prot · G20977 · 1978-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1978/79:77 Förhandlingarnaleddes till en börian av tredje vice talmannen. § 1 Allmänpolitisk debatt(forts.) BERTILLIDGARD (m): Vi har här i en och annan kollega - den jag främst tänker päär tyvärr inle i kammaren just nu - som inte är rädd för alt anhängiggöraaparla frågor och som pä det sättet riktar uppmärksamheten påsamhällsföreteelser, eller kanske snarare mentaliteter, som inle är helttillfredsställande. Låt mig erinra om all vi här i kammaren kommer alt fåtillfälle att diskutera en fråga som kan rubriceras "Etl gladareSverige" och all en av årets motioner handlar om hur man skall få ettSverige som är mindre präglat av missunnsamhet och avund. Jagskall i detla milt korta anförande sälla mig lill dessa debattörer, åtminstonenär del gäller själva rubriceringstekniken. Jag skall nämligen tala omnödvändigheten av ett hederligare , om nödvändigheten av att vi ställerupp normer för vår samvaro i samhället, alt vi informerar om dessa normer,lever efter dem och reagerar mot avvikelser från dem. Altjag valt delta tema för dagens anförande, herr talman, sammanhänger med all jaggenom den verksamhet som anförlrotls mig här i mer än många andrakonfronteras med statistik och andra uppgifter om brottsutvecklingen i vårtland. Jag har därför också anledning atl fundera över de blygsamma, beklagligtblygsamma, resultat som uppnås genom den kriminalpolitik som vi fastlagt. Iårets budgetproposition kan man inhämta all misshandelsbrotten för lillfållellycks ha minskat, medan antalet rån ökar. Bank-, post- och butiksrän, som ökadekraftigt , har visat en tendens all gå tillbaka, medan s. k. väskryck ningar har ökat i förfårande grad. Inbrotten i bostäder, fritidshus,vindskontor och källare har minskal -där finns kanske inle mer att ta, kan denförmoda som under loppei av utsatts för flera sådana inbrott - meninbrotten i skolor och i andra liknande lokaler har ökat i mycket storulsträckning. Ävenom man på en eller annan punkt således kan redovisa en minskning i förhällandelill lidigare år, så är det över lag fråga om myckel betydande faktiska tal förbrottsligheten. Konklusionen i budgetpropositionen ger en bild av situationensallvar. Del heter där: "Siffrornager vid handen atl elt stort antal samhällsmedlemmar har drabbats av personligaeller ekonomiska skador genom brott. Många dämlöver har säkeriigen käntbetydande oro inför risken för atl utsäuas för Föregendel varjagsäseni som i går med om etl samtal, där det lämnades flera rörandeexempel på gamla människors försök och metoder atl skydda sig mol stöld ochväskryckning, när de hämtar sin folkpension på posten. Del är kanske en litenfråga, men den är förvisso vardagsnära för väldigl många människor. Detär, herr talman, motiverat alt fråga: Fungerar vår kriminalpolitik?Fungerar den på del sätt som vi tänkte oss, när vi fattade beslutet om den?Fungerar systemet på etl hyggligt sätt i fråga om brottsförebyggande ålgärderoch behandlingssystemel för dem som bryter mol samhällets regler? Svarenpå dessa frågor är väl inte till nekande, men de är förvissoinle heller jakande. Hur åtgärderna i brottsförebyggande syfte verkar kan vi iviss ulsträckning utläsa ur den brottsstatistik som jag talade om alldelesnyss. Den är som sagt inte uppmuntrande. Och väljer man återfallsfrekvensen somelt mått på hur behandlingsmetoderna inom kriminalvården fungerar ser man inteheller direkt någon särskild ljusning i problematiken. Indirektinnehåller också budgetproposilionen ett medgivande om alt mycket brister i delhittills tillämpade kriminalpolitiska systemet. Justitieministern anmäler altdet skall tillsättas två kriminalpolitiska beredningar. Den ena skall sysslamed den framtida utformningen av kriminalvård i frihet och alternativ tillfrihetsstraff Den andra utredningen skall behandla frågor som direktsammanhänger med frihetsstraffen. Jag tror alt vi inom partierna är överens omall det är myckel angelägna utredningar. Självklartär det angelägel alt man inom kriminalpolitiken utformar elt sankiionssystemsom såväl för medborgaren i gemen som för den straffade framstår som rättvist.Detta är i själva verket en av de viktigaste förutsättningarna för altrehabiliteringsprocessen inom sanklionssysiemel skall ha någon framgång. Etlstraff som inle känns rimligt avpassat till den begångna gärningenssvårighetsgrad skapar hämnd- och revanschbegär, som lar över vilken välulformadbehandlingsteknik som helsl. Men,herr lalman, jag vill påstå all kommer vi ingenstans med de här problemen- hur mycket och hur skickligt vi än må salsa pä behandling inom öppen ellersluten kriminalvård - om vi inle med minst lika slor och helsl större kraftägnar oss åt förebyggande ålgärder. Del viktigaste är atl förhindra altmänniskor över huvud tagel dras in i kriminalitet. Och det är naturligtvis enövergripande samhällsuppgift. Del är också en uppgift för alla enskildamedborgare i vårt samhälle. På denna punkt har vi ett medborgaransvar, sommåste inriktas i första hand mol barn och unga människor. Denvetenskapliga forskning som vi har visar alt vi är på väg in i ell normsvaglsamhälle. I själva verket är väl frågan om vi inte redan är där, I och för sigfinns väl normerna, men vi har gjort alll mindre för alt förmedla kunskap omdem till den nya generationen och framför allt för att upprätthålla dem. Delhar funnits ett tänkande, en filosofi, som innebär atl man inle skulle reagerapå de ungas normbrotl,alt ingripanden skulle vara lill skada och all oarternasnabbast skulle bota sig själva om man ingenting gjorde.Jag tror all del numera råder en betydande enighei om all detla är fel. Enung människa behöver stöd och vägledning under hela sin utveckling till vuxen.Del betyder atl vi vuxna inte kan överlämna barnen och de unga lill sig självaoch gruppen av jämnåriga för atl "växa i frihet". Det är en förödandemissuppfattning alt tro alt krav och gränssättning är negativa för barn ochunga, att detta skulle vara detsamma som att stympa deras själar och förtryckadem - det säger docenten i psykologi , som är vetenskapligtansvarig för metodutveckling och utvärdering vid sociala nämnden inomStockholms läns landsting. Denslutsals som man kan dra av detla är atl föräldrar och familj, skola och andrainstitutioner, som möter barnen, måsle slälla upp på elt annat sätt än f n.Attdet kan ge resultat hadejag tillfålle att avläsa i en större mellansvenskindustristad , där samarbetet mellan skolan, polismyndigheten ochsocialvården förefaller mig vara bättre organiserat än pä mänga andra håll. Jag vill avslutningsvis betona alt för all den förebyggandeverksamheten skall få största möjliga effektivitet så måste vi alla känna ochutöva etl medborgaransvar. Om vi ser en barnunge ligga i en isvak gär vi noginte likgiltigt förbi ulan gör vad vi kan för all dra upp ungen - även om delhela inle förefaller direkt livshotande. Men de flesta som seren ung människastjäla en sak pä elt varuhus låtsas nog inle ha med saken att göra. Del ärnaturligtvis obehagligt atl ingripa, men det kan hända, herr lalman, att ettenkelt påpekande om vad som gäller kan rädda barnet till en framlida laglydnad.Väsentligt obehagligare är del naturiiglvis alt säga lill någon som sitter itunnelbanan och skär sönder ett säte: Sä där får man inle lov atl göra! Jag kanförstå om man inle alllid känner sig sä modig i den situationen. Men då får mani stället medverka till atl vi får en sådan övervakning alt normerna förmänsklig samvaro upprätthålls. Detviktigaste är att vår uppfostran leder fram till atl de unga bibringasell medvetande om alt de inte är alldeles oansvariga för vad de gör. finns elt krav lill - ell krav pä oss vuxna alt uppträda som föredömen närdel gäller alt respektera normerna, och det sträcker sig från sä obetydliga ochringa ting som alt inte gä emot rött ljus, sä länge vi har sädana bestämmelsersom vi har, till all inle förtrycka vårt samvete alltför myckel under denärmaste , när vi skall färdigställa våra deklarationer. efter har i västerlandet en slordel av samhällels resurser salsals på en breddning av utbildningsutbudet påskilda nivåer. Allmänt vedertagna målsättningar om personlighetens frigörelse,om självförverkligande och gemenskapsfosiran kunde endast förverkligas för enmindre grupp, så länge en utbildning utöver gmndnivån var förknippad medekonomiska förulsältningar som långt ifrån alla ägde. harvästerlandet gått mot etl förbättrat välsiånd, som också har kommil vårt egetland lill del. Delta förhållande har bl. a. gjort det möjligt all göra denobligatoriska skolan nioårig och atl väsentligt öka intagningar lill såvälgymnasium som högskola. Reformtakten haralltså varit snabb, ochulbildningskullarna har växt enormt. Den nioåriga skolan har emellertid ocksåvarit utsatt för stark kritik. Den har inle lyckats förmedla baskunskaper ochbasfärdigheter i önskvärd utsträckning. En analys av klimat- och arbetsmiljön iskolan visar att verkligheten ligger långt från läroplanens formuleringar.Målformuleringarna om hänsyn, tolerans, arbetsglädje, arbetsmoral, vårdatspråk, socialt varm gemenskap osv. har visat sig svära all förverkliga i dagensskola. Resurser för individualisering av undervisningen i form avlärarfortbildning och lärartäthet har inte funnits i tillräcklig grad för allförhindra social utslagning och brister i baskunskaperna hos alltför mångaelever. GenomSIA-reformen, som trädde i kraft , barett slorl steg tagits för altbana väg för en mer flexibel resursanvändning, som vi hoppas skall göra detmöjligl för de lokala krafterna atl pä bästa säll utnyttja de pengar man fårtill förfogande. Vad vi nu väntar på är en läroplan, som möter SI A-skolansbehov och kan ge innehåll åt den nya organisationen. Vi hoppas på en läroplansom ulan alt fördjupa sig i detaljplanering ändå ger vägledning för skolansundervisning, dä del gäller såväl baskunskaper som fördjupningsdel. Det ärväsentligt alt varie elev får möjlighet lill den studieväg som han eller honönskar utan begränsningar i form av omgivningens sociala traditioner,bostadsort, ekonomisk standard eller kön. Skolans uppgift måste vara all genombåde sina arbetsformer och sitt ämnesinnehåll utveckla elevernas hela personlighetoch sociala förmåga. Skolan är bådeen institution som förmedlar kunskaper itraditionell bemärkelse och en gemenskapsform, där inlärningen och denpersonliga utvecklingen går sida vid sida. Ulvecklingsreformernaunder 1960- och 1970-lalen har också gått mot en alll slörre homogenitet iskolans organisation. frän börian rika tillvalsmöjligheler har förvaoe reform blivit allt färre. Gymnasieskolan har från sin start 1971integrerat den gamla , yrkesskolan och gymnasiet i enutbildningsreform som ger allaeleveren allmän behörighet lill högre studier.Jämlikhetsmålet har mera kommil alt knytas lill att alla elever i så slorulsträckning och läser samma ämnen än till den meraindividualistiska synen på jämlikhet, som innebär atl alla elever har sammarätt till studier som upplevs intressanta och meningsfulla. Enligt liberal synär detla alt vara jämlik mycket en fråga om atl ha fått möjligheter allutveckla sig som man själv vill, efter sina förutsättningar. Detta ställer docki sin lur krav på ändrade värderingar. har t. ex. praktiskt arbelevärderats mindre än intellektuella övningar. Det har varit finare atl läsaspråk än att studera lill bilmekaniker. är naturiigtvis en felsyn. Atlhävda all jämställdhetsbegreppei innebär alt alla skall studera samma sak ochsamma stoffmängd i en sammanhållen skola kan innebära ett tvång över denenskilde som läll leder till den skolleda man helst ville undvika. Vad somdäremot är viktigt är alt alla får inhämla de baskunskaper och basfärdigheler somär nödvändiga för att den enskilde skall inte bara klara sig i samhällel utanockså kunna bygga vidare på sin utbildning efter eget iniresseval. Möjligheten tillåterkommande utbildning är en positiv lillgång i vårt utbildningssamhälle ochnågot atl bygga vidare pä i så nära anknytning till arbetslivet som möjligt.Della är önskvärt av flera skäl, inte minsl föratt bidra lill en mindretraditionell uppdelning av yrken efter kön. 1detta sammanhang skulle jag också gärna vilja knyta an till skolans krav påverklighetsanknytning i undervisningen. Det råder stor enighei om altundervisningen bör vara verklighelsanknuien. I den konkrela undervisningssituationeni klassrummet söker man så långl möjligl utnyttja elevernas erfarenheter frånvardagslivet, och ett ökande utrymme ges åt besök i institutioner och päarbetsplatser. Massmedias spegling av verkligheten ulgör också en aldrigsinande källa lill verklighetsanknylning. Men då är det också angeläget allverkligheten speglas i alla sina schatteringar. Den lättast tillgängligaverkligheten är den som är möjlig att uppfatta med våra fem sinnen, den som kaniakttagas, mätas och vägas. I ell västeriändskt kulturmönster med sin starktlekniskt-maleriella framtoning är del lätt hänt atl man begränsarverklighelsanknylningen lill denna seklor. På naturvetenskapligt häll ser maninle längre så entydigt på verkligheten. Vadsom också måsle räknas till verkligheten är i. ex. förmågan tillskönhetsupplevelse i samband med en litterär eller musikalisk framställning,den mänskliga förutsättningen för upplevelsen av gemenskap och glädje, käriek,hal, alll del som rör personlighetsdaning, idealbildning och livsåskådning,allt som väcker vördnad, förundran, oro. För personlighetens mognad, förförkovran på alla livets områden behöver vi material, stoff atl arbeta med ochsom vi kan tillägna oss som en hjälp alt möta svårigheter i livet, för att medförtröstan möta de frågor som hör ihop med livels mening och mål. Skolan fårinle försumma atl knyta an lill någon del av verkligheten. Till det här områdethör också skolans uppgift att förmedla de normer och värderingar som samhällelser som riklningsgivande för en demokrati i frihet under ansvar. Iblandlalar man om skolan som om den vore en isolerad del av samhället. Så ärnaturiigtvis inte fallet. Skolans svårigheter speglar de svårigheter samhälleli sin helhet har atl brottas med. Skall vi få en väl fungerande skola måste denformas i nära anslutning lill samhällels övriga funktioner. Trots atl skolanunder decennier haft som mål en fungerande kontakt med hem och samhälle finnspä detta område stora brister. har vi fån en ökad klyfta mellangenerationerna i värt samhälle vad gäller erfarenheter och kontakter. Delinstitutionella omhändertagandel av såväl gamla som unga har ökat somfamiljens betydelse har minskat. Alll fler barn las om hand av daghem ochförskolor, som bägge föräldrarna förvärvsarbetar långa dagar.Eftersom förvärvsarbetet ligger utom hemmet får barnen och ungdomarna iobetydlig utsträckning kontakt med föräldrarnasarbete. Del man tidigare fickpraktisk kännedom om får nu skolan ge en teoretisk bild av. Föräldrarna har ocksåfortfarande ytterst få möjligheter alt påverka sina 9 protokoll 1978/79:76-77 Försöken atl förbättra samarbetet mellan hem och skola har i stortsett stannat på elt ytligt plan. Frågor som gäller skolskjutsar, lokaler,fester och resor diskuteras med fördel, medan undervisningsmetoder, attityder,värderingar och läromedel mera sällan kan påverkas av föräldrarna. Här behövsålgärder för atl stimulera lill kontakter från såväl skolans som hemmens sida.Samhället bör också göra sådana prioriteringar i fråga omresurstilldelning alt föräldrarna fär ökade möjligheler alt vara tillsammansmed sina barn, bl. a. för att bättre kunna följa upp samarbetet med skolan.Många föräldrar ser fram mot den dag då etl vårdnadsbidrag kan ge slörrevalfrihet i fråga om barntillsynen och också ökade möjligheler att umgåsgenerationerna emellan. Underden samlade skoldagen har vi också i SlA-beslulel räknal med all elevernaskulle få konlakl med det föreningsliv som finns på orten. Det är viktigt atlockså den sidan av samhällslivet kommer med i bilden, dä del är fråga om allhjälpa nästa generation all hitta sin väg för framtiden. Här behövs resur-serfrån samhällels sida. 1 den älstramningsperiod som vi f n. befinner oss i, harvi fåll finna oss i all anslagsökningarna lill föreningslivet inle blivit såstora som vi kanske önskat, men den öppenhet från skolans sida gentemotorganisationerna som SlA-skolan förulsälier bör ge siimulans ål organisationernaall gå in i ell fruklbart samarbete med skolan. Jag har velat understryka vikten av atl se skolan som en integrerad delav samhället. I del gamla bondesamhället fick barnen en naturlig konlakl medarbets- och samhällsliv och växte stegvis in i vuxenrollen. Hemmen harnalurliglvis också del primära ansvaret för barnens vård och fostran. Mensamhällels ansvar för den kommande generationen kan inle uleslulande läggas påskolan. För atl eleverna skall kunna utvecklas till harmoniska människor ochlära sig alt fungera i yrkeslivet pä etl ansvarsfullt säu behövs ell närasamarbete mellan skola, arbetsliv, föreningsliv och samhällels olikainsiitulioner. Samhällel är en fungerande helhel, en samhällskropp, där alladelarna är beroende av varandras insalser. (vpk): Som bekant skulle det gå all sänka skatterna om viljan fanns, enliglborgerliga vallöften 1976. Del blev inle mycket bevänt med den saken undertrepartiregeringen, och det lär inle bli särskilt mycket nu heller. Då sänkteman skatlerna mest för höginkomsttagarna och minst för låginkomsl-lagarna.Samtidigt höjdes momsen, som särskilt hårt drabbar låginkomsttagarna. Hur blirdel dä i "" - för nu är vi väl så nära detbegreppet som vi någonsin kommer? Folkpartiregeringenfortsätter på samma väg. Marginalskaltesänkning och indexreglering avslatsskatleskalan skall betalas med höjd moms. Huvudlinjen i skallepoliliken,sådan den förs av regeringen, är all bördorna i ökad grad vältras över pä deminsl bärkraftiga grupperna. Denna polilik möter ell allt starkare moisiånd.Den ökade klarheten om au man inle kan Ibrtsälia all lappa vidare på del gamlalappläckel, som vårt skallesyslem utgör, har föranleilsocialdemokralerna au lala om ell nyu skallesyslem med produktionen som grund.Nu grälar socialdemokraterna och om vem som bär ansvar för alt maninget gjorl åt saken tidigare. Vi kan nog lösa den tvisten med att påpeka altde bär etl gemensamt ansvar för den rådande ordningen. Nigjorde ingei - del var jag som fick skynda på skalleutredningarna, sade IngemarMundebo i en replik lill socialdemokralerna . glömde talaom att han själv tillhörde skalteulredning! skalleutredningskulle enligt direktiven bl. a. förbällra underlaget för bedömning avskaitesyslemels fördelningspoliliska verkningar, pröva de indirekta skatternasfördelningspoliliska effekieroch deras lämpliga konstruktion med hänsyn härtill,behandla kapilalbeskaltningen, såsom av förmögenheler, arv och gåvor. Man log heller inle itu med frågan om effektiv kamp motskatteflykt och skallefusk. Vadgjorde då den borgeriiga regeringen ål skatteutredningarna? Jo, man förändradedirektiven på sä säll all frågan om indexreglering av skatteskalan gavs förtur.Men inle gjorde den förändrade majoriteten i utredningen någol för att förändradet antikverade skattesystemet. kurar ihop sig under GunnarSträngs lapptäcke. De lappar han syu dit är verkligen inte snyggare änföreträdarens - tvärtom! Socialdemokraternasförslag har framställts som en nyhet. Del är dock inle riktigt atl tanken pä enskatt, baserad på produktionen, skulle vara en nyhet så som hävdats i pressen. skallepolitiska program som kommunisterna presen teradeunder försia hälften av 1976, alltså före valet, ställde vi långtgående krav påförändringar i skattesystemet och skrev bl. a.: "En ökande andel avnödvändiga statsinkomster bör utlas direkt ur produktionen. Vpk kräver ettsystem av produktionsskatter, beräknade i förhållande lill företagens omsättning, råvaru- och energiförbmkning och inle som enbart i förhållande tilllöneutgifterna." Detär också tveksamt om del socialdemokratiska förslaget uppfyller anspråken pä enproduklionsbeskattning i ordets verkliga bemärkelse. Några punkier fordrar eltförtydligande från de socialdemokratiska talesmännen. Jag tror all del vore braom man fick dem klariagda i denna debatt. Imolionen om inriktningen av skattepolitiken säger socialdemokraterna bl. a. atlavskrivningarna pä företagens kapitalföremål inte bör inräknas iskatteunderlaget för produktionsfaklorsskatlen. Man vill begränsa skallen lillde inkomsler som skapas i produktionen. Man säger sig vara medveten om altavskrivningarna är generösa och i allmänhet medger "en betydandeöveravskrivning, vilken egentligen skulle ingå i skattebasen". Och mansammanfattar i motionen: "Skattebasen bör utgöras av lönekostnader samtbrutlovinsien efter avskrivningar, socialavgifter och skatt." Kandetla anses vara en produktionsfaktorsskalt i verklig mening? Ärdet bra atl pådetla sätl begränsa den skattebas som en produklionsbeskattning skall grundaspå? Allvariigt är också alt man inlegör någon åtskillnad mellan privata förelagpä profitbas och kommuner som har atl finansiera sin verksamhet med skaller ochavgifter. De skall belastas lika. "Dellainnebär bl. a. atl de offentliga arbetsgivarna kommer alt få betala sammakosinader för sin anställda arbetskraft som blir fallet inom den egentligaproduktionen", kan vi läsa i molionen. för en diskussion om atl inle basera beskattningen enbart på arbetskraftenär elt framsteg, men den utformning som det socialdemokratiska förslagel fållmedför risk för en ny pålappning på del gamla skaiiesys-lemel. Enproduklionsbeskattning måsle för alt fylla sin uppgift beräknas i förhållandetill företagens omsättning, råvaru- och energiförbrukning, så som vpk krävl. Vänsterpartietkommunisterna har ställl såväl omedelbara som mera långsikliga krav päskattepolitikens område. Viupprepar kravet på slopad moms på maten, endera genom ett direkt slopande avskallen eller genom alt subventionerna utökas, så atl hela momseffekten pämaten försvinner. Vi kräver skärptkapitalbeskattning och realisationsvinslbeskallning. Vi begär allindexregleringen av inkomslskatteskalan upphävs. Vikräver all man inför den skatteflyktsklausul som länge nogförhalats. Viangriper de stigande kommunalskatterna genom att kräva ökade stalsbidrag och atlen progressiv stalskommunal enhetsskait införs. Vikräver förändringar i avdragssyslemet, som gynnar höginkomsttagare ochmissgynnar låginkomsttagare. Vi kräver höjdbolagsbeskaltning. Vikräver en genomgripande skaltereform och övergång till produklionsbeskattning. Grundlinjeni skattepolitiken måste enligt vpk:s mening vara minskade skattebördor pålönarbetarna, barnfamiljerna och pensionärerna och ökade skaUer för storaförmögenheler, bolagsvinster och spekulationsvinsier. Dehöga indirekta skatlerna måsle bekämpas, särskilt mervärdeskatten, som fördyraralla varor. I förslaget lill statsbudget ulgör enbart mervärdeskatten 32miljarder kronor, dvs. mer än en fjärdedel av statens sammanlagda inkomster. Deindirekta skatternas relativa tyngd är störst för lägre inkomsttagare.Särskilt gäller delta mervärdeskatten pä livsmedel. Enannan för vanliga inkomsttagare myckel tung skatt är kommunalskallen. Enfördubbling av kommunalskallen och en tredubbling angerutvecklingen på detta område. Den genomsnittliga utdebiteringen är nu uppe i 29kr. Många kommuner ligger långt över denna siffra. Vadgör man då för att bekämpa kommunalskattehöjningarna? ochmoderaterna hotar kommunerna med mindre statsbidrag om de höjer skatten -beroende bl. a. på atl statsbidragen varit for små! Vad del handlar om är atlkommuner och landsting måste få resurser atl klara av viktiga serviceuppgifterutan förödande kommunalskaliehöjningar. Det räcker all se pä situationen ifråga om barnomsorgen, sjuk- och långtidsvården för alt man skall bli på delklara med atl det inte är åtstramning ulan ökaderesurser som behövs för kommuner och landsting. På en rad andra områden krävsockså betydligt slörre insalser än . Närsvenska folket plockar fram sina deklarationspapper skall manlält kunna konstalera all del är kommunalskatten som tar den största delen ifråga om de direkta skatterna. Det gäller för inkomsler upp lill .