prot · G20915 · 1978-12-31 00:00:00 — Delta torde inle ha skett ulan regeringens goda minne, något somstärker intrycket av en helt medvelen avsikt att avveckla hellre än altutveckla. Dearbetande vid i har tagit fram elt belydande program för nyproduktion som skulle kunna realiseras med befintlig kapacitet. Regeringentycks inle i något sammanhang ha använt eller ens observerat detta. Förde regioner som i första hand drabbas av varvskrisen saknas alltjämt -eftermånga år - alla som helst medvetna och planmässiga sysselsättnings-program. Deåtgärder som vidtagits under de båda regeringarna inskränker sig lill de i snävmening mest nödvändiga socialpolitiska, Inga nya industrier, ingalångsiktsprogram, inga specialåigärder för att angripa den allmänt svåraarbetslösheten i Göteborgs-, Malmö-, Landskrona- eller Gävleregionen harsignalerats. Regeringen låter varvskrisen sprida sina verkningar på delallmänna arbetsmarknadsläget ulan alt man handlar. Vidsidan av de frågor som kommer alt behandlas när börjar arbeta med propositionen finnsalltså en rad frågor av vilka flera kräver omedelbara svar. Mol denna bakgrund får jag ställa följande frågortill industriministern: Varförhar regeringen passivt åsett varvskrisens utveckling i och faktiskt idkat passivt motstånd mot försöken alt bryta den? Vilken är regeringens egentliga inställning tillnaturgasfrågan? När ämnar regeringen ta systematiska konlakler medländer, vilka önskar bygga ut sina flottor? Planerar regeringen någon utveckling av den inrikessjöfarten? Vilka områden av den framtida industriutvecklingenbedömer regeringen som intressanta för varvens avsättning? När ämnar regeringen presentera utvecklingsprogramför de drabbade varvsregionerna? Varför saknar den kommande varvspropositionenanalys och slällningslagande av så många bland de här nämnda frågorna? 1978/79:31 av JörnSvensson (vpk) till industriministern om politiken för tekoindustrin: ofta använt talesätt lyder: "Medan gräsetväxer dör kon." Det kan slå som rubrik för lekopoliliken i . Sysselsättningeninom tekoindustrin har drastiskt rasat neråt. Ytterligare förelag vacklar.Tusentals arbeten hålls uppe med hjälp av föreiagssubven-lioner. Imporinivåergodtas som bestående fast de ligger långt högre än för . Lägelkräver snabba åtgärder och en klar målinriktning i poliliska läget är oklarare . Ingenslans är del politiskadubbelspelet och inkonsekvensen så ohöljda som i tekopolitiken. Det gäller förbåde regeringen och den socialdemokratiska oppositionen. Vihar inte råd att förlora ett enda tekojobb, säger industriministern i Skene.Yueriigare minskning är nödvändig, säger samme minister samlidigt i . Räddajobben i teko! ropar socialdemokraternas politiker och förespråkar 70-75 %import, vilket är liktydigt med au slå ut minst 10 000 jobb till. Delmåsle göras slut på denna oklarhet och denna orimliga situation förlextilregionerna och dess 40 000 arbetare. Vissa grundläggande poliliska frågormåste klarläggas . Mankan inle passivt vänla på lextildelegationen. Den kan inte ge de poliliskaramarna. Del kan bara regering och riksdag göra. Detaljerna i tekopolitiken kananslå, tills delegationens material föreligger. Men ramarna är en politiskfråga, i vilken de poliliska myndigheterna har atl styra delegationen, inletvärtom. Delegationen kan bara utreda följderna av olika alternaliv och olikapoliliska förutsättningar. Delegationens ordförande efterlyser själv iBeklädnadsarbetarförbundets jubileumsskrift besked om vilken nivå påsysselsättningen som skall gälla. Hans åsikt är att den måsle bestämmas mycketsnart. , inle , måste komma med förslag. Enrad politiska frågor måste få svar. Tekoindustrins nedskärning motiveras bl.a. med "den internationella arbetsdelningen". Men denna arbetsdelningändras ständigt. Man kan inte hävda all lågprisländer skall hålla siglill enklare produkier. Man kan inte hävda atl svensk tekoindustri skallunderkasta sig varje förändring i , , eller . Deninternationella arbetsdelningen är en ekonomisk myt. Den leder till nackdelarför både faltiga nationers folk och folk i de avancerade industriländerna. Enrad ekonomer, från lill , är överens om all nationelldifferentiering och viss basproduktion i alla branscher leder till bättreekonomi för en nation än liberal specialisering. Varför skall då denna falskadogm få kasta ut tekoarbetarna i arbetslöshet? Tekoindustrinär redan starkt nedskuren. Ytteriigare ras förstör förutsättningarna för helabranschen. Detta slutliga ras kommer, ifall mer lid förloras. Tekoindustrinär starkt regionalt koncentrerad. Hela bygder hotar försänkas i kroniskdepression. Trots della har varken den sittande eller den förra regeringenvisat några som helst program för ny induslri, för tekoregionernas utveckling,för bemästrande av den sociala situationen strukturellt och . Motbakgmnd av detta desperata och brådskande läge får jag lill industriministernställa följande frågor: När redovisartekodelegationen lill regeringen? Hur många arbeten inom teko är statsrådet bereddalt sälla som mål? Ämnar regeringen hälla pä den alltmer föråldradeoch orimliga principen om internationell arbetsdelning? Finner regeringen en importnivå pä 70-75 96 rimlig,när nivån för mindre än var 50 och då ansågs hög? Vilka program förbereder regeringen för nysysselsältning till de utpräglade lekoregionerna och -orterna? Varför har nämnda program dröjt så länge, trots alttekokrisen är av så gammalt datum? 1978/79:33avLfl/s-Ove//o,?ÖÉ'/g(vpk)lillindustriministern om handelsstålspolitiken: Debatten i energifrågan under sommaren och höstenhar koncentrerats kring frågan om de två färdiga reaktorerna ochRinghals 3 skall laddas eller inte. kommunisterna har sedan 1975hävdat all laddning av nya reaktorer inte bör ske förrän del klart har bevisalsatl kärnkraften utgör lösningen pä energiproblem. Ingenting harframkommit som visar atl så är fallet. Tvärtom har material och andra rapporter, såväl inhemska som utländska,visat alt kärnkraften blir dyrare, att säkerhels- och driflproblemen är störresamt att alternativa energikällor och energisparande åtgärder erbjuder myckelstörre resurser än vad vi kände lill 1975. Allldelta talar emot en laddning av nya reaktorer, men det är inte det som ärhuvudfrågan. Oavsett vilket beslut regeringen kommer fram till i den frågan, säär den marginell och påverkar inle vår framtida energipolitik ochenergiförsörjning på något avgörande sätt. Del viktiga är all så fort sommöjligt fatta elt beslut om vilken energipolitik vi skall ha . Dethar i skilda sammanhang tidigare talats om "kärnkraflsparentesen". Omdel skall bli möjligt att sätta den, behövs det ett principtx;slut emotkärnkraft möjligt. Varje uppskov med ett sådant beslut binder ossfastare lill kärnkraften, förhindrar all tillräckliga resurser satsas påalternaliv teknologi och möjliggör fortsatta felinvesteringar ikärnkraftsutbyggnad och kärn-kraftsindustri. Delfinns en lång rad av tunga invändningar mol kärnkraft, såsom nämnts här. En avde viktigare gäller bränsleförsörjningen lill den lyp av reaktorer som vi har idet svenska kärnkraftsprogrammei. Vi är helt beroende av utlandet för att fåbränsle till våra reaktorer. Enligt alla tillgängliga uppgifter är världenstillgångar av del uran som vi kan använda i dem begränsade, och enbristsituation kommer atl uppslå redan pä 1990-lalet. Vi får således enurankris lika snabbt som vi får en oljekris, om vi inle övergår lill andrareaktortyper med bättre bränsleekonomi, dvs. bridreaktorer med plutonium som bränsleeller andra liknande reaktorlyper. Detär angelägel alt redovisa konsekvenserna av all vi binder oss för kärnkraftensom energikälla, inte bara på kort sikl utan också för Mot denna bakgrund villjag fråga statsministern: För hur läng tid och frän vilken leverantör ärbränsle säkrat till de sex reaktorer som är i drift? Hur är del tänkt atl bränsleförsörjningen skallordnas om vi får tretton reaktorer i drift enligt beslut? Om inte ett avvecklingsbeslui fattas nu ochgenomförs , vilka alternativ står oss då lill buds efter dennatidpunkt? Vill statsministern biträda eu beslut om avvecklingav kärnkraft ? 1978/79:33av Lars-OveHagberg(vpk)[\\\ industriministern om handelsstålspolitiken: beslulade detta är en siålpoliiikför uiifrån sirikt förelagsekonomiska utgångspunkter. Handelsstålindustrinskall genomgå en genomgripande strukturförändring och anpassas till rådandeinternationella förhållanden, dvs. den kapitalistiska frihandelspoliiiken. Detinnebär stordrift, koncentration och rationaliseringar med färre jobb somföljd. Denna politik är från samhällsekonomisk synvinkel en katastrof Några nyajobb som ersätter alla dem som går föriorade kommer inte all finnas. Flerabruksorters existens är hotad och andra bruksorter drabbas av stor arbetslöshet,ekonomiska och sociala problem. Handelsstålsutredningen-som tillsattes av förre industriministern () - förverkligas nustegvis. I skall personalstyrkan ytterligare minskas somframtidsinvesteringar i vidareförädling uteblir. Domnarvets järnverk utarmassom stålverk genom ett borttagande av den malmbaserade metallurgin. Gmvdrifteni de gmvor i som tillhör skärs ned drastiskt. Sådan ärSSAB:s strukturplan. Det är lill denna plan och dessa åtgärder som riksdagensatsat , en plan som skär bort över 4 000 jobb ochindirekl tiotusentals. ISSAB-siruktureringens spår följer sedan förre LO-ordföranden om de mindre handelsstålverken. Ett förverkligande av denutredningens förslag innebär atl ytterligare ca I 000 jobb försvinner. Särskilthårda blir effekterna i , , och . Delsenare verket skall även enligt utredning läggas ned. Istället för en rent företagsekonomisk siålpoliiik på de kapitalistiskamarknadskrafternas villkor krävs nu en ny gruv- och siålpoliiik som planerasefter samhällsekonomiska grundvalar. Övergripande målsättning skall vara fullsysselsättning på varje ort, med satsning på avancerad förädling, ny teknik ochnya produkier. Svensk handelspolitik måsle förändras så all den skyddar svenskstålindustri och sysselsättning från all totalt utarmas av de inlernationellakapitalistiska stålintressena. Privalbolagen i svensk gruv- och stålindustrimåsle avskaffas och gruvorna och stålverken genomgå en demokratisknationalisering. presenterade Gruvindustriarbetarförbundeielt fackligi-politiskt handlingsprogram som till stora delar är samstämmigt medvpk:s politik. Kraven på planmässighel, atl samhälls- och lönlagarintressetskall gå före kapitalets, förstatligandekravet, kraven på långtgående förädlingoch en bibehållen masugnsdrift i de största handelssiålverken återfinns också idetta handlingsprogram. Sedanriksdagen fattat sitt beslut om har verkligheten visat delorimliga i att förverkliga beslutet. Stora personalminskningar i fårkonsek venser för hela Norrbotien. Kraftiga föriusteravjobb i Domnarvel ochVästerbergslagsgruvorna får stora direkta och indirekta sysselsättningsproblemsom följd. Orimligheterna belyses av personalpolitik. Trots Domnarvetsomedelbara behov av 100 arbetare och ännu fler, om man beaktar service ochunderhåll, anställs endast ell fåtal och flera hundra ungdomar får gåarbetslösa. Opinioneni de regioner som i första omgången drabbas hårdast är entydig: Vi vill behållajobben. Men det räcker inte alt skjuta nedläggningsbeslut längre frami tiden eller lidigarelägga investeringar. Det handlar först och slutligen omvilken gruv- och stålpolitik som skall drivas, en förelagsekonomiskmarknadshushållningspolitik med färre arbetstillfällen som följd eller ensamhällsekonomiskt planerad gruv- och siålpoliiik som utgår från de anställdasintressen av tryggade arbetsplatser. Vpkär det enda parti som konsekvent företräder den senare linjen. avslogsav alla de övriga partierna vpk:s förslag lill struktur- och sysselsällningspolitiskariktlinjer för . De är nu mer aktuella än någonsin, nämligen: Järnverketi utvecklas med högt driven förädling och manufakture-ring.Sysselsättningen bibehålls minst på nuvarande nivå. behåller den malmbaserade metallurgin samiidigi som satsningargenomförs på tunnplåt. Sysselsättningen bibehålls på tidigare nivå. ökar satsningen på förädling och behåller antalet anställda. i Västerbergslagen fortsätter driften. Nedskärningar eller nedläggningar fömtsälter alt ersättningsindustrierär ordnade och färdigställda innan gruvbrytningen genomgår förändringar. Demindre handelssiålverken skall bestå. Ökad förädling skall garantera minstnuvarande sysselsältningsnivå på de olika orterna. Medanledning av det anförda anhåller jag om all lill industriministern få ställaföljande frågor: Ärindustriministern och regeringen beredda all i anledning av den allvariigasysselsäitningssituaiionen inom gruv- och handelsslålsindustrin medverkar lillföljande: a)att frångå besluten om strikt förelagsekonomiska utgångspunkter för ochatt i stället samhällsekonomiska bedömningar och full sysselsättning på varjeort skall vara vägledande för ? b) alt privatintressena i kopplas bort och genomgår endemokratisk nationalisering? c) atl sådana riktlinjer för struktur ochsysselsättning förverkligas med "egen utveckling" - metallurgi ochförädling - vid de tre järnverken i , och och attlidigare sysselsäitningsnivåer bibehålls? d) altgruvbrytningen inle upphör förrän malmen är utbruten och att ersättningsindustrier anskaffas till gmvorterna innan gmvan är utbruten? e) attde mindre handelsstålverken skall garanteras fortsalt full sysselsätt ning och att därmed förslagen i utredning vad gäller sysselsätl- ningsminskningar inte beaktas? 1978/79:34 av TommyFranzén (vpk) lill arbetsmarknadsministern om åtgärder för atl minskaungdomsarbetslösheten: Vi har vid åtskilliga tillfällen under senare århaft anledning alt diskulera ungdomsarbetslösheten. Arbetslösheten i åldrarna16-25 år har varil hög under hela 1970-lalet. Av ungdomarna har invandrarna ochkvinnorna drabbats särskilt svårt. finns del i ännu högre grad skäl att diskulera denna arbetslöshet, menframför alll atl göra något åt densamma. F. n. är ca 54 000 ungdomar direktarbetslösa. Till delta kommer alla de tiotusentals som f. n. genomgårAMS-ulbildning och som egentligen efterfrågar jobb, samt alla de tiotusentalsom beretts s. k. beredskapsarbete och således inte kunnat beredas eltordinarie arbete. Situationen är i högsta grad allvarlig och regeringenshandlingsförlamning när del gäller atl skapa nya beslående jobb för ungdomenframstår än klarare. Ingen analys om den egentliga orsaken har gjorts och ännumindre har några åtgärder vidtagits mol dem som skapat denna situation. Deäigärder som regeringen har vidtagit för atl motverka arbetslöshetenhar inte lett lill atl man lyckats svänga den tendens till ökad arbetslöshetsom har funnits . Detta har på ett skrämmande sättdrabbat bl. a. ungdomen. Utan alt hemfalla åt någonvad-var-det-vi-sa-argumentering, sä måste man än en gäng konstatera delomöjliga i all angripa långsiktiga strukturella problem med kortsiktigaåtgärder. Närregeringen lade sin proposition om åtgärder mot ungdomsarbetslösheten,angavs syftet atl alla unga skulle garanteras arbete, utbildning eller praktik.Del är svårt alt säga om ungdomsarbetslösheten över huvud tagel harpåverkats av de genomförda åtgärderna. Vad man kan konstatera är alt fleraungdomar än någon gäng lidigare går utan jobb, samtidigtsom fler ungdomar än någonsin lidigare är föremål för uppehållandesysselsäiiningsåigärder, i form av beredskapsarbeten, subventionerade lönereller mer eller mindre - ofta mindre - målinriktad utbildning. Detta ärnaturiigtvis en i längden fullkomligt ohållbar situation och det är nödvändigl,som vi från vpk:s sida gång på gäng hävdat, att med statligaåtgärder öka den totala sysselsättningen i landet. Ijanuari tillkallades delegationen för ungdomens sysselsättningsfrågor(DELFUS). Direktiven för delegationen är myckel knapphändiga, men som främstasyfte anges atl "föreslå åtgärder som bör göra del möjligt att nä delgrundläggande målet att alla ungdomar skall tillförsäkras arbete, praktik ellerutbildning". Det enda rimliga är då atl man utgår från de verkligaorsakerna till ungdomsarbelslöshelen. En fömlsälining måsle självfallel varaalt ungdomarnas rätt till arbete inte får tillgodoses på bekostnad av någon annangrupp av lönearbeiare, exempelvis de äldre på arbetsmarknaden. Vilkaär då orsakerna till ungdomsarbetslösheten? Från borgeriigt håll och frän andrasom ser som en huvuduppgift alt slå vakt om det nuvarande ekonomiska systemet,hävdas olika förklaringar som kan åtgärdas genom tämligen enkla administrativaåtgärder från samhällets sida eller ställer stora krav pä anpassbarhet hos dearbetslösa ungdomarna. Man finner förklaringar som all ungdomarna har för dåligutbildning eller ingen utbildning alls, alt de bor på fel plats, all del behövsbättre yrkesvägledning,alt de har förstora krav på jobben, att trygghetslagarnaskrämmer arbelsköparna från att anställa ungdomar, atl del är den ihållandelågkonjunkiurens fel osv. Detär förmodligen möjligl att genom utbildningsinsatser, ivångsförflyii-ningar,yrkesvägledning, utpressning för all tvinga ungdomar all acceptera lågavlönadejobb i usla arbetsmiljöer och uppluckring av trygghetslagen, se till alt någotfler ungdomar kommer i arbete. Men detta kommer inte alt leda till allungdomsarbetslösheten försvinner, eftersom del inle finns tillräckligt mångajobb. Det finns heller ingen anledning atl vänla sig en avgörande förändring omlågkonjunkturen vänds i sin motsats. Vi vet atl utslagningen från arbetsmarknadenhar ökat stadigt , och ungdomsarbetslösheten är en delav denna utslagning. Detta är en trend som har stått sig tämligen opåverkad avtillfälliga konjunktursvängningar, och det är av allt att döma inte hellernågot unikt svenskt fenomen, ulan har sin motsvarighet i hela denindustrialiserade kapitalistiska världen. Därför måste detta ses som enstrukturell företeelse betingad av förändrade förutsättningar för denkapitalistiska produktionen, med vikande sysselsättning som följd. DELFUShar lagl fram elt program i 15 punkier som sedan legat till grund förregeringens senaste åtgärder mot ungdomsarbetslösheten, som i sin lur.sammanfattats i 18 punkter. Det handlar genomgående om utbildning, praktik,beredskapsarbeten och förstärkningar av arbetsförmedlingarna. Bortsett från eltpar punkter som helt saknar praktiskt innehåll, kommer de här åtgärderna atlförbättra en del ungdomars möjligheter atl få jobb. Men ingen enda av dessapunkter garanterar varaktigt jobb och ännu mindre syftar någon av punkternatill att på ett seriöst sätt angripa ungdomsarbetslöshetens orsaker och vändaden uppåtgående trenden. Slutsatsernaman måste dra av delta är dels den nuvarande ekonomiska maktstrukturensoförmåga atl tillgodose ungdomars och andra gruppers rätt till arbete, dels attden borgeriiga regeringen accepterar en fonsait arbetslöshet och därmed ocksåungdomsarbetslöshet. Följaktligen måste regeringens äigärder motungdomsarbelslöshelen betraktas som skenmanövrer för atl dölja problemensegentliga karaktär och omfattning. Man försöker få det lill att arbetslösheteni huvudsak beror på den arbetslöse själv och man försöker skyffla undan dearbetslösa i beredskapsarbeten och utbildningar, som för de flesia inte kommeratl vara något annat än återvändsgränder, så länge del saknas elt långsiktigtperspektiv på hur allas väg till arbete skall kunna tillgodoses. Förinvandrarungdomen är situationen ännu allvarligare. Förulom den socialaomställning som det innebär alt vara invandrare är svårigheterna med språket enytteriigare faktor. Deav dessa ungdomar som är ivingas, om de skall lära sig svenska, attmedverka i cirkelverksamhet i något bildningsförbund. Cirkelverksamhel är brai och för sig, men för dessa ofta arbetslösa ungdomar löses deflnitivi inteproblemen. För dem som är över 20 är erbjuds språkutbildning på AMU och dåfinns också bidrag till uppehället alt tillgå, även om dessa enligt vpk:smening är för små. En möjlighet att något förbättra situationen för de som ärunder är alt ge dem samma möjligheter som dem som är . Beredskapsarbetenär nödvändiga för att motverka de katastrofala följder som arbetslöshetenannars skulle komma att få. Likaså är utbildningsinsatserna nödvändiga, bl. a.för att motverka den utslagning som finns inbyggd i skolsystemet. Men bådeberedskapsarbeten och utbildning måsle sältas in i en strategi föratt ökasysselsiiltningen totalt i landet. Vpk har i olika sammanhang pekat på behovetav att statliga basindustrier upprättas, liksom en långsiktig omstruktureringav näringslivet mot en ökad förädlingsgrad. Vi har också hävdat atl kraftfullainsatser måsle göras för alt bygga ul eftersläpande seklorer i samhället sornbarnomsorg och sjukvård. Bådei DELFUS förslag och i regeringens åtgärder har hillills alla långsiktigaperspektiv för all lösa ungdomsarbetslösheten saknats. Jagvill mol denna bakgmnd ställa följande frågor lill arbetsmarknadsministern: Hur förklarar regeringen ungdomsarbetslösheten ochvilken långsiktig målsättning har man inom regeringen för ungdomarnassysselsättning? Vilka åtgärder kommer regeringen atl vidta för atlskaffa ungdomen beslående jobb? Anser arbetsmarknadsministern atl DELFUS fyller denuppgift som avses i direktiven? Kommer regeringen an förändra bestämmelserna så altäven invandrarungdomen under 20 är ges samma möjlighel beträffandespråkundervisningen som de ? 1978/79:35 av TommyFranzén (vpk) lill utrikesministern om extra livsmedelsbistånd till Vielnamoch : har Vielnam och drabbats av en rad katastrofer. 1975 var del svåraöversvämningar i de centrala delarna av , 1976 torka i både ochLaos och invasioner av skadeinsekter och en följde sedan en oerhörd torka som ställde ochLaos inför stort svälthot. Nuhar återigen dessa länder drabbats av en katastrof Översvämningar har ägt rumsom ödelagt stora åkerarealer, gjort många hemlösa och skapat ett nyttsvälthot. Inorra delen av har hundratusentals hektar översvämmats i Röda flodensdelta, och i söder har ungefär 10 96 av den planerade risskörden spolats bort.Dessutom är de materiella skadorna i söder oerhörda. Naturkatastrofen harhittills krävt 74 människoliv, åker har översvämmats, 200 000hus satts under vatten, 15 800 hus spolats bort, 168 000 grisar och 50000nötkreatur föriorats. Vidare har jordbruksmaskiner och redskap liksomfruktträdgårdar m. m. förstörts, 2,1 miljoner människor har drabbats, av vilka1 150 000 har behov av katastrofhjälp under del närmaste halvåret. Utöver dettahar redan risfält härjats av skadeinsekter under den gångnasommaren. För norra föreligger ännu inga uppgifter, men skadorna ärockså där omfattande. Folken i Vielnam och är i stort behov av snabbainsatser förbi. a. livsmedel. får i denna situation inle låta bli atlhandla. Medel flnns avsatta i statsbudgeten för extra bistånd atl användas vidkatastrofer av denna art. Med hänvisning lill detanförda vill jag fråga utrikesministern: Harregeringen för avsikt all ställa extra bistånd till förfogande för Vielnam ochLaos, lill livsmedel och andra förnödenheter? 1978/79:36 av KarinNordlander (vpk) lill arbetsmarknadsministern om införande av : Del är inte enbart den stigande arbetslösheten somär orsak till den ökade utslagningen av människor från arbetslivet. Kravetpå ökad produktion genom ökad arbetsintensitet har skärpts. Den tekniskautveckling som skett har inle utnyttjats föratt förbättra arbetsmiljön för deanställda på arbetsplatserna. Snarare har del medverkat lill nya allvariiga hotmot de sysselsattas hälsa, med ökad sjukfrånvaro och utslagning som följd.Utvecklingen av anlalel delpensionerade ger elt konkret besked om deua. Stmkturomvandlingeninom näringslivet och koncentraiionsprocessen i samhället har medfört ökalavstånd mellan bostad och arbetsplats. Genom länga restider har arbetsdagen ochbortovaron från hemmet förlängts, vilket omöjliggör förverkligandet av kravetpä jämställdhet mellan män och kvinnor. En i familjen måste "offras",dvs. kvinnorna måsle avstå från alt kunna arbeta på lika villkor som männen,och därmed avstå från det ekonomiska oberoendet som är fömisäitningen förjämställdhet. Männen måsle ä sin sida avslå frän sina rättigheter alt pä likavillkor delta i hemarbetet och barnens fostran.