prot · G209126 · 1978-12-31 00:00:00 — Närsocialministern sägeratt staten har lagil sitt ansvar menar han all del ärgjort i och med att man uppfyllt löftena om uppräkning av statsbidragen enligtden överenskommelse som iräffades mellan och densocialdemokratiska regeringen , vilken ställde sig bakom 1976,Del kunde väl ändå icke ha varit enbart hållandet av det löftet som motiveradeatt på den liden i socialutskottet medverkade till altformulera en framställning lill den då sittande regeringen med krav på altregeringen skulle vidla alla de åtgärder som var nödvändiga för attutbyggnadsprogrammet skulle kunna uppnås. Del var väl inget löftesbrott GabrielRomanus befarade att regeringen skulle göra sig skyldig lill, utanformuleringen måste ha grundat sig på behovet av eventuella ylteriigareåtgärder från statens sida för alt medverka till att klara utbyggnaden. Jagvill påpeka för socialministern att det är två skilda saker som diskuteras ifråga om reformeringen av statsbidragssystemet. Vi tycker alt det är nödvändigtall diskutera med se om statsbidragels konstruktion kananpassas så att det passar varje kommuns behov av utbyggnad till fullbehovstäckning. Men en helt annan sak är nivån på det statsbidrag staten skallge till kommunerna. Det är där vi menar att redan i det här läget börgöra ett uttalande om att statsmakterna är beredda att åla sig ett okat ekonomisktansvar. Sedanbeklagar Jag att utskottet, liksom socialministern, inte är intresserat av attställa ylleriigare 50 milj, kr. till kommunernas förfogande för att på detsättet förbättra kvaliteten på den barnomsorg som vi f. n. har. 50 miljoner äringen liten resurs. Den skulle kunna utnyttjas av kommunerna för personalförstärkningar.Vad som åberopas från utskottets sida är att nuvarande statsbidragsregler germöjligheter att minska barnantalet. Ja, alla är vi ju överens om att detverkligt angelägna är att öka antalet platser och bereda fler barn möjlighetertill omsorg. Vårt förslag innebär alliså en hell ny resurs på 50 milj. kr,, somså att säga ger möjligheter för alla barn som finns i barndaghemmen attvara kvar där men som också ger möjligheter att öka personalstyrkan i de daghemdär problemen är störst. Det är bara att beklaga att folkpariiregeringen ochöver huvud taget de övriga partierna icke är beredda att ställa upp bakom detkravet. INGA (vpk) kortgenmäle: De konkreta åtgärder som hänvisar till är kanskekonkreta men relativt betydelselösa, om vi skall komma någonstans med denkvantitativa utbyggnaden. Det förhållandet att statsbidraget höjts hjälper intekommunerna särskilt mycket. Delta är inte heller något nytt för GabrielRomanus, för det har hans egen planeringsgrupp inom talatom för honom. Det svar som kommunerna har gett till planeringsgruppen inomsocialdepartementet är Ju att fyra av fem kommuner säger sig inte klara avutbyggnaden på grund av de ekonomiska förhållandena. Det bevisar väl attstatsbidraget behöver höjas mycket mer och all man behöver la ett helt annatgrepp på de här problemen. Vadskalil säga till alla de föräldrar vilkas barn köar för platsinom barnomsorgen? När skall de 15 000 bam som köar i eller de 3 0i30barn som köar i min hemkommun, , få plats? Vadsom behövs i det här läget och som i och för sig har behövts ären helt ny syn på barns behov och att man prioriterar barnens behov. Det kostar1,att bygga och inreda 50 000 daghemsplatser. De pengarnakunde vi ta av de 19 miljarder som försvaret kostar varje: år. Men denomfördelningen är inte regeringen beredd att göra. Inte heller den tidigaresocialdemokratiska regeringen har varit beredd att göra t. ex, denprioriteringen - det finns även andra områden från vilka man kan ta pengar föratt finansiera barnomsorgen, om man bara vill. Vadsom behövs för att kommunerna skall klara barnomsorgen är förstås ekonomisktäckning för denna. Allra viktigast är detta naturiigtvis för de kommuner somhar de största utbyggnadsbehoven, de fattiga kommunerna och de barnrikakommunerna. Sedanbehövs det en lagstiftning. Det går inte att lita på den goda viljan ute ikommunerna längre, eftersom det saknas resurser för att förverkliga en godvilja. Det behövs också en helt annan kapacitet när det gäller utbildningen av Man harsaboterat barnomsorgsutbyggnaden på olika sätt - dels genom att man inte harutbildat tillräckligt med personal, dels genom att man inte har gett kommunernaekonomiska möjligheter att klara en utbyggnad. Vidare är det nödvändigt när detgäller stadsplanering att man reserverar mark och ytor förbarnomsorgsutbyggnad. Dettaär vad som behövs för att klara den kvantitativa utbyggnaden av barnomsorgen.Men det krävs också ålgärder när del gäller den kvalitativa sidan. Det behövsresurser för att klara en personaltäthet och en gruppstoriek som är förenligamed de krav på kvalitet som man måste ställa på barnomsorgen. Låt mig börja med att säga ett par ord till , som Jagglömde i mitt förta inlägg. NärJag säger att skillnaden mellan regeringens och utskottsmajoritetens förslag åena sidan och reservationen å andra sidan när det gäller hemspråksträningeninte är stor, menar jag naturiigtvis att statsbidraget i de båda fallen är likastort. Sedan är det inte heller någon stor skillnad när det gäller målet. Vi menar,att så fort man kan få fram hemspråkstränare för de här barnen skall man byggaut verksamheten. En fördubbling i budgeten är en markering av den saken. Socialutskottetuttalade - och jag var med om det - att man bör vidta alla de åtgärder sombehövs för att daghemsplanen skall kunna hållas. Jag vill påminna om att såvittvi nu känner lill kommer planen för daghemsutbyggnaden t, o. m. Det är ett grundläggande faktum som kan vara värt att påminna om engång till. Vilkaylteriigare åtgärder kan då behövas? Det naluriiga för regeringen har varit altta kontakt med diskutera den saken. har dåKommunförbundet inte begagnat sig av den bestämmelse som finns i avtalet om attta upp förhandlingarom nya statsbidrag. Jag påstår inte med detta attKommunförbundet skulle vara mot ökade statsbidrag. Tvärtom - man skulle säkertta emot dem med glädje. Men man har alltså inte begärt det. Man har i ställetså sent som träffat ett avial där man tillsammans med regeringen gjortbedömningen att den beslutade utbyggnaden skall kunna inom den ram förkommunal konsumtionsökning som vi var överens om. Jagvill ylteriigare betona att socialdemokraterna och övriga partier i utskottetär överens när det gäller statsbidragsfrågorna för det kommande budgetåret. VadIvar nu talar för är att vi skulle ge ett besked om vad som skallhända nästa budgefår. Det är klart att man kan göra det. Men Jag tror inte mankan hävda att det skulle vara någon allvarlig nackdel att vänta med att görasådana uttalanden tills vi har haft tillfälle att övervägastatsbidragssystemets utformning på gmndval av det material som skallläggas fram. Mot bakgrund av hittillsvarande hållning kan man intehävda att det skulle vara någon allvarlig nackdel om vi väntar ylteriigare ettantal månader med att göra uttalanden om vad som skall hända - Det ärden frågan som skiljer oss åt, och det är sannerligen inte särskilt mycket. Jagvill betona att den möjlighet att minska gruppsloriekarna som finns när man hart. ex. ett handikappat barn i gruppen inte bara har ekonomisk betydelse. Detkan också finnas praktiska skäl som talar för det. Det är klart alt del alllidär bra att ha 50 miljoner att dela ut, men om man skall göra en avvägning medhänsyn till hur angelägna olika åtgärder är tror jag för min del att del är bälire med allmänt verkande åtgärder än med en pott som man skall dela utspeciellt till dem som kommer och anmäler sig, bl. a. med hänsyn till deladminisitrativa krångel man därigenom åstadkommer. Därför lyckerjag att ävenden frågan om kvalitetshöjning lämpligen kan behandlas i samband med detmalerial som vi nu håller på att arbeta fram. Jag vill än en gång understryka all utskottet i sitt betänkandeenhälligt har uttalat att utskottet, med hänsyn lill den redovisning man lämnatav vad regeringen gjort, inte kan finna alt något initiativ ärerforderligt föratl påverka kommunernas planering för barnomsorgen . ÅKEGILLSTRÖM (s): Jag kan falla mig ganska kort beträffande motion 1978/ 79:1262, men Jagkan inle bli så kortfattad som socialutskottet funnit för gott alt vara när delgäller motionsförslaget om behörighet för personalen i förskolan. Dethär är en urgammal fråga, om man kan tala om urgammal i detla sammanhang. Detvisar på en oförmåga - eller kanske skall Jag snarare säga ovilja -att lösaden, som tyder på bristande förståelse för det siarka samband som finns ochmåste finnas mellan förskolan och . Del saknas hell enkelt enutbildningspolilisk helhetssyn på barnet. Dethär gör också att krav på likvärdig ulbildningsstandardomintetgörs redan i förskolan genom att den pedagogiska starten där äventyras.Varför ärdel på del viset? Kan det möjligen vara sä alt samhället är mindreintresserat av pedagogisk ledning i förskolan än i ? I sä fall ärdet verkligen allvariigt. SocialutskoUetär, som jag sade, myckel kortfattat på den här punkten och lar över huvud lagetinte ställning i frågan. Man gör del lätt för sig genom att på s. 14 ibetänkandei i en enda mening hänvisa till en grupp i . Mansäger: "Även frågan om särskilda behörighetsbestämmelser för personalen iförskolan kommer alt belysas." Dengrupj) som man hänvisar till har, enligl gruppens ledare, inlenått några resultat i behörighetsfrågan. Då skall man komma ihåg all gruppenhar arbetat , dvs. räknat , i bortåt 2,5 år.Plötsligt, , står det i utskousbetänkandet att gmppen skalllämna sin promemoria . Eftersom både socialministern och gruppensledare befinner sig i kammaren vill jag ställa ett par frågor. Visseriigenomnämnde socialministern denna grupp i sill inlägg, men han talade baraöversiktligt om vad den skulle göra. Min första fråga är: Hur vill man precisera uttrycket""? Betyder det inom elt par veckor eller etl par månader?För det andra vill Jag fråga hur gruppen har varit sammansatt. Finns delfortfarande vattentäta skott mellan de olika departementen? Har man fortfarandesitt egel revirlänkande i sådana här frågor eller börjar man även på centralnivå att komma ifrån det? Vi har Ju kommunall kommil en bra bit på väg när detgäller att arbeta över de gamla revirgränserna. Min tredje och viktigaste frågahadejag väntat mig att socialministern skulle säga litet mer om, nämligen vaddenna grupp kommer att säga i behörighetsfrågan. Har socialministern själv enuppfattning pä den punklen? Jag ansluter mig till de socialdemokratiska reservalionerna, av vilkareservationen 2 har viss anknytning lill vår moiion. Jag undrar om verkligen hade väntal sig all jag nu skulleberätta vad som slår i en departementspromemoria som kommer att offentliggörasom . Det skall Jag inte göra. Möjligen kan jag säga några ord omhur del ser ul för dagen. Vihoppas för del första att promemorian skall bli färdig och kunna offentliggörasinom kort, och med det menar jag inom två eller högsl . För det andravill jag säga alt det inte är fråga om någol revirtänkande, utan det sker ettsamarbete mellan de berörda departementen, bl. a. med utbildningsdepartementet.För del tredje finns del all anledning all vänta sig, alt värdet av utbildningav personalen på förskolorna kommer all betonas i denna promemoria. Del kommeratt finnas förslag som i varje fall i viss utsträckning tillgodoser de önskemålsom framför. Men vi är givetvis också medvetna om, att man inlealltför detaljerat bör ingripa i den kommunala barnomsorgen. Avsiktenär all denna promemoria skall remissbehandlas. Därefter får vi anledning alt taställning lill hur man skall gå vidare. ÅKEGILLSTRÖM (s) kort genmäle: Jag ber att få tacka för de svaren, Framför alll lyckerjag alt del ärglädjande att man äntligen har kommil ifrån del revirlänkande som vi underlänga lider har stött på och som har varil en black om foten över huvud tagetför arbeiei på det här fältet - dä tänker jag inle bara på förskolan ulangivelvis också på . Detär också mycket lovvärt all man betonar värdet av utbildning av personalen,även om del socialministern nu har anfört egenlligen inte säger någonting. Delvärdet har naturiigtvis betonats under länga lider utan att man på något visförsökl att uppfylla utbildningskravei. Socialministernvidrörde också litet grand de synpunkter Jag har framfört beiräffandebehörighetsfrågorna för personal i förskolan jämsides med behörighetsfrågornaför personal i den vanliga , SSK-ulredning-en har lagt framförslag om tillsättning vad beträffar . Om del förslagetgenomförs, så är det naturligtvis viktigl alt samma bestämmelser gäller förförskolepersonalen, så att man inle får tillsättning påtvå olika avdelningar under olika förutsättningar, någol som vore myckelolyckligt för fortsättningen. Jagvet inle vad socialministern menar med att man inle kommer all skriva alltfördetaljerat, men Jag har mina misstankar alt man inte kommer alt gå särskilllångt i det här hänseendet. Därför hoppas Jag att man, när nu ändå devattentäta skotten har genombrutits och remissbehandlingen är klar, skall kunnaåstadkomma en proposilion som har anknytning både till utbildningsdepartementetoch till på de punkier, som också knyter an tillSSK-utredningens förslag som är under remissbehandling. (vpk): Under mbriken Bidrag lill social hemhjälp och färdtjänst behandlasvpk-motionen 2134, som gäller förbättrad färdtjänst. Utbyggnaden avfärdtjänsten har inneburit att de handikappade har fåll möjlighel att delta isamhällslivet på ett helt annat sätt än lidigare, och del är en framgång förvpk:s krav på en riksfårdtjänst att en sådan nu skall införas på försök, alltsåen fårdtjänsl som sträcker sig över de geografiska gränser som tidigare sattstopp för möjligheterna att resa. Vår förhoppning är nu att försöket skallutvecklas och att de handikappade likt andra medborgare skall kunnaförflytta sig överallt i landet. Dettainnebär emellertid inte att man kan vara nöjd med fårdtjänsten som den ser ul . Den är kringgärdad av byråkratiskt krångel, t, ex, begränsningar i frågaom antalet resor och deras längd. Det finns också många förnedrandebestämmelser som är stötande även för rättskänslan. Vpkanser att färdtjänsten bör fylla samma funktion och vara tillgänglig i sammautsträckning som den kollekliva trafiken för icke handikappade. Vi accepterarsåledes inte de begränsningar som är vanliga, nämligen att man får göra baraett visst antal resor eller mil . Vi avvisar också det system somfinns på många håll som gör det möjligt att på administrativ väg bestraffa s,k. missbmk, exempelvis att den handikappade blir avstängd från att nyttjafårdtjänsten. Sådanabestämmelser skulle naturligtvis vara helt omöjliga all genomföra såvälpraktiskt som rättsligt och politiskt genlemol varje annan trafikantgrupp. Vadsom gör det möjligt att tillämpa sådana bestämmelser gentemot de handikappadeär dels den kvarievande förmyndarinställningen, dels det faktum att dehandikappade befinner sig i ett absolut socialt och ekonomiskt underlägegentemot myndigheten. Detmåste betecknas som otillständigt att dessa förhållanden alltjämt råder. Därföranser vpk att fortsatt slatsbidragsgivning till fårdtjänsten måste kopplas lillvillkor om att alla diskriminerande bestämmelser avskaffas. Statsbidraget börockså knytas lill bestämda kvalitetskrav för att tillgodose bättre tillgång ochtillgänglighet. I samband därmed bör statsbidraget också förstärkas. Utskottetvidhåller sitt avstyrkande med samma motivering och godkännerdärmed, som Jag ser del, att diskriminerande bestämmelser skall få förekomma.Det kan aldrig i något sammanhang vara rätt att dra in färdtjänst bara för attden har missbrukats. Delar man uppfattningen att de handikappadeskall kunna förflytta sig på samma villkor som de icke handikappade, bör detinle finnas sådana bestämmelser om inskränkning av färdtjänsten. Enbart hotet- och vetskapen om delta hot - om indragning av färdtjänsten är endiskriminering. Ävenavstyrkandet av yrkandet 2 i motionen är något . Regelsystemet förstatsbidrag skall vara enkelt, säger man. Men om statsbidragen för färdtjänstutnyttjas på ett sådant sätt att minimistandarden för färdtjänst inte uppnåshar ett övergripande ansvar härför. måste se lill attfärdtjänsten blir fullgod,och det innebär inte någol ingrepp i kommunenssjälvbestämmanderätt. Meddetta, herr lalman, yrkar jag bifall till motionen 2134, yrkandena 1 och 2. KERSTISWARTZ (fp) kort genmäle: I mitt tidigare anförande var Jag inne på frågan om fårdtjänsten. Detär inte riktigt som säger att utskottet godkännerdiskriminerande färdtjänstbestämmelser. När det gäller införande av regler somkan uppfattas som diskriminerande vill Jag hänvisa till vad utskottet har sagti betänkandet 1978/79:2. Där sägs klart ifrån att bestämmelser som uppfattassom diskriminerande förde personer som är i behov av färdtjänst inte fårförekomma. Utskottet förutsatte också att tillämpningsföreskrifterskulle bidra till all missbruk av färdtjänsten förhindrades utan att någon gickmiste om förmånen. Så sent som förra årel fick iuppdrag att i samarbete med göra en översyn av anvisningarnaför statsbidrag. Jagtror det är riktigt, som socialministern framhåller, att vi bör ha ett enkeltutformat regelsystem och att kommunerna bör ha ganska stor frihet alt utformafärdtjänsten efter sina lokala behov. Det kan vara ganska kinkigt att dirigeradetta uppifrån. Och nog bör vi kunna lila på att våra kommunala beslutsfattareser lill att systemet kommer att fungera på ett vettigt sätt. Jagyrkar alltså avslag på motionen 2134. (vpk)kort genmäle: sade inte alt det inte får förekommadiskriminerande bestämmelser. Man uttryckte den meningen att sådanabestämmelser inte bör förekomma. Det är alltså inle fråga om etl uttryckligtförbud, och inget villkor är förbundet med statsbidraget, Inuvarande läge existerar dessa diskriminerande bestämmelser, och man förlitarsig alltså på att berörd myndighet skall besluta alt de skall försvinna. Menvarför kan inte fatta beslul härom? Då skulle del intelängre vara något bekymmer. Jag kan som sagt inte finna att socialutskottethar uttalat att sådana bestämmelser inte får förekomma, bara att de inte börförekomma. I stället för att visadenna nonchalans mot en grupp som är en stor minoritet i delta land och somdrabbas av överförmynderi pä många olika sätt bör vi försöka hjälpa den, Vårlandra yrkande gäller alt statsbidraget skall användas för färdtjänsten och inteför någoniing annal och att kommunerna garanterar en miniminivå påfärdtjänsten. Vi vet alt många kommuner är i ekonomiska trångmål och harbekymmer med ekonomin;:på olika sätt. Därför frestas många kommunalmän attanvända dessa medel på ett sådanl sätt au de inle kommer fårdtjänsten helt ochfullt till del, varigenom den miniminivå som egenlligen bordefastställa inte uppfylls. Om vårt förslag antogs skulle miniminivån uppnås, ochJag tycker att det hade varit rimligt av socialutskottet att gå med på vårtkrav. Jag känner etlbehov av att lämna någon informalion och göra några reflexioner i anslutningtill socialutskottets betänkande om barnomsorgen, dess utbyggnad, innehåll ocharbetssätt. Förstskulle Jag vilja göra en kommentar lill utskottets uttalande om kostnaderna förbarnvårdarverksamheten. Utskottet erinrar här om det nu föreliggande förslagetom en väsentlig utbyggnad av föräldraförsäkringen vid barns sjukdom, och altett sådant förslag föreligger är ju riktigt. Jag hoppas emellertid attutskottet med detta sitt uttalande inte vill dämpa utbyggnadstakten när det gällerbarnvårdarverksamheten på de orter där denna är myckel ofullständig. Det är ochförblir ett krav och ett önskemål att del i kommunerna finns barn vårdare försjuka barn, så att småbarnsföräldrar inte skall behöva räka i en psykisktslitsam lojalitetskris därför all de tvingas välja mellan alt gå lill etlviktigl arbete och att stanna hemma hos ett barn som är lindrigt sjukt men somändå inte får vara på daghem. Jag tycker att det hade varit på sin plats omutskottet i det avseendet hade gjort ell klarare uttalande. Det var dockglädjande alt statsrådet här uttalade sin bestämda uppfattning att detinle bör ske någon dämpning av utbyggnadstakten, och Jag hoppas all han fårrätt. Utskottetsäger att någol initiativ inte är erforderligt för all påverkakommunernas planering för barnomsorgsutbyggnaden . Föratl kunna säga så måste man ha oerhört myckel is i magen.Jag vill till fullo understryka del konstaterande som görs i reservationen I,nämligen att möjligt bör få ta ställning till det fortsattaulbyggnadsprogrammel. Imitt eget landskap har vi gjort en sammanställning av kommunernas planer. Dennavisar att flera kommunerår 1982 inte kommeratt ha nått upp lill ens 45 procentstäckning av del direkta behovet av barnomsorg. Detta gäller bl. a. kommuner medstora industrier, som sysselsätter mycket kvinnlig arbetskraft. Jag tycker atthänsynen lill de många familjer med förskolebarn, för vilka daghemmets dörrarär stängda, borde ha föranlett ulskollets majoritet att visa en mycket störreviljekraft i sina uttalanden om framtiden. Del är förvånansvärt att det blir enså här stillsam debatt i en fråga, i vilken allmänheten i mänga kommunerverkligen väntar på kämpatag av Även omutskottets ledamöier till slora delar är överens, skulle man ha önskat en merprogressiv skrivning i ulskoUsbelänkandel. Bådehandikappade barn och invandrarbarn behöver speciella insalser i förskolan,gärna i nära samarbete mellan förskolan och föräldrarna. a. behövs detsärskilt i inskolningssilualionen mer personal. Del är i detla sammanhangöverraskande all utskottets majoritet inte anser att det hänt någoniing somföranleder ett ändrat ställningstagande till det socialdemokratiska kravet på50 milj. kr. lill speciella insalser för kvalilelsförstärkning i förskolan. Jagvill gärna påminna om alt och komöverens om en gemensam rekommendation angående en ökad verksamhet i förskolornaför att möjliggöra integration av även svårt handikappade barn, t. ex. blinda,svårt hörselskadade, rörelsehindrade och utvecklingshämmade bam. Dessa barnskulle alltså integreras i det egna bostadsområdets eller den egna bynsförskola. Detla är någoniing som kräver siörre personal och mer utrustning, somsåväl kommunerna som landstingen måste svara för. Här borde egentligen statengenom en flexibel resurs ha stimulerat till en snabb kvalitetsförbättring. StatsrådetRomanus nämnde att del finns möjligheler alt sänka antalet bam i grupperna. Menegenlligen är del inle den kvalitetsförstärkningen som behövs, utan vad sombehövs är ofta en periodisk personalförstärkning i gruppen, kanske enförstärkning med personal som har speciell utbildning, rekommendation Jag nämnde ges det också signaler om ökade salsningarpå den uppsökande verksamhelen i samarbete mellan barnhälsovård och socialvård.En sådan angelägen satsning kräver också ökad personal i inledningsskedet, föratt man skall kunna bereda barn med särskilda behov av stöd och stimulans etllämpligt mottagande i förskolan. Också pä del området skulle alltså ellbehovsinrikial och fiexibelt statsstöd komma väl till pass i förskolansverksamhet. Vadbeträffar frågan om en arbetsplan för förskolan och en utbyggnad av de öppnaförskolorna hälsar jag med stor tacksamhet ulskollets posiliva inställning ochskrivning. Jag hoppas verkligen att det på dessa områden skall hända någoniingunder del närmaste året, Idet sammanhanget skulle Jag något vilja kommentera vad statsrådet sade omkvalitetsförbättringarna. Han nämnde att frågan om gruppsloriekarna ochpersonalanlalet skulle tas upp i en kommande PM, Han sade all dessa frågor varmyckel viktiga när det gäller kvaliteten. Även om detta har en viss betydelse,så är det ändå litet ensidigt att se på kvalitetsfrågorna på det sättet. Vidnågra konferenser som hållit just kring frågan om hur viskall kunna utveckla arbetssätten i förskolan har det framkommit att det ärsamarbetet med föräldrarna och de boende i närmiljön samt personalensmöjligheter att diskutera sin utbildning och målsättningen för arbetet som ärde viktigaste kvalitetsfrågorna i förskolan.