prot · G20921 · 1978-12-31 00:00:00 — Hurlänge den utvecklingen skall fortsätta vet ingen, men det skulle inle förvånamig om man av dessa två skäl - inflationen och dollarns försvagning-tvingaslill en uppslramning i den nationella politiken som inle ger något extrahandlag i den internationella efterfrågan. Att förlila sig pä en radikaltannoriunda politik i överskotlsländerna, dvs. och , torde haåtskilligt av önsketänkande i sig. Enindikator för vår egen del är naturligtvis hur orderläget har utvecklat sig,och detta har också kommenterats från talarstolen här . Del är inte så brasom slutsatserna av den här förda debatten skulle kunna bli. Jag tror att manbör vänta litet med att offentliggöra någon tillfredsställelse i del häravseendet. Förden svenska verkstadsindustrin exkl. varven som svarar för av vårindustriproduktion låg ordervolymen lägre än ochlägre än . Metallvaruindustrin har inte haft någon ökning iorderingången under loppet av året. För låg ordervolymen5 % under fjolårets nivå. Maskinindustrin har sett en liten ljusning men har iår ändå legal på en låg nivå. En viss ljuspunkt har vi i elektroinduslrin,närmast på grund av jälieorder frän . Men det är somsagt den enda ljuspunkten på del områdei. Jagskall inte förneka alt det naturligtvis finns andra ljuspunkter;transportmedelsindustrin, trävaror och papper - dock icke massa, därorderingången är otillfredsställande. En positiv utveckling visarstål och kemi. Det är värt atl uppmärksamma att ordervolymen jusl under dengångna sommaren på ett påtagligt säU har försvagats. Detta har inteuppmärksammals i den något för optimistiska debatt som har förts här underdagen. Förmodligenkommer vi inte att kunna räkna med alt ullandsefterfrågan ensam fungerar somden motor som ger våra nära 300 000 arbetslösa chansen att gå in i ettreguljärt arbele. Och hamnar vi på nytt i den situationen att vi får försökareda upp arbetslösheten genom egna äigärder. Frånsocialdemokratiskt håll har vi predikat nödvändigheten av altfå upp bostadsbyggandet. Enligt min mening hjälper del inle att justeraupp belåningsgränserna eller lova elt statslän lill de allmännyttiga ochbostadskooperativa företag som saknar pengar för erforderiigl underhålls-ochreparationsarbete. De har råkat i ett hyresläge som, sett i relation tillproduktionskostnader och lönlagarnas nedpressade köpkraft, göratt det trotsbostadsbidrag föreligger stor tveksamhet i de bostadsproducerande företagen atlsalsa på nyproduktion. Hyrorna innebär någonling av en stoppsignal förövervägandena framöver. Vi har haft en sådan situation en gång tidigare, underKoreakrisen . Vi klarade den situationen genom atl gå inmed ränle- och amorleringsfria statslån, som klippte av så myckel avproduktionskostnaden atl de breda folklagren hade råd alt hyra de färdigställdalägenheterna. En repetition av detta framstår som nödvändig parallellt med enförstärkning av bostadsbidragen. Här har mitl parti redovisat detaljerna i enomfattande molion om den ekonomiska politiken. Samhälletsingripande för att nu få i gång del hela måste naturligtvis också innebära går in med elt struktur- och planeringsarbete i själva den "industriella utbyggnadsverksamheten. Andra erforderliga stimulansåtgärder harredovisats lidigare från talarstolen. Jag tänker på stödet lill barnfamiljernaoch naturligtvis pä del förbilligande av baslivsmedlen som vi anser vara avnöden. Med hänsyn till all gick sä fort ber jag att i en replik fååterkomma med några synpunkter på den skallepolitiska sidan av ekonomin. Jagser till min glädje all budgeiministern, som är ansvarig för dessa frågor,sitter kvar i sin bänk. säger atl vi inle skall vara alltför glada när vi läserekonomiska rapporter. Nej, vi skall inte vara alltför glada, men inte helleralltför bekymrade. Jagsatt och funderade över vad skulle ha sagt, om han fortfarandehade varit finansminister och hade haft all recensera de ekonomiska rapportersom vi har fån . Med stor inlevelse skulle han hastannat vid de positiva siffrorna i rapporterna. Om ett tal i de nu aktuellarapporterna hade varit två i stället för ett, hade det inle verkat som om dethade varit en fördubbling ulan som om del hade varil en tre- eller fyrdubbling.Då hade del förvisso blivit en glad presentation av den svenska ekonomin. Menom verkligen skulle ha varil finansminister och fört den politiksom han och hans kolleger har talat för här i kammaren, trorjag verkligen atthan nu skulle ha haft anledning atl vara bekymrad. För hur hade den svenskaekonomins och del svenska näringslivets situation varil om vi under de gångnaåren hade fortsatt efter tidigare linjer? Vilket läge hade våra företag hafthär hemma och ute på väridsmarknaderna, om vi inte hade förändrat våraväxelkurser och om vi hade fortsatt att höja löneskatterna? Vårakostnader steg ju med ungefärligen 45 96, och detnödvändiggjorde den politik som den dåvarande regeringen gick in för framförallt . Vilken utlandsupplåning skulle vi ha haft, om vi hadehaft en ungefär 15 96 högre växelkurs än den som vi nu fält, och vad hade denpolitiken betytt för sysselsättningen? Hur mänga människor hade då gått utanjobb utöver de många som är arbetslösa? Ja, dä hade det blivit enganska bekymmersam situation för människorna i del här landet. Jagkan förslå all inle i allo är glad när han läser de aktuellaekonomiska rapporterna. Jag har noterat en hel rad bedömningar somLO-ekonomerna gör när de granskar 1970-talets politik och talar om den finanspolitiskafasllåslhet som vi länge hade. De talar t. ex. om de skatteomläggningar som dågjordes och som de betraktar som efterhandskorrektioner, grundade på alltföroptimistiska bedömningar av den svenska industrins kostnadsläge. Jag kan välförslå att man kan vara litet bekymrad över både den och några andrabedömningar av de gångna årens politik. Lätoss läsa rapporterna som de är-med en rad av positiva inslag och med någranegativa, med elt antal varningar för alltför stor optimism för framliden ochmed en påminnelse om de problem som vi har att arbeta med framöver! Men låt ossnotera all de ger en bild av en ekonomi med tämligen gynnsamma Utsikter infördel kommande året! () kortgenmäle: Naturligtvis har jag inte möjligheter alt på tre minutertillfredsställande redogöra för mina synpunkter på valutakurspoliliken ochskattepolitiken och därutöver bemöta herr ekonomi- och budgeiministern. Men låtmig för undvikande av alla misstag säga, atl jag självfallel vore glad, omuppgången var belagd pä elt sådant sätt alt jag vågade tro på den. Eftersomdebatten präglats av så mycket av glada utrop över vad som skall komma,harjag som relativt erfaren på detta område - och jag har lästkonjunkturinstitutets rapporter under åtskilliga decennier-känt ell behov avall lugna ned stämningen, för att besvikelsen inle skall bli så stor omresultatet inle skulle komma alt motsvara förväntningarna - och jag tror inleatt det kommer att göra del. Vadgäller frågan om växelkurserna känner lill min ståndpunkt. Del äralldeles överdrivet all tala om att devalveringarna var del som räddade densvenska nationen. Jag anknyter till ofta uttalade besked all hanhar devalverat . Det lyder väl pä att han sä småningom harkommit underfund med alt detta aren medicin som sanneriigen inte bara harpositiva verkningar. Jagerinrar om all vi i stort sett ökade skuldsättningen gentemot utlandet medmellan 8 och 10 miljarder genom de här upprepade devalveringarna. Jag kanvidare erinra om all vi har nordiska grannar som inte följde med så långt pådevalveringens väg och där näringslivet visar bältre resultat under sistlidnaär än vad näringslivet visar i vårt land. Men nog om det, eftersom liden inlemedger all jag närmare utvecklar del. Jagvill lill herr skatte- och budgetministern säga något av del som jag inte hannmed från talarstolen. Om jag fattade rätt och även dem som lidigare har talathär, sä skall del bli någon form av skaltejustering. har fatiaibeslut, mot milt partis protester, om att indexreglera den statligaskatteskalan fr. o. m.den 1 januari 1979. Det betyder, som vi alla vet, all densom ijänar . i skattesänkning, och den som tjänar 200 000kr. Delär en skallesänkningspolitik som går tvärtemot den utjämning av bördorna ochskattebördorna som mitt parti har givit sin anslutning till. Jagvet alt ni, mina herrar, brukar säga atl inflationen skall inte bestämmaskatten. Men låter ni inflationen bestämma skattesänkningen genom att hasatt in det här elementet av indexreglering samlidigt som man diskuierar enskattesänkning. Denhär indexregleringen av skatten kostar 2 700 milj. kr. Om hadehaft de pengarna i sin hand, skulle han ha haft väsentligt större möjligheteralt träffa en med löntagarorganisationerna acceptabel uppgörelse om skallen iövrigt och över hela fältet, varom han nu sitter och förhandlar och säkert harälskilligl huvudbry med. Jag skulle också vilja lugna ned dem som gör alltför överoptimisliskabedömningar av svensk ekonomi nu och . Del finns inle grund för altgöra sådana bedömningar. Men jag vill lika starkt varna dem som gör alltförpessimistiska bedömningar. Jag tror atl numera har lättare altfalla in i den senare gruppen än i den förra. Lätoss ta vara pä både de positiva och de negativa inslag som finns i vår ekonomii dag - notera de positiva för alt de ger förutsättningar för en ökad akliviieli vår ekonomi och därmed en större trygghet i sysselsättningen för människor.Låt oss vara observanta på de svaga punkterna och försöka förslärka vår ekonomipå del sättet att de inslag som är svaga skall kunna vändas lill någotsom är mera positivt. Jagtror inte det är enbart ändrade växelkurser som har förändrat förutsättningarnaatt ge svensk ekonomi ökad styrka . Del är inte så enkelt. Men nyaväxelkurser har medverkat lill atl förbättra del svenska näringslivelskonkurrensläge. Det har skapat en del problem för prisutvecklingen. Vi ärmedvetna om dem. Men del har samlidigt-och därom ärju ändå dala för hillillsgängen lid entydiga - medverkat lill all vi har kunnat återhämtamarknadsandelar. Vidarekan man naturligtvis jämföra med våra nordiska grannar och säga atl de hargjort en försiktigare devalvering än vad har gjort. Men låt oss dåfullständiga den jämförelsen och säga all i har en socialdemokraliskregering devalverat den norska valutan fem gånger under de senaste två åren.Fem gånger har den norska valutan devalverats. Del är inte en politik som jagvill rekommendera. Man skall vara försiktig med atl använda del inslmmenlel,även om det i vissa situationer kan vara både lämpligl och nödvändigl all göradel och det då ger positiva effekler. Detfinns självfallel myckel all säga om infiationsskydd i skattesystemet. Jag är medvelen om att ämnet är större än att del lämpar sig för treminutersrepliker.Kanske skall vi därför spara ämnet lill den kommande debatten, när riksdagenhar atl ta ställning till regeringens förslag om skatterna . Då skalljag med glädje återknyta till det ämnet. Låt mig bara än en gång få betona allett inflationsskydd betyder all skatteskalan bevarar del reella värde som denhade den gången senast beslulade om den. GUNNARSTRÄNG (s) kort genmäle: Med det utpräglade logiska tänkande som präglar vår budgetminister kanhan också hålla med mig om all del blir inflationen som avgör skattesänkningeni det här läget, eftersom del är fråga om att vi skall kunna sänka skatterna,och del är kanske mindre lilllalande än om hade möjlighet attbestämma hur en eventuell skattesänkning skulle se ut utan att ha den härinteckningen. Mennu är frågan om devalveringens "välsignelsebringande" verkningar inleså helt entydig. Jag försökte undvika all gå in på del i mitl senaste inlägg,men eftersom herr budgeiministern här talar om alt alla uppfattningar var säentydiga, kan jag inte uraktlåta att rekommendera honom att läsa den seriösatidningen av den 4 oklober 1978. I sin ledande artikel säger man: "-- uppenbarthar devalveringen varit en dålig affär pä så kort lid som Valutaintjäningenharblivit mindreänom vi inlehadedevalveral . Och del är uppenbart intelack vare utan trots devalveringen som vi har förbättrat handelsbalansen iär." Fullt så entydigt är delalltså inte. Dettaatl vi lagil tillbaka marknadsandelar är nog i allt väsentligt - och delta harvi tidigare talat om - snarare atl goltskriva och tillgodoräkna de svenskalönlagarna, som i sin försikliga uppgörelse skapat möjligheterna. Detta framgårifall man gör en internationell lönejämförelse, som visar en beskedligarelöneutveckling här i än vad som i allmänhet gäller i vårakonkurrentländer. Säville jag la upp den fråga som jag sparat delta inlägg till, nämligen detenorma budgetunderskottet, som jag som gammal flnansminister är djupt oroadöver. Det finns litet oro också i herr budgetministerns inlägg, men jag tyckeratl hans prestationer för all bringa ned underskottet är för klena. Där behöverhan skärpa sig högst väsentligt. Jagvet atl det finns de som säger atl delta med budgetunderskott är tämligenlikgiltigt. Men de som har denna sangviniska uppfattning kommer med allsäkerhet atl få revidera den. Låter man underskottet stiga innebär det enräntebelastning och en belastning pä framtida, jag tänkte säga generationer,men i varje fall framtida årgångar. Därför menar jag alt när herrbudgeiministern nu går i författning om att diskulera skattesänkningar, kan haninte bortse från hur budgetlägel och budgetunderskottet ter sig. Han måste tahänsyn lill den destmktiva verkan på statsfinanserna som ell för stortbudgetunderskott har. Jagskulle vilja rekommendera honom alt sätta i gång med den tankeverksamhet somär erforderiig för all se hur man skall balansera det budgetun- derskolt som är en följdav alt man nu ändå går i författning omatt också göra vissa skallesänkningar. Jag ser fortfarande inle , men jag fann i hans inlägg en djup oro över vad som hade försiggått påmilt partis kongress i frågan om ambitionen all socialisera och nationalisera.Han talade om bankerna. beslöt kongressen i en votering alt inie socialiseraoch all inle nationalisera bankerna. Del kan gärna sägas lill protokollet.Däremot röstade man om ifall man skulle ha en högre statskontroll eller ökaddemokratisering. Jag valde det sista, men kongressen tyckte au kontrollen varbältre än demokratiseringen. Så ligger del till. Efter denna förklaring kan nogherr sova litet lugnare . Jag vill la upp tre saker. För del första; Jag tycker nog att debedömningar som tidskriften gör stämmer räll väl med den grundsynsom jag själv har. Sedan kan del finnas enstaka formuleringar i olika inläggsom jag kanske har invändningar emot. Men den allmänna bilden a v att del isvensk ekonomi finns många starka faktorer och några svaga faktorer ärriktig. Det är också riktigt att man inte kan förklara förändringar, t. ex.återhämtande av marknadsandelar, med en enda faktor, utan det är ett resultatav flera samverkande faktorer, där jag vill betona både löneskatternas ochväxelkursernas roll. Får jag när del gäller växelkurserna för vår gemensammauppbyggelses skull rekommendera att läsa en annan aktningsvärdtidskrift, nämligen Ekonomisk Revy. I del senaste numret av tidskriftenbehandlar vice riksbankschefen just detta ämne. Med stor sakkunskap utvecklarhan synpunkter som ligger myckel nära dem jag själv har redovisat här ikammaren. Fördet andra; Jag tycker att man skall använda orden i deras rätta bemärkelse. Euinflationsskydd är lill för alt skydda en skatteskala för inflationenseffekter. Del betyder all man för en kommande period bevarar det reellaskattetryck som man hade den föregående perioden. Det är alltså varken fråga omsänkningar eller höjningar av det reella skattetrycket. Om man inte skulleanvända sig av ett inflationsskydd, skulle man få en reell skattehöjning utanalt tala om del för människorna. Jag kan förstå att det kan finnas politikersom vill låta skattetrycket stegvis stiga utan att tala om del. Jag tyckersjälv alt man inte skall göra på del sättet. Det är därför vi bör ha ettinflationsskydd i värt skattesystem. Fördel iredje: Budgetunderskottet är ingalunda likgiltigt för mig. Jag har betonatbåde i milt inlägg här i kammaren och i propositioner som har lagtsfram för att jag är oroad både inför nuläget och inför detSlatsfinansiella framslidsperspekliv som långtidsbudgeter målar upp. Jag harockså understrukit att de siffror som vi får i fierårsbudgelerna aren allvariigvarningssignal för alla politiker. Jag noterade också med glädje att representanterför riksdagspartierna hade den allmänna bedömningen alt budgetarbetet måslebedrivas med en belydande stramhet. Jag vågade mig alltså på den utgångspunktenalt partierna här i skulle medverka till all den statsbudgetsom vi fastställer blir en ansvarsfull statsbudget. Altvi har nödgals arbeta med slora budgetunderskott är ell resultatav många samverkande faktorer. Det är bl. a. en spegling av den allmännaekonomiska utvecklingen. Vi har bakom oss haft elt par år med en svag ekonomi,vilket har betytt en svag tillväxt av statsinkomsterna, men också ovanligt högakrav pä insatser från statens sida för att medverka i omstruktureringen av vårtnäringsliv och trygga sysselsätlningen för människorna. i kombination meden hög ambition när det gäller sysselsällning och trygghet har gjort attstaten har tagit på sig de slora kostnader som ligger i aktuella statsbudgeter- alt vi har varit beredda att ta så slora budgeiunderskou. Jag vill emellertidförsäkra alt budgetunderskotten är oroande också för mig, och jag vill än engäng uttrycka förhoppningen att riksdagspartierna menar allvar dä de i dagutlovar en medverkan i arbetet pä en stram statsbudget. Låt mig genast deklarera atl jag vet att del finns vis.sa skillnadermellan kvinnor och män. 1 fråga om de biologiska skillnaderna handlar del omnågra kromosomer och om barnafödande. Del är bara kvinnor som bär, föder ochammar barn. Men de biologiska likheterna är större. Vi är t. ex. - kvinnor sommän - födda av kvinnor, vi går pä två ben, vi har fem fingrar på var hand osv. Omman däremot ser på skillnaderna i beteende - sådana finns också -noterar man iden här kammaren en skillnad som är mycket tydlig; kvinnor i allmänhet lalaroch uttrycker sig på ett annat sätt än män. En mängd manliga ledamöier somdeltar i de allmänpolitiska debatterna klagar varje gång över att de inte fårhålla på att tala längre. De kvinnliga ledamöterna gör inte del. Vad denskillnaden beror på och vadden medför överlåter jag ät var och en altrefleklera över. Jagskall som vanligt tala om olika jämslälldhelsfrågor. Del hör numera lill denallmänpolitiska debatlen atl företrädare förde olika partierna deklarerar sittinlresse i de här frågorna. Del är bra. Därmed har vi kommii en bit på väg. Delfinns inle längre något officiellt eller högt uttalat motstånd mol idén atljämställdhet mellan kvinnor och män är en självklarhet i en demokrati.Regeringen har förklarat alt en sirävan efter jämställdhet måste finnas i alllsamhällsarbete. Däremoi finns det ell lyst passivt motstånd pä sina håll, ochdet är illa nog. Dethar tagit lång lid all komma sä långt, och vägen har sannerligen varit krokig.Kvinnoforskaren har gett sin syn på utvecklingen i senasleLO-tidningen. Han påslår all syftet med alla de reformer som tidigaregenomförts i kvinnornas och jämställdhetens namn alltid har varit atl utnyttjakvinnorna som arbetskraft, aldrig atl ändra makt- och arbetsfördelningenmellan könen. Men han påpekar all 1970-ialet kanske innebär enomsvängning. Jag hoppas och tror althan har rätt i det senare påståendet. understryka all denomsvängningen inle kan leda till resultat bara därför all alll fler förstår alldel aren rättvisefråga och atl få vågar påstå motsatsen. För alt vi skall fäett verkligt intresse för jämställdhetsreformer måste alll fler också förståatl både kvinnor och män gynnas av jämställdheten. Del är lättare för alla attarbeta för reformer som de vet gynnar båda könen. Del är som Qvisl påpekarförst när männen insett vad kvinnornas kapacitet innebär för samhällel ochdärmed även för männen själva som de har varit mogna alt besluta om reformer.Del här är mänskligt och förståeligt, och vi behöver inle ösa beskyllningaröver varandra om vad som varit. Här, som alllid i politiken, är det i ställetnödvändigt atl se framåt. Under1970-lalet har många fler män och kvinnor insett atl vi kan få elt mänskligaresamhälle med större trygghet och värme för alla om vi delar på de ansvarsfullauppgifterna, om vi arbetar sida vid sida, om vi söker förstå varandras problem,om vi delar den glädje det innebär alt fostra barn och om vi lar ansvar ihemmet efter våra personliga förutsättningar, inle efter kön. Menför all vi skall nå dil återstår mycket atl göra i fråga om både reformer ochattitydförändringar. Därför är del viktigt alt vi kommer ihåg alt de härfrågorna hör hemma på nästan alla samhällsområden. Vi får inte tro alt delräcker med alt avhjälpa bristen pä barnstugeplalser. Massor av kvinnor och mänhar inle några barn men de är ändå inle jämställda. Vi skall heller inte troalt det räcker med enbart arbelsmarknadspolitiska åtgärder. Vi måsle dessutomvara beredda till konkreta åtgärder på många andra områden. Vilär inle för skolan ulan för livet-så lyder ett gammall talesätt. Vad vi läross under skolåren skall vi ha nytta och glädje av under hela livet. Därför ärdet oerhört viktigt alt vi lär oss de rälla sakerna i skolan. Nupågår en översyn av läroplan. I den har jämställdhels-frägornauppmärksammals ordentligt. Det är bra. Men elt mycket väsentligt förslag har vii jämslälldhetskommitlén saknat. Vi har påpekat del lidigare, men jag tyckerdel är viktigt au påpeka del även här- vi är vana vid alt behöva upprepa oss. Enmyckel viktig förutsättning för att vi skall kunna få jämställdhet iarbetslivet är alt vi också har den i hemmet. Alla vuxna kvinnor och män måstekunna klara de nödvändiga dagliga sysslorna i ett hem. Det finns massor avensamstående män som inle någonsin fått lära sig hur man lagar mal eller slädareffektivt. Den lärdomen bör vi unna alla, kvinnor och män, och vi bör starta såsnart som möjligl. Men dä är del nödvändigt att börja undervisningen ihemkunskap på ett sä tidigt stadium som möjligl. Yngrebarn tycker del är roligt alt arbeta praktiskt, och därför är del viktigt attden nya läroplanen för lar upp ämnet hemkunskap redan pälågstadiet. Del är en reform som männen skulle tjäna pä - liksom kvinnorna! Vid1975 års världskonferens i antogs en världsaklionsplan med riktlinjerför åtgärder framåt. Bland rekommendationerna finns ell kapitel ombostäder. Del tillhör inle de bäst skrivna kapitlen. Men enbart delförhällandet alt del finns ell antal paragrafer och synpunkter pä åtgärder i frågaom planering är i alla fall bra. Följande är höll FN en konferens som hetteHabilal. Den konferensen skulle ge rekommendationer för hur vi skall bo ochbygga i framliden. Jag har lusläst rapporten, och jag är ledsen alt behövaberätta alt där inte finns ell ord skrivet om samhällsplaneringens belydelseför jämställdheten. Bara på en enda punkt antyder man det; man säger alt allaansträngningar måsle göras för alt få bort de hinder som utestänger kvinnornafrån aktivt deltagande i planeringen. Tyvärrhar vi inte kommii så myckel längre i debatten här hemma. sedanpresenterade bygglagulredningen sitt betänkande om markanvändning ochbyggande. Där finns en grundlig redovisning av syftet med all planläggning ochhur vi skall hushålla med mark och vatten, och där finns också en genomgång avolika detaljer, alltifrån byggnadsfasader lill brandskydd. Men där slår inleell ord om samhällsplaneringens belydelse när det gäller all främjajämställdheten. Och jag vill hävda atl det borde del ha gjort. familj som bor i en sovstad med långa och tröttsamma resor lill närmastesamhälle, där man kan finna andra arbetsplatser än gatuköket ochsjälvbeljäningsbutiken i sovstaden, är del svårl för både hustru och man atlfinna arbele. Del fordrar alt båda reser och kanske är borta från hemmet tiotimmar . Sä kan man inle leva, om man dessutom har små barn. Alltsåtvingas den ena av makarna all aniingen stanna hemma helt eller ta deltid, ochden andra tvingas att ensam svara för försöriningen eller ta huvudbördan avden.