prot · G20976 · 1978-12-31 00:00:00 — Fråganom strålningsrisker i byggnader faller under flera myndigheters ansvarsområden.Statens strälskyddsinstitut är förvaltningsmyndighet enligt strälskyddslagenför ärenden om skydd mot joniserande och icke joniserande strålning.Socialstyrelsen har det centrala myndighetsansvaret för frågor som rörmänniskors hälsa. har ansvaret vad gäller byggnadernastekniska utformning och utfärdar tillämpningsföreskrifter lill byggnadslagen.Siatens institut för byggforskning har lill uppgift atl bedriva forsknings- ochförsöksverksamhet inom byggnadsområdel. 1 sitt hittillsvarande arbete har de här berördamyndighelerna på olika säll beaklat frågor som rör slrålningsrisker ibyggnader. Slrälskyddsinstitutel har Ulfört radioaklivilelsmälningar av olikaslags byggmaterial och i olika slag av lägenheter. Vidare har institutetpåböriat en undersökning av radonhalten i dricksvatten på olika orter. Strälskyddsinsiitutelhar också informerat hälsovårdsnämnder och byggnadsnämnderom sirålriskerna ibyggnader. Efter samråd mellan slrålskydds-inslilutel och statens planverk harhänsyn lill bl. a. slrålningsrisker varit avgörande för de veniilalionskrav,avseende nya byggnader, som uppställts i Svensk byggnorm. SomBirgitta nämnde, har frågan om slrålningsriskerna ocksåuppmärksammals av , som anförl atl en minskad ventilationgenom tätningsätgärder i framför allt hus byggda av skifferba-serad lättbetonginnebär ökade slrålningsrisker. Effektiva motåtgärder, främst avbyggnadsieknisk natur, bör därför vidtas för alt undvika atl oacceptablahälsorisker uppstår. Hus med särskilt radioaktivt byggmaterial bör enligtkommissionen kartläggas, som lämpliga ålgärder och rekommendationerutarbetas. Remisstiden för yttrande över belänkande gickul . Radioaktivstrålning i byggnader medför hälsorisker för befolkningen, och betydelsen avdessa risker i jämförelse med andra hälso- och miljörisker är svår atl bedöma.Tillgängliga uppgifter gör det emellertid enligl min mening nödvändigl attsärskilda insalser nu övervägs, och för atl närmare klarläggastrålningsriskerna i byggnader och pröva lämpliga molålgärder kommer regeringeni morgon alt tillkalla en särskild utredningsman som färla itu med dessafrågor. Enuppgift för utredningen bör vara att undersöka olika byggnadsgrunders ochbyggmaterials betydelse för slrålningsriskerna och atl utforma ell program fören kartläggning av strålningen i det befintliga byggnadsbeståndet. Iprogrammet bör beaklas hur de hus som medför de största slrålningsriskernaskall kunna identifieras och åtgärdas med förtur. Utredningen bör vidare molbakgrund av en bedömning av acceptabla slrälningsnivåer föreslårekommendationer beiräffande luftomsättning och andra byggnadslekniska ålgärderi befintliga byggnader av olika byggmaterial, utformning och belägenhet. Ytterligareen uppgift för utredningsmannen bör vara att se över de olika myndigheternasuppgifter vad gäller ålgärder mol slrålningsrisker i byggnader. Elt effektivtsamarbete mellan berörda myndigheter är en förutsättning för allslrålningsriskerna i byggnaderna skall kunna nedbringas till en acceptabelnivå. Utredningen bör med förtur och i samarbele med berörda organ utarbeta eltprogram för de undersökningar som bedöms särskilt nödvändiga. Det programmetbör redovisas till regeringen . Utredningen bör också, omden så bedömer lämpligt, i övrigt under arbetets gång kunna avge förslag iolika delfrågor. Vibedömer alltså del här som oerhört vikligl, och vi anser atl utredningen i sinhelhet bör bedrivas med största möjliga skyndsamhet. BIRGITTADAHL (s) kort genmäle: Del är självfallet bra atl den här utredningen äntligen kommer tillslånd. Men del är ändå en upprörande skandal all så inle skedde redan förravåren. Jag vill inte lägga ansvaret för del bara på den nuvarande folkpartiregeringenulan också på den dåvarande trepartiregeringen. Närvi socialdemokrater - eftersom regeringen hade underlåtit det - log upp den härfrågan, bl. a. i samband med behandlingen av energisparpro-grammel, så visadeden dåvarande bostadsministern en påfallande brist pä intresse och närmast enirritation över all frågan togs upp. Hon hänvisade lill byggforskningsrädei,som skulle ordna elt seminarium över frågan, och sade all "problemel medradongas i byggnader är. .. under kontroll och sakkunnig uppsikt". Honframhöll "atl radongasproblemet inte påverkar sparplanen". Dennanonchalans och okunnighet förefaller atl ha präglat båda regeringarnas arbeleända till dess att problemet uppmärksammades i massmedia. Vi har inte sett tillförslag om några ålgärder - varken frän de tre cenlerpartistiskastatsråd som i regering hade ansvar för energi- ochmiljöfrågor eller från dem som har det . Jag lycker all del är specielltförvånande alt inte ens , som dellog i arbetet i ,har gjorl något i den här frågan. Jag har inle lidigare haft anledning atlifrågasätta hans intresse för miljöfrågorna. Men detta är en upprörande dålighantering. Debortförklaringar och försök att skylla ifrån sig - atl skylla pä varandra ochpå myndigheterna - som har förekommil, lycker jag är ynkliga och löjeväckande.Atl en utredning nu äntligen kommer lill stånd -eller alt det tycks ha legatpapper, som inte föranlett någon handling, på olika skrivbord i kanslihuset -kan ändå inte förta intrycket av en upprörande vanskötsel av den här frågan.Ingenting - varken den förra regeringens splittring och handlingsförlamningeller den nuvarande regeringens egenskap av svag minoritetsregering - kanenligt vår mening försvara alt man har försummat en fråga som gäller människorsliv och hälsa. Det är alldeles klart all vi därmed riskerar att människorsförtroende för politikernas sätt all hanlera dessa frågor minskar. Dennareaktion förtjänar den nuvarande och den förra regeringen och de partier somstod bakom den. Del är också därför som vi har krävt all konslilulionsulskotletskall granska denna fråga. Del förhåller sig inle sä, , atl den utredning som nutillsätts kommer lill slånd därför all massmedia harriktat slor uppmärksamhet mol dessa problem. Det är i stället så, som jagnämnde, all myndigheterna har haft sin uppmärksamhet riktad på frågan. a. del arbete med undersökningar som har pågått genomsträlskyddsinstitutets försorg. Det var också vikligl för oss att få ettunderlag och få med i bilden resultatet av strålskyddsinstilutetsundersökningar. Sedanråder del säkerligen full enighei mellan och mig om att della ären utomordentligt allvarlig fråga och att vi därför bör göra vårt bästa för att så snabbi sommöjligl få lill stånd ell åtgärdsprogram föratt komma lill rätta med problemen. BIRGITTADAHL (s) kort genmäle: Det rådde full enighei redan i om all den här fråganvar utomordentligt allvarlig. Det har rått full enighei om dellabland de myndigheter som har varit ansvariga för frågan. Problemel är all detvä senaste regeringarna inle har handlat. Del är ynkligt alt höra all man nuskyller ifrån sig på de myndigheter som har begärl mandat frän regeringen allla handla. Jagupprepar: Vi betraktar den nuvarande regeringens och den förratrepartiregeringens handlande när det gäller radongasen som upprörandeansvarslöst. Vi lycker all del är ell tecken pä alt det mängomskri vnaintresset för miljö och hälsa, inte minsl i cenlern,är någonting som man baratillämpar när del passar för vallaktiken, men inte när man har ansvaret för delpraktiska samhällsarbetet. Vi skyller inle ifrån oss frän regeringens sida på de myndigheier somhar ansvaret för de här problemen. Tvärtom säger vi att vi uppskattar delarbele de utför. Däremot är det vikligl att vi sedan får fortsätta del arbetelgenom denna ulredning som vi skall lillsälla - det kommer atl beslutas i morgon- och som kommer all ytterligare belysa dessa problem. Förstevice talmannen anmälde all Birgiiia anhållit alt till protokollet fåantecknat atl hon inle ägde rätt lill yllerligare replik. Kriser av del slag som under 1970-lalel drabbade både industriländeroch ulvecklingsländersäiler alllid solidarilei och samarbele på hårda prov.Ökningen i bislåndsgivningen frän rika till fatliga länder har bromsatsupp,som mänga utvecklingsländer meroch mertynglsav slor skuldbörda.Kraven på ekonomisk frigörelse och en ny ekonomisk världsordning har mötts medkyla av dem som känt sina intressen hotade. Vissa klara tecken lill ökadproiekiionism har också visai sig i världsekonomin. Försöken all lösa devärldsekonomiska problemen genom all nationer eller grupper av nationer slutersig inom sig själva måste dock leda fel. Det är just när problemen är somsvårast som behovei av internationell samverkan och solidaritet är som störst. Nödvändighetenav all ta hänsyn och samarbeta över gränserna gäller i dagens värld nära nogalla områden. Även spänningsförhållanden inom nationerna har i storutsträckning internationell räckvidd. Mänsklig överlevnad och trygghet kanidagens värid inte säkerställas ulanen uljämningav klyftorna mellan rika ochfatliga - mellan länderna och inom enskilda länder. Frågan om krig eller fred är självfallet ocksåförbunden med möjligheterna alt kunna hejda del fortsatta rustningsraseriel.Tekniken har på många områden fört världens folk närmare varandra. Maktkamp ochmilitära rustningar verkar i motsatt riktning. Det förhållandet får dock inleförtrolla oss i nedruslningsarbetel - det handlar om människans möjlighelerlill fortbestånd. måste även framöver verka som brobyggare mellanskilda ståndpunkter för alt därmed medverka till konkrela resultat pånedrustningens område. Enfredlig värld måste vara en rättvis värld. En rättvis värld kan endast skapasom vi lyckas utveckla elt internationellt samverkanssyslem för del globalautnyttjandet av naturresurserna, grundat pä solidaritet. Det finns ellväxande medvetande om atl naturtillgångar som inte kan förnyas håller pä allförslösas i snabb takt. Del finns också elt växande medvetande om all enohejdad exploatering av bränslen, metaller, havens resurser och åkeriord medförmiljöskador som inte gär all reparera. Men avståndet från ell sådant ökatmedvetande till handling är ofta långt. Del beror bl. a. på att den ekonomiskatillväxtprocessen i i-länderna inte bara är uppbyggd på egna tekniskalandvinningar och en alltmer förfinad organisation, ulan också pä ständigtillförsel av råvaror frän u-världen. Utan elt ständigt flöde av olja,vegetabiliska fetler, metaller m. m. skulle induslrivärldens produktionsapparatsnabbi råka i olag. Elt sådant sammanbrott för vitala delar av utveckladeländers samhällsmaskineri framstår inte bara -som ell avlägsetframlidshot - del fick vi en påminnelse om under oljekrisen . Jordensresurser måste utnyttjas på elt sådant sätl att de bidrar lill ett beståendevälstånd för alla. Ett första steg måste därvid vara att de rika länderna tillerkännerde fattiga rätt atl i ökad utsträckning disponera över sina egnanaturtillgångar. Vi måste också alla medverka lill atl väridens ekonomiskautveckling sker ulifrän etl ansvarstagande för naturresurser och miljö. Centernhar i en motion föreslagit atl i FN skall ta initiativ till utarbetandeav en global hushållningsplan för naturresurser. Vi harockså lagt fram förslagom ell internationellt ekologiskt forskningsinstitut. Dennasyn innebär också krav på att vi utformar vår egen näringspolitik,energipolitik och samhällsplanering mot sådan bakgrund. De krav pä en annanenergipolitik - stopp för kärnkraften, utveckling av förnyelsebaraenergikällor, sparinsatser för alt begränsa den totala energianvändningen osv.- som har fört fram skall ses mot denna bakgrund. Sammautgångspunkt är nödvändig för alt vi skall kunna lösa många miljöproblem.Nedsmutsningen av luften och vattnet känner inga nationsgränser. Vi ser ocksådagligen hur del nuvarande industrisamhällets produktionsprocesser ochkonsumtionsmönster förvärrar dessa problem. Delär i hög grad en solidaritetsfråga att varie generation är med och betalar detotala kostnaderna för sin egen välfärd. Ansvaret gäller både individ ochsamhälle. En del av föroreningsproblemen i haven och i luftmmmet har börialangripas i internationell samverkan. Men alltför mänga skjuts fortfarande päframliden. Del vore en härd dom över det sena 1900-ialets samhälle, om vårgeneration skulle få njuta den högsta välfärd historien 5 protokoll 1978/79:76-77 kännermen ändå lämna räkningen för olösta miljöproblem efter oss lill komrnandegenerationer. Delär självklart alt omställningar av del slag som jag här har antytt kommeratlföra med sig påfrestningar och konflikter i vår del av världen. En del harkanske trott atl industrins strukturproblem skall lätta när den västeuropeiskakonjunkturen nu är pä uppgång. Men jag är övertygad om att vi måste inrätta ossför fortsatta omställningar i industri och samhällsliv - del är inte minstenvillkor för nya relationer till de länder som göranspråk på alt få mer atlsäga till om beträffande sin egen utveckling. Värtinlernalionella arbele och del sätt på vilket vi formar vårt egel samhällemåste utgå frän samma grundsyn. Vi kan inle kräva internationell solidaritet,om vi inte tillämpar solidaritetens princip här hemma. ärjämlikhetskravet inle mycket värt, om det stannar vid nationsgränsen. Vi kaninte kräva global resurshushållning, om vi inle är beredda att takonsekvenserna föregen del. är ell ekologiskt ansvarstagande i värtland lill föga nytta, om vi inte försöker få andra stater och folkmed oss. Denna samklang mellan inrikes- och utrikespolitik är också en förutsättningför alt vi skall bli trovärdiga utåt och för den djupa folkliga förankring härhemma som en framlidsinriklad politik kräver. 1Sverige har vi lyckats bygga upp ett solidariskt välfärdssystem, som vi påmånga sätt kan vara stolta över. Men del finns fortfarande många luckor ochbrister. Del är alltför mänga som ramlar mellan paragraferna och inle får detstöd de är berättigade till. Därför har i en motion krävt en bätiresamordning av del sociala trygghetssystemet. Det måste bli mer överblick-bartför den enskilde och bygga på en grundtrygghet för alla. Framför allt måstetilltron lill vårt sociala trygghetssystem ligga fast. Vårteget välfärdssamhälles brister finns dock enligl min uppfattning i första handpä samhällsplaneringens område. Här har inte minst koncentrations- ochflytlningspolitiken spelat en slor roll. angav tidigt sin politik i delhär avseendet. Vi sade alt sociala och medicinska aspekter på människornassitualion på ett tidigt stadium måste vägas in i samhällsplaneringen. Vi vetnu all koncenlralionspoliliken har medfört ett resursslöseri och inneburit enexploatering av människan själv. Livskvalitet och mänskliga kontakter har isenare decenniers samhällsbyggande satts åt sidan för ett påtagligtteknokratiskt och ensidigt ekonomiskt tänkande. De stadssamhällen som undersenare decennier skjutit upp som svampar ur jorden har mänga gånger mer byggtsmed tanke på bilen än pä barnen, mer med tanke pä atl kunna komma därifrån tillelt arbete långl borta eller lill sommarstugan än pä alt möjiggöra mänskligakontakter och gemenskap. Själva arbetet, som utgör en så viklig del av människansvardag, har med ökad aulomalisering och arbetsfördelning för många blivit meroch mer monotoni. Datorer och robotar har ibland mer blivit våra herrar ochövervakare än våra tjänare. Nya miljöproblem har trängt in på arbetsplatsernagenom högt tempo och ökad användning av gifter. Dennasituation har gått ut över oss alla - gamla och unga. De gamla har under desenaste decennierna fått del ekonomiskt bätire. ökat,vårdmöjligheierna har inle kunnat byggas ul i takt med behovet. Men mest hardelkanske gått ut över barnen. Därför måste vi nu lägga ned kraft på alt återforma samhällsmiljön frän familjernas och barnens utgångspunkt. Detkan vi inle göra utifrån några enkla schabloner om alt si eller så skall detvara. Del grundläggande måsie vara alt familjerna själva kan forma sintillvaro. Valfrihetsprincipen måste vara vägledande. Det går inte all tvinga inalla familjer i samma form. Problemen är inle desamma i glesbygd och tätort, förensamföräldrar och där föräldrarna lever tillsammans, där man och hustru haranställning långt ifrån hemmet eller är familjeföretagare där båda föräldrarnaarbetar tillsammans i det egna företaget. Vi måste ge valfrihet ät alla. Vårdnadsersältningen,såsom vi i vill ha den, är tillsammans med en utbyggd kommunalbarnomsorg grundläggande för alt valfrihetsprincipen i praktiken skall gällaför småbarnsföräldrarna. Del är en grundläggande förutsättning för atl vi skallkunna ge familjerna både tidsmässiga och ekonomiska resurser all vara med sinabarn och att hjälpa dem förbi livets olika svårigheter. Vihar en lag som ger föräldrarna laglig räll alt förkorta sin arbetstid till sextimmar per dag. Vårdnadsersältningen har lill uppgift alt skapa de ekonomiskafömtsätlningarna för aU detla skall kunna ske. Utan denna ersättning blir detinle myckel bevänt med ledighetslagen. Detta gäller i särskilt hög grad deensamstående föräldrarna. Morgondagens samhälle formas i inte ringa grad i dagens skola. Vi vetatl dagens uppväxande generation går många problem till mötes. Hursolidaritetsfrågorna, resursfrågorna, miljöfrågorna, både globalt och härhemma, skall komma att lösas beror i hög grad på våra ungdomar. Visa beslut iinternationella församlingar eller i riksdag gör inte stor nytta, omde inle bygger på de enskilda människornas medvetenhet och ansvarstagande. Delär i skolan vi skall rusta framtidens vuxna atl ta detta ansvar. Detla kräveren möjlighet till atl utveckla självrespekl, till initiativ och ansvar, grundatpä samarbele och solidaritet. Diskussionen om skolan måste fortsätta, och denmåste handla både om dess arbetsformer och om de kunskaper den skall förmedla. skolan få goda kunskaper i skrivning, läsning och räkning borde vara ensjälvklar rättighet för var och en. Utan dem är man handikappad. Därför harcentern i en motion bl. a. betonat behovet av goda baskunskaper. Men förmåganall förslå sin egen livssituation är också avhängig av kunskaper om den egnahembygden, om samspelet i naturen, om ekologiska och naturvetenskapligaförhållanden, om samhällets och arbetslivets funktion och om bygdens, landetsoch andra länders historia. måsle därför lägga större vikt vid attge alla elever sädana kunskaper. Denmest angelägna förändringen av utbildning är kanske ändå attåstadkomma en bättre balans mellan teori och praktik. För många elever är delen avgörande förutsättning för alt trivas med skolarbetet och betrakta det sommeningsfullt. Mer erfarenhet från arbetsplatser underiäitar också övergångentill yrkeslivet. Därför föreslår vi utökad pryo och vidgade Förgymnasiets del har vi föreslagit försöksverksamhet med s. k. varvad utbildning.Det innebär att skolåret skulle bestå av tvä terminer teoretisk utbildning ochen termin praktik. Grundskolansleoretisering måsle också angripas genom en ändring av arbetsformerna.Undervisningen måste utformas så, atl eleverna får arbeta självständigt och igrupp med större ämnesövergripande projekt. Det medför atl arbetet blir merapraktiskt och atl det sker i kontakt med del lokala samhällslivet. Ökadkontakt mellan skola och samhälle, t. ex. genom alt människor med olikaerfarenheter ges möjligheter atl delta i undervisningen och genomföräldramedverkan, måsle också lill. Del finns också många exempel på att manhar uppnått bättre förståelse och kontakt mellan eleverna och skolpersonalen,där eleverna fått della i arbetet i skolbespisningen, städningen ellerutformningen av den egna miljön. En geografisk decentralisering av utbildningen är likaså viktig, avsåväl jämlikhels- som arbetsmarknadspoliliska skäl. Mindre skolenheter gerockså förutsättningar för bättre kontakt mellan eleverna och mellan elever ochlärare. Det är viktigt atl barn har nära till skolan, både föratt undvika långaoch trafikfariiga resvägar och för alt kontakten med den lokala miljön är såbetydelsefull. Del är de upplevelser man får som barn och som ung som har den störstabetydelsen för ens liv som vuxen. Det är därför som skolans sociala liv ochmöjlighel alt stimulera initiativ och ansvarstagande är så vikligl. Men likavikligl är del naturiigtvis att samhället i övrigt är utformat sä atl variemänniska kan överblicka sin silualion, uppleva sin egen omistliga roll och lämnasitt bidrag till samhällsutvecklingen. Att försöka bygga upp en solidaritetutifrån den enskildes ansvar både för sig själv och andra kan förefallamödosamt. De stora kollektiva lösningarna på såväl internationella som inhemskaproblem förefaller sä mycket enklare. Men erfarenheten visar oss hur ettlivskraftigt samhälle är beroende av alla människors aktiva medverkan.Främlingskapet människor emellan och mellan den enskilde och det samhälle somomger henne är det största hotet mot solidaritetstanken. Det är i medvetande omdetla som kräver ett decentraliserat samhälle. I morgonens debatt påpekade atl en av de största frågornaför 1980-talel gäller hur man vill ordna kapitalbildningen och hur man överhuvud taget vill all företagen skall skötas. Det är riktigt. Det är en av deallra största frågorna. Och del är därför som del är nödvändigl all diskutera -ordentligt diskutera - socialdemokraternas förslag om kollektivalöntagarfonder. Detär viktigt alt del blir en grundlig debatt om della inför höstens val. Dekollektiva löntagarfonderna skulle nämligen komma alt förändra värtsamhällssystem i grunden. Att socialdemokraterna vill införa dessa fonder ståralldeles klart. Klart står också att det är så många problem och svårigheter förenademed dessa fonder även för de parlilrogna atl de ännu utredandeinle lyckats åstadkomma mer än skisser till hur sådana här fonder skullekonstrueras, skisser som sedan kommil alt läggas i byrålådan somförnyade principdeklaralioner har anlagils. Klart slår också all socialdemokraternaav dessa skäl inle vågar sig pä någon egentlig debatt om fonderna utanför deegna troende leden. Så t. ex. har socialdemokraterna inte velat ställa upp lilllandsomfattande debatter om löntagarfonderna, som vi moderater utmanat dem lillför . Svenskafolkel måste , medan tid är, säga ifrån mot dessa fonder, precis somTCO-medlemmarna har gjort när man försökt pressa på dem fonderna. Löntagarfonderenligl socialdemokraternas och LO:s modell skulle innebära atl varie löntagareavstod 3 9é av sin lön varie år lill stora kollektiva fackföreningsfonder. Detinnebär för en heltidsarbelande alt han skulle avstå . tilldessa fonder, fonder som snart skulle komma alt dominera hela kapitalmarknaden. Socialdemokraternavill alltså införa en ny löneskatt om 3 96 all läggas ovanpå alla andraskaltehöjningar som de föreslår. Det skulle innebära att levnadsstandardenskulle behöva pressas tillbaka för löntagarna, eftersom det inte finns någonmotsvarande produktionstillväxt all ta dessa resurser ur. Om lönlagarna inte villavräkna denna avgift i löneförhandlingarna, skulle det hela leda lil! enkraftig inflation och nya sysselsättningsproblem, inte minsl genom en försvagadinternationell konkurrenskraft. Socialdemokraterna säger alt dessa avgifterbehövs för kapitalbildningen. Men i själva verket skulle verkningarna bli atlvår ekonomi skulle utsättas för nya stora påfrestningar, alt del skulle bli ensämre invesleringsutveckling och en mindre kapitalbildning i landet. Lönlagarfondsförslageninnebär också atl LO skulle ta över alla större företag. De mindre förelag somskulle vilja slälla sig ulanför syslemel skulle bestraffas genom atl en extralöneskall skulle införas för dem. Säkerligen skulle de också fö svårigheter altlåna pengar pä en kapitalmarknad, som är helt dominerad av defackföreningsstyrda kapitalfonderna. Kanske de också skulle få svårigheter altfungera som underieverantörer till fackförenings-styrda större företag. Socialdemokraternassenaste tankar på detta område om all fondsocialisera både kapitalmarknaden ochföretagen är klart längre gående än vad Meidnerfonderna innebär. Dessaförslag bör förkastas av mänga anledningar. De skulle leda till en oerhördmaktkoncentration. Man kan ställa sig frågan hur det t. ex. skulle gä förenindustriarbetare, som har kommil på kant med sin arbetsgivare när del flnnsbara en enda sådan, nämligen fonderna.