prot · G20992 · 1978-12-31 00:00:00 — Riksdagensprotokoll 1978/79:92 Förhandlingarnaleddes till en börian av tredje vice lalmannen. §1 Finansdebatt (forts.) Fortsattesöverläggningen om finansutskottets betänkande 1978/79:20 och skatteutskottetsbetänkande /79:29. Herrlalman - oss emellan hade jag sånär sagl! De socialdemokratiska reservationernatill finansutskottets betänkande har redan behandlats av flera andra talare,varför jag nöjer mig med att göra nägra kompletteringar Ireservationen nr I om finansplanen skriver de socialdemokratiska ledamöternabl. a. följande om den ekonomiska utvecklingen i : "Redan 1976framstod det som klart atl den svenska ekonomin slod inför stora framlidaproblem." Ianslutning lill delta påstående, som jag hell kan instämma i, skulle jag viljaerinra om vad som socialdemokraterna skrev i sitt politiska testamente ioktober 1976: "Under socialdemokratisk ledning har den svenska ekonominförstärkts och utvecklats kraftigi. Vårt land kännetecknas av hög sysselsällning,effektiv produktion, stora investeringar, sunda statsfinanser och en iinternationell jämförelse måttlig prisstegringstakt Den svenska ekonomin ärstark." Nalurliglvisär det angenämt för en moderat all kunna konstatera att socialdemokralerna nu isin reservalion uppenbarligen lagil avstånd frän den lidigare sä omsorgsfulltodlade myten om del dukade bordel. Jagkonstaterar också med lillfredsslällelse att finansutskottet instämt i demoderaia kraven i motionen 1108, innebärande att regeringen bör utarbeta ensamlad redogörelse för gjorda åtaganden på industripolitikens område samt ocksäbelysa vilka möjligheler som finns alt begränsa transfereringar tillföretagssektorn. Någon s-reservation mot delta krav finns inte. Förall fortsätta med positiva saker är det också glädjande all utskottsmajoritetenkraftigt understryker det angelägna i atl lantbruket får sill behov avlångfristigt kapital tillgodosett, något som krävts i den moderaia molionen1128. Omnu investeringsviljan är svag inom stora delar av näringslivel så gäller detlainte inom lantbruket. Mot bakgrund härav är del naturiiglvis fel om man genomförsvårad kapitaltillförsel stoppar en näring som verkligen vill investera. De150 miljoner som ökar Hypoteksbankensnyemissionslimit med är naturiigtvis inte tillräckliga när lånekön är närmare 5miljarder, men det anses av naluriiga skäl inte lämpligt atl genomall rekommendera ett angivet belopp låser i en fråga där banken hardet fulla ansvarel. Det är av den anledningen som den borgerliga majoriteten ifinansutskotlel inle har velal ange elt belopp i kronor utan överlåtit detla åtriksbanken. Jagtänkie nu gå över lill att något syna kommunernas ekonomi inför del nyabudgetåret Även om proposilionen om den kommunala ekonomin kommer försl om eltpar veckor är det väl motiverat atl redan nu ägna intresse åt den ekonomiskautvecklingen inom primärkommuner och landsting. Som angetls ibudgetpropositionen är kommunalskatten den drygaste skatten för denöverväldigande delen inkomsttagare. Först vid årsinkomster överstigande . blir i allmänhet siaisskalten mer betungande än kommunalskallen. Detär med kommunalskatten som med vädret: alla talar om den, men ingen, eller ivart fall inle särskilt många, gör någol ål den. Här i lycks vi dockvara ganska eniga om all expansionen inom den kommunala sektorn är slörre änvad vår ekonomi tillåter. Men den uppfattningen lycks beklagligtvis inle delasav alla ansvariga beslutsfattare ute i kommunerna. Enligl en tidigareöverenskommelse mellan regeringen och de båda kommunförbunden beslöts sombekant all utrymmet för den kommunala expansionen 1978 skulle vara . Dennaöverenskommelse har kommunerna inle lyckats hålla, utan de har överskridit denmed 1/2 96. Detborde annars inte varit en oöverstiglig svårighet att hålla överenskommelsenefiersom ökningstakten i genomsnitt legal runt 4 96 äriigen.Människor har alltså fött en ganska avsevärd serviceökning, sä - pass stor attdet säkerligen hade gått all fö förståelse för om takten nu måste minska -della även om del skulle medföra all investeringslöflen, eller skall man kanskehellre säga investeringsönskemäl, i längtidsplanerna inte kan hällas. Del bordenaturligtvis vara självklart atl ansvariga kommunalpolitiker måsle behandlaskattebetalarnas pengar med precis samma sparsamhel som när det gäller den egnaprivata ekonomin. korta perspektivet är annars kommunernas ekonomiska situalion relativtljus. 1978 blev bällre än beräknat, huvudsakligen beroende på all ökningen avpersonalkostnaderna blev mindre än beräknat, variämle borttagandet av denallmänna arbetsgivaravgiften i tvä steg har betytt en väsentlig ekonomisklättnad. Skattetröltakommuninvånare har anledning notera socialdemokraternas motstånd motborttagandet av den 4-proceniiga arbelsgivaravgiften. Delsamma gäller delsocialdemokratiska förslaget om den s. k. produktionsfaklorsskatlen somdrabbar kommunerna på samma sätt som en arbetsgivaravgift. Densocialdemokratiska reservationen vid finansutskottets belänkande andas ocksåslor osäkerhet när det gäller den s. k. promsens inverkan pä kommunernasekonomi. Jag lycker nästan alt budgeiminister har varit hygglig ochtillmötesgående i överkant, när han utlovat att tillsälta en pariamentariskutredning för aU behandla skalleförslaget, ell skalleförslag som vi hardiskulerat i timmar pä eftermiddagen. Jag grundar min åsikt pä att förelagsskalleberedningen,som avslutade sitt arbete sä sent som 1977, gjorde Nr 92 eningående analys av produktionsfakiorsskaiiens effekter. Inte helt oväntat Onsdaeen den kom utredningsmajorilelenfram lill att skallen var olämplig, eftersom den 2» skulle dämpainvesteringsviljan och därmed gä stick i stäv mol vad vårt land i nuläget verkligen behöver,nämligen stimulans för investeringarna. Del kan Finansdebatt kanske ändåvara nyttigt att fö den här frågan belysl , och jag motsätter mignaturiiglvis inle att budgetminislern har tillsatt en utredning. Förattgå tillbaka lill kommunerna så serockså innevarande är någoriundatillfredsställande ut Man lever 1979 på skalleintäkter, baserade på 1977 årsinkomsler,som innebaren hygglig ökning frän året innan. Kommunerna kan ocksäräkna med en måttlig prisstegringstakt och lönerörelse. Dessulom slår denborttagna arbetsgivaravgiften igenom med full kraft, eftersom den i motsatstill 1978 omfattar hela årel. Del gick ocksä att behälla nästanoförändrad skatt Höjningen inskränkte sig till jämfört med 1:86 kr.föregående år. Omdet sålunda ser någoriunda hyggligt ul i del korta perspektivet, finns delonekligen orosmoln framöver. Små löneökningar 1978 och 1979 ger väsentligtlägre skalleunderlagsökningar 1980 och 1981. Medan de flesla näringsgrenar kanrationalisera för att motverka höga personalkostnader, är detla betydligtsvårare inom merparten av den kommunala verksamhelen. Antalet anslällda inomprimärkommunerna ökade 1978 lill 443 000 och inom landstingen med 9 96till 318 000. Över tre kvarts miljon människor arbetar alltså inom den kommunalasektorn. Etlytteriigare problem kan uppslå, då en ökad konkurrens pä länemarknaden ganskasnabbi kan försämra kommunernas likviditelsläge. Pälitet är alltså bilden för kommunerna inle speciellt ljus, och delfinns egentligen bara tre vägar all gå för all undvika fortsatta ickeacceptabla skallehöjningar. Delförsta är ökade slatsbidrag, något som från synpunkl naturligtvis ärdet enklaste men som i längden självfallet är ell självbedrägeri, efiersom deti slutändan ändå är skattebetalarna som farstå för fiolerna i form av ökadstatsskalt eller andra pålagor. Ellannal allernaliv är en ökning av avgiftsfinansieringen. Att den som utnyttjarden kommunala servicen ocksä skall beiala en del för den är från flerasynpunkter riktigt, men tillsammanlagel ger del inle sä värst mycket i pengarräknal. DenIredje och sisla möjlighelen ärdå besparingar. Man måste komma bort från den tyvärr alltför utbredda uppfattningen alt det inle spelar så slor roll vad det kostar när del är det allmänna som betalar. Jag skulle vilja knyta anlill den moderata reservalionen 3 vid finansutskottets betänkande om krav pä redovisning av konsekvenserna av en 5-procenlig ulgiftsbegränsning inom den statliga seklorn och rekommendera de primärkommuner och landsting som inte redan vidtagit sådana åtgärder all inför näsla budgetårs anslags framställningar begära en liknande redovisning av konsekvenserna av en utgiftsbegränsning, där procentsatsen naturligtvis för vara beroende av de 123 Omdel sålunda till slor del är kommunerna själva som måste försöka hindra enframtida utgiftsstegring sä ligger ell myckel stort ansvar härför också påregering och riksdag. för inte fatta en massa beslut och stifta lagarsom berör kommuner och landsting ulan atl noga överväga vad dessa reformerbeiyder för den kommunala ekonomin. Vi har bortseu från detta lidigare ochkommer antagligen atl göra det ocksä framöver, men enligt min uppfattning måslevi härvidlag bättra oss. Utbyggnadenav barnomsorgen med 100 000 nya barnslugeplatser och 50 000 nyafritidshemsplatser, SIA-reformen, den femte semeslerveckan,medbeslämmandelagen, indragningen av de s. k. övervinsterna, nya arbelsmiljölagenär exempel pä reformer som kostar kommunerna mycket pengar utan all någonordenllig karlläggning därom gjorts innan beslut fattats här i . Vimåsle skapa ökad förståelse här i för de kommunala problemen, i allsynnerhet som anlalel riksdagsledamöter med anknylning sjunker förvarie val. Som exempel kan nämnas alt minskadeantalelriksdagsmän med landstingsuppdrag från 42 96 till 20 96. Orsaken ärnaturligtvis alt riksdagsarbeiel tar alltmer lid -även om del inle alltidförefaller sä när TV visaren nästan lom kammare-och all alll färre orkar medocksä ett kommunall uppdrag. Jag har inga yiteriigare yrkanden än de som redan framslällls om bifalllill moderalreservationen och i övrigl lill finansutskollets hemslällan i alladelar. i (fp): De största bekymren i den här debatten har rört det mycket storabudgetunderskottet, och det är naluriigl. De siffror vi resonerar om är nästanofattbart stora. Men vi måsle vara medvetna om vad del är vi skall varabekymrade för. Detär för det försia så atl en budgetminislers uppgift inte i försia hand är allskapa balans i budgelen ulan all skapa balans i samhällsekonomin. har vien situation då resurser utnyttjas dåligt Vi har människor som gårarbelslösa eller undersysselsatta, fabriker som står tomma, maskiner som slårstilla. Så länge del är på del sättet kan vi via slalsbudgelen bidra till altstimulera ekonomin. Det stora slöseriet ligger i alt resurserna inte utnyttjas-inte i ett budgetunderskott. Fördet andra är del inte balansen mellan olika samhällssektorer som är viklig utanvår balans gentemot ullandel. I några stora socialdemokratiska annonser har mangjort elt slorl nummer av att vi svenskar är skyldiga så myckel pengar. Som elteko från tid försöker socialdemokralerna nu dela uppstatsskulden per svensk. Men vad man dä inle gör är att säga all visvenskar har precis lika myckel tillgångar som skulder. Vad vi gör är nämligeni första hand all vi lånar till varandra. När slaten gär ul med eltpremieobligationslån, och väldigt många svenskar köper premieob- ligalioner, för var och enen tillgäng -som naturiigtvis statsskulden ökar. Delallvarliga är alllsä inte den del av statsskulden, som är den helt dominerande,som upplånas inom landel i form av olika typer av obligationer och liknande,utan utlandsskulden. Men den svenska utlandsskulden är väldigt liten. Vi skullenär som helst kunna använda vår valutareserv för atl beiala lillbakautlandsskulden. Utlandsskulden är inle heller någol särskilt bra mått pä elllands ekonomiska slyrka. land som har en erkänt stark ekonomi och harlånat upp en summa som motsvarar drygl 15 96 av bruttonationalprodukten. Ettland som har erkänt myckel stora ekonomiska problem men nästan ingenstatsskuld alls. Vi i har lånat upp 2 ä 3 96. Del här med utlandsskuldsäger alltså mycket litet om etl lands ekonomiska slyrka. Nej,del viktiga i den här diskussionen är vad pengarna används till. Användspengarna rationellt, sä alt våra upplånade medel växer i värde, ellerförsvinner de i projekt ulan framtid? Omvi tittar på statsutgifterna, finner vi att det intressanta som hänt undersenare år är att vi har fött en ny, växande och mycket stor utgiftspost,nämligen ulgifter för näringspolitiken. Om de motioner som väckts av detsocialdemokratiska partiet och i sin helhel skulle gå igenom,skulle denna kostnadspost dessulom myckel snabbi ylleriigare öka, just på grundav stöd till främst olika slag av olönsamma företag. Desammanlagda industriinvesteringarna i och 1978 låg pä ungefär 25miljarder kronor. har de direkta subventionerna till svenskindusiri uppgått lill . Till detta kommer exempelvis stödettill varven och en rad andra subventioner som utfaller . Siffrornaillustrerar den omfattning som subveniionspolitiken fött - i Sverigesubventionerar vi mer än vi investerar. Närjag här talar om subveniionspolilik avses inle de generella åtgärderna, som tex. sänkning av arbetsgivaravgifter eller liknande, ulan olika typer av stödlill enskilda företag eller branscher. Del är stöd som måste sökas av förelagenoch som i varie enskilt fall förhandlas fram mellan myndigheier och företag.Del är delta som brukar kallas för selekliv ekonomisk politik eller ibland, medett uttryck präglat av , för "myglingseko-nomi". Denselektiva ekonomiska politiken hade sin glansperiod under andra väridskriget Dåvar del kommissioner och bidrag, regleringar och ransoneringar Företag ochregering höll ihop mot en hotande omvärid. De socialdemokraler som ville görakrislidspoliliken till en fredslidsreglering stoppades av det framgångsrikafolkpartiet under ledning. Nuär vi, sedan ungefär , lillbaka i selektivitelen. Del är i och för sigingen speciellt svensk tendens. I hela väslväriden ägnar sig staten allt mindreål konjunkiurpolitik och generella åtgärder och alltmer åt all försöka stödjaenskilda branscher, förelag och projekl. Enkeltuttryckt kan den ekonomiska politiken välja. Den ena modellen innebärekonomiska stimulanser över hela fältet, t ex. andra kreditvillkor. ändrad ränta, moms ellerarbetsgivaravgift. Då gynnas eller missgynnas alla företag och sysselsättningeni dem lika. Dä hjälper del föga all förelagsledningarna försöker hålla sig välmed poliliska maklhavare. Denandra modellen innebär alt man pytsar ut pengarna lilel i laget Enligl densenasie noteringen finns det nu 83 stödformer för olika sorts företag. Den 83:eavser f ö. stöd ål upplysningsverksamhet kring de övriga 82. De flesta av dessastöd måste sökas. Förelagen måsle alltså känna lill alt bidragen finns. De börvara hemma i ämbetsverkens och de statliga kreditinstitutens irrgångar ochhelsl ha goda personliga kontakter med makthavarna. DeUaökade inslag av subventioner som slyrs direkl till olika företag har mycketstora nackdelar. Etl ökal inslag av subventioner leder lill ineffektivitet Bl.a. har Statsföretags chef påpekat all en förelagsledares framgång kanbli mer beroende av hans förmåga att hitta i maklens korridorer än av hansförmåga all göra goda affärer. Densvenska marknadsekonomin ftmgerar i princip så, atl vad som skall produceras,här hemma eller utomlands, bestäms av de mänga konsumenternas önskemål. Men drar slaien genom ganska höga skatter in konsumtionskraft frän oss alla. Depengarna används sedan till alt göra del möjligt för vissa förelag atlproducera varor som vi konsumenter inle efterfrågar. Självfalletinnebär en sådan politik i längden elt hot mot marknadsekonomin -efterfrågemekanismen försvagas successivt. Del får troligen negativa effeklerför de mest expansiva företagen - en resursöverföring sker frånframtidsinriklade delar av ekonomin lill svagare. Följdenav en selektiv ekonomisk politik blir centralisering. Allt flerför förelagens kreditförsörining avgörande beslut fattas av alll färre - iämbetsverk eller kanslihus i eller genom löften direkl frånindustriministern, mä han sedan heta , eller ErikHuss. De selektiva åtgärderna innebär ocksä all förelag och statsmakt blir alltmersammanflätade med varandra. Möjlighelerna atl konstruera bransch- ellerföretagsstöd så atl inle konkurrensen snedvrids är också myckel lilen. Småförelagenlenderar alltid att missgynnas i en subventionsekonomi. De har långt mindremöjligheler än storföretagen all komma in i direkia förhandlingssituationer medstat och myndighet. Sysselsättningskriser i storföretag skapar ocksä enpolitisk dramalik som framtvingar poliliska beslut. Tillsist, och del är väsentligt i den här debatten: När staten en gäng gått in ochlagil ansvar förelt förelag eller en bransch är del myckel svårt all kommauligen. Del görande inledande besluten om ekonomiska salsningar-som då intebehöver kosta sä mycket - ofta drar med sig långl slörre kostnader i framtiden.Della är viktigt att beakta när vi senare skall ta ställning lill de motionersom kommit frän framförallt socialdemokralerna och och som i daginle kostar sä väldigl mycket men som innebär myckel stora äiaganden förframliden. hardel nalurliglvisfunnits goda motiv förden politik som har förts. är framför allt tre motiv: Delviktigaste motivet är atl det är angelägel alt hålla sysselsättningen uppe.Arbetslöshet är en personlig olycka av ell slag som gör atl nägra kosinaderinte får skys. Men vad som måste diskuieras är medlen föratl klarasysselsättningen. Håller vi pä all välja meioder som långsiktigt hotar densvenska ekonomins funktion - och därmed möjlighelen all bereda arbele ät flermänniskor? Har de senaste årens näringspolilik drastiskt försvårat tillvaronför de små och medelstora förelagen? Detandra skälet är alt del är angeläget alt undvika kapitalförstöring. En mjukareövergäng till annan produklion kan göra all anläggningar kan användas och intebara gå lill spillo. Dettredje skälet är atl slaten kan hjälpa lill all överbrygga tillfälligakonjunktursvackor. Alladessa argument är goda - och tillräckliga skäl för den näringspolitik somförts. Men bara under en förutsättning: att subveniionspolitiken blirkortvarig. Blir den permanent, förs vi in i en annan, och långt mindreeffektiv, typ av ekonomi. Detgår tämligen läll att kritisera nackdelarna med subventionsekonomin. Mensjälvfallet krävs det alt man ocksä försöker anvisa allernaliv, visa pä vägarbort frän selektivitelen. Det är steg som måste las , när konjunkturindikatorernapekar uppåt. Delförsta stegel bort frän subvenlionsekonomin måste vara en ökad satsning pågenerella ekonomiska medel. Det gäller atl förändra efterfrågan och tillåtaföretagen atl göra vinsler. Bara därigenom kan investeringar och sysselsättningstimuleras ulan subventioner. Menockså med en bällre konjunkiurpolitik kommer sannolikt sysselsättningskriseratl uppstå i enskilda förelag eller branscher, och dä kan staten inte ståpassiv. Men de pengar som anslås måsle redovisas öppet Del för inle förekommaunderförstådda uppgörelser och hemliga kontrakt Bidrag bör inle heller användaslill annal än lill vad som från börian varit avsett När lokaliseringsstöd ochinvesteringsgaranlilän utnyttjas lill annat än vad beslutat all deskall användas lill, minskas föriroendel för näringspolitiken. Riskenför godtycke och felaktiga beslut ökar ocksä när staten tvingas gå in medräddningsaktioner efter förhandlingar med etl enskilt förelag utan all delfinns i förväg bestämda regler alt hålla sig lill. Bidrag bör slå öppna föralla som uppfyller givna kriterier. De bör inte specialkonslrueras förspeciella förelag. Enav orsakerna till dramatiken kring en rad nedläggningar är att kriserna i vissaförelag inle har motsvarats av expansion i andra. Nyförelagandel är för lilel.Motivet för små företag atl växa sig stora är mindre. Här har nalurliglvislönlagarfondsdeballen spelat en roll, men ocksä blanketlraseri och byråkrati.Vi har utformat lagar för företagen där lagsliftarna haft framför ögonen.Men breven med blanketter och tillämpningsföreskrifter har hamnat hosbilreparatören, som fält sitta nätterna igenom med pappersjobbet. Det är också vikligl attstaten inte manövrerar sig in i positioner där del bara finns en enda möjliglösning, bara en enda möjlig köpare av ell nedlägg-ningshoiat företag. Oavsettom denna möjliga köpare är slaten - som det som regel varit - eller en privatköpare är del olyckligt Delbör också normalt ställas krav pä all de gamla ägarna lill etl företag som får stödlar sitt ansvar och all pengarna pä sikt skall återbetalas. Aktieägare ochkreditgivare lar en viss risk - som de fär ersättning för- när de går in medsitt kapital. Den nuvarande näringspolitiken har i alltför slor ulslräckninginneburil en socialisering av riskerna inom företagandet Ett extremt exempel ärrederinäringen. Beställarstödet medför alt den som vill beställa fartyg kangöra del rned rätt lilen ekonomisk risk. Går del bra kommer beslällaren alt fåvinsterna, går det dåligt tar slaten förlusterna. Men också när del gäller t.ex. NCB, och har regeringen räddat pengar för ägare ochlängivare. Slatenbörså långl som möjligl undvika alt gå in som ägare i företag som fårnäringspolitiskt stöd. Detla jusl därför aU staten har mycket svårt alt säganej till ytteriigare kapitaltillskott, till mer pengar när problem uppslår.Staten har svårare alt genomföra rationaliseringar än en annan ägare. Den näringspolilik vi har fört har varit nödvändig, men vi måsle numanövrera oss bort frän subvenlionsekonomin. Del är bara därigenom som vi kanfå lönsamma företag, och del är bara därigenom som statens ekonomi kanförbätiras. (vpk): Den ekonomiska debatten i handlar ytlersl om denkapitalistiska krisen och om den borgeriiga regeringens dåliga och oekonomiskapolilik. Det är ju många miljarder som bytt ägare under de borgerligaregeringarnas tid. Pengarna har runnit ät etl och samma häll och från sammakälla - från folkflertalet till storföretag och slorfinans. Talareföre mig har beskrivit den svära krisens verkningar för samhällel och för detarbelande folket. Krisen har hårt drabbat vår ungdom, som inte får jobb ulanivingas gå arbetslös. Den har också drabbat barnfamiljer och låginkomsttagare.Men den har dessutom drabbat arbetarna i samhällel. En vanlig arbetare harföriorai en månadslön som elt resullal av den borgeriiga politiken och krisen,något som utförligt dokumenterat tidigare i debatten. Isärklass hårdast har dock den stora gruppen pensionärer drabbats. Lål migdärför, herr talman, uppehålla mig vid deras situation i dagens Krissverige.Denna stora grupp människor, som arbetat hårt ett hell liv och som med sittslit och sill släp lagt grunden för dagens samhälle, ser nu hur mycket raserasav det som de var med och byggde upp. De märker också all deras pensioner, somde var med och kämpade för, urholkas alltmer och räcker lill allt mindre. Deivingas t. o. m. alt lyssna lill politiker och andra som ifrågasätter derasrättmätiga krav på slandardsäkrade pensioner och en tryggad ålderdom. Senasti förrgår uttalade sig en statssekreterare i regeringskorridorerna omytterligare försämringar för pensionärerna. Han uttalade sig öppet, utanförbehåll, för möjlighelerna all yllerligare försämra pensionärernas redan ansträngda ekonomi genomhöjda avgifter för olika servicetjänsten Givelvis väcker detta oro blandpensionärerna. Jag lycker att det är på sin plals alt ansvariga statsråd nu gerell klart besked om huruvida della verkligen är regeringens avsikt.Regeringsbänkarna gapar tomma vid den här liden under debatten, men liksom pensionärernaärjag utrustad med ell vissl mätt av tålamod, så jag skall ändå slälla minafrågor. Och jag vänlar på svar från regeringen. Avserregeringen verkligen alt tillåla avgiftshöjningar och därmed ytterligareurholka pensionärernas standard? Del är en enkel fråga, och den kan besvarasmed ja eller nej. har räknal fram alt pensionen uppgår lill ca 25 96 avmedellönen för en industriarbetare. Om man jämför med förhållandet då delnuvarande pensionssystemet infördes finner man, anmärkningsvärt nog, atlpensionen är 5 96 lägre. Del innebär all pensionärerna har halkat efterandra grupper i samhället. Vad det betyder ekonomiskl för en pensionär i dagensKrissverige förstår alla.