prot · G209120 · 1978-12-31 00:00:00 — att beträffandebidrag lill kulturellt utbyte med skulle avslå moiionen 1978/79:1873,såvitt nu var i fråga, att beträffandeanslagsbeloppet med anledning av propositionen 1978/79:100 och med bifåll tillmotionen 1978/79:1872 samt med avslag pä motionen 1978/79:1873, båda motionernasåviti nu var i fråga, till Bilateralt nordiskt kultursamarbete m. m. förbudgeiårei 1979/80 anvisade etl reservationsanslag av , aU skulle avslåmotionen 1978/79:1878. 12.beträffande anslag till kulturellt utbyte med av Per ,, och (samtliga c) som ansettatt uiskouei under 2 och 3 bort hemställa 2. atlriksdagen med bifall till moiionen 1978/79:1873, såviti nu var i fråga, beslutade alt för ändamålet skulle anvisas , 3. att riksdagenbeträffande anslagsbeloppet med anledrting av proposilio- Anslagtill kulturändamål, m. m. nen1978/79:100 och med bifåll till motionerna 1978/79:1872 och 1978/ 79:1873, bådamotionerna såvitt nu var i fråga, till Bilateralt nordiskt kultursamarbete m.m. för budgeiårei 1979/80 anvisade ett reservationsanslag av . Dereservationer som vi socialdemokrater fogat till utskottets betänkande har ihög grad en sak gemensamt, nämligen en klar vilja, en klar ambition atl försökabredda intresset för olika sektorer inom det traditionella kulturutbudet. Detgäller såväl bildkonsten, genom ökat stöd till Konstfrämjandet och tillkonstnärerna, som teatern, musiken och dansen, genom resursförstärkningar tillde regionala skådebanorna och Riksskådebanan. Med andra ord; som en röd tråd ivåra motioner och reservationer löper tanken och tron på olika former avuppsökande verksamhet. Dethar tyvärr visat sig all oavsett ökade anslag till kulturinstitutioner,tillkomsten av nya riksinslilulioner och byggande av nya, pampiga kulturhus nårman i stort sett bara de människor som redan är förtrogna med vanart ochframför allt ser värdet i atl ägna en del av sin tid åt del estetiska området.Det är i och för sig bra, men det slora problemet -jag skulle t. o. m. viljasäga faran - ligger i att det är i ytterst få fall som vi med dessa åtgärdernär grupper med liten eller ingen erfarenhet av det estetiska kulturområdet. Deltainnebär alt om vi har ambitionen att få fler människor medvetna om det värdesom ligger i t. ex. en konst-, teater- eller musikupplevelse måste vi satsa merresurser på just sådana organistioner som tilldelals den mänga gånger mycketsvära uppgiften all motivera nya grupper av människor för upplevelser av dethär slaget. Jag säger den "myckel svåra uppgiften", därför atl demänniskor som vi vill nå upplever inle den estetiska kulturen somnägonling meningsfullt och framför alll inte som ett viktigt led i deras socialaulveckling. Vi förslår orsaken lill ointresset, men det vore ett stort svekfrån oss reservanter atl bara acceptera del. Detta är anledningen till alt vivill prioritera och öka resurserna lill Skådebanan och Konstfrämjandet. Atlmoderaierna inte känner något för de här tankarna förvånar inte - det vore istället mer förvånande om de skulle göra det. Däremot förvånar del oss någotalt man inom ställer sig så pass kallsinnig till frågorna som man hargjort. Statenskulturråd konstaterade i sin utredning Stödet till Skådebanan att Skådebanan,genom sin förankring i organisationer som representerar breda medborgargrupper,genom sin kullurpoliliska målinriktning och genom sin service lill i principalla producenter, har sådana fömlsältningar all den bör ges bättre möjlighetertill vidare utveckling. Skådebanansstyrka ligger inte minsl i att organisationen, om den får tillräckligaresurser, har förutsättningar att bedriva ett samordnat publikar-beie. ärhelt enkelt nödvändigt, om man vill nå resultat med en ombudsverksamhel, somtill sin huvudsakliga del är föriagd till arbetsplatserna. Fömtsättningen förall elt ombudsarbele i längden skall kunna bli framgångsrikt är alt del är fastförankrat i den fackliga verksamheten på de Skådebanan är den enda publikorganisalion där såväl. LO somTCO finns bland huvudmännen. innebär enligl vår mening att de storalöntagarorganisationerna får ta ett stort ansvar för verksamheten. Vivill vad det gäller Skådebanan och del regionala stödei utöver vad regeringenföreslagit öka stödet med elva grundbelopp, vilket i stort sett motsvarar . Föratl Skådebanan skall kunrta tillgodogöra sig denna resursförstärkning ochutveckla den regionala verksamheien krävs det emellertid också attRiksskådebanan får mer pengar. För Riksskådebanans del föreslår vi ett ökatbidrag uiöver vad som föreslås i proposilionen med . Vadsedan gäller Konstfrämjandet befinner sig detta i en intressant utveckling inomhela landet, men också i fråga om dertna verksamhel krävs ökade resurser. 1planerna ingår att komplettera den nuvarande grafikutgivningen, som f ö. ärlandets största, med utgivning av bl. a. bilder i affisch- ochreproduklionsutförande för såväl barn som vuxna. En utbyggd konstbildande ochpedagogisk verksamhet med kurser, studiematerial och service tillstudieförbund, organisationer och andra övervägs också. Medlemmar, ombud ochallmänhet skall i slörre utsträckning kunna erbjudas aktiviteter i form avutställnings- och studiebesök, kortare konstresor m. m. En verksamhet medkonst på arbetsplatsen avses utvecklas i samarbete med arbetsmarknadensorganisationer. Men alll detta kräver större resurser än man har, och idella fall föreslår vi reservanter en uppräkning med . Slutligenvill vi försöka medverka till atl bildkonstrtärernas ekonomiska situationförbättras. Vi föreslår därför atl den gruppert bryts ul ur konstnärsnämndenoch att det i stället bildas en särskild bildkonstnärsfond. Meddetta korta anförande, herr talman, vill jag yrka bifall till samtligasocialdemokratiska reservationer. Anslagtill kulturändamål, m. m. Årets kulturbudget uppvisar en rätt betydande ökning. Moderatasamlingspartiet har inle pä någon punkt velat bidra till ytteriigarekostnadsökningar, utan vi ställer oss helhjärtat bakom det utlalande omekonomisk återhållsamhet som utskottet har gjort. Men vi har på vissa punkterreserverat oss mot utskottets belänkande, och jag skall därför motivera vårståndpunkt i dessa frågor. Underpunkten 1 behandlas en partimotion från moderata samlingspartiet i vilken krävsen utvärdering och översyn av verksamheten vid staterts kulturråd. Utskottettycker atl frågan är för tidigt väckt, och del är ju elt argument som oftaanvänds i sädana här sammanhang, när man inte har sä mycket annat all säga. Kulturrådetbörjade sin verksamhel och har fält en central ställninginom det kullurpoliliska området - kanske en alltför dominerande ställning. Rådetprövar anslagsframställningar inom praktiskt taget varje sektor inomkulturiivel, fördelar bidrag och gör utredningar för atl bara nämna en del av 2 protokoll 1978/79:120-121 Anslagtill kul t ur-ändamål, m. m. Organisationen förefaller tungrodd, och många uppdrag skulle nogmed fördel kunna läggas ut på lokala ansvariga orgart. Vi tror atl det skullevara värdefullt, om uppdraget att granska kulturrådels verksamhet gavs lillnågon som inle direkl deliar i rådets arbete. Ietl annat yrkande i den moderata moiionen föresläs att uttalar attkulturrådet skall ta kvalitelshänsyn i sitt arbete. Utskottet avvisar ocksådella förslag, men säger alt det är uppenbart att i olika sammanhangskall ta hänsyn till kvalitetssynpurtkter, och det ärju alllid ett medgivande. Självfalletär det svårt alt formulera kravet pä kvalitet, men det får inte avhålla ossfrån atl försöka. Brislen på kvalitetskrav diskuterades av mångaremissinstanser, innan det nuvarande inrättades. I den sammanställningsom gjorde över remissvaren på utredningen kulturpolitik heterdet bl. a.: "Framför alll då det gäller kvalitetsdiskussionen är utslagetsä kraftigt i remisserna all del anses klart alt här missat någotväsentligt." Del sägs på elt annat ställe: "Kvalitetsbedömning ansessåledes av kulturarbetarna själva som oundvikligt, och - som framhåller i sitt remissyttrande - som prioriteringsinstrumentför kulturpolitiken är en sådan värdering nödvändig." Vitycker för vår del all de här synpunkterna är lika aktuella som för femår sedan. Del hade varit rimligt om också kulturutskottet hade valt sammalinje. Underpunklen 11, som rör Operan och , finns också en moderat reservation.Utskottet har inle bilrätt värt yrkande att uttalar alt Dramatiskateaterns och Operans riksansvar all värda den klassiska repertoaren inle fåreftersättas. Fastän uttalandet gäller båda teatrarna kommer jag ifortsättningen atl tala mest om Dramalen, som jag känner bäst. Låt mig börjamed en kort historik. Kungligadramatiska teatern är en gammal institution, som kan fira 200-årsjubileum 1988.Det var som del första reglementet stadfästes och som den förstaföreställningen gick av stapeln i Bollhuset vid . Efler några årfick teatern flytta till det gamla de la Makalös, nu kallatArsenalen, nere i . Där spelade man , då teaternbrann. måste dela lokaler med Operan, men därefterkunde man äter spela i eget hus vid Kungsträd-gärdsgalan. invigdes delnuvarande teaterpalalsel vid med en föreställning av StrindbergsMäster Marmorpalalselvid är ett av de främsta exemplen på Jugendstilen i värt land, mendet är kanske inle ungdom utan snarare ålderdom som utmärker mångaarbetsplatser i detta hus. Verksamhetenvid de kungliga teatrarna diskuteras ju flitigt , och många är kritiskatill anslag som beviljas dessa teatrar, dä man tycker all anslagen är alltförhöga. Vårframstående kännare av svensk teater . , som har tecknatDramatens historia, skriver om 1860-lalel, när inflyttningen i teatern vidKungsträdgården hade skett: "Knappt lorde Kungl. Teatern emellertid hakunnat visa upp en sådan litterär repertoar av klassiskt och moderntlaldrama." Säbör del väl vara också : modern dramatik, blandad med en klassiskrepertoar. Nya generationer måsle ju också få stifta bekantskap med delgrekiska dramat, med rika rollgalleri, där tragik blandas medkomik, med det spanska dramat från Calderon till Lorca, med den franska dramensamt med och , för att bara nämna några epoker ur dramats rikahisloria. Hårde inte alla något allmänmänskligt atl lära också vår tidsmänniskor? Etl mödosamt tillkämpat och bevarat kulturarv får inte lättvindigtkastas över bord. Menvilka är då uppgifter? Enligl det första reglementet skulle Dramatenvara en nationalscen, som bara skulle spela svenska original, men dettaändrades ganska omgående. Den ansvarige teaterdirektören skriver J788: "Denlag au endasl gifva originalet, sä hedrande, sä nyttig för en Theaier som redanvunnit tillräcklig stadga, torde kanske äga för mycken stränghet för en annan,som är i sin början, hvars repertoire är fattig och i ett land som ännu ej haröfverflöd af författare, då densamma ej allenast beröfvas den billiga rätt atlbegagna sig af andra nationers mästerstycken, utan äfven genom brist på egnapiecer, kunde bringas i fattigdom och förfall, eller ock genom nödvändighetenatl mottaga svaga originaler försämra smaken hos allmänheten." Kanske äger de här radernaockså en viss giltighet. Jagtror nog alt man på de båda teatrarna är medveten om sitt ansvar fördenklassiska repertoaren. Men skall man ha en stående repertoar med storagenomarbetade uppsättningar av klassiker, så är det svårt att förena med deandra krav som ställs på teatrarna, t. ex. på en utbredd lurnéverksamhet. Mankan inte låta scenerna här i slå tomma, det skulle ytteriigare ökaunderskottet. Skådespelare på turné kan inle heller della i repetitioner. Vadman vill se i landsorten är säkert framför allt stöue uppsättningar fränDramaten och Operan. Dä finns det inte så mårtga scener som kan la emot dessaföreställningar. Det är också dyrt atl turnera, och den gästande teatern fåringen del av biljettinkomsterna. Kulturutskottetsmajoritet har inte velat instämma i vårt uttalande att Operans och Dramatensriksansvar all vårda den klassiska repertoaren inte får eftersättas. Utskottethänvisar bara lill det mål för den statliga kulturpolitiken som innebär attäldre tiders kultur tas lill vara och levandegörs. Det är ett ganskavittomfattande och opreciseral uttalande, som kan innebära näsian vad somhelst. Jag tror del hade varit av värde om ulskollel velat formulera sig merbestämt när det gäller ansvaret för klassikerna. Jagyrkar bifall lill de moderata reservalionerrta I och 5 och i övrigt bifall tillutskotiets hemställan. Anslagtdl kul tu r-ändamål, m. m. (vpk); I kulturutskottets betänkande 1978/79:24 behandlas nio vpk-motionertill årets riksdag med. ett 40-lal krav. De spänner över etl Anslagtill kulturändamål, m. in. Frän ökade anslag lill den glasinduslrin till de friagrupperna och deras verksamhel. Då jag som företrädare för vpk inle harmöjlighel au utveckla mina synpunkier i utskottets skrivning, lägga fram förslageller lägga fram reservationer, kommer jag all la upp sä gott som samtligadessa motioner och utveckla varför vpk inle kan acceplera de avslagsyrkandensom finns. Jag gör del därför att jag anser det vara elt demokratiskt krav altde förslag som omfattas av en stor del av befolkningen i värt land också skallfä en rättvis behandling. Enligt vad som bestämts kommer man inte bara i dennadebatt utan också i andra att ålägga sig talarbegränsning på grund av dentidsbrist som riksdagert nu har. 1 det läge som vi befinner oss i är delsannolikt ofrånkomligt, men jag tycker det vore djupt otillfredsställande omdenna talarbegränsning skulle innebära alt krav som vi för fram och somomfattas av många ulanför delta hus inte behandlas på ett klargörande sätt. Denfolkpartistiska minoritetsregeringen ålägger sig förvisso ingen begränsning närdet gäller all vräka ur sig propositioner. Inte heller ålägger man sig någrasom helst anständighetskrav vad gäller att ge riksdagsledamöterna och deenskilda partierna, framför allt vpk, en rimlig möjlighet att ta ställning tillförslagen och framföra synpunkter. Själv harjag inom loppet av några veckorgång pä gäng fält uppleva alt massmedia samt kultur- ochutbildningsintresserade har haft tillgång till propositionerna men inte vi somskall fatta beslut i frågorna. Detta är, herr talman, helt enkeltotillständigt. Trots omfattningen av de ärenden som vi nu behandlar skall jagändå försöka begränsa mitl inlägg till . Dennya s. k. kulturpolitiken antogs ju under relativ enighet i riksdagen.Målsättningarna var sä luddigt formulerade att alla kunde ställa upp bakom dem,och det är först när man kommer in på de konkreta prioriteringarna som deverkliga motsättningarna kommer . Engemensam nämnare för samtliga övriga partier när det gäller den statligakulturpolitiken har varit vad vid en kulturdebatt för några veckorsedan formulerade sålunda: "atl stödja men inte styra, all stimulera meninte föreskriva." Han förklarade också att en kultursatsning som går pädjupet och blir en verklig angelägenhet för de mänga människorna handlar om atlge människor en chans att i samspel med andra kunna utveckla sin erfarenhet ochkunskap liksom sina konstnäriiga upplevelser och ullrycks-medel. Förvpk handlar del om all kulturen också skall vara ett uttryck för människorsarbete - att den skall vara etl redskap för alt utforska verkligheten och enbetingelse för au förändra den. Därför handlar det inte bara om aU stödja. Dethandlar också om atl styra - styra inriktningen till de grupper som integes möjligheten lill eU rikt kulturiiv. I annat fall kommer ocksåfortsättningsvis de grupper som är gynnade att gynnas. I annat fallkommer också fortsättningsvis en oerhört väsentlig bil av vårl kulturarv atlförsummas, nämligen den som gäller just arbetets villkor och historia. Attstödja men inle styra - all stimulera men inte föreskriva - innebär också lillåter den kommersiella kulturindustrin atl fortsätta sin expansion och sinahärjningar bland inte bara barnen och ungdomen utan också de vuxna. Sedankan man naturiigtvis också diskutera storleken av del s. k. stödei. Jan-ErikWikström skall sä lill vida ha etl erkännande all han faktiskt utverkat störreanslag till mänga eftersatta områden än de socialdemokraliskautbildningsministrarna, men bidragen är fortfarande droppar i ett ofantligthav. Lål mig bara la ett exempel, som vi anfört i vår motion angående de fria gruppernasoch centrumbildningarnas verksamhet. Omman som kullurpolitiskt mål sätter, aU varje elev i för- och gmndskola skall seminst två föreställningar per är, förulsäUer detta ca 18 000 föreställningar.1975/76 uppgick antalet föreställningar lill 8 000, och av dem svarade de friagrupperna för närmare hälften. Litet mer statistik: 1976/77 svarade de friagrupperna för av landels totala föreställningar. av den totalalealerpubliken besökte dem, men de fick bara 1,3 9é av det statligaleaterslödet. Denanslagsökning som föreslås i årets budgetproposition förbättrar inte nämnvärtdel förhållandel all samhället pä detta sätt konsekvent utnyttjar dessagrupper. Den referensgrupp som medverkade vid fördelningen av anslaget förraåret skrev då: "Detär med myckel stor tveksamhet vi deliar i ett beredningsarbete av den karaktärsom fördelningen till de fria grupperna innebär. Vi vet på förhand attsilualionen är omöjlig, beroende pä de bristande resurserna. De förslag vilägger innehåller ett anlal komponenter som vi inte kan acceplera för den frialealersekiorns utveckling." Dessakomponenter var bl. a. au arbetsvillkoren för de professionella,heliidsarbelande medlemmarna inte förbättrades och atl de "slora"grupperna inte fick någon kompensation för sin verksamhel. De kunde inte itillräcklig grad se lill den konstnäriiga förnyelsen och inte heller itillräcklig utsträckning tillgodose en geografisk spridning. De fick vidareingen kompensation för del nya dramatikeravtal som hade träffats. Konsekvensenav del kunde bli att grupperna i fortsättningen inte skulle kunna spelanyskriven svensk dramatik. Referensgruppert fortsatte på följartde satt; "Vadvi ovan beskrivit, vet vi, kommer alt innebära en stagnation för utvecklingenunder nästkommande är. Föreslällningsantalet kommer att minska, sannoliktgäller detta i hög grad för barn- och ungdomsteatern. Kanske kommer grupper atltvingas lägga ned sin verksamhet. De kan tvingas till nedskärning av antaletmedlemmar. Vi befarar att den kvalilels-mässigl mesl välutvecklade delen inomden fria lealersektorn kommer att drabbas hårdast. Vi befarar, all om inle enväsertllig uppskrivning av anslagen kommer lill stånd, kommer hela den frialealersektorn långsamt alt försvinna. Detta kan vi inte med den samlade kunskapvi har om teaterområdet acceplera." Omvi fortsätter lill ett annat kanske än mer försummat område, inte vad gällerpengar i första hand utan vad gäller just styrning, så ärdet filmens. I sitttal inför kulturpolitikens femårsjubileum framhöll att filmen tycksha bemästrat sina svårigheter. Jag citerar ur tal; "Idéerna Anslagtill kult ur-ändamål, m. m. Anslagtill kulturändamål, m. m. bakom1963 års filmreform och verksamhet har visat sigframgångsrika." Vi får anledning att återkomma till denna fråga, eftersomden delvis berörs av de beslut som kulturutskottet skjutit framför sig. Menredan nu kan konstateras alt del är beklämmande att se oviljan lillfilmpoliiisk debatt och den ensidiga hyllningen av den förda filmpoliliken fränFilminstitutets sida. På vilket sätt har levt upp lill dekullurpoliliska målsättningarna? På vilket sätt har institutet försökt gynna enfilmproduktion oberoende av genregränser, format eller distributionsformer?Institutet har ensidigt ställt sig pä den kommersiella filmbranschens sida ochhelt fixerat sig vid att ett antal svenska filmer, oavsett kvalitet, skallproduceras - filmer avsedda att distribueras på biografbranschens villkor. Varhar vi den undersökande och beskrivande film som fick en ideologisk basoch riktning växande medvetenhet om klassamhället och förtrycketi den tredje väriden? Dom kallar oss mods. Den vila sporten och Rekordåren varnågra av de filmer som då producerades. Även finns det naturligtvis enviss produktion av filmer som vänder kameraobjektivel och ställer makthavarnamot väggen. Ett anständigt liv hör till dessa filmer, men sådana filmer utgörett fåtal, av den enkla artledningen all det är dyrt att producera film. Därförbehöver stödet lill konstnärsnämnden förbättras för alt möjliggöra enproduktion av en annan slags film, som är avsedd all distribueras på annat sättän genom vanliga biografer. Del har vi också tagit upp i en motion. annan motion har vi tagit upp musikernas svära siluaiion. När jag sägermusikerna menar jag inle producenterna av den plasimusik som sköljeröver oss inte bara via kassetter, grammofonskivor och P3 i radio ulan som ocksåsköljer över oss via veckopress likaväl som andra massmedia. Vi har etl riktmusikarv alt falla tillbaka på och vidareutveckla. Vi har en internationelltsett högtstående musikkader. Levande musik i form av jazz, likaväl somfolkmusik, väcker känslor till liv i slällel för att passivisera eller dövagenom ett monotoni upprepande och snabbi förgångna effekier. undersökning av kulturarbetarnas ekonomi tillhör musikerna enav de mest utsatta grupperna, och deras situation försämras kontinuerligt. Detär, som vi framhåller i vår motion, viktigt att kulturarbetarna fåren grundtrygghet.Därför bör staten läcka upp av de heltidsverksamma fria gruppernaspersonalkostnader. Men lika viktigt är atl häva den undersysselsätlning som nuråder. Utskottet framhåller att anslagsposten Arrangerande musikföreningarhöjts med 60 96, men det är fortfarande bara en sjättedel av vad kulturrådethar begärt, och rådet har förvisso inte tagit till i överkant - tvärtom. har i årets budgetförslag fåu en ökning av sittstatsanslag med endasl 100 000, varav en bra bil över hälften är kompensationför kostnadsstegringar. föreslår en höjning med 256 000. Rådet harredan lidigare framhållit angelägenheten av att del satsas resurser päbildkonst och därvid särskilt betonat den unika roll som SKR spelar. Förbildkonsten gäller inle bara atl man skall kunna upprätthålla tidigare nivå.Det är en oerhört väsentlig uppgift atl de aktiviteter som startats också vidareutvecklas ochatt man ges tillfälle lill förnyelse. Få områden lorde vara så utsatta för ettkommersiellt tryck och för behovet av allernaliv som just bildkonstens område. vår motion föreslagna höjningen om . utöver regeringens förslag är,herr lalman, en bråkdel av behovet. SKR har begärt . 1 enkompletterande skrivelse om anslagsbehovet till framhållerSKR bl. a. följande: "Bortsettfrån TV och folkbiblioteken har inget annat kulturförmedlings-organ såsomkonslförertingarna lyckats med att föra ul kulturen lill människornasnärmiljöer antingert mart därmed menar arbetsplatserna eller bostadsområdena.Del förekommer inte sällan att arbetsplatskonstföreningar ordnar utställningari företagens lunchrum . Dessa utställningar når alla förelagetsanställda, således inle bara medlemmarna. 1konslföreningarna förekommer en intensiv kulturdebatt, som sällan återspeglas ikultursidornas rubriker men som inte är av mindre betydelse för del." Längre fram heter del; "Likalitet som man begär atl seriös teater-, dans- och musikdislribution skall varasjälvbärande kan man begära detta av seriös bildkonstdistribution. Omkonstföreningarna skall kunna hålla sin utställningsverksamhel på en högkonstnärlig nivå måste denna verksamhet på ett eller annat sätt få stöd avallmänna medel. Det är orimligt, alt de enskilda konstföreningarna genommedlemsavgifter skall finansiera del kulturutbud som sker genomföreningarna." Två av våra motioner har - om jag får tolka utskottets skrivning så -rönt ert positiv behandling. Det gäller först vår motion om att Slalsgarantitill bokföriag även får omfatta avskrivningslån. Utskottet avstyrkervisseriigen vår motion under hänvisning till atl f n. övervägerdetta förslag och att man därför inte nu bör fatta beslut. Men jag uppfattarändock utskottet så att när sä småningom kommer med förslagel såkommer man att ställa sig positiv lill det. Den andra motionen gällerglaskonsten. Vpk anser au det arbeie som utförs vid glasbruken lill stor del äretl konstnäriigt arbeie som bör jämföras med det som utförs av en konstnäreller en författare.