgrund man skall se förslagel från nyaarbelsrällskommillén om en lagregel, som säger alt arbetsgivare skall varaskyldig atl låla forskare som bedriver arbetslivsforskning komma in påarbetsplats och vara verksam där i den omfattning som behövs förforskningsuppgiften. Kommittén säger i sitt betänkande: "finns elträttsligt hinder för atl arbetstagarsidan skall kunna genomföra forskning päarbetslivets område som den anser vara angelägen, nämligen atl arbetsgivaren ikraft av sin rätt att förfoga över arbetsplatsen kan vägra att upplåtaarbetsplatsen för vissl slags forskning. Detla hinder måste undanröjas genom enuttrycklig lagregel. Försl dä likställs parterna pä den här punkten ochforskarna får möjligheter alt tillsammans med de anställda och den fackligaorganisationen genomföra de forskningsuppgifter som de finner angelägna." Sä långt alltså nyaarbetsrättskommitténs betänkande. Delär också mol denna bakgrund man skall se folkpartiregeringens passivitet ochointresse för frågan om forskares tillträde lill arbetsplats. Denna passivitetinnebär i verkligheten att man slår vakt om de nuvarande förhållandena, därarbelsköparna kan stoppa och hindra forskning. Och della är ju lyvärr - jagbeklagar del - även innehållet i det svar som lämnat lill mig här . Oavsell regeringens vägran atl la några initiativ kommer riksdagensledamöler att få ta ställning till denna fräga i samband med behandlingen avvpk-molionen 1978/79:792. söker göra gällande alt jag inte har någotriktigt inlresse förden här frågan. Del är ändå alt vrida saken snett och allframslälla en helt felaktig bild. Självklart menar jag att arbetslivsforskningenär central, och det framgår också av interpellationssvaret, så om della behövervi knappasi forlsälla atl debattera. Nej,, delta samlal borde väl mera gälla hur man på bäsla sätt skallnä en effektiv och god arbetslivsforskning. Då har jag sagt au initiativ justför dagen inte är aktuella, eftersom vi vet att det pågår förhandlingar somskall eftersträva ett på del sätl som ju var avsikten när riksdagenstiftade lagen om medbestämmande. Det vareu av målen alt man skullevidareutveckla den lagen med avtal, och jag tror att arbelslivsforskningen ärell av de områden som är särskilt lämpade att eftersträva elt avtal på. Detär också, som jag nämnde i mitt interpellationssvar, det förslahands-alternalivsom den socialdemokratiska regeringen pekade på. direktivsäger klart ul att här bör man i försia hand eftersträva ett avtal ochförhandla sig fram lill etl positivt resultat Delkan väl också påpekas alt när man i elt lidigare skede, , hade etlavancerat förslagom ett avtal i anslutning till medbestämmandelagen, så fannsdel även med synpunkter på hur just arbelslivsforskningen skulle bedrivas.Arbetsmarknadens parter hade där kommil ganska nära varandra. Jaghoppas alltså fortsättningsvis att det skall vara möjligt att gå till väga pådetta sätt, när man tagit upp förhandlingarna, och vi för naturiigtvis se vaddel leder till. I grunden har jag den uppfattningen atl man måste tryggaarbetslivsforskningen, och finner man inga andra vägar får man också övervägalagstiftningsvägen. Jag vill inte sticka under stol med det, men det gäller förslnär man inte längre kommer fram på de här, som jag ser det, lämpligare vägarna. Detlaär inte något ställningstagande till förmån för arbetsgivarintressena, ulan vadjag försöker göra är att fä fram elt resultat som kan stärkaarbelslivsforskningen och skapa ett sädani psykologiskt klimat för verksamhetenalt båda parter känner del angeläget all driva en omfatlande forskning på detlacenirala område. Jag tycker ocksä det finns anledning au påpeka alt vi i daghar fäll till stånd en mycket omfattande arbetslivsforskning i . Jag harhär en förteckning över 24 myckel omfattande projekl som visar hur avanceraddenna verksamhet faktiskt är, och där möler man nalurliglvis problem. Dethjälper inte om man lagstiftar aldrig så myckel i denna fråga -man kommer ändåatl möla svårigheter när del gäller hur arbelslivsforskningen skall bedrivas ide enskilda fallen. Det kommer au vara problem genlemol de enskildaindividerna, genlemol fackei, genlemol arbetsgivarsidan, och det kommer attframställas propåer frän de fria forskargrupperna, som kan känna sig lilelförda åt sidan om parterna pä arbetsmarknaden skall vara suveräna i dennafråga. Så visst finns det många problem i samband med arbetslivsforskningen,och det är dem vi måste se vidare på och få en Omforskares tillträde till arbetsplatser Om forskares tiUträde till arbetsplatser helhetslösning på samt,som jag har sagl ell par gånger redan, om möjligl gå fram avtalsvägen för altfå lösta. hänvisar lill en undersökning som skulle vara del hell avgörandedokumentet i denna fräga och som skulle ge den skrämmande bilden av hur delförhåller sig. Jag lycker nog alt , när han nu slickarsig om munnen och ciierar ur den, ocksä borde ta fram de rader i undersökningendär man säger alt "undersökningen måsle tolkas med försiktighet". Detär vad dessa rapportörer själva anser om undersökningen. Man kan då fråga: Vadär del som gör att författarna själva känner sig sä osäkra? Ja, det är flerafakiorer, men den vikligasie -jag skall nöja mig med den - är all bortfallet ärsä slorl som 37 '-'>, och del visar all del är eu bräckligt underlag. Därmedharjag inle för etl ögonblick - del vill jag på en gäng säga, Carl-HenrikHermansson - fört problemen åt sidan. Jag är medvelen om au de finns här ochall vi skall ta tag i dem, men lål oss ocksä ge en någorlunda rällvis beskrivningav hur arbelslivsforskningen bedrivs ute på svenska arbelsplalser . vill anslränga sig lilel och ta kontakt med dem somhåller på med detta, exempelvis arbeislivscenirum -därjag har varit helaförmiddagen och diskuterat med de forskare som arbelar med detta och som kandetla kanske bällre än några andra i vårt land - får han en hell annan bild än.den han försöker framställa här ifrån lalarslolen . (vpk): Jag kan försäkra all jag har myckel goda kontakter med enrad forskare vid arbeislivscenirum och även med forskare som är verksamma påandra håll i landel. Del är inte så alt det ärjag som har gjort den härundersökningen som jag refererade, utan del är en undersökning som har utfört, och den har sedan redovisats vid ell symposium ochblivit föremål för behandling i fackpressen. Allaundersökningar av detla slag skall nalurliglvis tolkas med försiktighet Del ärdock av de tillfrågade forskarna som har svaral, och jag iror inie all delär en så förfäriigi läg proceni om man länker på hur man måste skicka utenkälfrågor i ell sådanl här fall. Del finns ju inget register över arbelslivsforskare,ulan en sådan enkät kommer iroligen atl nå även personer som icke har sysslatmed arbeislivsforskning och som av den anledningen icke svarar. Jag tror alltsåall de siffror som jag anförde och som finns med i interpellationen i självaverkei är räll skrämmande. Jaglycker nog arbetsmarknadsministern kunde medge detta i stället för att försökatolka bort resultaten av denna undersökning. Det är heller inle sä att jagslickat mig om munnen därför atl jag har funnit bevis på vilka som fortfarandeär maklägare på de svenska arbelsplalserna; snarare borde med sinpolitiska åskådning slicka sig om munnen-om man nu skall använda delta lilelbanala uttryck som han själv införde i deballen - när han finner altkapitalägarna barden avgörande bestämmanderätten. Jag reagerar nog på ett hellmotsall sätl -jag blir ilsken och tycker alt detta är någonting man måsie ta itumed och även ändra pä. RolfWirtén anfören rad hinder föratt regeringen nu skall framlägga något förslag omforskarnas lilllräde till arbelsplalserna. Jag anser inte all dessa hinder ärreella, och jag vidhåller alt den position som arbetsmarknadsministern intagiti inierpellalionssvarel döljer de fakliska förhållandena. Han hänvisar då lillförhandlingarsom ju startat igen om etts. k. , men ell faklum ärju från fackligl häll har förklarat atl man icke längre tror påall denna fråga om forskares tillträde till arbetsplats kan lösas genom förhandlingaroch avtal, ulan man hänvisar direkl lill alt en lagsliftning är nödvändig. Delär också eu faklum att den nya arbetsräliskommiitén föreslog lagsliftning. Dentycker inte att man kan nöja sig med förhandlingar och avial. Den har ingåendestuderat och diskuterat denna fräga. Aujag anser att regeringens och arbetsmarknadsministerns ställningstagande ärtill förmån för arbetsgivarinlressen beror pä all ingenling händer. Man göringenling, finns ute på arbelsplalserna arbeisköparnas räll altförhindra och stoppa forskning. Det är också vad de gör. Det är inle så allförhållandena på någol säll har blivit ideala. Jag kan ännu en gäng åberopa delsom jag log med i mitt försia inlägg och som hänvisar lill den undersökning somgjorts om den nya arbelsmiljölagstiftningens verkningar och som bl, a. Metallskulle försöka genomföra. Metall får icke in sina forskare på arbetsplatsen. Vadmenar nu konkret all man skall göra för all fö lill stånd denforskning flera fackförbund vill ha och som arbelarskyddsfonden vill ge pengarlill men som arbeisgivarna säger nej till. Vad skall man göra för all fä dennavikliga forskning lill slånd? Jagtycker inle atl de hinder anför är reella. De har en viss likhetmed en obolfärdigs förhinder. Men naturligtvis är del viktiga för både defackliga organisalionerna och forskarna att fö reda på arbetsmarknadsministernsoch regeringens fakliska och grundläggande uppfattning i denna fråga. Därförvill jag ställa Ivå komplellerande frågor, som jag tror atl del är vikligl attarbetsmarknadsministern också svarar på. Fördet försia: Vad avser arbelsmarknadsministern all göra när det klart harframgått att förhandlingarna om ell medbestämmandeavtal inte löser frågan omforskares lilllräde till arbetsplatsen? Får vi då etl förslag lilllagstiftning? Fördelandra: Vill arbeismarknadsminisiern och regeringen all arbelslivsforskarnaskall ha lilllräde till arbetsplatserna på del sätl som nyaarbetsrätts-kommittén föreslår eller vill de i stället slå vakt omarbeisköparnas nuvarande räll all hindra forskning? Delär de avgörande frågorna, och del är dessa frågor som de fackligaorganisalionerna och forskarna vill ha svar pä. Tisdagenden 27 febnjari 1979 Omforskares tiUträde till arbetsplatser Omforskares tiUträde lill arbetsplatser Bara några ord yllerligare om den undersökning som Cari-HenrikHermansson refererar till. Det kanske ändå bör sägas till kammaren all dennaundersök ning gjordes . Del är alltså en ganska gammalundersökning. Den presenterades 1977 och har sedan blivit liggande utan nägon störreobservans. har den fött etl visst uppvaknande, och det ärju bra attarbetslivsforskningsfrägorna diskuteras. I och för sig välkomnar jag detta, menjag tror all man kanske - när man nu lalar om att det här håller pä att händanågonting fruktansvärt, atl forskare stoppas som vill utföra cenirala uppgifterför all komma till rätta med svårigheler ule på arbelsplalserna -gör sig, föralt uttala sig försikligt, skyldig lill en liten överdrift, vilkel jag ocksåframhöll i mitt lidigare anförande. Jagvill återvända till den bedömning arbeislivscenirum gör , år1979. Det står helt klart atl man vidhåller den ståndpunkt som man redogjordeför i sill remissvar med anledning av den nya arbelsrätiskommitléns förslag.Även arbeislivscenirum betraktar del alltså som en vinst, om man kan lösafrågan avialsvägen. Om delta inte aren framkomlig väg fär man - som jag sade imitt lidigare inlägg - använda sig av lagsliftning. Delta blir emellertidaktuellt försl i ell senare skede. Del här är ocksä mitt svar pä Cari-HenrikHermanssons fräga nummer etl. Jag menar atl man skall gä lill väga på dellasätl, eftersom jag tror att saken vinner mest på del. Del är också min avsiktatl redovisa denna inställning i den proposilion som vi nu under etl anlalmånader har arbetat intensivt med. Regeringen tänkie meddela att den avseratiäterkomma till frågan om arbetslivsforskningen. Det är inte på någol säu på detviset all regeringen skjuter frågan ifrån sig. Tvärtom, frågan är angelägen ochgrundinställningen är klar. Del gäller emellertid all finna den bäsla metodenför alt nå resultat, och jag tror alt den metod som jag här har skisserat ochsom stöds av arbeislivscenirum är den bällre. Detär kanske också av intresse alt nolera all forskare vid arbetslivscentrum ändåhar den uppfattningen alt resurserna i när del gällerarbeislivsforskning är ovanligt goda, jämfört med förhållandena i andra ländersom brukar jämföra sig med. Med de egna forskningsprogrammen har manuppenbarligen hafl relativt fö svårigheter. Vissl finns det problem, och demmäste vi försöka komma till rätta med. Men jag tycker inle heller all vi skallsvartmåla situationen. Denandra frågan som slällde var om forskarna skulle ha rältalt bedriva sin verksamhet ellerom man skulle hindra dem. Jag tycker, herrtalman, all jag har avgelt en myckel klar deklaration om var jag står i dennafråga. Jag menar att man skall göra alll för atl seriösa arbelslivsforskareskall kunna bedriva sin verksamhel och att man, när vettiga projeklpresenteras, skall eftersträva att de kan genomföras. De hinder som finns skallvi med gemensamma krafter försöka atl undanröja. Grundinställningen är,, mycket klar. (vpk): Del ärju faktiskt så, , all forskare som försöker genomföraarbetslivsforskning fortfarande stoppas. Del fall som jag relaterade i millförsia inlägg är ell lydligi bevis på detla. Metall har tvingats gå tillcenirala förhandlingar. Man har lagil ul tvä företag, som inle är vilka somhelst utan myckel kända förelag i värt land, men man har ändå icke kunnai uppnånågot resultat visar att man snabbi mäste göra någonting för alt enändring skall komma till stånd. Jagundrar vad i delta fall vill rekommendera Metall. Vad skall Metallgöra? Skall man driva kravel på lagstiftning, som man gör, eller skall man baravänta och låla företagen säga nej lill en seriös forskning rörandearbetsmiljön? Jag tror nämligen inle au någon kan påslå att detta icke var etlseriösi projekl. Jag noterar emellertid arbetsmarknadsministerns svar pä minabägge frågor. Det ena svaret var all om förhandlingar inle ger resullal kommerhan atl snabbi lägga fram ett förslag lill lagstiftning. Jag tror all densillandearbeismarknadsministern kommeratl tvingas till det-om del nu blir herrWirlén eller någon annan får vi se. Ävensvarel på den andra frågan kan jag nolera såsom posilivi - att man måste göraallt föratl seriösa forskare skall fö komma in på arbetsplatserna. Det ärnaturligtvis ell allmänt och runl uttalande, del behöver preciserasyiteriigare. Min inställning äratt när forskare har stöd av den ceniralafackliga organisationen eller av lokal facklig organisation skall arbetsköparenicke ha rätt all vägra tillträde lill arbetsplatsen för forskning. Menvad skall Metall göra ? Den frågan svarade inle på. Man kaninte genomföra projekt rörande verkningarna av den nya arbetsmiljölagen. Vadvill rekommendera Metall atl göra? Omfördelningen av statliga medel för information och utbildning med anledning avmedbestämmandelagen Överläggningenvar härmed slulad. § 12 Omfördelningen av statliga medel för information och utbildning med anledning avmedbestämmandelagen ArbetsmarknadsministernROLF erhöll ordet för att besvara () den 8 februarianmälda fråga, 1978/79:335, och anförde: Slen har frågat mig om fördelningen för innevarande budgetärav bidraget lill informalion och utbildning med anledning avmedbestämmandelagen kommer all korrigeras sä att arbetsgivarorganisationernaför av detta bidrag i stället för de de nu för enliglregeringsbeslut, menar att arbetsmarknadsutskottet i sitt betänkande med anledning av1978 års budgetproposition fastställt atl arbetsgivarorganisationerna skall ha20 96 av bidraget och atl regeringens beslut om fördelning därmed skulle stå istrid med beslut i frågan, I arbelsmarknadsuiskouelsbelänkande sägs: "För della ändamål beräknas Omfördelningen av statliga medel för information och utbildning med anledning avmedbestämmandelagen 103 milj, kr,, en ökningmed 28 milj, kr, i förhållande lill innevarande budgetär, F, n, utgår enfemtedel av beloppet till arbetsgivarorganisationer," Bortsettfrån behandlingen av en socialdemokratisk molion om all bidraget lillarbetsgivarorganisationerna skulle upphöra hell är fördelningen i övrigl inteomnämnd i utskottets betänkande. Utskottetoch därmed har således inte tagit ställning lill hur dessa medelskall fördelas. Utskottet konstaterade endast att fördelningen under budgetåret1977/78 var sådan alt arbetsgivarorganisationerna fick av medlen. Fördelningenhar följaktligen inte skett i strid mol beslut och regeringen harinte heller några planer på atl ändra sitt beslut i frågan. Jagvill i delta sammanhang passa på all nämna varför regeringen för innevarandebudgetär fördelat bidraget så att arbetsgivarorganisationernas andel av medlenminskade till drygl 12,5 96, Denfördelning, 80 96-20 96, som tillämpades förde försia åren grundades pä enbedömning av parternas behov av atl informera om den nya lagen. En sågenomgripande lagstiftning förutsatte, för all fö avsedd verkan, all statsmakternaekonomiskl stöttade arbelsmarknadsparierna när de skulle informera och ulbildade sina om lagens effekler i arbetslivet Dessa insalser får nu huvudsakligenanses genomförda. För all medbestämmande i arbetslivet skall bli en realitet krävsvidare all de.fackliga förtroendemännen fär vidgade kunskaper om bl. a.företagsekonomi, förelagsledning, personaladminislra-lion ocharbelsorganisation. Utbildningsbehovet pä den fackliga sidan motsvaras såledesinte av ett liknande behov på arbetsgivarsidan. Vadjag nu sagl samt del faklum atl omsättningen av arbelsgivareföreträ-dare ocksåär väsenlligi lägre än den är för de fackliga förlroendemännen innebär enligtmin mening all den fördelning som gjoris för innevarande budgelår väl avspeglarde behov som finns pä arbetsplatserna runt om i landel. Delta beläggs ocksä avatt arbetsgivarorganisationerna, om de fått 20 96 av medlen för innevarandebudgetår, skulle fått drygl 6 milj. kr. mer än de begärl och planerat insalserför. Jag ber all fö lacka arbetsmarknadsministern för svarel på min fräga.Jag har uigäli från alt riksdagsbeslutet med anledning av det, betänkande frånarbetsmarknadsutskollel som arbetsmarknadsministern citerade ur är det somskall reglera den nuvarande fördelningen. 1 vart fall måste enligl min meningredovisningen i belänkandel ligga lill grund för regeringens verkställande avriksdagsbeslutet Enligt min lolkning av riksdagsbeslutet innebär della enfördelning där arbetsgivarsidan skall få 20,6 milj. kr. -icke 13 milj. kr.,somanges i regleringsbrevet Jag kan inle finna atl nägon annan tolkning är rimligmed åberopande av den redovisning som görs i arbelsmarknadsulskotletsbetänkande. Kammarenfattade sitt beslut om storleken av anslagel lill de två berörda parterna medledning av de upplysningar som lämnas i belänkandel. andra grunder, ,skall vi här i kammaren kunna bedöma hur slort anslagel skall vara förparterna? Nuhar arbelsmarknadsministern i sill svar velat hävda en annan lolkning, ochjagvill då slälla en följdfråga: Anser inte arbeismarknadsminisiern atl det ärrimligt, med lanke på balansen mellan parterna, med en sådan fördelning somanges i belänkandel, dvs. Arbeismarknadsminisiernvill som belägg för sin uppfalining anföra atl arbetsgivarorganisationerna inlehar velat la ut hela sin andel av anslagel och att de inle har planeratinsalser för högre belopp. Jag menar all del inte är någol skäl för att trappaned anslaget alt dessa organisationer inte jusl nu har velat förbruka hela sillanslag. Verksamheten kan ju växla frän lid till annan, och vi vel all delföreslår nya uppgifter i samband med all man skall genomföra de kommandemedbestämmandeavtalen. Jag menaratt detia inle är någol skäl för att plussa påännu mer på motpartens anslag. Har inte arbetsmarknadsministern övervägtalternativet alt i stället spara de eventuella överskottsmedlen? Jagvill slutligen fräga om arbetsmarknadsminisierns handlande är elt utlryck försialens neutralitet i förhållande lill de två berörda arbelsmarknadspariernaoch atl della speglar en realistisk balans mellan dessa. Omfördelningen av statliga medel för information och utbildning med anledning avmedbestämmandelagen