prot · G20950 · 1978-12-31 00:00:00 — Slutsatsenav de här uttalandena är alt bedömer de angivna ramarna somtillräckliga för aU fullfölja den gemensamma överenskommelsen. Regeringen kaninte dra någon annan slulsals av det här dokumentet. Somjag påpekade i svarei gjorde en prolokollsanteck-ning, enliglvilken man förbehöll sig rätten att la upp överläggningar om man 7 protokoll 1978/79:49-50 ansågatt statsbidragssystemet behövde ändras med hänsyn till åtgärder fränstatsmakternas sida. Några sådana överiäggningar har man inle begärt. Del ärvad regeringen har alt hålla sig till. Sedanundrade vad personligen arbetade för när detgäller frågan om förskollärarutbildningen. Tydligen accepterar hon alt jag inlekan tala om vad som kommer all slå i budgetproposilionen, men hon ville alt jagskulle lala om vad jag personligen arbeiar för, så att hon när budgeten kommerkan se vilket gehör jag har fält för mina synpunkter. Jagvet inle så mycket om hur det är alt regera, det måste jag erkänna-jag vetungefär lika mycket som Grelhe . Men jag har ju suttit i ilio år, och jag vet att det inle är någon nyhet alt statsråd iinterpellationssvar hänvisar till vad som kommer alt slå i kommandeproposilioner, i stället för att beräita vad som kommer att stå där. Det gjordestatsråden på den gamla regeringens tid, och det gjorde de också pä den urgamlaregeringens lid. Så kommer del nog all fortsätta atl vara. Del skulle alll varaen nyhet om elt statsråd stod här och sade all han har arbetat fördel och det,men inte fått igenom del i regeringen. Den nyheten kommer jag inle all lansera.Regeringen skall arbeta som ell lag och solidariskt stå för det den föreslår.Så kommer del alt bli även i fortsällningen. Jag tror alt i själoch hjärta accepterar del. Budgetpropositionenläggs fram om ungefär en månad. Jag hoppas den blir väl mottagen. Del ärglädjande alt det råder en så stor enighet - när vi nu har begränsaderesurser-om atl omsorgen om barnen, omsorgen om de äldre och omsorgen om desjuka skall sättas i första rummet. Det är en angelägenhets-gradering som delhar rätt bred enighet om. Jagkan alltså inte nu gå närmare in på vad som kommer all stå i budgeten när detgäller förskollärarutbildningen. Jag kan bara säga all vår utgångspunktsjälvfallet är alt eftersom det har antagils en plan för uibyggnad avbarnomsorgen, skall förskollärarutbildningen vara sådan alt den räcker för attförverkliga den planen. Det hör till statens del av överenskommelsen. Vidarefrågade vilka kvaliletsförbättringar regeringen länker förordai olika avseenden. Det är givelvis också en fråga som gäller budgeten, och endel besked kommer alt ges i samband med den. ändrade hon sig och frågar istället: Vilka förberedelser pågår inom när del gällervissa utredningar som har lagts fram? Det aren ny fråga, som jag har lättareatt svara pä . Vi förbereder en proposilion på grundval avsocialutredningens förslag, och jag hoppas att den kan läggas fram under våren.Del är ett stort och omfatlande arbete, och det har blivit försenat av mångaskäl, men vår ambition är atl lägga fram ett förslag . Jag hoppasatt det också skall bli möjligl atl presenlera en proposition på grundval avdet utredningsförslag som själv har varit med om att utarbetaom föräldrautbildningen. GrelheLundblad tog vidare upp anknytningen lill barnäret.ochjag tror vi är överensockså på den punkten. Jag ser del på del sättet, alt familjepolitik ochreformuppbyggnad inte får anpassas alltför myckel lill vilka opinionsbil- dande år som FN engagerarsig i. Vi har inte från sida varit särskilt pådrivande för atl få barnåreltill stånd, men när nu FN har satsat på ett barnår skall vi utnyttja denmöjlighel som det erbjuder alt fästa uppmärksamheten på barns förhållanden ochangelägenheten av att förbättra dem, samt informera svenska folkel om hur bamhar det ute i världen. Men vår reformpolitik skall vi bedriva planmässigt. Detbetyder att arbetet skall fortsätta , och det skulle det självfalletha gjort även om det inte hade varil FN:s inlernationella barnår. Meddetta trorjag alt jag har kommenterat ytteriigare frågor. IngaLanlz började med alt säga, alt rapporterna visar att den plan som riksdagenhar antagit inle kommer att följas. Jag hoppas att hon har fel på den punkten.Jag har sagt del förut och jag kan gärna säga del igen, atl det finns anledninglill oro eftersom kommunernas planer ligger 10 000 platser under de 100 000 somhar överenskommils. Men vi skall också i ärlighetens namn notera, all när delgäller de daghemsplalser som skulle anskaffas , 1977 och 1978 och somfördigsiälls , 1978 och 1979, ligger kommunerna i takt med planen. Närdet gäller den faktiskt förda politiken har man alltså uppfyllt planen. Del äri planeringen som man ligger efter, och det ärallvariigl nog. Vi kan också konstatera att den senaste redovisningen upptog enökning med 5 000 platser i jämförelse med den närmasl föregående. Detla kan gevissa förhoppningar om alt planen skall kunna uppfyllas. Menden alltför låga planeringen blev självfallet en signal för oss alt ta uppöverläggningar med kommunförbunden. Vi kunde då konstalera alt här föreliggeren överenskommelse; staten har uppfyllt sin del av den överenskommelsen, ochKommunförbundet var överens med regeringen om att planen måste hållas. Mankan använda olika metoder för att bygga ut en så viktig verksamhel somdenna. Man kan nöja sig med att arbeta med opionions-bildning. Man kantillgripa den andra ytterligheten och ange i lagar och regler hur många platsersom skall finnas och exakt vilka normer som skall gälla för utbyggnadstakten.Så har vi del på skolans område. I del här fallet har man valt en medelväg: enfrivillig överenskommelse har träffats, och regeringen hoppas all kommunernaskall uppfylla den överenskommelsen. Ulvecklingen kommer givetvis atl bli elttest av den metodiken, och vi för se om den kan användas i fortsättningen. Jag skulle vilja kommentera det sade ytterligare något, menjag ber all få återkomma, eftersom min tid just nu är slut. Jag vill gärna lacka för det positiva svar jag fick pånågra av de frågor jag ställde i anslutning til! Jagär emellertid fortfarande oroad över alt inte känner till denram för bruttoinvesteringen i kommunerna som har fastlagts iekonomideparlemenlet i propositionen 50. Där har man klart uttalat atl det 0/77den kommunala barnomsorgen under1979 skall ske en minskning av bruttoinvesteringarna i kommunerna. Även om enkonsumtionsökning på har angivits i överenskommelsen med kommuner ochlandsting, trorjag det blir mycket svårt för kommunerna atl klara av dessainvesteringar. Också i försörjningsbalansen har konsumlionsökning förkommunerna angivils när det gäller den offenlliga konsumtionen, men della gällerbara för driftkostnaderna, inte investeringskostnaderna. Det var detla somgjorde mig så oroad. Jagtycker alt man hamnar i en sifferexercis, när man diskuterarbyggande av daghem, frågan om förskollärare och liknande. Något soin också slåren när man ser vad som pågår ute i kommunerna i samband med utformningen avbarnomsorgsplanerna är att man ofta stöder sig pä behovsberäkningar som äralldeles för snålt tilltagna. beskrev hur man beräknar kvinnornasförvärvsverksamhet enligt och andra undersökningar. Del är alltså sloraskillnader mellan dessa undersökningar. Också socialslyrelsen har visal i fleraav sina röda böcker alt det finns klyftor mellan dessa undersökningar. Detmåste innebära att vi har ell dolt behov av barnomsorgsplatser som inle kommerfram i barnomsorgsplanerna, och det tyckerjag är myckel allvariigl. Imiu tidigare inlägg pekade jag också på atl den del av behovsberäkningen somgäller barn med särskilda behov i de fiesta kommuner är nerskuren till en nivåsoin säkert inte är realistisk. När man går ut med en effektiv uppsökandeverksamhet finner man att det handlar om många fler barn än de som angivitssom har behov av atl fä komma till en förskola och få slöd och stimulans i sindagliga tillvaro. När vi i mitten av 1970-lalel i utrednings-sammanhangarbetade med den uppsökande verksamheten och hade försöksverksamhet visade delsig atl i en viss kommun intill av barnen hade ett särskiltbehov av slöd och stimulans och av den anledningen hade bort komma tidigarelill förskolan. I en Norriandskommun hade däremoi 7 96 av barnen behov avsärskill slöd och stimulans. Ingen av undersökningarna visade en så låg siffrasom 3 96; det är den siffra som man mellan raderna kan läsa ul i socialstyrelsensrekommendationer. Även om man säger aU kommunen givetvis skall ha en uppsökandeverksamhet och utgå ifrån dessa siffror, är del tyvärr så alt man i kommunernai ett ansträngt läge använder sig av möjligheterna all ange elt lägre behov,eftersom man inte klart lyckais visa hur stort det är. GabrielRomanus sade i sitt inlägg att regeringen naturligtvis vill göra alll för altse lill atl barnen här i landet får del bättre, och han sade all det är englädjande enighet närdet gäller barnomsorgen. Vi måste emellertid vara på detklara med att det på många håll i landei finns oerhört många barn som vi pågrund av bristfälliga resurser inte kan hjälpa. Det är mycket allvarligt. Jagvill gärna la ett exempel som visar vad som brisler och vad man kan göra.Underen försöksverksamhei i en kommun talade man med föräldrarna lill allafyraåringar. Man försökte sedan sammanställa alla upplysningar om dem fränbarnavårdscentral och socialvård. Jag skall berätta om en fyraårig pojke sombodde i en familj som bestod av två andra äldre barn saml mor och far. De boddei en rymlig fyrarumslägenhet. Det fanns många barn i området. menpojken hade aldrig lekt med dem. Han hade problem med fötterna och hade svanatt gä. Därför hade han av barnavårdscentralen hänvisats lill en ortoped. Påbarnavårdscentralen sade man atl han talade dåligl och hade dålig motorik.Därför hade man i journalen skrivit "verkar retarderad?""under-stimulerad?". Man visste också att han sov dåligl om nätterna,och han hade lydligen redan fått fiaskot med lugnande medel.När den uppsökande verksamheten kom in, sade man att detla barn ulandröjsmål borde tas in på daghem. Han kom in på daghem. Och sedan skrev man:"Pojken har pä daghemmet gjort enormaframsteg," När han började på daghemmet kunde han säga tre ord, trots atlhan var : mamma, pappa och siu eget namn. I övrigi var hans talhell obegripligt. När personalen talade med honom tittade han länge på dem, mengav ej något svar eller tecken på alt han uppfattat. ,exempelvis när han kom i konflikt med någon, utstötte han underliga ljud. Efteren tid började han upprepa ord som han hön, och talar han fulll förståeligt.Han svarar oftast direkt på tilltal och visar åtminstone att han har hört ochuppfattat vad man har sagt. Från början hade han svårigheter att hoppa ochspringa som andra barn. Han orkade inle följa med på de promenader man gjorde.Delvis kunde detta kanske förklaras av att han hemma hade varit van bli buren eller dragen i vagn. lycker han om all lägga pussel, ochhan klarar delta bra. har han lärt sig att cykla på entrehjuling, och han springer och går myckel bättre och orkar med rörelserna somalla andra. Han har haft besvär med kontakterna med andra barn, men börjarockså della alt rättas lill. Jagtycker att sådana här beskrivningar frän barnens verklighet ger intryck av atlvi har oerhört myckel mer atl göra och alt vi verkligen måste salsa rejält bådepå föräldrautbildning och på uppsökande verksamhel för att göra Sverigebarnvänligt. Vi måste då särskilt siödja de barn som hardei svårast. Jag skullekunna ge en mängd andra exempel. Det vore värdefullt om statsrådet ville talaom vad man kan göra pä det här området. 0/77den kommunala barnomsorgen INGA (vpk); Om hade svarat på frågor i stället för att säga enmängd ovidkommande saker om hur en regering tekniskt arbetar, hade han hunnitsvara på de frågor som jag ställt. Delfattas enligt 25 000 platser för alt överenskommelsen ombyggandet av 100 000 platser skall kunna infrias. säger attdel är "bara" 10 000 platser som fattas. Även om del skulle vara bara10 000 eller 25 000 som fattas i det sammanhanget, måste man fråga sig hur detresterande behovel skall täckas. Hur skall en full behovsläckning kunna ?Del harju uttalats att en sådan skall vara genomförd i mitten på 1980-talel. År1980 behövs del enligt SCB:s beräkningar 500 000 daghemsplalser, och det ärinte kvar till dess. Vi måsle börja arbelel mot detmålet. Det fattas vidare enligt kommunernas beräkningar 380 000fritidshemsplatser-och dessa beräkningar brukar, somjag tidigare sade, ligga Och hur skall alla barn få räU lill en daghemsplals, något som ju allabarn också behöver för sin egen skull? Jag skulle vilja få svar på de frågorna. Mankan alltså inte slanna vid att forcera arbetet på alt uppfylla överenskommelsenom 100 000 nya daghemsplalser , eftersom behovet bakom dessa 100 000platser är så oändligt stort -och enligt vpk:s sätt atl se behöver alla barnplats på daghem. Men för att enbart tala om de 500 000 platser som behövs tillår 1980 villjag alltså framhålla att del krävs åtgärder för att trygga en sådanutbyggnad. Det finns inle en tillstymmelse till sådana åtgärder från vare sigregeringen eller för atl klara denna uibyggnad. GretheLundblad log upp frågan om barnen med särskilda behov. Man har från börjanräknat med en myckel låg andel bam med särskilda behov. Till att börja medutgick man från en andel om 3 96. håller man på att revidera denna beräkningoch utgår från en andel om ca 10 96. Men del finns också utredningar som visaratl andelen barn med särskilda behov i vissa områden är uppe i 40 96 av dettotala barnantalet. För alt kunna integrera en sådan 40-procenlig andel av barnmed särskilda behov behövs det en total uibyggnad så all alla barn får plals pådaghem. Jag menar alt detla behövs för all klara daghemsverksamhelen rentkvalitativt. Jagkan lala om för att i ett bostadsområde i Flemings-berg i minhemkommun är 80 96 av barnen invandrarbarn, som ju tillhör kategorinbarn med särskilda behov. Dessa barn är fördelade på 20 olika språkgrupper. Vilkaåtgärder tänker regeringen vidla för att kommunen skall klara en utbyggnad avbarnomsorgen på det sätt som behövs för att integrera dessa invandrarbarn medsvenska barn? Det finns alltså oerhörda problem alt lösa när det gäller barnmed särskilda behov. Vidaresäger att det inte har påkallats någon överläggning mellanKommunförbundet och regeringen när det gäller de ekonomiska frågorna. Men desilTror och de utredningar som vi har fått visar, att kommunerna inte klarar avdenna utbyggnad. Man behöver bara se pä utbyggnadsplanerna för att inse detta. Jagvill citera ett uttalande som gjoris av ell antal faltiga kommuner som ligger iden södra delen av , nämligen , , ,och . De skriver bl. a. följande; "Oberoendeav att kommunerna har en myckel stark vilja all bygga ul barnomsorgen framstårdet mot denna bakgrund som en fömtsättning för atl genomförandet av denplanerade utbyggnaden ska kunna alt ökade statliga insatser görs. Delserfordras alt det statliga driftbidragel höjs till att motsvara i princippersonalkostnaderna för verksamheten, dels måsle utbildningen av förskollärareoch annan personal byggas ut kraftigt." Såser alltså söderkommunerna på detla, och jag tycker att del säger en del,tillagt till de siffror som jag tidigare redovisade. Dessutom kvarstår alltsåfrågan hur man skall klara det stora resterande utbyggnadsbehovet. Jag skulle också vilja attGabriel något kommenterade del som jagsade om ytbehovet. Jag skall fylla på debatten på den punkten med ytterligarenågra uppgifter. Socialstyrelsenger på samma sätt som när det gäller gruppstorlekar rekommendationer, innebärande10 m yta per barn. Men i finns det siffror som visar all man bara har4,8 m per barn, och i de här kvadratmetrarna lekyta per barn räknar man intoaletter, hallar och kapprum, och det är del jag skulle vilja ha en kommentarlill. Ärdet rikligl all man skall räkna in toaletlylan, hallar och kapprum ibarns lekyta? Är det rimligl att ha lekyta - det är visserligen denvärsta siffran jag tagit med för alt få belyst hur förhållandena kan vara? Ochärdet rimligl alt i den lekylan räkna in toalettrum - inte kan väl barnen lekapå toaletterna - hallar och kapprum? Del skulle jag som sagt vilja hastatsrådets kommentar till, för del visar alt det också i den här fråganverkligen behövs klara riktlinjer för vad som skall räknas in i lekytorna. Dethär vill jag alltså ha svar på, för del fattades i alla de nejsvar som jagredan fått. 0/77den kommunala barnomsorgen Jag har inle så slorl behov av ytterligare polemik med mig bara konstatera alt när del gäller utbyggnaden av daghemmen, och denpåfrestning som den kan utgöra för kommunernas ekonomi, så är driftkostnadenavgörande. Del trorjag alla är överens om. Deinvesteringar som behövs ryms inom de samhällsekonomiska ramar som man harvarit överens om. Del framgår av den överenskommelse som jag läste upp. Sedankan man naturligtvis diskutera hur man för framtiden skall beräkna behovel avutbyggnad. Där har vi, som känner till, en grupp som har lilluppgift atl plocka fram ell bäUre planeringsunderiag. Då får vi en bättre grundalt slå pä för framtiden. Men för dagen är ändå det avgörande alt fä fram de100 000 daghemsplatser som den första femårsplanen innehåller. Det är klart altvi också måste börja diskutera hur vi skall klara nästa etapp som haruttalat sig för, och del fordrar det nya planeringsunderlag, som håller på alltas fram. Men det som vi är inne ljust nu är all se till alt den förstafemärsplanen förverkligas. Där har vi, som jag nämnde , i stort sett ienighet gäll in för all pröva metodiken med en överenskommelse medKommunförbundet och se om del är möjligl all gä fram på del sättet. Vad somhänder nu kommer givetvis all vara avgörande för bedömningen av hur man skallgöra . Jagtror alt man inom är väl medveten om att det finns ett ganskastort intresse i för all - om den här metoden inte lyckas -lålastaten gå fram hårdare med mera bestämda normer och regler och att de olikariksdagspartierna följer ulvecklingen med uppmärksamhel. Jag hoppas fortfarandeatl planen skall kunna hällas, även om uibyggnadsplanerna för 1980-1981 liggerför lågt hiuills. Delsom har hänt efter regeringsskiftet är alt vi har haft en första överläggningmed , där vi kunde konstatera atl vi var 0/77den kommunala barnomsorgen överensom att planen skall hållas. Vi var också överens om alt man måste ha närmarekännedom om på vilket sätt man ligger under planen, hur del fördelar sig påolika kommuner och vad som är orsaken lill eftersläpningen. Det underiagetskall nu tas fram, och sedan skall vi träffas igen och diskulera åtgärder. Viräknar med att göra del . Menjag upprepar också, atl från regeringens sida måste vi när det gällerbedömningen av kommunernas situation i första hand utgå från vad derasföreträdare säger, eftersom vi har valt metodiken att bygga påen överenskommelse mellan slalen och . Den överenskommelsenharju godkänt. Det får vi också hålla oss lill i regeringen. IngaLantz frågade om min inställning till olika typerav kvalitetsnormer för daghem.Låt mig då påminna om vad jag sade i mitl urspmngliga svar. Jag upplyste där omatl del pågår en översyn av reglerna för statsbidragsgivningen och att, ianslulning lill denna översyn, frågan om statliga normer för personaltäthet ochgruppstorlekar inom den kommunala barnomsorgen behandlas. Jag nämnde att visiktar pä all lägga fram ett förslag . Det vore därför inierimligl alt jag nu gjorde en mängd uttalanden på regeringens vägnar om vilka normersom skall gälla, eftersom arbelel med all få fram elt sådant förslag pågår. Jagkan bara säga att detla arbete är en frukt av det förra regeringsskiftet. SomInga Lanlz nämnde har vi även lidigare i haft förslag om att utarbetasådana normer som då bara haft slöd av en minoritet, huvudsakligen beslående avfolkpartiet och kommunisterna. När vi nu alltså genom del förraregeringsskiftet har fött i gång arbetet med ett sådant förslag, är delsjälvklart att jag inte ger mig in pä all kommentera olika siffror på ylnormer,gruppstorlekar och annat sådanl; del vore fel av mig. Vad jag däremoi ulansvårighet kan säga, eftersom jag redan har sagt det , är att jaginstämmer i Inga Lanlz uppfattning, atl barngruppernas storlek är av väsenlligbetydelse för kvaliteten och atl grupper med så många barn som 20 är alltförstora. Den uppfattningen har jag gett ullryck för tidigare, och den har jagfortfarande. Detär också vikligt atl vistelsetiderna på daghemmen kan begränsas. Ett led idenna sirävan är den lag som ger föräldrarna räll lill kortare arbeistid, somriksdagen antog på förslag av ireparliregeringen men som vänsterpartietkommunisterna till min förvåning gick emot. Närdet gäller statsbidragen sade atl hon bestrider att det har skett enökning. Jag Irodde inte riktigt mina öron. Del är ju ändå så all statsbidrageni dag är mer än dubbelt så slora som de var när avtalet ingicks. Istatsbudgeten har anslagen ökal ; var de900 milj. kr., förra årel var de 1 400 milj. kr. och för innevarande budgetårär de 2 100 milj. kr. Jag kan också ulan atl avslöja några hemligheter lova attde kommer au öka ytteriigare näsla år. Delta beror inle bara på ökningen avantalet platser, ulan del beror också på den kraftiga ökning av statsbidragetsom låg i överenskommelsen och som innebär att bidraget är mer än dubbelt sästort per plats som det var när överenskommelsen träffades. hartagit bort anordningsbidragel ändrar inte bilden nämnvärt, eftersomanordningskostnaden/investeringen bara är en ringa del av den totala kostnaden,vilket var och en känner till som sysslar med daghem. Jaghar inte någon möjlighel - och det vore inle heller lämpligl - att nu i detaljgå in pä vilka normer och riktlinjer som jag anser skall gälla för olikakvalitetsfrågor inom bamomsorgen, eftersom vi håller på alt arbeta med eltsådanl förslag och del förslaget kommer alt redovisas . Men när delgäller de allmänna rikllinjerna, liksom när del gäller regeringens uppfattningom hur vi skall hantera utbyggnaden enligt den plan som har antagit,harjag besvarat interpellaniernas frågor. Jag vill inle här ytteriigare pressa socialministern på besked omstatsbidrag och olika former av ny lagstiftning på dessa områden. Men jagkanske dristar mig att ge statsrådet eu par goda råd med på vägen när han skallutforma familjepoliliken i ett regeringsförslag . Jagtror det skulle vara myckel bra om vi kunde få ett särskilt slalsbidrag, somskulle kunna sökas av kommuner med särskilda problem. Vi vet ju atl i vissakommuner har problemen hopat sig, speciellt i kommuner med mångainvandrarfamiljer, i kommuner med särskilt stora sociala problem eller i sådanakommuner som av olika skäl har mycket svårare ekonomiska problem ängenomsnittet. För dem trorjag det skulle vara angeläget all utöver den vanligastatsbidragsgivningen till barnomsorgsplatser ha en speciell statsbidragspottalt ta av. Det är en önskan jag skulle vilja skicka med statsrådet. Enannan myckel angelägen önskan, speciellt för all hjälpa barn med särskildabehov av samhällets slöd och kanske även för atl bereda vägen för en kommandeföräldraulbildning, ärett statsbidrag lill den stigande mängden öppnaförskolor. De går alltså utanför statsbidragsgivningen. Jag tror nämligendet är angeläget atl vi i samband med att nya förskolor byggs även i dessa fören speciell avdelning för öppen förskola så atl denna verksamhel på något viskan integreras med den övriga verksamheten. Kommunerna kan inte i ell trängtekonomiski läge helt stå för de kosinader en ytteriigare uibyggnad av den öppnaförskolan kommer all kräva. Därför trorjag del är nödvändigl atl se över dessaområden. Det är ett önskemål jag ber socialministern ta med vidpropositionsskrivningen. Jagtror det oroat väldigi många att statskonlrollkommitlén i ell utredningsbetänkandesom kommii försökt angripa barnomsorgsplanerna somplaneringsunderlag och med hänsyn lill strävanden mot decentraliseringifrågasatt om del verkligen är rikligt att kommunerna skall åläggas atl ha ensådan barnomsorgsplan.