prot · G209114 · 1978-12-31 00:00:00 — Också inom dessaorganisationer finns det många människor som vill göra en insats. Vi vill ha försök med nya vård-och behandlingsmetoder inom öppenvård och vid inackorderingshem föralkoholmissbrukare. Jag påminner här, herr talman, om atl den proposition somnu föreligger yrkar försämringar pä den här punklen med 69 milj. kr. Vi haranledning att återkomma lill del, eftersom det inte hör till dagens debatt. Vi föreslår stöd lill särskildaprojekt för samverkan inom socialvärden med landstingens vårdområden. Vi vill all man skall görautvärdering och dokumentation av den verksamhet som bedrivs, och vi vill allutbildningsverksamhet skall sättas i gång. Viföreslår en utökning med 100 platser vid inackorderingshem för alkoholmissbrukare. Pä den här tionde punklen har minoriteten i utskottet blivit majoritet på grund av voleringsordningen. Vi får se vad resultatet blir till slut. Vi skulle vara ulomordentligl glada om vi finge igenom etl beslut om ökning med 100 platser. Socialslyrelsen har för sin del begärt en ökning med 200 platser, medan regeringen har stannat för en ökning med 20 platser. Jagvill till slut, herr talman, sammanfatta våra krav i den här frågan. Vi villgöra insatser på tre huvudområden: på skolans område, inom folkrörelsernas verksamheloch inom vård och forskning. Lålmig, innan jag slutar, säga ytteriigare några ord om folkrörelsernasverksamhel. Vi hade på 1800-talei ett väldigl alkoholmissbruk i vårt land. Detsom i den situationen räddade var våra folkrörelser. De kom till i snabbtakt i slutet av 1800-talei. Med mellanrum bildadesfrikyrkorörelsen, och arbetarrörelsen. De hade var försigolika mål, men de hade ett gemensamt iniresse när del gällde den här frågan,och del blev en sanering i det svenska samhället. Vadvi frän socialdemokratiskt håll menade, vad alkoholpropositionen gick ut pä ochvad dåvarande socialminislern ansåg var all vi äter skulle geett uppdrag lill folkrörelserna. Därmed bildades , som består avfolkrörelserepresenlanler. Jag anser all vi däri har en väldig fond av vilja,kunskap och en önskan att göra någonting. är klart att det också är en samhällelig uppgift alt lösa problemen på dethär området, och vi måsle från samhällets sida slötia folkrörelsernaordentligt, så atl resultat kan nås. När del gäller samhällets insatser, herrlalman, är del givelvis inte bara staten som skall hjälpa lill ulan del ärockså i mycket hög grad -ja, kanske i första hand - en uppgift atlsköta den här frågan. Vi har alltså en treklang: kommunerna, staten ochfolkrörelserna. Jaghar inle den förhoppningen - även om jag borde ha del - atl vi skall kunna fåmajoritet för våra förslag, men jag hoppas ändå atl vi skall kunnafå fan på behandlingen av de här problemen i det svenska samhället ochåstadkomma insatser mot den alltför höga alkoholkonsumtionen. Meddelta, herr lalman, yrkar jag bifall lill reservationerna 1-3 och 6-11 i socialuiskotlelsbetänkande nr 26 saml i övrigi bifall till utskottets hemställan. Nykterhetsvård,m. Jag delar helt uppfatining när det gällerfolkrörelsernas slora betydelse och vad deras verksamhel innebar i slutet av1800-ialel. är jag myckel förvånad över hur socialdemokraternaunderen lång regeringstid helt glömde bort den stora fråga som alkoholmissbruketutgör. Det ärju först . Even , sedan socialdemokraterna kommit iopposition, som man har börjat diskutera den mera ingående. Jag förstår allsocialdemokraterna och känner sig litet plågade av densituation som vi har ute i landet, elt resultat av den politik som fördes, inteminsl under 1960-ialei. Myckel av de oerhört stora problem vi har är eltresultat av koncenirationsfilosofin, eftersom man bröt en stor del av dengemenskap som är sä grundläggande för människornas trygghet. Jag vågar säga atlalkoholmissbruket är etl hot mol nationen. Det har ändock sina orsaker. Demmåste vi försöka ta reda på, och jag tror au vi känner dem ganska bra i dag.Det gäller sedan atl rätta till de brister som finns och arbeta så atl vi kanförebygga missbruket. Jagvill någol kommeniera vad i övrigi tog upp här. Denalkoholproposition som vi lade fram , , kom ganskasnart efter det atl vår regering hade tillträtt, så vi fördröjde den inte. 1stort sett var vi ju ense om innehållet i proposilionen, och det gäller atlfölja upp denna verksamhel. Jag ser inle sä mycket nytt i de här tio punkternasom Nykterhetsvård,m. Svenssonhar anfört här. Det skall jag inle kommentera vidare. Menjag vill komma tillbaka lill nämnd. Jag har en mycket starktro pä folkrörelserna, och det var därför som jag var myckel intresserad av -och satte stor tillit till - denna nämnd. Det är inte bara fråga om pengar. MenEvert framställer det hela så, att får vi inte pengar, kan vi integöra någonting. I folkrörelsearbelel och i den debatt som vi måste föra är delväsentligt alt vi får hela svenska folkel alt inse att delta är problem somangår oss alla. Vi kan inte bara rycka på axlarna åt dessa problem och säga;Det där angår inle mig. Del gör del. Och det var della som jag såg ifolkrörelsean-knyiningen -alt vi skulle få något av en gemensamfolkrörelseaktion och au vi skulle få en sådan deball all det blev eltuppvaknande hos svenska folkel. Jaghar sagt lill förut, både i utskottet och här i kammaren; EvertSvensson sitter i nämnden, och ni som sitter där har fält den uppgiften intebara för aU gå dit pä sammanträden och diskutera. Er uppgift är, såsomrepresentanter för olika organisaiioner, alt föra ut denna debaii i folkrörelsernasalla olika led, ut i de små enheterna, ut på verkstadsgolvet osv. Jag menar altdel bör ingå i folkrörelsemedlemmarnas dagliga arbete att ta upp den härfrågan. Det gäller hur vi umgås med varandra. Tillmin efterträdare, , vill jag säga alt jag lycker att GabrielRomanus har all anledning atl la upp den här frågan mer i den offentligadebatten. Jag lycker all det har tystnat litet kring den . inte ens skickat ut elt pressmeddelande i denna vikliga fråga. Vi måstehjälpas åi att föra den här debatten, sä alt vi kan göra en gemensam insats.Jag är medveten om au det fordras pengar, men vi får inle knyta fastresonemanget till atl del bara är fråga om pengar. Närdel sedan gäller värdresurserna, så är det angeläget all vi får en ordentliginventering av de resurser vi har över hela landet. Vi behöver göra eninventering av dels vad vi har för resurser, dels hur vi använder dem och delshur vi skall använda dem i fortsättningen. Det finns mycket att diskutera där.Vad vi behöver är en vårdkedja, och jag hoppas att det förslag som så småningomkommer närdet gällerbara den nya sociallagstiftningen också skapar möjligheleratt få den vårdkedjan, frän en utökning av lillnyktringsklinikerna fram till deolika behandlingarna på institutioner o. d., liksom all vi i kommunerna kanfölja upp den fortsatta delen när det gäller boende, utbildning och arbete. Delär väsentligt att alla som sysslar med det här och har ansvar för del verkligenföljer upp det och får in alla bitar av vårdkedjan. Jagvill också säga att när jag tar del av del material som produceras får jagoftast uppfattningen att del inte är brist pä material - det produceras väldigtmyckel. Jag har exempelvis träffat lärare som sagt ungefär så; kan delvara svårt all straklurera del hela. Jag tror alt del bara gäller alt användamaterialet på rätt sätt, sä del är inte direkt när det gäller tillgängen påmaterial som det brister. Undermin tid i departementet mötte jag också många entusiastiska människor inomsocialförvaltning och skola som verkligen log egna initiativ och jobbade seriöst meddelta. Här spelar del personliga engagemanget så Nr 114 oerhört sför roll. Jag har varit med om attavge reservationen 4. Jag skall inte säga sä myckel om den reservationen,eftersom jag vet att kommer all Nykterhetsvård, m. m. Lät mig endaslframhålla atl del finns etl stort behov av denna verksamhet. Jag ber atl fä yrka bifall lillreservationen 4 och i övrigt bifall till utskotlels hemställan. NILSCARLSHAMRE(m); Jag delar självfallet Even uppfattning i mänga stycken. Inleminsl delar jag hans besvikelse över alt så litet har blivit uträttat detsenasie året. Delär väl så, atl mycket bottnar i all den alkoholpolitiska nämnd isocialstyrelsen, som har talat om och som han själv tillhör, ioch för sig är en besvikelse än sä . Den har helt enkelt inle kommit igäng. I varje fall kom den inte i gäng vid den lid som vi hade räknat med, ochdet har väl orsaker som sannolikt känner bältre än jag och som,säviu jag förstår, ligger i huvudsak ulanför kontroll. Man kan barahoppas alt del äntligen skall bli någonting av nämnden. Mendärmed är vi lillbaka där vi var då vi senast diskuterade dessa frågor. Jag vetatt jag särskilt tryckte pä atl vi i alla dessa avseenden måste hålla oss lillrätt tågordning: vi måste ha projekten först och pengarna sedan. Del äromöjligt all nå resultat på de här områdena genom all anslå pengar utan attvela mycket väl och myckel exakt vad man anslår pengarna lill. Nusägs del atl här finns önskemål och här finns anslagsframställningar för olikaändamål. Del betvivlar jag inle alls, men del är faktiskt nämnden själv sommåste komma med väl genomarbetade och tyvärr mycket detaljerade förslag om hurpengar skall användas på det här områdei. Del finns få sätt som är säkrare närdet gäller all göra av med pengar utan effekt än att besluta, atl nu ger vi såoch sä många miljoner lill en informationsinsats exempelvis, utan all vi harmycket detaljerat klart för oss hur pengarna skall användas. Vi har haft mycketstora svinn härvidlag tidigare och kan få del även i fortsättningen. Detär ingenting annat som ligger bakom utskoltsmajoritelens ovilja - man vill inlestödja rena anslagsförslag utan aU egentligen ha någol underiag för hurpengarna skall användas. Jag är i varje fall för min del beredd atl, så fort vifår de här väl utarbetade förslagen, som alltså den alkoholpoliliska nämnden äransvarig för, diskutera pengarna; jag är alldeles säker på att del gällerinsatser som kan prioriteras mycket högt, inle minsl därför alt de ärsamhällsekonomiskt lönsamma. Annars,herr lalman, skall jag bara uppehålla mig vid en enda fråga. Det finns enreservation, nr 4, som handlar om anordnande av nya platser vidinackorderingshem för alkoholmissbrukare och statsbidraget lill dessa. SomEvert sade har regeringen i sin proposition nöjt sig med atl liksomtidigare föreslå inrättande av 20 nya platser under det kommande 2 protokoll 1978/79:114-115 Nykterhetsvård,m. budgetåret.Del är dock för litet när ansökningarna ligger någonstans kring 350, närsocialstyrelsen beräknar behovet lill 200, osv. 1 den socialdemokraliskamoiionen har föreslagits en ökning i förhållande lill regeringsförslagel med100 platser, medan moderata samlingspartiet har föreslagit en ökning med 40platser, lill 60 nya. kan man nalurliglvis diskutera vilken siffra som ärden rätta - vi har alltså velat tredubbla antalet, medan socialdemokraternahar velat sexdubbla den av regeringen valda siffran. Det kan väl finnas godaskäl för båda förslagen. Det skall naturligtvis inle fördöljas all det allmännabudgetläget här spelar in när man stannar för en lägre siffra. Det går inle attbevisa, men jag har etl intryck av all ett anlal på ungefär 60 platser underdet budgetåret kanske inte kommer alt visa sig helt orealistiskt, eftersom delaren ganska kort lid kvar innan de här byggena skall sättas i gång och eftersompengarna kanske inte kommer atl hinna ulanordnas i särskilt myckel snabbaretakt än så. Kommunerna går och väntar på besked och innan de har fäll beskedeloch innan man har hunnit planera färdigt och bygga sina inackorderingshem, harsannolikt en stor del av budgetåret gått. Hur som helst har vi stannat för allföreslå en tredubbling av regeringsförslagets antal nya platser iinackorderingshem. är en utomordentligt viktig vårdform. Om den gällerinte minst alt den alldeles säkert är samhällsekonomiskt lönsam - och all denär det redan på myckel kort sikt -varför man med lugni samveie kan anslå en delpengar lill sådana ling. Cenlerparlielhar i utskottet anslutit sig lill vårl förslag. Vi har alltså en reservationsom är gemensam för moderata samlingspartiet och , där vi förordaratl anslaget räknas upp med de . som behövs för all man skall kunnaanordna ytterligare 40 platser. Inom parentes sagt är det socialdemokraliskaförslaget någol felräknal - man räknar med 100 platser för 2 milj. kr., men dekostar fakliskl . Så "små" pengar kanske inle spelarnågon slörre roll när man räknar med 230 miljoner sammanlagt, men det ärfaktiskt en felräkning. Jagskall, herr talman, nöja mig med att yrka bifall lill reservationen nr 4 och iövrigt lill ulskoitets förslag. JÖRNSVENSSON (vpk): Herrialman!Ibland brukar politikerna ställa till meds. k. svekdeballer,där de försökeranklaga varandra för svikna löften. 1dag har vi egentligen en verklig svekdebali, fastän stämningen är lam och intetycks vilja ta sig några egentliga ullryck. Men den handlar ju om detetablerade samhällets cyniska svek mot de hundratusentals utslagna i samhället.Storfinansen, myndigheterna, byråkratin, kommunalsiyrelserna, bostadsplanerarnaoch själv är faktiskt pä de anklagades bänk. försökte kommunisterna gång på gång få en diskussion här ikammaren om de stora missbruksproblemen. Vi hade uiföriiga moiioner, somavfärdades på elt par rader av socialutskottet med irrelevanta synpunkier.Kammaren diskuterade ulskänkningsfrågor, rätlen all brygga maskrosvin ochspritens stora skadlighet för levern. Man spaltade sönder allting i smäproblem,och man slapp de stora och vikliga lingen. är del likadant. Vpk har en motion omutslagningen - en bred, övergripande motion som försöker analysera förlopp ochorsaker och föreslå ett räll ålgärdsprogram. Den motionen är över huvud tagetinle med i del här ärendet. Den har hamnat någon annanslans. vet var.Socialdemokraterna har i är väckt en stor, övergripande motion omutslagningen. Där har utskottet ryckt ul en liten, liten bit ur dess sammanhangför behandling här. Vadblir följden av hela detta sätt att behandla frågan? Jo, atl mycket avkammarens diskussioner och behandling kommer att sakna relevans tilldrogproblemets verkliga natur och orsaker. Vi skall diskutera fler utredningar,vi skall ha lilel mer pengar för att tala om hur förskräckligt skadliga spritoch knark är, vi skall ha 40 behandlingsplatser hit och 20 behandlingsplatserdit, vi skall ha utvärdering av försöksverksamhet så att det kan producerasännu mer papper om ulslagning och droger. Vadär del egentligen vi häller på med? Visst är de här detaljerna av betydelse-jagförsöker inte håna dem. Men de berör ändå marginalproblem, och de får oss lättatt fly frän de verkliga huvudproblemen. Skallvi angripa drogproblemet i samhället måste vi väl ändå utgå från vissa grundläggande insikter. Den förstainsikten är atl samhällets hittillsvarande alkohol- och narkolikapolilik är fullständigt bankrutt. Den är till värdelös. Den har inte åstadkommit någonting, och den står inte alls iproportion till problemels natur, varken kvantitativt eller kvalitativt. Det äringeniing som vi behöver utreda, för det kan vi se med våra ögon, om vi överhuvud laget vill se. Vi måste börja på nytt. Vihar mer än 300 000 drogberoende som behöver omedelbar behandling. avdessa 300 000 är alkoholberoende. Och kan några få hundratal erbjudas ennågot sä när vetenskapligt adekvat behandling. Vadsäger oss dessa grova tal? Först och främst säger de oss all drogproblemetmåste ha samhälleliga grundorsaker. Så många människor hamnar inte idestruktiva situationer av rent personliga skäl. Del måste finnas ensamhällelig grund. Vadär det då för samhällelig omgivning som man har skapat? Vem byggde de härsegregerade bosiadsgellona? Vem lät förstädernas arbetarbarn gå sina förstaskolår i provisoriska källariokaler där den nya skolans pedagogiska resurserinte kom till sin rätt? Vem irodde alt små barn inte behövde ha det vackertomkring sig? Och vem brydde sig om all förslå vilka psykiska processer somutvecklades hos barn som upplevde en estetisk utarmning? Vem lätbarndaghemmen vänta och log pengar för atl bygga köpcentra med 1 000parkeringsplatser? Vemär det som har prisat konkurrensen i samhället? Vemär del som har övertalat arbetarna att underkasta sig ackordsystemet? Och vemär det som därefter har upphävt ramaskrin över all människor'behöver så mycketsprit? Kommunalråd,byggkapilalisler, AMS-direklörer plus alla konkurrensens lovsjungare iregeringsdepartement och på moderata partistämmor, alla karriäristerna med sinavillor, sitt aktiesparande, sin sociala egoism -de har ju Nykterhetsvård,m. velatha del så här. beskärmar de sig över den sociala utslagningen, men del ärbara sä att kretsloppet är fullbordat. De barn som man lät växa upp itorftighel och diskriminering, alla de arbetare man slog ut i den heligakonkurrensens och de välsignade ackordens namn, nu kommer de -nedkörda, berövadesin värdighet, förtvivlade, drogberoende. Detfanns en vänster i som med alla sina svagheter ändå såg delta komma ochsom protesterade. Jag minns så väl hur det etablerade samhällets loppar hånadeden. De kallade oss arbetarbarn för lymlar och långhåriga intellektuella. står vi där vi står,och vi måsle börja om förutsättningslöst. Vadär det dä som måste göras? Vi får börja frän grunden och i det lilla och sedangå till de större planerna. Vi får aldrig mer planera ett bostadsområde utanatl skapa fullt mätt av social kontakt, stimulerande tillsyn, fungerandefältorganisationer för aklivi ingripande mol problem pä ett tidigt stadium. Vifår genast lägga upp ett stort lolvmånadersprogram för 100 000 nya arbeten sometl första led - vilket vi i vpk har föreslagit - arbeten med upprustning avstadsmiljöer, med upprustning av den kollektiva trafiken, med snabbare utbyggdbarntillsyn, osv. Vi måste påbörja planeringen av ett stort statligtindustriprogram, som kan förnya industrin och hindra sysselsäuningen från allytteriigare gä ned. Vi får aldrig mer inbilla oss all privatkapitalet ochkonkurrensen kan lösa samhälleliga problem, ge människor arbete och göra demlyckliga - det kan de inle. Sådana illusioner måste vi en gång för alla göra uppmed. Vidaremåste vi se själva drogproblemet i ögonen. Vi måste se dess verkliga sioriekoch handla därefter, i stället för all hålla pä med sådant som trots allläradministrativt småplock. 300000 är de som behöver stöd i frigörelsen från drogberoendet. Ytteriigare flerahundra lusen, de flesta ungdomar, är i riskzonen. Alkoholismenärdet kvantitativt största problemet. Narkotikaproblemelär i anlal beroenderäknat långl mindre, men har kvalitativt seu en destruktivare karaktär. Delär sannolikt en illusion alt vi skall kunna skapa elt alkoholfritt samhälle.Men det går däremot all skapa ett narkotikafritt samhälle. Det finnsindustriella samhällen som är narkoiikafria. Men precis som i den s.k. bordellaffären griper man icke in mot den del av den ekonomiskabrottsligheten som är sammankopplad med distributionen av narkolika. Vi harskäl all misslänka all den har sina kontaktnät i samhällets loppar och iinnekretsarna hos finansvärldens unga lejon. samhälleligahögvilire-serval har politikerna alltför myckel lämnai i fred. Sedanmåste vi se vad problemens proportioner kräver. För all hindra nya grupper frånatt hamna i drogberoende och för att effektivt börja frigöra de redan nudrogberoende fordras ett antal behandlingsplalser - ungefärligen omfattande 50000. Vi har några fä hundra. Denna stora utbyggnad måsle börja . Ingen troratt vi kan fä in 50 000 människor på institutioner och behandlingshem. Dessamåsle kraftigt byggas ut, men fiertalet platser måste av lätt inseddamateriella och ekonomiska skäl skapas i olika former av öppen verksamheloch inom ramen för boendekollektiv utanför behandlingshem och institutioner. Vimåsle också få lill stånd en behandling av helt ny typ. De gamla torkarna, depsykiatriska klinikerna måste antingen upphöra med sin verksamhel i den härbranschen eller fullständigt brytas ul ur sina gamla ramar och sitt gamlasammanhang. Vimåsle göra upp med alla de vidskepelser som belastar behandlingssyn ochbehandlingsformer, sluta se drogproblemet som ett medicinskt problem.Drogberoende har ingel med medicin alt göra annat än möjligen i det direklakuta avgifiningssladiel. Drogberoendet blir inle bältre av all ersättas medpsykofarmaka i den typ av destruktiv behandling som dominerar på depsykiatriska klinikerna. Drogberoendehar sin grund i skilda former av mänskliga ulslötningspro-cesser och imänniskans sätt alt personligen reagera på sådana här processer. Drogberoendetuppstår på ett visst stadium av en psykisk uistötningsprocess, som myckel oftahar sin grund i ekonomisk ulslagning eller därav föranledda sociala effekier.Sädana processer behöver inle leda till drogberoende, men drogberoendet är, somvi vet, ett vanligt inslag däri. Drogberoendebehöver inte vara primärt orsakat av ekonomisk och social ulslagning.Utslötningsprocesserna kan ha börjat pä annat sätt. De kan ha uppstått i enemotionellt torftig eller kylig miljö i elt barns tidiga tillvaro. Processensstadier följer dä i en annan ordningsföljd, får som regel andra mönster och äroftast mer svärbearbelade. Manmåste ha vissa politiska och sociala utgångspunkter i botlen för ett brettangrepp pä drogberoendet som massföreteelse. Manmåste inse att ett sådant angrepp inte kan ske på nuvarande ekonomiska grundvalmed de resursramar som finns. Med det som samhället satsar pä åtgärdermot drogproblemen kommer man ingen vart. Man måste inse atl det krävs en storsocial och ekonomisk omfördelning pä denna sektor av samhället såväl som pämänga andra. Man får sluta atl ge sä mänga miljarder ät storföretagen. Man fårsluta atl bygga motorvägar, sluta alt lägga ut pengar på krigsflygplan,koniorspalais och riksdagshusbyggen. Anslagen för ålgärder mol drogberoendemåste bli, grovt räknat, minsl tio gånger större än , om vi över huvud lagetskall påstå att vi gör någol meningsfullt. Manmåste också inse - och det är en politisk insikt - alt kampen mot drogberoendeär en social frigörelsekamp, en av den sociala frigörelsekampens mångamanifestationsformer, där de drogberoende själva och deras organisationer måstespela en helt annan roll än . Frigörelse skerju inte genom atl man blirvårdad, del sker genom att man i en svår och lång process får stöd av kamrateroch specialister alt genomföra sin frigörelse. Drivkraften i frigörelsen är mansjälv och del kollektiv som man kämpar tillsammans med. Vimåste också inse att är fruktansvärt efterblivet och underutvecklatnär del gäller både de vetenskapliga och de praktiska behandlingsformerna. Debeteendeveienskaper som kan ligga lill grund för en effektiv och meningsfullbehandling är fruktansvärt underutvecklade. Nykterhetsvård,m. Nykterhetsvård,m. eftervad de är t. ex. i länder som och . Vi tror ofta inte del, menbeklagligivis är det sä. De har blivit underförsörjda här till förmånexempelvis för den medicinska psykiatrin eller för andra delar av vårdapparaten,som i della sammanhang har ingeniing eller ytterst lilet all ge. Vimåste inse-det ärockså en politisk insikt-att ökat administrativt tvång i principär destruktivt. Vi måsle inse alt del finns i en tvängstraditionsom är fastare etablerad än i flertalet andra länder. Vi har förbluffande mångatvångsingripanden mol människor i del här landet även jämfört med sädana ländersom och DDR, som vi ibland berömmer oss av au kriiisera, därföratl de i enstaka fall missbrukar exempelvis det psykiatriska tvånget för andrasyften. Här i är det verkligen fråga om en tradition av massivtadministrativt tvång, som drabbar de utslagna, som drabbar arbetarklassen. Deltvånget har vi inte för litet av, det har vi alldeles för myckel av, och delbör avvecklas så snart som möjligl. Tvångmot vuxna innebär alltid hot mot de medborgerliga fri- och rättigheterna. Närdet däremot gäller sådana tvångsåtgärder som syftar lill all gripa in i deminderårigas situation är problemet delvis ett annat.