prot · G20916 · 1978-12-31 00:00:00 — Viupprepar också kravet på en ändring av 10 §, som ger arbelsköparna rätt altutestänga en anställd frän återgång lill sitt arbete, om han eller hon av någonanledning avbrutit utbildningen. Denna ulestängning kan vara upp till tvåveckor. Vårt parti har ansett del skäligt alt de som utan särskild anledningavbrutit påbörjade studier behandlas efter nuvarande bestämmelser. Däremot anser vi del varafullkomligt felaktigt atl bestraffa någon med tvä veckors inkomstbortfall, omutbildningen avbryts på grund av omständigheter som man inte själv råder över.Sjukdom i hemmet eller ekonomiska svårigheter o. d. kan framtvinga ett avbrott.I sådana fall anser vi del självklart att den anställde skall ha rätt attomedelbart återgå lill sitt arbete. Därför föreslår vi en sådan ändring av 10§, Närdet gäller skadeståndsbeslämmelserna har vpk lidigare gjort invändningar motatt de fackliga organisationerna kan dömas till skadestånd, därest de felaktigtutnyttjar sitt tolkningsföreträde. Vi anser att denna bestämmelse är ytterstbetänklig. Fackföreningarnas företrädare kan lätt hamna i situationer däravvägningarna blir svåra och där risken för skadestånd menligt kan påverkaderas ställningstagande i för medlemmarna negativ riktning. Vpk anser därföratl 13 § andra stycket, vilket stadgar om skyldighet för facklig organisationatt utge skadestånd, helt skall utgå. Somvanligt är det elt enhälligt utskott som föreslär att bör avslåmotionen. Motiveringarna för avslagsyrkandet är ett hänvisande till tidigareriksdagsbehandlingar . Utskoitei hävdar att del inle har inträffatnågot som givit utskottet anledning atl ändra uppfattning frän gångna år idessa frågor. Av utskottets redovisning kan jag förslå att man inte haransträngt sig över hövan med att ta reda på hur denna lag har påverkatstudiemöjligheterna för de anställda, om man över huvud taget har forskal ifrågan alls. Hade man gjort det skulle man kanske ha funnit anledning alt ändralagtexten, kanske i den riktning som vi har föreslagit. Jag yrkarbifall till motionen 274, Arbetstagaresrätt lill ledighet JÖr utbildning Studieledighetslagen ger alla arbetstagare rätt till ledighet för attundergå utbildning, som det står i lagens 1 §. Avsikten är att studierna skallvara planmässiga, följa en viss kurs eller ha elt schemalagt utbildningsavsnitt.När lagen trädde i kraft innebar den en möjlighet till vidareutbildningoch en möjlighet att varva yrkesarbete och studier. Medde ständigt nya krav som ställs på arbetskraften i vårt tekniskt avanceradesamhälle ökar behovet av sådan fortbildning och vidareutbildning. Det finnsockså människor som av rent personliga skäl vill avbryta yrkesverksamheten ochbörja studera. Därför var tillkomsten av den här lagen ett steg framåt - jaghöll på att säga ett ganska rejält steg framåt. KariHallgren m. fl. kommunister tar i sin motion upp en rad krav på förändringar avlagen, krav som också väckts tidigare och då avvisats inte bara av utskottetutan också av . De vill ha en förändring av 5,6,10 och 13 §§. a. reglerna om tidsfrister vid ledighetens förläggning ochskadeståndskrav på arbetstagarorganisationerna i vissa situaiioner. Vpk villatt den tid under vilken arbetsgivaren har möjlighet att skjuta upp begärdledighet skall minskas till hälften i förhållande lill vad som f n. gäller. Vpkvill vidare avskaffa uppskovsmöjligheien för facklig utbildning. Närlagen antogs 1974 avstyrkte utskotlet liknande krav, som redan då framfördesfrån vpk:s sida. Det gällde de nu aktuella paragraferna, Inrikes- Arbetstagaresrätt till ledighet för utbildning utskottet, som vårtutskott helte på den liden, nämnde att del fanns skäl alt sammanjämkauppfattningar så atl rimliga önskemål om studieledigheten kunde förenas medintresset att verksamheten f)å arbetsplatsen kunde fortgå utan allvarligastörningar. Vidare erinrades om att reglerna om förläggning av ledigheten i 5 §är dispositiva, Ifråga om återgång till arbetet , dvs, 10 §, sade utskottet att regelnom underrättelse i förväg förutom alt arbetsgivaren ges respillid fårbetydelse också för de vikarier som tjänstgör i den studielediges ställe. Ettbifall till vpk-molionens ändringsförslag skulle enligt utskottels då uttaladeuppfattning medföra osäkra anställningsförhållanden för vikarierna. Sammainvändningar på den punkten kan göras . HerrHallgren tycker att utskotlet inle har bemödat sig särskilt mycket om att resonerakring motionen. Möjligen skulle man kunna säga alt motionärerna inte hellerhar trängt djupare in i ämnet utan återkommer i sak med samma argument somanförts vid några lidigar; riksdagar. Och så långt jag förstod av herrHallgrens anförande här i kammaren innebar del inte heller något nytt grepp påfrågan. Detta kan då kanske vara något försonande när utskottet inte gåttlängre i sin diskussion och redovisning av sitt slällningslagande, som innebäravslag på vpk-motionen. KARLHALLGREN (vpk): säger alt jag skulle ha påstått att utskottet inte harresonerat så myckel kring den här motionen. Det var inte vad jag sade. Jag sadeatt utskottets ledamöier inle har bemödat sig över hövan med atl undersöka hurden här lagen har verkat ute i arbetslivet. Jag har också pekat på atl det harförekommit fall då man har vägrat människor atl della i fackliga studier. På såsätt har alltså dessa människor gått miste om en värdefull utbildning ifackliga frågor. Del anser jag vara allvariigl. Sedansägs här alt det är väl anpassade tidsfrister. Det står ju tydligt i lagen atlden ena parten har möjlighel alt uppskjuta påbörjandet av studier under entidsfrist upp till . Delta anser vi vara orimligt. Om nu de övriga i utskottet anser att del skall vara så att en arbetsköpare harmöjlighet atl förvägra en anställd all påbörja studierna innan harförflutit, så må det slå för deras del. Vi kan inte dela den uppfattningen. ELVERJONSSON (fp): Sammanfattningsvis vill jag säga all hela den här lagen i storutsträckning bygger på avvägning. Det är intressant atl konstatera all man intebara på politiskt håll - med undantag av kommunisterna - har ansett all det ären rimlig avvägning, ulan atl man också på fackligt håll har dela't denuppfattningen. Det må sedan gälla 10 § i fråga om tillträdet efter studiereller 5 § om studietidens förläggning. Jag tog upp några av skälen lill alt mankommit till denna slutsats. Sedanär det väl ändå så att det måste vara en viss korrespondens mellananställningstryggheten och rätten all hantera sin egen studieledighet. Jag ber alltså alt få yrka bifall till arbetsmarknadsutskottetshemställan i dess belänkande nr 1. KARLHALLGREN (vpk): har tydligen inle följt med i den här frågan riktigt. Hansäger alt det bara är kommunisterna som har ansett att tidsfristerna är förkraftigl tilltagna. När man tog del av remissvaren i samband med antagandet avlagen var LO, ABF och även andra fackliga organisationer emot alt man hade sålånga frister. a. hade ABF framfört samma krav som vi nu upprepar, nämligenen halvering av dessa frister. Detsamma hade LO uttryckt i sitt remissvar. VadElver påstår är alltså inte helt riktigt. Överiäggningenvar härmed slutad. Propositioner gavs på bifall lill dels utskottetshemställan, dels motionen nr 274 av m. fl., och förklarades denförta propositionen vara med övervägande ja besvarad. Sedan votering upplästes och godkändes följande voteringsproposition: Densom vill att kammaren bifaller arbetsmarknadsutskottets hemställan i betänkandet nr 1 röstarja, den det ej vill röstarnej. Vinner nej har kammarenbifallit motionen nr 274 av m. fl. Vid omröstning genom uppresning förklaradesflertalet av kammarens ledamöter ha röslai för ja-propositionen. Då KarlHallgren begärde rösträkning verkställdes votering med omröstningsapparat.Denna omröstning gav följande resultat: Ja- 278 Nej - 12 Obligatoriskarbetsförmedling, m. m. §4 , m. m. Föredrogs arbetsmarknadsutskottets betänkande1978/79:2 med anledning av motion om obligatorisk arbetsförmedling, m. m. I detta belänkande behandlades motionen 1977/78:836av m. fl. (vpk), vari yrkats att beslutade att hosregeringen anhålla 1. omskyndsamt utarbetande av förslag till lag som förbjöd åsiktsregistre ring, personundersökning och svartlistning av arbetare, 2. om skyndsamt utarbetande och framläggande avförslag till lag om obligatorisk arbetsförmedling. Utskottet hemställde atlriksdagen skulle avslå motionen 1977/78:836. 14 proiokoll 1978/79:15-16 Obligatoriskarbetsförmedling, m. m. (vpk): kommunisterna har under en lång rad år motionerat om atlsvartlistning och åsiktsregistrering av fackligt och politiskt aktiva arbetareskall förbjudas i lag. Vi har krävt inrättande av obligatoriskarbetsförmedling, som skulle utgöra elt viktigt instrument för att stoppasvartlistningen. har de övriga riksdagspartierna motsatt sig sådanaåtgärder- man har ansett dem vara alltför drastiska. Men dessa krav är i dagminst lika aktuella och välmotiverade som . Vårt parti har därföransett det nödvändigt att på nytt ta upp dessa frågor, och det gör vi i molionnr 836. Maktförhållandenamellan arbetare och arbetsköpare har - trots tillkomsten av lagen omanställningsskydd och medbestämmandelagen - inle i någon väsentlig gradförändrats. Arbelsköparna kan fortfarande fritt välja och vraka mellanarbetssökande. Atl påslå atl SAF:s § 32 är helt avskaffad är således fel.Passusen i § 32 om atl "fritt anställa" är fortfarande kvarograverad. Dennaarbetsköparnas självtagna "rätt" att fritt anställa är naturiigtvisav stor betydelse. Den ger möjlighet att svartlista fackligt och politisktaktiva. Så sker också på den svenska arbetsmarknaden . Vpk har i tidigaremotioner gett exempel på detta. Vi har också i årets motion tagit fram någrasädana. Jag skall nöja mig med att här återge ett. VidBolidens kemifabrik utanför vägrades en arbetare återan-slällning,trots atl han lidigare skött sitt jobb exemplariskt och trots all företagelsökte arbetskraft. Motiveringen för alt inte anställa den arbetssökande varatt han hade skrivit en bok om arbetsmiljö och alt denna till stora delarhandlade om företagets arbetsmiljöproblem. Vid en närmare undersökning kundeman konstatera atl arbetsköparen näppeligen kunde känna till denna bok vid dettillfälle då arbetaren i fråga vägrades anställning, eftersom boken då ännuinte hade gått i tryck. Närfallet uppmärksammades i massmedia och frågor ställdes till företagetsinformationschef om varför inte denna arbetare fick återanställning blevsvaret: Jag vet inte exakt. Men läs hans bok! Närfacket sedan kopplades in på fallet medgav företaget att man ända sedan 1959hade registrerat arbetare vid företagel, men man ansåg alt registreringen intefördes pä annat sätt än som skedde i mänga andra förelag. Detta bevisar såledesatt företagen har kontakter med varandra i dessa frågor och att man är överensom hur man skall registrera radikala arbetare och fackligt aktiva. Fackklubbenhar, som också nämns i motionen, begärt förhandlingar och kräver alt allregistrering av arbetare skall upphöra. Till denna del av motionensäger utskottet: "Imotionen påstås att det förekommer alt arbetsgivare registrerar och svartlistarradikala arbetare," sådan skrivning kan man lätt utläsa utskoltels vaga tilltro till att detverkligen förekommer registrering och svartlistning. Det må vara förståeligt omde borgerliga ledamöterna i utskottet har svårt att vidgå detta, men attsocialdemokraterna i utskottet ställer sig bakom en sådan kryptisk skrivning De borde väl ha samma uppfattning i denna fråga somfackklubben på kemifabrik. Det borde inte heller ha varit så svårt förSAP-ledamölerna alt kontakta facket och få dessa uppgifter verifierade, men dethar man tydligen inte haft inlresse av. Man har gått med borgarna och yrkaravslag på motionen. DeUa sker utan att man ens har ett särskilt yttrande i denhär frågan som ju rör hela arbetarklassen. Obligatoriskarbetsförmedling skall enligt vår mening fungera så atl om en arbetssökande avarbetsförmedlingens tjänstemän ansetts kvalificerad för elt arbete som ärledigt och den sökande blir anvisad detta arbete, då skall det inte finnas någonmöjlighet för en arbetsköpare att avvisa den som arbetsförmedlingen anvisat.Pä så sätt kommer man bort ifrån registrering och svartlistning, för den blirju då verkningslös. Obligatoriskarbetsförmedling är betydelsefull och nödvändig också från andrautgångspunkter. Det finns många företag som egenmäktigt sätteråldersspärrar för nyanställning. Det finns företag som exempelvis kräver attden sökande skall ha fullgjort första värnpliktstjänstgöringen eller att haneller hon inte har uppnått en ålder . På så sätt utestängs två viktigaåldersgrupper från anställning, nämligen ungdom och arbetare somhar fyllt . Det är dessa två gmpper som är värst utsatta påarbetsmarknaden. Här kan alltså arbetsköpare ulan att fråga vare sig facketeller myndigheter tillskansa sig den bästa och mest effektiva arbetskraften isamhällel. Det är en otillböriig och självtagen räu som med det snaraste måstestoppas. Det måsle ske något på det här området om man skall lyckas hejda denomfattande utslagningen av speciellt ungdom men också av arbetare i de högreåldersgmpperna, något som ju detta förfarande främjar. Vänsterpartietkommunisterna har också i motionen tagit upp det andra ledet i registreringen.Del gäller de omfatlande personundersökningama som alltför ofta förekommer ochsom i vissa fall arbetsförmedlingarna är arbelsköparna behjälpliga med. Del rörsig om utfrågningar som är direkt diskriminerande och som inte har medarbetssökandens kvalifikationer att göra. Dessa företeelser är helt oacceptablaoch oförenliga med elementära demokratiska rättigheter. Vi anser att dettaförfarande med det snaraste måste upphöra. Medhänvisning lill vad som anförts i motionen, vilken är väsentligt fylligare ändetta korta anförande, yrkar jag bifall lill motionen 836. Obligatoriskarbetsförmedling, m. m. nämnde alt detta ärett yrkande från vpk och att detkommit igen ganska här i kammaren men aldrig skapat någon störreentusiasm frän kammarens sida. Detär naturiigtvis väldigt viktigt att motverka alla slag av godtycke, politisksvartlistning, diskriminering etc. när det gäller rekrytering av medarbetaretill företag. Del är något som vi alla kan vara fullständigt eniga om. Deninställningen kommer också mycket klart lill uuryck i utskottets betänkande,både den här gången och lidigare gånger då frågan varil uppe i kammaren. Obligatoriskarbetsförmedling, m. m. Delfinns tvä vägar att angripa problemet. Den ena är centralistisk ochcenlralbyråkratisk och innebär alt man överlåter ät en statligt ämbetsverk altbestämma vem som skall arbeta var. Den andra är decentraliserad och innebär atlman stärker arbetslagarnas inflytande på förelagen i denna fråga liksom i andrafrågor och atl man ser de anställdas inflytande över personalfrågorna som ellsätt att motverka den här typen av godtycklighet, svartlistning etc. Utskottethar tagit ställning för den senare vägen. Detförslag som vpk har fört fram - förslagel om den obligatoriskaarbetsförmedlingen - innebär jusl den céntralisiiska och byråkratiska vägen.Det skall vara det statliga ämbetsverket som bestämmer anställningsförhållandena.Vi tror alltså all del riktiga i en marknadsekonomi som den vi har i äratl man stärker arbetarnas inflytande och på så sätt ser lill atl man fårenrekrytering av medarbetare som sker på sakliga och förnuftiga grunder. Vpk:sförslag hör hemma i en centralstyrd planekonomi. Det är i och för sig logisktför vpk som anhängare av en centralstyrd planekonomi atl föra fram del härförslaget. Men för oss som tror på ett samhälle som fungerar i meradecentraliserade former är del lika logiskt att ta avstånd från vpk:s förslag,och därför yrkar jag bifall till utskottets förslag. (vpk): Det är inte särskilt meningsfullt atl la upp en djupgående debatt omhumvida det skall vara det eller del samhällssystemet. Men när nuså klart har uttalat atl han är motståndare till de centralbyråkratiskaorganen, dvs. arbetsförmedlingarna, som då skulle bestämma vem som skall arbetaoch var, skulle jag vilja fråga hur han ställde sig till antagandet avfrämjandelagen. Där är befogenheterna desamma som dem vi föreslår i del härfallet. Talade och röstade emot beslut den gången, isä fall godkände han ell ceniralbyråkratiskt organ av del slag han nu så slarkitalar emot. PÄRGRANSTEDT (c): Det är en något annan struktur på främjandelagen, . Denbygger ju på anpassningsgrupper inom de olika företagen där arbetsförmedlingeningår men där verksamheten bedrivs på varje enskilt förelag. Delta kan alltsåinte jämföras med ell syslem med obligatorisk arbetsförmedling. Dessutomhar främjandelagen som syfte att ta hand om speciella grupper av arbetssökande,nämligen dem som har särskilda svårigheter att komma in på företagen. Det äralldeles givet all man hän/idlag måste ta till hårdare metoder än vad sombehövs vid rekrytering i allmänhet. Sammantagetkan man väl säga, alt med arbetstagarnas ökade inflytande, som successivtkommer att utbyggas genom medbestämmandelagen, och med de möjligheter somfrämjandelagen redan ger oss när det gäller de svårplacerade, blir det som vpkföreslagit överflödigt. Del skulle innebära en onödig byråkratisering av densvenska arbetsmarknaden. (vpk): Jag är övertygad om atl svartlistning och registrering av politiskt ochfackligt aktiva radikala arbetare kommer alt förekomma så länge klassamhälletbestår, såvida det inle vidlas åtgärder för all stävja detta. Sedan är del heltklart att främjandelagen ger arbetsmarknadsmyndigheterna rätt att åläggaföretagare alt anställa människor. sade att vissa kategorier somhar det svårt i samhället kan anställas på detta sätt. Men om läst arbetarhistoria och känt lill hur de svartlistade hade det i börjanav seklet, hade han vetat att detta våren gmpp människor som då hade det svårti samhället - de fick emigrera, Naturligtvis kommer de som utsätts för politiskregistrering och ulestängning från arbete - och då just fackligt och politisktaktiva - atl bli en grupp i samhället som får det svårt atterhålla arbete. Dethar vi exempel pä också . Del finns kvalificerade arbetare som varilutsedda till ledamöter i strejkkommiuéer och som sedan fåu sparken. De har fåttsöka arbete på kanske 20 förelag men ändå inte fält något. Enkvalificerad chaufför, med all utbildning som tänkas kan, får inget arbete idagens samhälle därför atl han en gäng har deltagit aktivt i den fackligakampen pä arbetsplatsen. Det kan vi inte acceptera. Obligatoriskarbetsförmedling, m. m. PÄRGRANSTEDT (c): Jag tror gärna alt förslagel från vpk bygger på erfarenheter frånbörjan av seklet, som hänvisade lill, men det är litet riskabeltatl bygga dagens arbetsmarknadspolitik pä situationen och påstudierav arbetarhistoria. Risken är atl man drabbas av en stark konservatismoch inte lar hänsyn till vad som händer i verkligheten. Vad som skett sedandess ärju atl vi har fäll en medbestämmandelag och håller på att fämedbestämmandeavtal, och jag utgår ifrån att dessa kommer att ge de anställdapå företagen ett avgörande infiytande över dessas rekryteringsverksamhet. När vi förra gängen debatterade denna frågaframhöll jag för en partikamrat lill atl jag utgår från atl defackliga organisationerna och de anställdas företrädare inte kommer atl finnasig i all någon svartlistning tillämpas i förelagen. Jag är också övertygad omatt de fackliga organisationerna kommer atl ha kraft nog atl se lill alt ingensvartlistning tillämpas. Därmed kommer också detta problem att lösas på delsätt som jag tycker alt det skall lösas på, nämligen genom elt förstärktinflytande för de anställda i förelagen, inte genom atl man lägger över dessafrågor pä elt statligt ämbetsverk. (vpk): gör sig skyldig lill en ganska grov missuppfattning.För del första talar han om svartlistning i företagen och registrering utanfördessa. Det är tvärtom så att registreringen sker i det förelag där arbetaren äranställd, varefter delta meddelar förhållandet till andra företag. Obligatoriskarbetsförmedling, m. m. Då uppstårsvartlistningen, som gör att arbetare inte får något jobb. Fördel andra vill inte förstå alt de krav vi reser bygger päerfarenheter från . Det är inte bara så alt inte har lästarbetarrörelsens historia - han vill heller inte lyssna på vad jag säger. Jagframhöll för atl del än finns arbetare som inte får någotjobb efter alt ha deltagit som ledamöter i en sirejkkommitié. Pådetta svarar alt vpk:s krav bygger på erfarenheter från börjanav seklet. Det stämmer inte. Det är som registrering i företagen ochsvartlistning förekommer. Arbetsköpare upprättar register pä förbundsnivå, ochdärifrån utgår meddelanden om atl inga av de svartlistade skall få anställas. Detär inle så länge sedan en elektrikerfirma föriorade ett mål i arbetsdomstolendärför atl den hade registrerat arbetare. Det gäller alltså inte företeelserfrån seklets början utan något som har pågått och somkommer alt fortsätta, om man inle siävjar dem genom sådana åtgärder som vi harföreslagit - sedan får kalla dem cenlralbyråkraliska eller vadhan vill. Huvudsaken är alt det blir slut pä denna registrering ochsvartlistning. Överiäggningen var härmedslutad. Propositioner gavs på bifall lill dels utskottetshemställan, dels motionen nr 836 av m. fl., och förklarades denförra proposilionen vara med övervägande ja besvarad. Sedan votering upplästes och godkändes följande voteringsproposition: Densom vill att kammaren bifaller arbetsmarknadsutskottets hemställan i betänkandet nr 2 röstarja, den det ej vill röstarnej. Vinner nej har kammarenbifallit motionen nr 836 av m. fl. Vid omröstning genom uppresning förklaradesflertalet av kammarens ledamöter ha röslal för ja-propositionen. Då KarlHallgren begärde rösträkning verkställdes votering med omröslningsapparal.Denna omröstning gav följande resultat: Ja- 278 Nej - 11 Föredrogs arbetsmarknadsutskottets betänkande1978/79:3 med anledning av molioner om anställningsskydd. Idella belänkande behandlades molionerna 1977/78:834av m. fl. (vpk), vari yrkats 1. att riksdagenuttalade a) att deltagande i arbetskonflikt, oavsett sådan varlag- eller avialssiridig, aldrig kunde uigöra saklig grund för uppsägning elleravsked, b) att samarbetssvårigheler med arbetsgivaren eller med arbetskamrater,olovlig bortovaro, ordervägran, olämpligt uppträdande etc. endast i utomordentligtsällsynta fall kunde läggas till grund för uppsägning, 2. attriksdagen med bifall lill motionen beslutade anta av motionärerna framlagt förslag lill lag om ändring i lagen om anställningsskydd (1972:4) 1,3, 5, 10, 11, 13, 20, 38 och 39 §§ alt gälla fr. o. m. ,innebärande ändring av grunderna för uppsägning och avsked, skadeståndsreglerna, den personkrets lagen omfattade, permitteringsinstitutet och korttidsanställning, och 1977/78:1344 av m. fl. (s), variyrkats alt beslutade anta av motionärerna framlagt förslag till lagom ändring i lagen om anställningsskydd, innebärande alt ensjukbidragsberättigad skulle få samma anställningsskydd som den som uppbarsjukpenning. 1. beträffande uppsägning och avsked m. m. attriksdagen skulle avslå motionen 1977/78:834, 2. belräffande anställningsskydd för långtidssjuka atlriksdagen med anledning av motionen 1977/78:1344 som sin mening gav regeringenlill känna vad utskottet anfört. (vpk): Lagen om anställningsskydd har blivit en ständigt återkommande fråga iriksdagen. kommunisterna gjorde skarpa invändningar mol lagensutformning redan frän början. Ledande representanter frän LO hade kritiskasynpunkter vid antagandel av lagen. Vid del tillfället ändrades också denursprungliga lagtexten i propositionen. Men allteftersom denna lag varil ikraft har bristerna framträtt allt klarare. möts man ofta av ironiska leenden från arbetskamrater om man råkar nämnalagen om anställningsskydd. Och del är inte så märkvärdigt. Många arbetsköpareanvänder ju lagbestämmelserna som slagträ mol de anställda. Flera principielltvikliga domar har avkunnats i arbetsdomstolen vilka har skapat prejudikat ochär avgörande för framlida bedömningar. Flera fall har gällt uppsägningar ochavskedanden. Det gäller arbetsköparnas rätt atl införa kortlidsvecka, dvs.