prot · G20955 · 1978-12-31 00:00:00 — För delförsta: när på trepartiregeringens förslag tog bort den allmännaarbetsgivaravgiften - en åtgärd som socialdemokraterna då motsatte sig -innebar del en större stimulans än den som låg i oppositionens förslag. För detandra; det är bara genom den bättre balansen i ekonomin som vi nu kan tillålaoss en mera expansiv politik. Och denna bällre balans har vi fått lack varedevalveringarna och andra regeringsåtgärder som oppositionen då liksom nukritiserar, och kritiserar ganska starkt. Detär över huvud taget litet märkligt - det har slagit mig efter det att jaglyssnat lill debatlen här - hur man ifrån framför allt socialdemokratiskthåll för den här debatten om den politik som förts på det ekonomiska området,och den som bör föras, nästan ulan atl man nämner frågan om det relativakostnadsläget för svenskt näringsliv. Och i den mån man gör del innebär detsnarast att man skärper kritiken, t. ex. mot devalveringen och den däravföranledda åtgärden alt lämna orm-samarbetet. Frånandra håll menar man all det är fariigt att nu låta den privata konsumtionenåter öka på del sätt som regeringen bedömer rimligl. Detär givet atl vi står inför ett besväriigt balansproblem. När vi anser atl manbör sikta in sig på en ökning av den privata konsumtionen, tycker vi ändå attvi har en rad goda skäl för detla. Jag vet alt fiera talare från folkpartietunder dagen har redogjort för de argumenten. 1.Underden snabba konsumtionsökningen expanderade handeln uiifrånförutsättningen att ökningen skulle kunna fortsätta i ungefär samma takt ävenframöver. När så försäljningsvolymen minskar, blir det i Denekonomiska poUtiken m. m. Denekonomiska politiken m. //?. längdensvårl all klara kostnadsökningarna ulan all höja priserna. Om vi åler fårenviss konsumtionsökning, vilket vi nu eftersträvar, får handeln lättare atlhålla tillbaka prisökningarna. Detla är ulan ivekan ett av de viktigaste målenför den ekonomiska politiken. Om vi fiera år i följd skullepressa ned den privala konsumtionen finns del risk för all vi slår ulhemmamarknadsföretag, som vi senare skulle behöva för atl kunna konkurrera medimporten. Om vi i hög grad utnyttjarindustrins produktionsförmåga - och del hoppas vi kunna göra genom alt skapastörre efterfrågan 1979 - kan vi också öka produktiviteten och därmed få enlägre kostnad per producerad enhet. Också del bidrar till an hålla nereprisnivån. Del är rimligt att löntagarnafåren viss löneökning efter skatt 1979 med minskande realstandard.Det posiliva resultaiei av den ekonomiska sanering som de har bidragit tillgenom all åsiadkomma ell försiktigt löneavtal lalar för detla. Men det bordeockså i sak kunna leda till all man underiällar ett ansvarsfullt löneavtalsåsom en resullat av de förhandlingar som skall påbörjas under slulel av nästaår. Vi bedömer det så all dengenomsnittliga ökningen av den privata konsumtionen 1977-1979 innebär enutveckling av den privata konsumtionen som ligger väl inom ramen för vad dellångsiktigt finns utrymme för. Vi ulgår då från all hushållssparandet skallhålla sig på en fortsatt hög nivå. Vi menar att ett högt hushållssparande gördet samhällsekonomiskt lättare alt dämpa skattekraven. Delfinns inte - del har framhållits av fiera talare här och man har varit rörandeense - för den skull anledning alt tala om att vi nu är på väg in i någonekonomisk guldålder. Del finns framöver inle plals för en bekymmersfrilöftespolitik. Det är särskilt viktigt alt framhålla della med lanke på alt vihar en valårsvår framför oss, då skall ta ställning till regeringensbudgetförslag. Budgetpolitiken måste präglas av stor återhållsamhet medutgifterna för att vi skall undgå atl försiöra del goda som har uppnålls. Detgäller naturligtvis då inte bara det kortsiktiga perspektivet - del som har mednäsla års budget atl göra - ulan del gäller också i hög grad reformer somkommer atl kosta pengar försl under kommande budgetår. Vi får inte ställa ut växlarigen ulan att samiidigi skapa möjligheter all infria dem. Vi börinte åsamka oss nya stora inteckningar, som gör del svårt all lägga omfinanspolitiken i mer restriktiv riklning, om det skulle bli motiverat.Åtskilliga har från olika utgångspunkter siat om den risken i framliden. Så,herr talman, till en annan del av denna debatt. Socialdemokraterna har underhela dagen, liksom under lidigare debatter när vi har diskuterat den ekonomiskapolitiken, med stor målmedvetenhet drivii tesen all regeringen förenorättfärdig fördelningspolitik. Del finns fakiiski inga som helst belägg isiffror för detla påslående, vilket också oppositionens egna inlägg i hög gradhar givit vittnesbörd om. Del var nödvändigt alt använda 1977 för altåterställa konkurrensförmåga och lägga den grund som gör atl vårekonomi nu kan friskna lill. Devalveringen och åtstramningen var cenlrala inslagi den politiken. De innebar ofrånkomligt vissa påfrestningar när de sattes in.Men som LO-ekonomerna konstaterat i sin höstrappori var regeringens åtgärderalt se som en "efterhandskorreklion" till de beslut lidigare under1970-talet som "grundade sig på alltför optimistiska bedömningar av densvenska industrins konkurrensläge". Låtoss då se vad den här politiken har inneburit, den som beskrivs som ettmedvetet försök att förändra inkomstfördelningen i landet lill de småinkomsttagarnas nackdel. Denekonomiska politiken allmänt, lill atl börja med, måsle rimligen, som jag serdel, ha legal i de breda löntagargruppernas inlresse, eftersom den handlade omett försök alt återge svensk industri dess konkurrenskraft, göra del möjliglför den all gå på offensiven, atl sälja mer framgångsrikt både på denintemationella marknaden och här hemma. Förbättringarnanär det gäller näringslivets villkor sker slegvis som alltid. Först harföretagen fått fiera order genom de åtgärder som har vidtagits, och det hargjort att de kunnal sälja ul av sina stora lager. När överiagren är avbelade,kan de öka produklionen. 1 en sista del av uppgången, där man kör för fulll ochvinsterna normaliseras, kommer så investeringar och nyanställningar. Viförsöker nu lidigarelägga denna sista fas genom investeringsstimulanser,nyrekryleringsstöd och en del andra åtgärder. Underden tid det tar innan en bättre ekonomi ger påtagliga utslag också i ökadsysselsättning har del varit och är regeringens främsta ambition att bekämpaarbetslösheten. Knappast någonling betyder rimligen mer fördelningspolilisklän alt arbetslösheten hålls på en låg nivå. Därför gör vi också den här vinternmycket stora arbelsmarknadspolitiska insatser med särskild inriklning påungdomar. Resultatet har blivit atl arbetslösheten kunnat pressas ner underbåde oklober och november, vilket i sig är ganska anmärkningsvärt på ettpositivi sätt. Iblandsäger man litet föraktfullt - förvånande nog även i motioner från partier sombrukar hylla arbelsmarknadspolitiska insaiser-alt dessa åtgärder egentligenbara döljer arbetslösheten. Jag har ganska svårt alt förstå den synpunkten,alldeles oavsett frän vilket håll den framförs. Vår aklivaarbetsmarknadspolitik ulgör ju en avgörande skillnad mellan ett samhälle somlar sitt sociala ansvar och ett där man likgiltigt accepterar alt arbelslöshetenskjuter i höjden. Sådana samhällen finns förvisso, även på ganska nära håll ochäven med andra poliliska regimer än den vi har. Genomberedskapsarbeten, lidigareläggning av industribeställningar m. m. kan nyttigaprojekt genomföras. Genom arbetsmarknadsutbildning får människor bättremöjligheter alt finna jobb som är Irygga och som de trivs med. Fördel andra har den förda politiken inneburil all inflationen kunnal pressas nedpå ett anmärkningsvärt sätt. Vid sidan av hög arbetslöshet är snabb inflaliondel slora hotet mol en rättfärdig fördelning. Inflationen omfördelarförmögenheter från sparare till låntagare. Den gynnar de starka och smarta påbekostnad av de små och svaga. Därför är del så viktigt att vi iår nått ner lill en inflation på ca 4 96 i årsiakl. Den ekonomiska politiken m. //?. Denekonomiska poUtiken m. m. Prisuppgången är särskilt låg för dagligvaror. Viklarar med bred marginal prisklausulen i löneavtalen. Därmed har avtalen fåttett bältre innehåll för lönlagarna än de hade vågat hoppas på . Sänktapriser på framför allt dagligvaror betyder relativi sett mera, som framhållitsi den här debatten från olika håll, för personer med lägre inkomsier än förpersoner med högre inkomsier. Fördel tredje innebär den här politiken atl man håller löftena till pensionärernaom förbäuringar för dem, något som förvisso har ifrågasatts i debatlen påsenare tid. Vidare har stödet till barnfamiljerna kunnat bibehållas ochförbättras. Detär alltid möjligt att diskulera vilken exakt nivå olika bidragshöjningar skallha, men ingen kan förneka atl betydande insatser görs för pensionärer ochbarnfamiljer och atl detta är elt viktigt inslag i en politik som går ul på atlfördela resurser på ell rättvisare säll. Kvar är då skattepolitiken, som delSlora exemplet, enligt kritikerna, på en orättfärdig fördelningpolitik. Här harkritiken förvisso varit ganska hård . Vissa anser atl vi sänkermarginalskatterna för mycket, andra att vi sänker dem för litel. Till densenare gruppen hör framför allt lönlagarnas organisationer, inte minst TCO ochdess olika förbund. Där menar man atl sänkningar högre upp på skalan avmarginalskatterna skulle vara ett rimligt krav. Mol den bakgrunden är detfaktiskt litet svårförståeligt att man från socialdemokratiskt håll menar atlden lilla blygsamma justering som gjoris skulle vara ell led i den allmännauisugningspolilik som folkpartiregeringen sägs ägna sig åt. Mankan naturligtvis ha olika meningar om hur skatteskalorna skall se ut, men attpåslå att det går att sänka skatterna inom ett progressivt skattesystem utanatl det ger mer i kronor förden som har högre inkomst är litet fånigt, allrahelst som den effekten återfinns i alla de skatteförslag som legal förbehandling på bord , liksom alla gånger tidigare när mandiskuterat skattesänkning. Altpåslå atl skillnaden mellan de olika förslagen-det rör sig som mest om ett partior - skulle vara en skillnad som markerar rågången mellan enreaktionär och en progressiv skattepolitik, det tyckerjag också ler sig enaning överdrivet. Dessutomär det faktiskt så, herr lalman, alt vad vi nu diskuierar inle i första hand ären stor skattereform, utan ett ekonomiski stimulanspaket, där en litenmarginalskallesänkning finns med som en av åtskilliga komponenter. Den endastora skattefråga vi skall rösta om efter denna debatt är om infiationsskyddetskall vara kvar eller inte. I den frågan sade i en uppmärksammadartikel häromsistens, all han inle "rationellt kan försvara atlprogressivileten skall, ulan övervägande och lagstiftning, helt automatisktstegras genom infiationen". Jag har inle heller hört någon av hanspartivänner här i kammaren som har kunnal göra del. Sirävanatt sänka marginalskatterna är också den elt dåligt exempel på del som kallasorättfärdig fördelningspolitik. De verkligt rika och smarta klarar sig nogundan marginaleffekternas verkningar, bl. a. genom all de har betydandemöjligheter all skaffa avdrag på olika sätt. I själva verket blir allehandaekonomiska manövrer särskill lönsamma för dem just genom atl marginalskatternaförblir höga. Nej,del är framför allt barnfamiljerna i de helt vanliga inkomstlägena som hamnar iskatte- och bidragsfällan, vilket gör atl de inte med egna ansträngningar kanförbättra sin standard. Det är detla som gör del så angelägel all ge sig i kastmed en rejäl skattereform. Vikommer atl behöva höga skaller också för att klara de viktigasociala åtaganden som i varje fall de flesta av oss här i kammaren är överensom, för alt kunna föra den fördelningspolitik som vi vill ha, för alt kunna gebarnfamiljerna en bällre standard, för att kunna ge de många äldre en bättrevård, för att kunna ge pensionärerna en garanti för atl de får behålla sinapensioner och får behålla de inflationsskyddande mekanismer som finns i dag.För att kunna föra en rättfärdig fördelningspolitik och för att vi skall kunnaföra en avancerad välfärdspolitik behöver vi ett högt skattetryck. Jusldärförärdel särskill angeläget alt det instrument vi har till vårt förfogandeför att ta in skatterna också upplevs som någorlunda rimligt. Somjag ser det, herr talman, har vi kommit en bil på väg i ansträngningarna attvinna tillbaka styrkan i den svenska ekonomin. gäller det alt på längre siktfullfölja del arbetet. Långtidsutredningenärett viktigt hjälpmedel. Den går ut på remiss. I den revideradefinansplanen i vår avser regeringen all redovisa sina slutsatser. Däremoi harvi inle gjort det , vilket har påståtts. Jagskall inte gå närmare in på långtidsutredningen. Vad den visar är alt vi harmöjlighet att åler få är av snabb industriell expansion och växtkraft. Hur delskall gå beror lill inte så liten del på vad som händer i världsekonomin, iländerna runt omkring oss, men mest på hur vi själva handlar. Vi i börha bättre sociala förutsättningar än de flesta andra länder att med gemensammaansträngningar och samfällt ansvar ta vara på de möjligheter som finns. Vi harlöntagarorganisationer med elt brett samhällsperspektiv och fackliga ledare somvågar förklara även obehagliga sanningar om krav på omställning och behov avåterhållsamhet för sina medlemmar. Den svenska modellen för relationerna påarbetsmarknaden och ett vidare samhällsansvar har väl bestått provet. Jagskulle gärna se all man från näringslivshåll svarade med att gå in i ettkonstruktivt samtal om hur ett ökal förelagssparande skall kunna ske i formersom löntagarna kan accepiera, allra helst som man ju frän alla håll hävdar altett ökal förelagssparande är nödvändigt för atl långtidsutredningens mål skallkunna uppnås. Ipolitiken är det vårt gemensamma ansvar atl avstå från alt konkurrera omöverbud och alt inte skapa felaktiga förväntningar om alt förbättringar kanåstadkommas ulan förändringar. Det är heller inte genom hård polarisering isamhället och i politiken som vi kan samla olika grupper av svenska folkel iansträngningarna att investera för framliden. Vi behöver nu gemensamt verka föråterhämtning, och det kan bara ske framgångsrikt på en grund av solidaritel,samverkan och hänsyn. Denekonomiska politiken m. m. Denekonomiska politiken tn. OLOFPALME (s) kort genmäle: Från utgångspunkten att ville vara ödmjuk, så tyckerjag allhan varpåfallande mästrande i sitt anförande-fast nu vet jag ju inte riktigt omdet är med eller med sjuka hals som jag för endialog och vem som är skyldig lill vad. är inle så alt detta med ulskoll är smålterier som de här parlamentarikernanu håller på med. För oss var det något ytterst allvarligt -och här bärfolkpartiet ell stort ansvar - all man inte följde vad vi anser vara självklaraparlamentariska spelregler ulan skapade formella majoriteter för alt nå en vissröslningsprocedur, när det inle fanns reella majoriteter. Detär inte heller så att vi lalar för galleriet, när vi lalar om de växandesociala klyftorna och den sjunkande levnadsstandarden för vanliga löntagare.Nej, vi lalar utifrån erfarenheten alt jusl de mindre inkomsttagarna har fåttsin standard sänkt med , samiidigi som de sett andra grupper fåen förbäitrad standard. Jag har inle kallat del för utsugning, men jag har sagtatl har stått för en orättvis fördelningspolitik, somjag klartbelyste i mitt ganska långa anförande . Nusäger all han har tröst att ge på olika sätt. Han tröstar med alldel skulle vara så roligt för de mindre inkomsttagarna atl man sänktearbetsgivaravgiften - del skulle vara till deras gagn - och sänkte skatternaför högre inkomsttagare. Detla har något karaktären av alt du skall få kalvsteki himmelens höjd - det var liksom den gamla högerargumentaiionen, all om manbara förbättrade villkoren för de bällre ställda, så skulle detdär sippra ner lill de faltiga. Men det har de fattiga icke i modern tid gällpå. Ochdetta att företagarna icke betalar avgift till barnomsorgen - skall lönlagarnavara glada över det också och säga atl det är en insals i jämlikhetensinlresse? Vidareär nian förnöjd med . Del är klart alt i näringspolitiken är det bramed en minoritetsregering, för det har givit oss möjlighet att hålla undanmoderaterna och göra om de näringspolitiska propositionerna i mycket väsentliggrad. Det har varit en fördel. Skatteförslagetharju blivit väl så omgjort i , och när del blev en krona kvar, såkanske den Ullslenska och Mundeboska förnöjsamheten är litet förundrande. Menför en arbetare och en tjänsteman med inkomst är vårtförslag ganska många kronor bältre än folkpartiels. Framför alll lor 90 96 avde förvärvsarbetande kvinnorna är det rätt många kronor, och viktiga kronor. är själva färdriktningen som är det oroande, som jag sade ,nämligen atl går in för en politik som innebär ökade klyftor. Detär sorgligt fördel var icke alldeles nödvändigl. Men jag fick mina onda aningarnär jag såg i TV stå och säga: Ja, men del går ju väldigi bra allminoritetsregera, för i alll som gällerden ekonomiska politiken skall visamarbeta med moderaierna, och med socialdemokraterna skall vi samarbeta omfamiljepolilik och kanariefåglar och litel sådanl. Det förebådade enhögervridning av politiken som dess värre också har inträffat. Men denna förnöjsamhet - eller förnöjelse - trorjaginle nödvändigtvis lugnar människornas oro. Lät mig la del konkret: Vi har ettbudgetunderskott som uppgår till en tiondel av vår samlade produktion. Frånallt fier håll varnar man för de samhällsekonomiska effekterna av detla enormabudgetunderskott - inflationsrisker, spekulationsrisker osv. Viharen borgerlig majoriiei här i kammaren. Men dessa borgeriiga partier ochdenna borgerliga regering håller samlidigt på med - och har sysslat med delunder dagen -en omfatlande skallepolitisk löfteskamsell som, förmodar jag,skall snurra snabbare ju närmare valet vi kommer. lovar omfatlandeframlida marginalskallesänkningar och direkia sänkningar. Vi har frånmoderat håll fått höra en mer cynisk skatlekverulans , och det villinte säga litet. röstar mot en politik som ligger i linje med detman har lovat, men i stället utställer man stora löften omkommunalskalleålgärder och vårdnadsbidrag. TREDJEVICE TALMANNEN lät nu klubban fölla och yttrade: Jag får erinra om att OlofPalme har fått genmäle med anledning av anförande. Denekonomiska poUtiken m. m. Jaha,men jag sammanfattar vad som har hänl . Folkpartisternalalar likaså om framlida skattesänkningar, i stort selt i linje med moderaierna,men möjligen litel blygsammare. EftersomOla är den verkställande borgerlige deltagaren i denna deballvill jag fråga honom; Är det förenligt med en budgelminislers eller enstatsministers ansvar för landets ekonomi alt när vi har historiens störstabudgetunderskott utfärda stora skaltesänkningslöften utan atl anvisa hur dessaskattesänkningar skall belalas och hur detta budgetunderskott skall rättastill? Och om det är så, vilka andra skatter skall höjas för alt vi skall få balansi statens affärer, eller vilka nedskärningar skall ske? LARSWERNER (vpk) kort genmäle: Efter den lika ordrika som innehållslösa regeringsförklaringen blevpropositionen om inriktningen av den ekonomiska politiken del första störredokument där folkpartiregeringen fick tillfälle att visa hur den tänkte utövaregeringsmaklen. Del visar alt skillnaden mellan vad man sade i valrörelsen1976 och dagens verklighet i regeringsulövningen är ganska stor. Ivalrörelsen helte det att i folkpartiels växer inte storföretagen ihopmed slalen, där skall det löna sig atl arbeta, där finns del jämlikhet mellanmän och kvinnor, där finns del närdemokrati och där får vi sociala reformerutan socialism. Så läl del för ell par år sedan. Ingenkan väl påstå alt sammanväxten mellan storföretagen och staten harupphört underden lid som har delat regeringsansvaret med andrapartier eller har regerat självt. Vi har fått och AB SvenskaVarv. Som kronan på verkei satte företrädare för 12Riksdagens protokoll 1978/79:54-55 aktiekapitaletdirekt på regeringslaburellerna - låt vara att det skedde litel öppnare än vadsom var fallet vid de sammankomster med företrädare för storfinansen som densocialdemokraliska regeringen införde. Detta vittnar definitivt inleom någon ny och annoriunda politik. Nuhar visal vad man menar med att det skall löna sig all arbeta. Delgäller nämligen inte alla i lika hög grad. skattepolitik har enmycket bestämd profil; ju högre inkomsier, desto större skallelättnader. Allade som har små inkomsier är egentligen ointressanta i . Alldel skall löna sig atl arbeta är tydligen inle så nödvändigl när det gällerdem. Folkpartiethar blåst lill kamp mot den solidariska skallepolitiken, som är grundvalen fördet sociala reformsystemet, som utgår från principen skatt efter förmåga ochsom innehåller i varje fall en möjlighet lill en högre grad av jämlikhet. Menjämlikhet är uppenbarligen inle något som kommer alt arbeta för.Del ärett påstående som besannas om man ser på vad är berett altgöra för all främja jämställdheten mellan män och kvinnor. Man vill införa enlag mot könsdiskriminering. Nåväl, gör det! Men tro inte för elt ögonblick atldiskrimineringen av kvinnorna i samhället avskaffas med delta! Tro inte helleralt ett betydelsefullt steg har tagits i den riktningen! Den grundläggandeförutsättningen för kvinnornas frigörelse är nämligen ekonomiskt oberoende,och del förutsätter i sin tur jobb som det går all försörja sig på. Del måstealltså skapas arbetstillfällen för kvinnorna. Det är då inte nog meddeltidsarbeten, eftersom det bara är de bäst utbildade och högsl betalda somkan klara sig på ett deltidsarbete. Det måste till heltidsarbeten, och dessutommåsle barnomsorgen byggas ut så au kvinnorna kan ta heltidsarbete. Menvad gör folkpartiregeringen åt det? Jo, i stället för atl skapa nya jobb lägga ner dem som finns. Hade regeringen fått råda, skulle sömmerskorna vidAlgots Nord ha kastats ut i arbelslöshel från årsskiftei. Så myckel betyderkvinnornas rätt till arbete för . Häromdagenfick vi besked om vad regeringen tänker göra för att se till all utbyggnaden avbarnomsorgen genomförs. Del står klart att kommunerna inte förmårfullfölja sin del av avtal om ulbyggnaden av barnomsorgen. Regeringenlänker nu sent omsider höja anslagen lill barnomsorgen. Men man är inle bereddatt lägga fram planer som syftar lill full behovstäckning, dvs. rätt lill platspå daghem eller fritidshem för alla barn. Man är ännu mindre beredd att låtastaten stå för kostnadema. Detfinns alltså ingen grund för atl fästa någon som helst tilltro lillfolkpartiets vackra tal om jämställdhet mellan män och kvinnor, så länge maninte är beredd atl använda sin regeringsposition för atl föreslå konkreiaåtgärder för att skapa jobb och bygga ut bamomsorgen i full utsträckning. Detlavar några exempel på hur folkpartiels konkreia politik i regeringsutövning serul. Sammanlaget innebär det alt folkpartiregeringen fortsätter den tidigareborgerliga trepartiregeringens lönlagarfientliga politik. Del finns ingenkvalitativ skillnad mellan den politik förde lillsammans med de andra borgeriigapartierna och den politik som man för ensam i regeringsställning.Huvudinriktningen är fortfarande atl krisens bördor skall bäras av löntagarna,medan förelagen skall hållas skadeslösa. Det arvet från fövallar ganska väl. Del ärju så med all det egentligen inte spelar någon roll ivilket sammanhang han går upp i talarstolen: alla andra partiföreträdare idella hus försöker enligl honom atl driva igenom en politik som ärlöntagarfienllig. omdöme har han också när vi diskuierar ettstimulanspaket, som jusl har lill syfte alt ge löntagarna litel mer alt köpaför. På vilket sätt della skulle kunna anses vara lönlagarfienilig politikharjag litet svårl an fatta. Men hen kanske förklarar sig litelutförligare. Delvarju tråkigt all OlofPalme tyckte all jag läl mästrande. Det var alls intemeningen. Jag tyckte bara alt det fanns en alltför bred klyfta mellan denväldiga agitationen mol den politik som skulle leda till allmänt elände i landetoch den faktiska verklighel som vi upplever runt omkring oss.